OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bólgar

Bólgar - Болгар (rus) - és una ciutat de Rússia, a la república del Tatarstan, centre administratiu del districte de Spasski. Se situa a la riba esquerra del Volga, a 87 km al sud de Kazan. El 2009 tenia 8.342 habitants.

## Història

Coneguda antigament amb el nom de Bulghar o Bolghar, la ciutat es va formar amb tendes després del 642 i va esdevenir la capital del kanat dels búlgars del Volga (Bulgària del Volga). El kan portava el títol de yiltuwar i era vassall del Kanat Khàzar fins a la caiguda d'aquest el 965, portant després el títol d'amir. El sobirà passejava per la ciutat sense escorta i els seus subdits s'aixecaven i es descobrien al seu pas.
Els russos van assetjar la ciutat de Bulghar el 1120, 1164, 1172, 1183 i 1220. La invasió mongola va aturar les lluites entre búlgars i russos que havien durat prop de dos segles. El 1236 segons les cròniques musulmanes o el 1237 segons les russes, els mongols van atacar Bulghar i la van destruir i van aniquilar l'estat búlgar, que fou incorporat als dominis de Batu Khan de l'Horda d'Or.
La ciutat de Bulghar es va reconstruir i va recuperar la seva prosperitat força aviat. Les troballes arqueològiques demostren que era prospera a la segona meitat del segle xiii i segurament al segle xiv, però en algun moment, per causes desconegudes, la ciutat fou progressivament abandonada potser per l'ascens de Kazan (anomenada de vegades Nova Bolghar, en rus Novi Búlgar) fundada per Batu Khan. Tamerlà la va ignorar el 1395 i el 1399 els russos la van acabar destruint quasi totalment. Kazan fou escollida per Ulugh Muhammad (mort 1446) com a capital del kanat de Kazan derivat de l'Horda d'Or i Bolghar no va tenir opció a recuperar-se. Les referències a Bulghar del segle xv o posteriors es referixen a un territori (l'antiga Bulgària del Volga) i no a la ciutat.
La ciutat moderna es va fundar el 1781. Es va anomenar Spassk fins al 1926, més endavant Spassk-Tàtarski i finalment, el 1935, Kúibixev, en honor de Valerian Kúibixev. El 1991 va tornar a adoptar el seu nom originari, Bólgar. El 1953, la ciutat fou traslladada més a prop de la localitat històrica de Bolghar a causa de la construcció de la presa de Kúibixev, que va submergir l'antiga Spassk.

## Referències

* ↑ Liptai, Ervin. Military history of Hungary (en anglès). 2. Budapest: Zrínyi katonai Kiadó, 1985. ISBN 963-326-337-9.
# Biblioteca Nacional de l'Iran

La Biblioteca Nacional i Arxius de l'Iran (NLAI) o Biblioteca Nacional de la República Islàmica de l'Iran, es troba a Teheran, Iran, i té dotze sucursals a tot el país. És un institut educatiu, de recerca, científic i de serveis autoritzat per l'Assemblea Consultiva Islàmica. El seu president és nomenat pel president de l'Iran. La NLAI és la biblioteca més gran de l'Orient Mitjà i inclou més de quinze milions d'articles a les seves col·leccions.
El 19 de març de 2024, un testimoni ocular va trobar unes deu mil publicacions de la Biblioteca Nacional, entre les que hi havia revistes anteriors a la revolució de 1979 de l'organització de biblioteques i arxius, que van ser destruïdes en secret perquè el govern va afirmar que eren "velles i il·legibles".

