OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Farners Pei Hong Travet Ximénez

Farners Pei Hong Travet Ximénez (República Popular de la Xina, 5 de febrer de 2004) coneguda simplement com a Farners Pei Hong, és una influenciadora catalana d'origen xinès. Els seus inicis a les xarxes socials a internet van ser quan tenia vuit anys amb un blog propi sobre literatura. Més endavant, el 2018 va obrir un canal a YouTube dedicat a qüestions relacionades amb l'adopció, atès que ella va ser adoptada, i el 2020 va passar a TikTok on suma més de 100.000 seguidors arran de viralitzar-se una versió accelerada de la cançó «Coti x Coti». Juntament amb el creador de contingut David Rodríguez, conegut amb el sobrenom de David Its Me, presenta el pòdcast en vídeo Kids a Catalunya Ràdio i a SX3. El 2024 va ser nominada al premi AMIC-Tresdeu d'instagramer.

## Obra

* Sota pell fràgil, cor valent (Editorial Molino, 2025)

## Referències

* ↑ Serra, Laura. «Qui és qui: els 23 'influencers'». Ara, 22-11-2024. [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «Tres influencers donaran a conèixer el telèfon 112 entre els joves». Segre, 11-02-2023. [Consulta: 22 agost 2023].
* ↑ «Tot es mou - Farners Pei Hong: "És la màgia de les xarxes: un dia fas bum i no saps per què"». TV3, 12-04-2023. [Consulta: 22 agost 2023].
* ↑ Baraza Curtichs, Pol. «No volia que la gent només em veiés com una persona que reivindicava que era racialitzada». Vilaweb, 15-08-2023. [Consulta: 22 agost 2023].
* ↑ «Els Premis AMIC-Tresdeu obren les votacions del públic». Comunicació 21, 14-03-2024. [Consulta: 30 març 2024].

## Enllaços externs

* Programa Kids
# Damdiny Tsogtbaatar

Damdiny Tsogtbaatar (Ulaanbaatar, 14 de gener de 1970) és un polític i diplomàtic mongol.

## Biografia

Va néixer el 4 de gener de 1970. El 1988 es va graduar a l'escola secundària soviètica a Ulan Bator. El 1988 va ingressar a l'Institut Estatal de Relacions Internacionals de Moscou. Entre 1994 i 1998, va treballar al Departament d'Àsia i Àfrica del Ministeri d'Afers Exteriors de Mongòlia. El 1998, es va llicenciar a la Universitat Nacional d'Austràlia per la Facultat de Dret i després va fer un màster en Dret sobre els estudis jurídics (dret internacional). Entre els anys 1998-1999, va ensenyar a temps parcial a la Facultat de Relacions Internacionals de la Universitat Estatal de Mongòlia.
El 4 d'octubre de 2017, el Gran Jural de l'Estat (parlament de Mongòlia) el va nomenar ministre d'Afers Exteriors de Mongòlia. Anteriorment, va exercir com a secretari d'estat del Ministeri d'Afers Exteriors, ministre de Natura, Medi Ambient i Turisme de Mongòlia i ministre de Construcció i Desenvolupament Urbà de Mongòlia. Va ser escollit dos cops diputat del Gran Jural de l'Estat; en les eleccions del 2016 i les del 2020.
Tsogtbaatar està casat i té dos fills. Parla amb fluïdesa l'anglès i el rus, i també parla el khmer i el tailandès.

## Obres

* Trading for the Future: Environmental Dimensions of Global Trade. 5 Int'l. Trade & Bus. L. Ann. 277 (2000).
* Chapter 75: Mongolia. The World Trade Organization: Legal, Economic and Political Analysis (Springer, 2005).

