OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fòrum Astúries

Fòrum Astúries (en castellà i oficialment Foro Asturias) és la denominació que utilitza al Principat d'Astúries el partit polític espanyol Fòrum de Ciutadans (en castellà: Foro de Ciudadanos, FAC). Va ser fundat el 18 de gener del 2011 com una escissió del Partit Popular del Principat d'Astúries. L'exministre Francisco Álvarez-Cascos és la figura impulsora d'aquesta iniciativa, en resposta a la impossibilitat de presentar-se com a candidat del Partit Popular a les eleccions autonòmiques d'Astúries del 2011.
A les eleccions autonòmiques del 22 de maig del 2011 va obtenir el 29,8% dels vots i 16 escons de 45 al parlament d'Astúries.

## Ideologia

L'article número 2 dels Estatuts estableix que "FORO es defineix com un partit reformista de dretes i amb vocació europea que proclama el reconeixement del civisme i del consens constitucional com a fonaments de la seua acció política, i que té com a objectiu essencial la liberalització dels serveis públics".

## Resultats electorals
### Junta General

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2011 | Francisco Álvarez-Cascos | 178,031 | 29.66 (#1) | 16 / 45 | 16 | Minoria |
| 2012 | Francisco Álvarez-Cascos | 124,518 | 24.80 (#2) | 12 / 45 | 4 | Oposició |
| 2015 | Cristina Coto | 44,480 | 8.19 (#5) | 3 / 45 | 9 | Oposició |
| 2019 | Carmen Moriyón | 34,687 | 6.52 (#6) | 2 / 45 | 1 | Oposició |
| 2023 | Adrián Pumares | 19,652 | 3.66 (#6) | 1 / 45 | 1 | Oposició |

### Corts Generals
#### Astúries

| Any | Vots | Vots | Congrés | Congrés | Senat | Senat |
| Any | # | % | # | ± | Senadors | ± |
| 2011 | 92,828 | 14.7% | 1 / 8 | — | 0 / 4 | — |
| 2015 | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 1 / 8 | = | 1 / 4 | |
| 2016 | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 1 / 8 | = | 1 / 4 | |
| 2019 (I) | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 0 / 7 | 1 | 0 / 4 | |
| 2019 (II) | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 1 / 7 | 1 | 0 / 4 | |
| 2023 | No s'hi van presentar | No s'hi van presentar | No s'hi van presentar | No s'hi van presentar | No s'hi van presentar | No s'hi van presentar |
# Colom blau de les Comores

El colom blau de les Comores (Alectroenas sganzini) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita a les illes Comores i Aldabra. Està classificada com una espècie gairebé amenaçada a la Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura.

## Descripció

El colom blau de les Comores fa uns 27 centímetres de llargada. El mascle pesa de 134 a 158 grams i la femella uns 117 grams. Té el cap, el coll i la part superior de color gris platejat. Les plomes del coll són de color blanc platejat i són molt llargues i profundament dividides. El bec és verdós o gris groguenc, i té la punta de color groc pàl·lid o blanc verdós. Té les parts inferiors negres. La part inferior del pit és de color blau violeta brillant, i el ventre i els flancs són de color blau més verdós.

## Distribució i hàbitat

El colom blau de les Comores és endèmic de les Comores i les Seychelles. Habita boscos de terres baixes humits subtropicals o tropicals, boscos de manglars subtropicals o tropicals i boscos de muntanya humits subtropicals o tropicals. Es troba entre els 500 i 1.500 metres sobre el nivell del mar.

## Referències

* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* 1 2 ; Trail, P.W.; Horblit, H.M.; Boesman, P.«Comoro Blue-pigeon (Alectroenas sganzini)». Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, 2017. Arxivat de l'original el 2017-07-14. [Consulta: 19 setembre 2017].
* 1 2 Safford, Roger; Hawkins, Frank. The Birds of Africa: Volume VIII: The Malagasy Region: Madagascar, Seychelles, Comoros, Mascarenes (en anglès). A&C Black, 2013, p. 509–510. ISBN 9780713665321.
# Cècul