## Referències

* ↑ Kent, Allen and Lancour, Harold and Daily, Jay E. (eds.). "Iran, Libraries". Encyclopedia of Library and Information Science. vol. 13. New York: Marcel Dekker. pp. 26–28
* ↑ Mehrazan. «National Library of Iran - Contemporary Architecture of Iran» (en anglès britànic). www.caoi.ir. [Consulta: 12 setembre 2022].
* ↑ https://www.independentpersian.com/node/394111/%D9%81%D8%B1%D9%87%D9%86%DA%AF-%D9%88-%D9%87%D9%86%D8%B1/%DA%A9%D8%AA%D8%A7%D8%A8/%DA%A9%D8%AA%D8%A7%D8%A8%D8%AE%D8%A7%D9%86%D9%87-%D9%85%D9%84%DB%8C-%DA%A9%D8%AA%D8%A7%D8%A8%E2%80%8C%D9%87%D8%A7-%D9%88-%D9%86%D8%B4%D8%B1%DB%8C%D8%A7%D8%AA-%D9%82%D8%AF%DB%8C%D9%85%DB%8C-%DA%A9%D9%87-%D8%AF%D9%88%D8%B1-%D8%B1%DB%8C%D8%AE%D8%AA%DB%8C%D9%85%D8%8C-%D8%B2%D8%A7%D8%A6%D8%AF-%D8%A8%D9%88%D8%AF%D9%86%D8%AF
* ↑ https://www.jamaran.news/%D8%A8%D8%AE%D8%B4-%D9%81%D8%B1%D9%87%D9%86%DA%AF-%D8%A7%D8%AF%D8%A8-5/1626693-%D8%A7%D9%82%D8%AF%D8%A7%D9%85-%D8%AA%D8%A3%D9%85%D9%84-%D8%A8%D8%B1%D8%A7%D9%86%DA%AF%DB%8C%D8%B2-%DA%A9%D8%AA%D8%A7%D8%A8%D8%AE%D8%A7%D9%86%D9%87-%D9%85%D9%84%DB%8C-%D8%AF%D8%B1-%D8%A7%D9%85%D8%AD%D8%A7%D8%A1-%DA%A9%D8%AA%D8%A8-%D8%B1%D9%88%D8%B2%D9%86%D8%A7%D9%85%D9%87-%D9%87%D8%A7%DB%8C-%D9%82%D8%AF%DB%8C%D9%85%DB%8C
# Creu de Tau

La creu de Tau és una creu llatina abscissa a la qual manca l’extremitat superior. Te la forma de la lletra grega tau (Τ τ). En llatí és anomenada crux commissa. Sovint és representada en forma patent curvilínia i concavada.
Prové d’un símbol sagrat egipci, en forma de creu egípcia o creu de tau, que porten a la mà algunes divinitats egípcies representades en monuments funeraris per a significar el triomf de la vida sobre la mort. Fou adoptada pels cristians coptes, anomenada crossa o creu de Sant Antoni.

## Referències

* 1 2 «Glossari d'heràldica». Creu. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 juliol 2023].
* ↑ Lipsius, Justus. Iusti LipsI De cruce libri tres ad sacram profanamque historiam utiles. Vnà cum notis (en llatí). Ex officina Plantiniana, apud viduam & Joannem Moretum, 1594.
* ↑ «Creu de Tau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Josep Maria Benet i de Caparà

Josep Maria Benet i de Caparà (Barcelona, 20 de febrer de 1905 - Mafet, 3 de juliol de 1977) fou un advocat i militar català.
Molt vinculat al món de l'excursionisme, fou fundador i el primer president de la Unió Excursionista de Catalunya i dels Boy Scouts de Catalunya, i president de la Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya.
Al principi de la Guerra Civil espanyola, la Generalitat de Catalunya li va encarregar la creació del Regiment Pirinenc Número 1. Després de la dissolució del regiment, es va integrar a la 43$^a$ divisió a la Bossa de Bielsa. És ferit en un atac aeri contra el seu cotxe oficial i va quedar 23 dies en coma a hospitals de Lleida i Barcelona. Reincorporat, el destinen a Defensa de Costes. Amb l'esfondrament dels fronts de Lleida i l'Ebre, s'acaba la guerra i s'exilia a França, on es va casar el 20 de setembre de 1942 amb Marie-Germaine Seguette Garrigue. Combat amb la Resistència Francesa durant l'ocupació alemanya. Torna a Catalunya el 1946, on és detingut i passa un temps a la presó.
És fundador amb Ramon Trias Fargas i altres companys, d'Esquerra Democràtica de Catalunya, del Lions International a Catalunya.
Va morir el 3 de juliol de 1977 a causa d'un càncer intestinal. En col·laboració amb la seva família, el 2006 l'editorial Omicron va instaurar el Premi de Poesia Josep Maria Benet i Caparà.