## Referències

* 1 2 «Tsogtbaatar Damdin | International IDEA». [Consulta: 14 novembre 2023].
* 1 2 «Д.Цогтбаатар | Намтар» (en mongol). ulsturch.mn. Arxivat de l'original el 2021-06-12. [Consulta: 12 juny 2021].
* 1 2 «"Ministry of Foreign Affairs of Mongolia"». Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 11 juliol 2018].
* 1 2 3 «Damdin Tsogtbaatar». [Consulta: 14 novembre 2023].
# Dundee (Minnesota)

Dundee és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 102 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dundee tenia 102 habitants, 51 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 135,8 habitants per km².
Dels 51 habitatges en un 17,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,1% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 47,1% no eren unitats familiars. En el 47,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 25,5% de 45 a 60 i un 22,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.979 $ i la renda mediana per família de 32.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.611 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 12.171 $. Entorn del 23,5% de les famílies i el 21,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dundee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dundee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Graciano Antuña

Graciano Antuña Álvarez (L'Entregu, Samartín del Rei Aurelio, Astúries, 25 de juliol de 1902 - Ḷḷuarca, 13 de maig de 1937) va ser un polític socialista i sindicalista espanyol. Va participar en la direcció del Comitè d'Aliança Obrera durant la revolució d'Astúries de 1934. En aquells moments era President de la Federació Socialista Asturiana del PSOE i Secretari General del Sindicat d'Obrers Miners d'Astúries (SOMA-UGT). El fracàs de la revolta el va obligar a exiliar-se a França. En 1936 va ser escollit Diputat al Congrés en les llistes del Front Popular. Amb el cop d'estat de juliol que va donar lloc a la guerra civil, va ser capturat a Oviedo el 20 de juliol, jutjat en Consell de Guerra a Ḷḷuarca el 3 de maig i afusellat a les tàpies del cementiri.

## Referències

* ↑ ANTUÑA ALVAREZ, GRACIANO, Índex Històric del Congrés dels Diputats

## Bibliografia

* VV.AA. La Guerra Civil en Asturias. Edit. La Nueva España y Cajastur, 2006.
# Can Ramonet (Badalona)

El Restaurant Ramonet, més conegut com Can Ramonet, va ser un establiment de restauració de la ciutat de Badalona, ubicat al passeig de la Rambla, cantonada amb el carrer de Sant Jaume. Va ser un dels restaurants de més prestigi de la ciutat, una fama que va anar més enllà de les fronteres del municipi gràcies a la seva oferta gastronòmica de qualitat, sobretot la seva bullabessa.
El seu origen va ser la taverna fundada a la Rambla per Alexandre Campmany i Gatell a mitjan segle XIX. El local va ser heretat pel seu germà Ramon, que juntament amb la seva muller, Lluïsa Coll i Lamarca, van ampliar l'oferta del negoci amb menjars. El fill d'ambdós, Joan Campmany i Coll, i la seva muller, Lluïsa Condeminas i Pujol, van transformar l'antiga taverna de pescadors en un dels restaurants de més categoria i renom de Badalona. Els nous amos van reformar l'edifici i el van dotar de tres menjadors, que van passar a ser-ne quatre el 1943 amb la instal·lació d'una marquesina a l'exterior. També van modificar la seva oferta gastronòmica: a la seva carta hi van excel·lir els plats de peix, com la sarsuela o la paella, entre ells el plat estrella era la bullabessa, que era el plat més sol·licitat entre els comensals.
Conegut també com Ca la Tranquil·la, segons Josep Gual, es va convertir en el restaurant de les classes més distingides de Badalona, i s'hi celebraven commemoracions i esdeveniments socials i familiars. Era molt comú celebrar-hi festes socials o convits de bateigs o casaments. Gràcies a la seva qualitat gastronòmica, Can Ramonet va assolir molt de renom, tant que la notorietat del restaurant va superar l'àmbit local i s'estengué a Catalunya i, fins i tot, a indrets d'Espanya i l'estranger. La seva fama estava al mateix nivell que locals d'altres localitats costaneres com La Nieves de l'Escala o Cal Patacano de Blanes. Pel restaurant van passar moltes personalitats, com Francesc Macià, Miguel Primo de Rivera, Manuel Azaña, Francesc Cambó, Pompeu Fabra, Àngel Guimerà, Josep Maria Folch i Torres, Josip Broz Tito, Kubala, Manolete o Alexander Fleming.
Segons relata Gual, a partir del moment en què la mestressa va començar a distanciar-se de la cuina, la bullabessa va ressentir-se'n i va iniciar-se una davallada, si bé Can Ramonet va continuar funcionant com sempre i amb la mateixa afluència de clientela. Finalment, el restaurant va tancar el 1976. L'edifici va subsistir fins a l'any 2002, quan va ser enderrocat malgrat les protestes ciutadanes. Amb tot, es van poder salvar tres esgrafiats modernistes de la façana, que van passar a ser conservats pel Museu de Badalona, que també els va restaurar.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Sadurní Puigbò, Núria. «Can Ramonet, el restaurant que es va fer un lloc en el mapa gastronòmic català». A: L'abans. Recull Gràfic de Badalona (1888-1965). El Papiol: Editorial Efadòs, 2005, p. 162-165.
* 1 2 3 4 Gual i Lloberes, Josep «La cuina badalonina». Carrer dels Arbres, 1a època, núm. 40, 1983, pàg. 13-14.
* ↑ «Un esgrafiat de Can Ramonet s'exposarà a Espluges». Museu de Badalona, 08-01-2018. [Consulta: 23 maig 2024].
# Borrell