Segons la mitologia romana, Cècul (en llatí: Caeculus) fou un heroi fill de Vulcà i de Preneste.
Fou abandonat per la seua mare vora el fogar d'un temple, on el van trobar unes donzelles. Aquestes el portaren a la família de la mare, que l'adoptà sense saber-ne l'origen. De gran, va fundar una ciutat al Laci anomenada Preneste. Tenia el poder de passar a través del foc sense cremar-se.
Una mica diferent és el relat que dona Servi de la seva història, que diu que a la regió de Preneste hi vivien dos germans pastors, els depidis (que representarien els lars i els penats). Tenien una germana que fou prenyada per una espurna que havia saltat d'un foc davant el qual s'havia assegut, i que va donar a llum a un fill (Cècul), al qual va abandonar prop del temple de Júpiter. Unes noies que anaven a cercar aigua a una font que hi havia a la vora el van trobar al costat d'un foc encés, i el van portar als dos depidis, que el van criar. Li van posar Cècul de nom perquè quan el van trobar tenia els ulls irritats pel fum del foc i semblava cec (caecus, en llatí, significa 'cec').
Aquest noi va créixer i es va dedicar al bandidatge juntament amb altres camarades, i de més gran, tots junts van fundar la ciutat de Preneste. Per la festa de la inauguració de la ciutat va convidar els veïns que hi havien acudit, a instal·lar-s'hi i per persuadir-los va demanar al seu pare Vulcà un prodigi. Aquest va enviar unes flames que van encerclar la multitud, i que es van apagar a una ordre de Cècul. Aquest miracle va suposar bona fortuna per la ciutat, perquè hi van anar molts habitants a establir-s'hi, contents de la protecció de Vulcà i del seu fill. La Gens Cecília es considerava descendent de Cècul.
La llegenda d'aquest heroi recorda a la de Servi Tul·li en relació amb Roma, que va ser coronat amb un núvol de foc.

## Referències

* 1 2 3 4 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 93. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 46. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Mitryaevaïta

La mitryaevaïta és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom en honor de Nonna Mikhailovna Mitryaeva (1920-), en reconeixement de les seves contribucions a la mineralogia del Kazakhstan.

## Característiques

La mitryaevaïta és un fosfat de fórmula química Al₅(PO₄)₂(P,S)O₃(OH,O)]₂F₂(OH)₂·14,5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1991. Cristal·litza en el sistema triclínic. És un mineral químicament relacionat amb la sanjuanita i l'arangasita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mitryaevaïta pertany a «08.DB: Fosfats, etc. només amb cations de mida mitjana, (OH, etc.):RO4 < 1:1» juntament amb els següents minerals: diadoquita, pitticita, destinezita, vashegyita, schoonerita, sinkankasita, sanjuanita, sarmientita, bukovskyita, zýkaïta, giniïta, sasaïta, mcauslanita, goldquarryita, birchita i braithwaiteïta.

## Formació i jaciments

Va ser descrita gràcies als exemplars trobats en dos indrets diferents del Kazakhstan: els monts Djabagly, a la serralada Talas Alatau, dins la província de Jàmbil; i a les muntanyes Karatau, a la província del Kazakhstan Meridional. No ha estat descrita en cap altre indret a tot el planeta.

## Referències

* ↑ «Mitryaevaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 març 2018].
* ↑ «The New IMA List of Minerals – A Work in Progress – Updated: November 2017» (en anglès). International Mineralogical Association. Arxivat de l'original el 2019-08-10. [Consulta: 19 març 2018].
# Ben Hur (pel·lícula del 1959)

Ben Hur (títol original en anglès: Ben-Hur) és una pel·lícula estatunidenca del 1959, del gènere dramàtic èpic bíblic, dirigida per en William Wyler. Està basada en la novel·la homònima de l'escriptor estatunidenc Lew Wallace, de la qual és la tercera adaptació fílmica (després de les versions mudes de 1907 i 1925).
Aquesta pel·lícula ha estat doblada al català.

## Argument

A Jerusalem, a principis del segle i, hi viu en Judah Ben-Hur, un ric mercader jueu. Prest torna en Messala, un amic romà de jovenesa que ara és el cap de les legions romanes a la ciutat; però una desavinença deguda a visions polítiques diferents fa que en Messala condemni en Ben-Hur a viure com a esclau a una galera romana, tot i ser conscient de la innocència del seu antic amic. Però aquest tindrà una oportunitat de venjança.