## Referències

* ↑ «Josep Maria Benet i Caparà». Editorial Omicron. Arxivat de l'original el 2016-10-18. [Consulta: 1r octubre 2016].
* ↑ Manent, Albert. De 1936 a 1975: estudis sobre la Guerra Civil i el franquisme. volum 220 de Biblioteca Serra d'or. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 1999, p. 121. ISBN 9788484150688.
* ↑ «Premi de Poesia Josep Maria Benet i de Caparà». Editorial Omicron, 2006. Arxivat de l'original el 2016-10-18. [Consulta: 17 octubre 2016].
# Chatterton

Chatterton és una òpera en tres actes composta per Ruggero Leoncavallo sobre un llibret italià del mateix compositor, basat en un drama d'Alfred de Vigny sobre la vida del poeta Thomas Chatterton. S'estrenà al Teatro Drammatico Nazional de Roma el 10 de març de 1896.

## Origen i context

Chatterton és un drama d'Alfred de Vigny amb el qual Ruggero Leoncavallo va sorprendre el públic romà quan la va donar a conèixer el 1896 sent ja universalment famós pel seu cèlebre Pagliacci. En efecte, aquí el compositor napolità recupera un llenguatge rabiosament romàntic (el llibret del mateix Leoncavallo l'havia redactat molt temps enrere, als vint anys), d'acord amb el contingut de l'obra en la qual es relata l'amor impossible i el suïcidi d'aquell poeta anglès que viu en un món de somnis i que sucumbeix davant la crua realitat que el rodeja.

## Referències

* ↑ «Detalls a operone.de». Arxivat de l'original el 2013-04-15. [Consulta: 23 setembre 2011].
Òperes de Leoncavallo :
Pagliacci (1892)
I Medici (1893)
Chatterton (1896)
La bohème (1897)
Zazà (1900)
Der Roland von Berlin (1904)
Are You There? (1913)
Edipo re (1920) :
# Creu de terme de la Font Vella (Barberà de la Conca)

La creu de terme de la Font Vella és una creu de terme de Barberà de la Conca (Conca de Barberà) situada al costat de la Font Vella.
És una còpia en pedra artificial de l'antiga creu de terme de l'ermita de Santa Anna (al terme municipal de Montblanc però parròquia de Barberà de la Conca) que és dipositada al Museu Comarcal de la Conca de Barberà.
Al segle XVIII el poble tenia un total de sis creus de terme. Van ser destruïdes el 1936. Aquesta còpia va ser feta bastir per l'ajuntament l'any 2009.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de la Font Vella - Barberà de la Conca». Patrimoni Arquitectònic de la Conca de Barberà. Consell Comarcal de la Conca de Barberà.
# Bestla

En la mitologia escandinava, Bestla és la filla de l'ètun Bòltorn (norrè occidental antic: Bǫlþorn), un dels ètuns descendents de l'Ýmir, la criatura hermafrodita que sorgí del Ginnungagap i es va alimentar amb la llet que rajava del braguer de la vaca Auðumla. L'ètuna Bestla es va casar amb l'ètun Borr, fill d'en Búri, i amb ell engendrà els tres primers déus: Odin, Vili i Ve. Els Hávamál ens fan avinent que la Bestla tenia un germà que va ensenyar eixarms poderosos a l'Odin. Aquest germà podria ésser Mímir.
El satèl·lit natural de Saturn Bestla s'anomenà en honor seu.