«Borrell» té aquests significats:
* Toponímia:
** Borrell (Esponellà), entitat de població del municipi d'Esponellà (Alt Empordà)
** Cal Borrell o Borrell, masia del municipi d'Abella de la Conca situada a ponent del poble cap de municipi
** Can Borrell, diversos edificis
** Casa Vella de Borrell, masia del municipi d'Abella de la Conca
** Coll d'en Borrell, coll prop del poble de Prullans (Tremp, Pallars Jussà)
** Font de Borrell, font del municipi de Tremp (Pallars Jussà)
** Mas d'en Borrell, masia del poble de Prullans (Tremp, Pallars Jussà)
** Mas del Borrell, mas al municipi de Conesa (Conca de Barberà)
** Muntanya del Borrell, serra al municipi de Calafell (Baix Penedès)
** Pantà de Can Borrell, presa a la serra de Collserola (Sant Cugat del Vallès, Vallès Occidental)
** Parpalló-Borrell, paratge natural municipal del municipi de Gandia
** Palau Borrell, entitat de població del municipi de Viladamat (Alt Empordà)
** Serrat de Borrell, serra al municipi de Vilanova de Meià (la Noguera)
** Torrent del Borrell, curs d'aigua del Vallès Occidental
* Biografies:
** Prenom:
*** Borrell I o Guifré Borrell (~ 874 - Barcelona, 911), comte de Barcelona, Girona i Osona (897-911)
*** Borrell I d'Osona (? - 820) comte d'Urgell, Cerdanya i Osona (798/799-820)
*** Borrell I de Pallars (? - ~995), comte de Pallars (948-995)
*** Borrell II (927 - 992), comte de Barcelona, Girona i Osona (947-992) i d'Urgell (948-992)
*** Ramon Borrell (~ 972 - Barcelona, 1017), comte de Barcelona, Girona i Osona (992-1017)
*** Borrell (bisbe de Vic)
** Cognom:
*** Alfons Borrell i Palazón (Barcelona, 1931), artista especialitzat en pintura minimalista
*** Anton Borrell Marcó, polític reusenc
*** Antoni Borrell i Folch (Barcelona, 1832 - 1910), empresari i polític
*** Antoni Borrell i Soler (Barcelona, 1864 — 1956), advocat i jurista català
*** Federico Borrell García (Benilloba, 1912 - Cerro Muriano, 1936), anarquista alcoià
*** Gabriel Borrell i Cardona (Sabadell, 1862 - Barcelona, 1944), arquitecte català
*** Guillem Borrell, jutge medieval
*** Jaume Borrell i Pla (Arenys de Mar, 1613 - Barcelona, 1641), militar
*** Joan Borrell i Nicolau (Barcelona, 1888- 1951), escultor català
*** Josep Borrell i Figuera (Lleida, 1954), catedràtic de batxillerat
*** Josep Borrell i Fontelles (La Pobla de Segur, Pallars Jussà, 1947), polític militant del PSC
*** Juli Borrell i Pla (Barcelona, 1877 - 1957), pintor i muralista
*** Lleó Borrell i Gambús (Puigcerdà, 1924 - Barcelona, 1994), compositor de música lleugera i pianista de jazz
*** Marià Borrell (? - 1882), industrial i polític català
*** Modest Borrell i Prat
*** Pere Borrell, diversos personatges
# Damián Barreiro Maceiras

Damián Barreiro Maceiras (A Estrada, 9 d'agost de 1984 - Avilés, 6 de febrer de 2025) va ser un periodista i escriptor asturià, guanyador de tres edicions del premi Máximo Fuertes Acevedo d'assaig.