## Actors i personatges

| Actor | Personatge |
| Charlton Heston | Ben-Hur |
| Jack Hawkins | Quint Arri |
| Haya Harareet | Esther |
| Stephen Boyd | Messala |
| Hugh Griffith | Sheik Ilderim |
| Martha Scott | Míriam |
| Cathy O'Donnell | Tirzah |
| Sam Jaffe | Simònides |
| Finlay Currie | Baltasar i el Narrador a la seqüència dels crèdits |
| Terence Longdon | Drus, l'assitent d'en Messala |
| Frank Thring | Ponç Pilat |
| Claude Heater | Jesús |
| Liana Del Balzo | Dida |

## Principals premis i reconeixements
### Premis

* 1960: Oscar a la millor pel·lícula per Sam Zimbalist (productor)
* 1960: Oscar al millor director per William Wyler
* 1960: Oscar al millor actor per Charlton Heston
* 1960: Oscar al millor actor secundari per Hugh Griffith
* 1960: Oscar a la millor direcció artística per Edward C. Carfagno, William A. Horning i Hugh Hunt
* 1960: Oscar a la millor fotografia per Robert Surtees
* 1960: Oscar al millor vestuari per Elizabeth Haffenden
* 1960: Oscar als millors efectes visuals per A. Arnold Gillespie (visual), Milo B. Lory (so) i Robert MacDonald (visual)
* 1960: Oscar al millor muntatge per John D. Dunning i Ralph E. Winters
* 1960: Oscar a la millor banda sonora per Miklós Rózsa
* 1960: Oscar al millor so per Franklin Milton
* 1960: Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1960: Globus d'Or al millor director per William Wyler
* 1960: Globus d'Or al millor actor secundari per Stephen Boyd
* 1960: BAFTA a la millor pel·lícula

### Nominacions

* 1960: Oscar al millor guió adaptat per Karl Tunberg
* 1960: Globus d'Or al millor actor dramàtic per Charlton Heston
* 1961: Grammy al millor àlbum de banda sonora de pel·lícula o televisió per Miklós Rózsa

## Vegeu també

* Ben-Hur (pel·lícula del 1907)
* Ben-Hur (pel·lícula del 1925)
* Llista de cavalls famosos

## Referències

* 1 2 Títol en català a Ésadir.cat
* 1 2 «The 32nd Academy Awards» (en anglès). Acadèmia de les Arts i les Ciències Cinematogràfiques. [Consulta: 10 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Ben Hur a DeCine21 (castellà)
* Ben Hur a Fotogramas (castellà)
# Galta

La galta, anomenada popularment mel de la cara (en valencià), és una de les dues parts de la cara situades sota els ulls i entre el nas i l'orella esquerra o dreta.
És carnosa en els humans i altres mamífers. La pell és suportada pel mentó i les mandíbules, formant la paret lateral de la boca humana, i tocant de manera visible el pòmul a sota els ulls.
En els vertebrats, hi ha marques a la zona de les galtes ("ratlles o taques malars"), en especial just a sota de l'ull, que sovint són útils com a característiques distintives per distingir espècies o individus.
És prou rar el fet de tenir-hi un clot, clotet o fosseta, dit 'de la bellesa'.
En els humans, aquesta regió està innervada pel nervi bucal.
L'interior de la galta (que forma part de la cavitat oral) està coberta amb una membrana mucosa. És el lloc més habitual d'on s'extreu una mostra d'ADN per mitjà d'un escovilló de cotó.

## Referències

* ↑ Ramón i Sapena, Regina L. «4. Resultats». A: L'expressió dermatològica al llenguatge popular valencià: amb especial referència a la comarca de la Marina Baixa ( PDF) (tesi). Alacant: Universitat Miguel Hernández, 2006, p. 101 [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ Sancho i Chust, Josep Norbert. «5. Resultats». A: La pneumologia al llenguatge popular i a la terapèutica tradicional a l'Alacantí i la Marina Baixa ( PDF) (tesi). Sant Joan d'Alacant: Universitat Miguel Hernández, 2016, p. 106 [Consulta: 15 novembre 2024].
Viccionari
# Feliciano Muñoz Rivilla

Feliciano Muñoz Rivilla (Àvila, 21 d'agost de 1936 - Madrid, 6 de novembre de 2017) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1950 i 1960.
Començà la seva carrera al Real Ávila CF, passant al Reial Múrcia a Segona Divisió als 17 anys. Passà la major part de la seva carrera a l'Atlètic de Madrid, amb 356 partits oficials disputats en 15 anys. Fitxà pel club el 1954, que el cedí a Plus Ultra i Rayo Vallecano. Guanyà diversos títols grans, entre ells la lliga de la temporada 1965-66.
Rivilla fou 26 cops internacional amb la selecció espanyola entre el 10 de juliol de 1960 davant Perú, i el 1965. Participà en la Copa del Món de 1962 i 1966 i fou campió d'Europa el 1964.