## Referències

* ↑ Lindow, John. Norse Mythology: A Guide to Gods, Heroes, Rituals, and Beliefs (en anglès). Oxford University Press, 2002-10-17, p. 77. ISBN 978-0-19-983969-8.
* ↑ Orchard, Andy. Dictionary of Norse Myth and Legend (en anglès). Cassell, 1997, p. 19. ISBN 978-0-304-34520-5.
* ↑ Brian G. Marsden. «MPEC 2005-J13 : Twelve New Satellites of Saturn» (en anglès). Minor Planet Center, 03-05-2005. [Consulta: 19 gener 2008].
# Myanmar Diaries

Myanmar Diaries és una pel·lícula documental del 2022 dirigida pel col·lectiu anomenat The Myanmar Film Collective. Produïda entre Myanmar, Països Baixos i Noruega, la pel·lícula es va estrenar el 13 de febrer de 2022 a la secció Panorama de la Berlinale, on va rebre el Premi de Cinema Documental. S'ha subtitulat al català.
Pel que fa a la cinematografia, la pel·lícula híbrida es mou constantment entre el documental i la ficció.

## Sinopsi

Myanmar Diaries mostra el país després del cop d'estat militar de l'1 de febrer de 2021 a través de diaris cinematogràfics de joves figures de l'oposició. Les gravacions amb telèfons mòbils de periodistes ciutadans mostren la brutal i arbitrària repressió de l'exèrcit contra els manifestants. Els detalls que semblen insignificants reben una importància cabdal: una dona jove amb una samarreta vermella és afusellada perquè aquest color s'interpreta com un signe de protesta. Algunes escenes de pel·lícules mostren cineastes al seu entorn domèstic. Encara que no puguin mostrar la cara, són palpables la ràbia i tristesa per la pèrdua d'amics, la por a la repressió, però també la seva esperança i determinació. Tot i que l'esperit d'optimisme que havia prevalgut al país durant els anteriors deu anys va ser reprimit brutalment, l'esperança no s'ha perdut. La pel·lícula es pot interpretar com un acte de resistència utilitzant els mitjans del cinema.

## Producció
### Col·lectiu

La direcció, el guió, la fotografia i el muntatge estan en mans de The Myanmar Film Collective.
Es tracta d'un grup de deu cineastes birmans nascuts als anys noranta que veuen el seu treball com una forma de resistència. Els cineastes romanen en l'anonimat per motius de seguretat i no hi pot haver crèdits individuals dels membres del grup. Per motius de solidaritat, tots els altres implicats en la pel·lícula també es van abstenir de fer-ho.

### Gravacions

La pel·lícula va ser produïda per Corinne van Egeraat. La productora i el seu marit Petr Lom, que ja havien impulsat un curtmetratge polític sobre Myanmar, van rebre les gravacions originals de Myanmar com a base per a la pel·lícula. Els creadors confiaven que el metratge s'assemblaria creativament en una pel·lícula. Tot i que una part del material estava disponible prèviament a les xarxes socials, era difícil d'accedir a un públic internacional a causa de les barreres lingüístiques.

## Referències

* ↑ Myanmar Diaries a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Myanmar Diaries». Goita què fan ara. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «Myanmar Diaries». FilminCAT. [Consulta: 25 juliol 2022].
* 1 2 «Myanmar Diaries» (en alemany). [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ «MYANMAR DIARIES – A film by the Myanmar Film Collective» (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2022].
* 1 2 «Myanmar Diaries – ZINDdoc» (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2022].
* ↑ Oberon Amsterdam www.oberon.nl. «Filmmakers from Myanmar and Russia on collaborating across borders | IDFA». [Consulta: 21 març 2022].

## Enllaços externs

* Myanmar Diaries - Lloc web oficial (anglès)
* Perfil a berlinale.de (alemany)
# Project Silence

Project Silence (hangul 탈출: 프로젝트 사일런스 lit. Escape: Project Silence) és una pel·lícula de thriller de desastres de Corea del Sud de 2023 coescrita i dirigida per Kim Tae-gon. Es va projectar a la secció Projeccions de Mitjanit del 76è Festival Internacional de Cinema de Canes el 21 de maig de 2023. La pel·lícula es va estrenar als cinemes a Corea del Sud el 12 de juliol de 2024.