## Trajectòria

Es va llicenciar en periodisme per la Universitat del País Basc i va cursar un màster en Gestió Cultural a la Universitat Oberta de Catalunya. A més, a la Universitat d'Oviedo va obtenir el títol d'especialista universitari a «Astúries. Espai, Patrimoni, Història i Cultura».
El setembre de 2017 es va incorporar a l'equip d'Europa Press, on cobria informació regional i local i s'encarregava del servei de notícies en asturià. Va ser guionista de programes divulgatius sobre música, literatura i història d'Astúries en mitjans com la Radiotelevisión del Principáu d'Asturies, Asturies.com o Les Noticies.
Era militant actiu de la Xunta pola Defensa de la Llingua Asturiana. A Youtube, gestionava el canal Horros & Frixuelos en el qual analitzava les relacions entre la cultura asturiana i la cultura pop contemporània.

## Reconeixements

Va guanyar en tres ocasions el premi Máximo Fuertes Acevedo d'assaig en asturià que concedeix la Conselleria de Cultura, Política Lingüística i Turisme del Principat d'Astúries. El 2014, el va guanyar amb l' obra Caleya Sésamu: el papel de la televisión na tresmisión interxeneracional de la llingua, el 2018 amb Asturploitation i el 2022 amb Asturianía kitsch: decálogu de la cultura pop ástur. Al llarg de la seva trajectòria, va ser reconegut amb altres guardons pels seus assajos sobre llengua asturiana i cultura audiovisual.
El febrer de 2025, amb motiu de la seva defunció, va rebre un homenatge al Congrés Mundial de Cultura Asturiana, celebrat a Oviedo.

## Referències

* ↑ «Muere el periodista y escritor asturiano Damián Barreiro a los 40 años» (en castellà). ELMUNDO, 06-02-2025. [Consulta: 6 febrer 2025].
* 1 2 3 4 5 6 7 «Muere el periodista y escritor asturiano Damián Barreiro a los 40 años» (en castellà). ELMUNDO, 06-02-2025. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ Nortes, Redacción. «Fina, de sópitu, a la edá de 40 años, el periodista, ensayista ya influencer Damián Barreiro» (en asturiano). Nortes | Centradas en la periferia, 06-02-2025. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Damián Barreiro gana por tercera vez el premio 'Máximo Fuertes Acevedo' de ensayo en asturiano - Damián Barreiro gana por tercera vez el premio 'Máximo Fuertes Acevedo' de ensayo en asturiano - Actualidad» (en espanyol europeu). actualidad.asturias.es. Arxivat de l'original el 2023-11-30. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Damián Barreiro saca su lado asturiano más pop» (en castellà). El Comercio: Diario de Asturias, 07-09-2022. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Muerre a los 40 años el periodista y escritor n'asturianu Damián Barreiro» (en asturiano). [Consulta: 6 febrer 2025].
# Saturday Night Fever (banda sonora)

Saturday Night Fever és l'àlbum de la banda sonora de la pel·lícula del mateix nom, Saturday Night Fever o Febre del dissabte nit, dirigida per John Badham i produïda per Robert Stigwood l'any 1977.
Si bé no és pròpiament un disc dels Bee Gees, la contribució d'aquest grup hi és cabdal, ja que hi publiquen sis grans cançons: How Deep Is Your Love, Stayin' Alive, Night Fever, More Than a Woman, Jive Talkin i You Should Be Dancing, tot i que aquestes dues últimes ja havien estat publicades anteriorment a Main Course i Children Of The World respectivament. A més, Tavares hi publica la seva versió de More Than a Woman i Yvonne Ellimann, la seva de If I Can't Have You
Saturday Night Fever és la banda sonora més venuda de tots els temps.
Els germans Gibb van escriure i gravar llurs cançons a Le Château, Hérouville (França) entre el febrer i març de 1977 i a Criteria Recording Studios (Miami) a l'abril del mateix any.
Tavares i Yvonne Elliman van gravar les seves versions a mitjans de 1977 a The Mom and Pops Company Store a Studio City, prop de Los Angeles.
L'àlbum va ser publicat per RSO l'octubre de 1977 als EUA i el desembre del mateix any al Regne Unit.