## Palmarès
### Atlètic de Madrid

* Lliga espanyola:
** 1965-66
* Copa espanyola:
** 1959-60, 1960-61, 1964-65
* Recopa d'Europa de futbol:
** 1961-62

### Espanya

* Eurocopa de futbol
** 1964

## Referències

* ↑ «Muere Feliciano Rivilla» (en esp). ABC, 06-11-2017 [Consulta: 6 novembre 2017].
* ↑ «Feliciano Muñoz Rivilla, un lateral para la leyenda» (en esp). Diario de Ávila, 13-03-2014 [Consulta: 7 novembre 2017].
* ↑ «Valencia, 4 - At. Madrid, 2» (en esp). Mundo Deportivo, 22-09-1958 [Consulta: 7 novembre 2017].
* ↑ «Sevilla, 3 - At. Madrid, 3» (en esp). Mundo Deportivo, 02-02-1959 [Consulta: 7 novembre 2017].
* 1 2 3 4 5 «Nobleza y clase de un lateral que creó escuela» (en esp). Mundo Deportivo, 14-12-2004 [Consulta: 26 gener 2011].
* ↑ «Perú, 1 - España, 3» (en esp). Mundo Deportivo, 11-07-1960 [Consulta: 7 novembre 2017].
* ↑ «Feliciano Rivilla, un héroe que cumple 78 años» (en esp). RFEF, 20-08-2014 [Consulta: 7 novembre 2017]. Arxivat 9 de juliol 2018 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 17 novembre 2017].
* ↑ «Nobleza y clase de un lateral que creó escuela» (en esp). Mundo Deportivo, 14-12-2004, p. 2 [Consulta: 25 febrer 2015].
* ↑ «At. Madrid, 2 - Córdoba, 0» (en esp). Mundo Deportivo, 21-03-1966 [Consulta: 7 novembre 2017].
* ↑ «La Recopa del Atlético cumple 50 años» (en esp). Marca, 05-09-2012 [Consulta: 7 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Feliciano Muñoz Rivilla a BDFutbol
* Feliciano Muñoz Rivilla a National-Football-Teams.com (anglès)
* Spain stats a Eu-Football
# Audrey C. Delsanti

Audrey C. Delsanti (francès: Audrey Delsanti) (27 d'agost de 1976) és una astronoma francesa, docent a la Universitat d'Ais-Marsella.
Va co-descobrir diversos objectes transneptunians, incloent (40314) 1999 KR 16 (el 1999 mentre treballava a l'Observatori La Silla de Xile i pel qual el Minor Planet Center la cita erròniament com «A. Dalsanti»), 2001 DB 106 , (123509) 2000 WK183 i 2001 HA 59.
L'any 2003 va defensar una tesi titulada Les objets trans-neptuniens: détection et caractérisation physique (Objectes transneptunians: detecció i caracterització física) a la Universitat de la Sorbona (FSI).
El 2004, va obtenir un contracte postdoctoral de la NASA en astrobiologia a l'Institut d'Astronomia de la Universitat de Hawaii a Honolulu.
Des del 2014, Audrey Delsanti és professora a la Universitat d'Ais-Marsella i investigadora del Laboratori d'Astrofísica de Marsella (LAM), a l'equip «Groupe systèmes planétaires» (Grup de Sistemes Planetaris).

## Planetes menors descoberts

Planetes menors descoberts: 4 :
| (40314) 1999 KR 16 | 16 de maig de 1999 | MPC |
| (123509) 2000 WK 183 | 26 de novembre de 2000 | MPC $^1$ |
| 2001 DB 106 | 28 de febrer de 2001 | MPC |
| 2001 HA 59 | 28 d'abril de 2001 | MPC |
| $^1$ Descobert junt amb Olivier H Hainaut. $^2$ Descobert junt amb Catherine E. Delahodde. |||

## Referències

* ↑ Audrey, Delsanti. Les objets trans-neptuniens: détection et caractérisation physique (en francès), 2003. Tesi doctorial.
* ↑ «Audrey Delsanti» (en francès). Laboratori d'Astrofísica de Marsella (LAM).
# Mottanaïta-(Ce)

La mottanaïta-(Ce) és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la hel·landita. Rep el nom en honor d'Annibale Mottana (n. 1940), professor de mineralogia de la Universitat de Roma Tre, en reconeixement del seu lideratge i suport a les investigacions i catalogació dels minerals de Laci, durant els quals es va trobar la mostra de mottanaïta-(Ce).