## Argument

El pont de l'aeroport està a punt de col·lapsar-se i tots els supervivents s'han convertit en objectius. A causa de l'empitjorament de les condicions meteorològiques, el pont de l'aeroport s'ha tornat imprevisible. La gent està aïllada al pont, que està a punt de col·lapse a causa d'una cadena de xocs i una explosió. Enmig d'aquest caos, els gossos d'experimentació militar de 'Project Silence', que estaven sent transportats en secret, són alliberats, i tots els supervivents es converteixen en els seus objectius. Aquests gossos ataquen indistintament als supervivents, creant una situació incontrolable.
Es revela que els gossos s'han desenvolupat originalment per ser gossos de rescat molt més eficaços fent-los reaccionar a veus humanes perquè puguin venir a rescatar les víctimes. No obstant això, l'exèrcit de Corea del Sud amb el suport dels governs dels EUA i de molts europeus decideixen convertir els gossos en gossos d'atac poderosos per caçar i eliminar terroristes, donant lloc al Projecte Silence. El projecte finalment va fracassar, ja que els gossos són incontrolables, ja que sovint ataquen els seus controladors.

## Cast

* Lee Sun-kyun com a Cha Jung-won, un ajudant presidencial que queda atrapat al pont de l'aeroport després d'un desastre.
* Ju Ji-hoon com a Joe Park, un conductor de grua.
* Kim Hee-won com el Doctor Yang, l'investigador principal del "Projecte Silence".
* Moon Sung-keun com a Byeong-hak
* Ye Soo-jung com a Soon-ok
* Kim Tae-woo com a Jung Hyun-baek
* Park Hee-von com a Mi-ran
* Park Ju-hyun com a Yoo-ra
* Kim Su-an com a Cha Kyung-min, la filla de Jung-won.
* Ha Do-kwon com el capità Kang

## Vegeu també

* Project Wolf Hunting

## Referències

* ↑ MacDonald, Joan. «Kim Tae-Gon's 'Project Silence' To Be Shown At Cannes Film Festival», 25-04-2023.
* ↑ 'Project Silence' becomes fifth Korean film invited to Cannes. Korea JoongAng Daily. April 25, 2023
* ↑ Park Sang-hoo «故이선균 유작 '탈출' 7월 12일 개봉 확정» (en coreà). JTBC, 13-06-2024.
* ↑ 이, 종길. «ko:[단독이선균·주지훈, 영화 '사일런스'서 호흡]». asiae, 17-04-2020.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Creu de terme de la Torreta

La Creu de terme de la Torreta és una creu de terme de la Roca del Vallès (Vallès Oriental) situada a la cantonada formada entre el carrer Costa Brava i el passeig de can Grau, al barri de la Torreta. Està declarada Bé Cultural d'interès Nacional.

## Descripció

Està formada per tres parts superposades, el basament, el fust de columna i la creu. El sòcol és de planta circular de pedra i està format per quatre tambors disposat en gradació. L'inferior presenta tres escuts de pedra encastats al parament. El de la banda de migdia, el millor conservat, és l'escut de Catalunya. El de llevant, tot i que força degradat, presenta un ocell. El del costat de tramuntana, que es troba en el pitjor estat de conservació, torna a ser l'escut de Catalunya. Adossat a la banda de ponent del tambor hi ha un gran carreu de pedra decorat amb un altre escut, un xic degradat, tot i que sembla que torna a ser l'escut de Catalunya, en aquesta ocasió coronat. El tambor superior, on s'assenta el fust de columna, presenta una inscripció gravada envoltant-lo. Una bona part del text és pràcticament il·legible mentre que la resta fa referència a la reconstrucció de l'element: 'RECONSTRUIDA POR FEDERICO RICART 1911 GRANOLLERS'. El fust de la columna és estriat i s'assenta damunt d'un basament poligonal. De fet, tant el basament com la part inferior de la columna són originals. La resta de la columna, inclòs el capitell, i la creu són producte de la reconstrucció de principis del segle xx. La creu és llatina i amb la imatge de la Mare de Déu amb el nen als braços. Tota la construcció és de pedra.