## Instrumentació de les cançons de Bee Gees a l'àlbum

* Barry Gibb: guitarra i veu.
* Robin Gibb: veu.
* Maurice Gibb: baix i veu.
* Blue Weaver: teclats, sintetitzadors i piano.
* Alan Kendall: guitarra.
* Dennis Bryon: bateria.
* Joe Lala: percussió.
* The Boneroo Horns: trompetes i flautes.

## Producció de les cançons de Bee Gees a l'àlbum

Bee Gees, Albhy Galuten i Karl Richardson.

## Enginyers de les cançons de Bee Gees a l'àlbum

Karl Richardson i Michel Marie.

## Guardons
### Premis

* 1979: Grammy a l'àlbum de l'any

## Enllaços externs

* Lloc oficial dels Bee Gees (anglès)
* Lloc web oficial d'Universal sobre els Bee Gees Arxivat 2005-11-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Lloc web sobre les cançons dels germans Gibb (anglès)
* Lloc web sobre els Bee Gees en català Arxivat 2008-09-28 a Wayback Machine. (català)
# Glauc (fill de Sísif)

Segons la mitologia grega, Glauc (en grec antic Γλαῦκος Glaukos) fou un rei de Corint, fill de Sísif i de Mèrope. Va succeir al seu pare al tron d'Èfira, ciutat que aquell havia fundat, la futura Corint.
Casat amb Eurímede, fou pare de Bel·lerofont.
És conegut, sobretot per la seva mort. Va participar amb la seva quadriga als jocs fúnebres en honor de Pèlias. Iolau, fill d'Íficles, el va vèncer. Segons es diu, va portar els seus cavalls a beure en una font les aigües màgiques de la qual feien embogir, o també que va provocar la còlera d'Afrodita, ja que Glauc, per tal que les eugues fossin més ràpides, va impedir que copulessin, i això va ofendre a la deessa. Els animals, furiosos, el van destrossar i el van devorar.
Una altra llegenda diu que Glauc, el fill de Sísif, havia begut d'una font que conferia la immortalitat, però ningú no volia creure en la seva transformació, i per persuadir els homes, Glauc es llençà al mar i es va convertir en un déu marí que errava per les onades. Els mariners que topaven amb ell estaven segurs que moririen aviat.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 216. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 101. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
Viccionari
# Cleòpatra V (mare de Cleòpatra VII)

Cleòpatra V (en llatí Cleopatra, en grec antic Κλεοπάτρα,) és el nom assignat a una princesa làgida en tot cas de línia bastarda, casada suposadament amb son possible germà Ptolemeu XII Auletes, i mare suposada de Berenice IV i probablement de Cleòpatra VII. Alguns autors consideren que aquesta Cleòpatra i Cleòpatra Trifene eren la mateixa persona.

## Referències

* ↑ Grant, Michael. Cleopatra. Londres: Weidenfeld and Nicolson, 1972, p. 4, 5. ISBN 9780586039809.
# Dance Hall Days

Dance Hall Days és una cancó del grup anglès Wang Chung publicada a l'octubre de 1982. El senzill va assolir el número 21 dels UK Singles Charts del Regne Unit, el número 16 al Billboard Hot 100 dels Estats Units. i el número 1 al Dance Club Song de la llista Billboard. La cançó és va incloure en l'àlbum Points On A Curve de 1984.

## Història

En una entrevista publicada al blog Kickin’ old school Jack Hues, líder i compositor del grup, va declarar que va escriure la cançó durant una època en què donava classes de guitarra a nois de secundaria. Un dia un d’ells no es va presentar i va aprofitar el temps lliure de la classe per a compondre la cançó. El seu company de grup Nick Feldman, quan la va escoltar va avisar d’immediat al manager del grup exclamant; “Jack ha escrit un hit”.
A través del editors una còpia de la cançó va arribar a Quincy Jones i Michael Jackson, a qui els hi va agradar i van valorar incloure-la a l'àlbum Thriller, però després d'uns canvis en la lletra finalment es va descartar, i va suposar l'èxit més gran en la carrera del grup.
Quan la cançó s'enfilava a les llistes, Wang Chung estava de gira per Amèrica com a teloners de The Cars, que donaven suport al seu àlbum Heartbeat City.