## Característiques

La mottanaïta-(Ce) és un silicat de fórmula química Ca₄(Ce,REE)$_{Σ2}$Al(Be$_{1.5}$☐$_{0.5}$)$_{Σ2}$[B₄Si₄O$_{22}$]O₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2001, i la frmula va ser revisada el 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mottanaïta-(Ce) pertany a «09.DK - Inosilicats amb 5 cadenes senzilles periòdiques» juntament amb els següents minerals: babingtonita, litiomarsturita, manganbabingtonita, marsturita, nambulita, natronambulita, rodonita, escandiobabingtonita, fowlerita, santaclaraïta, saneroïta, hellandita-(Y), tadzhikita-(Ce), ciprianiïta i hellandita-(Ce).

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Cavalluccio, dins la Caldera Sacrofano, a la ciutat metropolitana de Roma Capital (Laci, Itàlia). També ha estat descrita a Tre Croci, a la província de Viterbo, també a la regió italiana del Laci. Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Mottanaite-(Ce)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 gener 2020].
# Filip Vujanović

Filip Vujanović (en serbi: Филип Вујановић) (Belgrad, 1 de setembre de 1954) és un polític montenegrí, nascut a l'antiga República Federal Socialista de Iugoslàvia.
Va ser Primer Ministre de Montenegro entre 1998 i 2003, quan Iugoslàvia va passar a ser la confederació de Sèrbia i Montenegro. A partir de llavors i fins al 2018, va ser-ne el President. Durant el seu mandat va tenir lloc el Referèndum d'independència de Montenegro del 2006, que va portar el seu país a la independència tot tallant els llaços que l'unien amb Sèrbia.

## Referències

* ↑ «Filip Vujanovic» (en castellà). CIDOB, 01-06-2003. [Consulta: 15 setembre 2024].
* ↑ «Filip Vujanović» (en noruec). Store norske leksikon, 18-06-2024.
* ↑ «Montenegro declares independence» (en anglès). BBC News, 04-06-2006. Arxivat de l'original el 2017-09-11 [Consulta: 22 maig 2023].
# Freya Stark

Dame Freya Madeleine Stark, DBE (París, França, 31 de gener de 1893-Assolo, Itàlia, 9 de maig de 1993), va ser una exploradora i escriptora britànica.
Freya Stark va néixer a París, on els seus pares estudiaven art. El seu pare, Robert, era un pintor britànic i la seva mare, Flora, era italiana d'ascendència germanopolonesa. Als nou anys va llegir Les mil i una nits, i va quedar fascinada per Orient. Més tard va aprendre àrab i persa. Durant la I Guerra Mundial va estudiar Història a Londres i a l'Escola d'Estudis Orientals i Africans i va treballar amb la Creu Vermella a Itàlia.
El 1927 es va embarcar rumb a Beirut juntament amb una amiga. Va viatjar per Orient Mitjà, va buscar i va trobar la vall de la secta dels Assassins i la fortalesa d'Alamut. En la II Guerra Mundial va treballar per al Ministeri d'Informació britànic. El 1953 li van concedir la Creu de l'Imperi britànic i va ser nomenada dama de l'Imperi britànic el 1972. Va guanyar diversos premis literiaris i als 81 anys va travessar i va escalar alguns passos de l'Himàlaia.