## Història

La creu fou situada al barri de la Torreta l'any 1915 i correspon a l'antiga creu de terme de Palou, ubicada entre Granollers i Palou. La nova localització respon al fet que al propietari dels terrenys li feia nosa per a poder edificar. La creu la va rebre el marqués de Santa Isabel i està col·locada a l'inici del camí que portava cap a la seva casa, can Grau. Tal com indica la inscripció del basament, la creu fou reconstruïda l'any 1911 pel senyor Federico Ricart de Granollers, marquès de Santa Isabel des del 1856. Cal indicar que els xiprers que envolten la creu foren declarats arbres d'interès local l'any 1988. Una placa commemorativa situada a escassos metres de la creu, i instal·lada durant la festa de la creu de l'any 1996, recorda aquest fet.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme de la Torreta». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Audumla

En la mitologia escandinava Audumla (norrè occidental antic: Auðumla o Auðhumla) és la vaca gegant que va aparèixer en fondre's el gel en topar l'escalfor de Múspel amb el fred de Niflheim. De les seves mamelles en sortien quatre rajos de llet que alimentaven Imi mentre dormia. S'alimentava de llepar les roques de gebre, que eren salades i un dia va trobar colgat en Buri que, llepant, llepant, va trigar tres dies a desenterrar.

## Referències

* ↑ «Macià Riutort i Riutort: ÍSLENSK-KATALÓNSK ORÐABÓK VIII - DICCIONARI ISLANDÈS-CATALÀ VIII». [Consulta: 8 juny 2024].
* ↑ «Mitologia norrena i celta | enciclopedia.cat». [Consulta: 8 juny 2024].
# Leptodactylus pentadactylus

Leptodactylus pentadactylus (coneguda popularment com a granota gegant) és una espècie de granota que viu a Bolívia, el Brasil, Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Guaiana Francesa, Guyana, Hondures, Nicaragua, Panamà, el Perú, Surinam i Veneçuela.

## Referències

* Solís, F., Ibáñez, R., Chaves, G., Wilson, L.D., La Marca, E., Azevedo-Ramos, C., Coloma, L.A. & Ron, S. 2004. Leptodactylus pentadactylus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 16 de gener de 2008.
# Més que un somni

Més que un somni (títol original en neerlandès, Ik wist het) és una pel·lícula de comèdia romàntica neerlandesa del 2022 dirigida per Jamel Aattache. La pel·lícula està basada en la novel·la homònima del 2014 de Chantal van Gastel. S'ha doblat i subtitulat al català.
El rodatge va començar el maig del 2021 al voltant del mercat de formatge d'Edam, on una casa es va convertir completament en una floristeria. La banda sonora de Perquisite i Sliderinc es va publicar el 18 de febrer de 2022.
La pel·lícula es va estrenar el 16 de febrer de 2022 a Bèlgica i el 17 de febrer de 2022 als Països Baixos. La pel·lícula va rebre crítiques en diversos sentits dels crítics neerlandeses.

## Referències

* ↑ «Més que un somni». Goita què fan, ara!. [Consulta: 16 març 2024].
* ↑ Opnames voor romantische komedie in Edam Rtvlove.nl, 31 mei 2021
* ↑ Perquisite & Sliderinc - Ik Wist Het: Original Motion Picture Score Unexpected-records.com, 18 februari 2022
* ↑ Ik wist het Kinepolis België, geraadpleegd 15 maart 2022
* ↑ Ik wist het Kinepolis Nederland, geraadpleegd 15 maart 2022. Gearchiveerd op 16 maart 2022.
* ↑ 'Ik wist het' hangt samen van namaakromantiek De Telegraaf, 17 februari 2022. Gearchiveerd op 18 augustus 2022.
* ↑ Drie sterren voor ‘romkom’ Ik Wist Het: Innemende Sigrid Ten Napel omringd door stereotypes Algemeen Dagblad, 17 februari 2022. Gearchiveerd op 14 maart 2022.
# Ercole su'l Termodonte

Ercole su'l Termodonte és una òpera en tres actes composta per Antonio Vivaldi sobre un llibret italià d'Antonio Salvi, atribuït durant molts anys a Giacomo Francesco Bussani. S'estrenà al Teatro Capranica de Roma el 23 de gener de 1723.