## Crítiques musicals

Al portal web AllMusic, Stewart Mason valora "el seu swing elegant i sense esforç destacat per la suau nostàlgia dels instruments de vent a l'estil de Glenn Miller", tot i que defineix la lletra com a "tonta".

## Referències

* ↑ «Official Charts» (en anglès), 04-09-2024. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Chart History» (en anglès), 04-09-2024. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Dance Club Song» (en anglès), 04-09-2024. [Consulta: 4 setembre 2024].
* 1 2 3 «Song Facts» (en anglès), 04-09-2024. [Consulta: 4 setembre 2024].
* ↑ «Interview with Jack Hues of the band Wang Chung» (en anglès). rediscoverthe80s.com, 17-09-2024. [Consulta: 17 setembre 2024].
* ↑ «Dance Hall Days» (en anglès). AllMusic, 15-09-2024. [Consulta: 15 setembre 2024].
# Èol (fill d'Hel·lè)

Segons la mitologia grega, Èol (en grec antic Αἴολος; en llatí Aeolus) va ser un rei de Magnèsia del Meandre, fill d'Hel·len i Orseida i per tant, net de Deucalió i de Pirra. Els seus germans són Doros i Xutos. És considerat epònim dels eolis, els habitants d'Eòlia.
Es va casar amb Enàrete, filla de Deímac, rei de Trica, a Tessàlia, amb la que va tenir set fills, Creteu, Sísif, Atamant, Salmoneu, Deíon, Magnes i Perieres. Algunes tradicions hi afegeixen Macareu, Etli i Mimant. A més, va tenir cinc filles, Cànace, Alcíone, Pisídice, Càlice i Perimede.
De vegades, Èol s'identifica amb el Senyor dels vents, Èol, fill de Posidó (segons Diodor) i net d'aquest Èol.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 161. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 77. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Stairway to Heaven

Stairway to Heaven és una famosa i influent cançó del grup de rock britànic Led Zeppelin, el llançament de la cançó és considerat per molts un dels punts culminants de la història del rock.
Composta pel guitarrista Jimmy Page i el cantant Robert Plant fou inclosa en el quart treball d'estudi de la banda ( Led Zeppelin IV), encara que no s'ha publicat mai a senzill. L'enorme èxit de la cançó i la negativa de la banda a editar aquesta cançó en senzill ha pogut contribuir al fet que Led Zeppelin IV sigui un dels àlbums més venuts de la història.
És una de les cançons més sol·licitades a les emissores de ràdio dels EUA,
La cançó es va començar a compondre durant les sessions de gravació de Led Zeppelin III, a Bron-Yr-Aur, Gal·les, però fou acabada a Headley Grange, Hampshire i finalment gravada als Island Studios, Londres al desembre de 1970. No està del tot clar si el títol està inspirat en una pel·lícula.
En les famoses revistes Guitar World i Rolling Stone, el solo de guitarra en La menor creat per Jimmy Page per a aquesta cançó va ser triat com el millor la història, també la marca d'instruments Gibson va col·locar aquest com el millor en la seva llista de "Els Millors 50 solos de la història".

## Referències

* ↑ Shmoop (2010), Stairway to Heaven: Shmoop Music Guide, Shmoop University, Inc., ISBN 1-61062-069-0, p.4
* ↑ September 2002 Issue. SPIN. SPIN Media LLC.
* ↑ «Led Zeppelin's 'Stairway To Heaven' Voted The Greatest Rock Song before the year of 2000». Gigwise.com. [Consulta: 24 novembre 2010].
* ↑ «Stairway to Heaven». Sold on Song - Song Library. bbc.co.uk. [Consulta: 28 juliol 2014].
# Mecanoreceptor

Un mecanoreceptor és un receptor sensorial que respon a la pressió o distorsió mecànica. N'hi ha quatre tipus principals a la pell calba: corpuscles de Pacini, corpuscles de Meissner, corpuscles de Merkel i corpuscles de Ruffini. També hi ha mecanoreceptors a la pell amb pèl, i les cèl·lules capil·lars de la còclea són els mecanoreceptors més sensitius, i transformes ones de pressió de l'aire en so. Estan situats a la pell.

## Referències

* ↑ «MeSH Browser» (en anglès). [Consulta: 10 novembre 2018].