## Obres

* Baghdad Sketches (Bagdad, The Times Press Ltd. 1932)
* The Valleys of thr assassins (Londres, 1934)
* The Shoutern Gates of Aràbia (Londres,1936)
* Seen in the Hadramaut (Londres, 1938)
* A winter in Aràbia (Londres, 1940)
* Letters from Syria (Londres, 1943)
* East in West (1945)
* Perseus in the wind (Londres, 1948)
* Traveller`s Prelude (Londres, 1950)
* Beyond Euphrates. Autobiography 1928-1933 (Londres, 1951)
* The Coast of JIncense (Londres, 1953)
* Ionia, A Quest (Londres, 1954)
* The Lycian Shore (Londres, 1956)
* Alexander`s Path: From Caria to Licia (Londres, 1958)
* Riding to the Tigris (Londres, 1959)
* Dust in the Lion`s Paw. Autobiography (Londres, 1961)
* Rome on the Euphrates (Londres, 1966)
* The Zodiac Arch (Londres, 1968)
* A Peak in Darien (Londres, 1976)
* The Journey`s Tiro: Selected Travel Writings (1988)

## Referències

* 1 2 «Freya Stark» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Marchena, Domingo. «La exploradora del valle de los asesinos» (en castellà). La Vanguardia, 23-10-2020. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Lucas, Antonio. «Freya Stark» (en castellà). El Mundo, 12-08-2015. [Consulta: 8 març 2021].

## Enllaços externs

* Freya Stark, exploradora i escriptora britànica.
* Freya Stark, l'“última gran viatgera” per Orient. Arxivat 2019-05-27 a Wayback Machine.
* Entrevista a Freya Stark. Arxivat 2010-01-21 a Wayback Machine. (en anglès)
* The Great Ones - Freya Stark. (anglès)
# Handewitt

Handewitt (danès Hanved) és un municipi de l'estat alemany de Slesvig-Holstein, al districte de Slesvig-Flensburg. Es troba a 7 kilòmetres de Flensburg. Inclou els llogarets de Ortschaften und Ansiedlungen Ellund, Ellundfeld, Gottrupel, Handewitt, Handewitt Kolonie, Handewitt West, Handewittfeld, Haurup, Hoffnung, Hüllerup, Jarplund, Timmersiek, Unaften, Weding i Westerlund.

## Ajuntament

Dels 23 escons al consell municipal a les eleccions locals de 2008 la CDU va treure 8 regidors, els Freie Wähler 6, la SSW 5, i el SPD en té 4.
# Elsa Loewenthal

Elsa Einstein (18 de gener de 1876 – 20 de desembre de 1936) va ser cosina per partida doble i segona esposa d'Albert Einstein.

## Vida primerenca

Nascuda el 18 de gener de 1876 en Hechingen, Alemanya. Filla de Rudolf Einstein, un fabricant de tèxtils. Tenia dues germanes: Paula (c. 1878–c. 1955) i Hermine (1872-1942).
Elsa Einstein es va casar el 1896 amb el comerciant tèxtil Max Löwenthal (1864–1914), amb qui va tenir tres fills: Ilse, Margot i un fill home que va néixer i va morir el 1903.
En 1902, Max Löwenthal prengué un treball a Berlín, deixant a Elsa i filles en Hechingen. S'acabaren divorciant l'11 de maig de 1908, i es mudà amb les seves filles a un departament a Berlín.

## La seva vida amb Albert Einstein

Començà la seva relació amb Albert Einstein en la Pasqua de 1912, mentre Albert encara romania casat amb la seva primera esposa, la física Mileva Maric. El divorci d'Albert i Mileva finalment es dugué a terme el 14 de febrer de 1919, i el matrimoni entre Albert i Elsa s'efectuà el 2 de juny de 1919.
Encara que Albert i Elsa no van tenir fills propis, Albert va criar a les filles d'Elsa com a seves, vivint a Berlín i en una casa d'estiu en Brandenburg, propera a Potsdam.

## Els seus últims anys

En 1933, Elsa i la seva família emigraren a Princeton, Nova Jersey als Estats Units, i en la tardor de 1935 es mudaren a una casa situada sobre Mercer Street, encara que poc després va ser diagnosticada amb problemes de cor i ronyó. Elsa morí després d'una dolorosa malaltia el 20 de desembre de 1936.

## Bibliografia

* Highfield, Roger; Carter, Paul (1993), The Private Lives of Albert Einstein, London: Faber and Faber, ISBN 0-571-17170-2

## Enllaços externs

* Biografia en alemany Arxivat 2013-07-23 a Wayback Machine.
# Xiphophorus maculatus

El Platy (Xiphophorus maculatus) és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes que es troba a Amèrica: des de Veracruz (Mèxic) fins al nord de Belize.
Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total i les femelles els 6.

## Referències

* 1 2 Froese, Rainer; Casal, Christine Marie V. «Xiphophorus maculatus (Günther, 1866) Southern platyfish» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 12 març 2021].