## Referències

* ↑ Detalls a operatoday.com
* ↑ «Detalls a operone.de». Arxivat de l'original el 2011-06-15. [Consulta: 2 novembre 2011].
Òperes d'Antonio Vivaldi :
Ottone in villa (1713)
Orlando finto pazzo (1714)
Nerone fatto Cesare (1715)
Arsilda, regina di Ponto (1716)
La costanza trionfante (1716)
L'incoronazione di Dario (1717)
Tieteberga (1717)
Armida al campo d'Egitto (1718)
Scanderbeg (1718)
Teuzzone (1719)
Tito Manlio (1719)
La verità in cimento (1720)
La Silvia (1721)
Ercole su'l Termodonte (1723)
Dorilla in Tempe (1726)
Farnace (1727)
Orlando furioso (1727)
Siroe, re di Persia (1727)
Ipermestra (1727)
Rosilena ed Oronta (1728)
Atenaide (1729)
Argippo (1730)
La fida Ninfa (1732)
Motezuma (1733)
L'Olimpiade (1734)
Bajazet (1735)
Griselda (1735)
L'Adelaide (1735)
Catone in Utica (1737)
Rosmira (1738)
L'oracolo in Messenia (1738) :
Llista d'obres de Vivaldi :
# Creu de terme del Lloret al Poble Espanyol

La Creu de terme del Lloret al Poble Espanyol és una creu de terme situada al Poble Espanyol de Barcelona. És una reproducció de la Creu de treme del Lloret d'Ulldecona (Montsià).

## Història

Per a la construcció del Poble Espanyol, amb motiu de Exposició Internacional de Barcelona de 1929, es va triar la creu de terme del Lloret i se'n va fer una reproducció que es col·locà en una de les places del recinte. La creu original, a Ulldecona, va ser destruïda durant la Guerra Civil, i les restes van ser dipositades a la biblioteca de la vila. Posteriorment, el 1965, l'Escola-Taller d'Art de Barcelona va fer un altre duplicat que es col·locà al lloc original, a Ulldecona.

## Descripció

Està formada per una graonada de pedra, un fust de secció vuitavada sobre el que descansa un capitell esculturat i la creu, també esculturada, com a coronament. La creu és una còpia de l'original, destruït a la Guerra Civil, i presenta l'escena de Crist Creu clavat a una de les cares, amb dues figures femenines a banda i banda, i a l'altra cara, la Verge amb el Nen i un sant a cada costat. Els braços s'ornamenten amb fronda o fullatge. El perllongament inferior de la creu té decoració vegetal esquemàtica i el capitell un relleu historiat que l'envolta.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme del Lloret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Isten, áldd meg a magyart

Isten, áldd meg a magyart és l'himne nacional d'Hongria. Adoptat el 1844, la música és de Ferenc Erkel escrita en 1840 sobre un poema de Ferenc Kölcsey. Tot i tenir vuit estrofes normalment només se'n canta la primera.

## Original de la primera estrofa en hongarès

Isten, áldd meg a magyart Jó kedvvel, bőséggel, Nyújts feléje védő kart, Ha küzd ellenséggel; Bal sors akit régen tép, Hozz rá víg esztendőt, Megbűnhődte már e nép A múltat s jövendőt!

## Traducció al català

Beneeix l'Hongarès, Senyor, que l'abundància sia amb ell; que trobi el teu braç protector
quan s'enfronti a l'enemic; que deixi enrere el seu advers destí, i vegi el seu blat a la fi madur
aquest poble que ja ha pagat
pel seu passat i el seu futur.

## Enllaços externs

* Himne nacional d'Hongria (vídeo subtitulat en 33 idiomes)