# Xiphias gladius

L'emperador,peix espasa o peix d'espasa) (Xiphias gladius) i esparró (rossellonès) és un peix teleosti de l'ordre dels perciformes i de la família dels xífids, amb el maxil·lar prolongat en forma d'espasa, fort i ràpid i de costums pelàgics.

## Morfologia

* Talla: màxima de 6 m, comuna entre 80 i 220 cm.
* Cos allargat i subcilíndric, molt robust.
* Musell acabat en un rostre amb espasa, llarga i aplanada.
* Petites dents als joves, que desapareixen en els adults.
* Membranes branquiòstegues unides per la base i separades de l'istmus.
* Sense branquispines.
* Dues aletes dorsals i anals separades als adults, però no en els joves.
* Aletes pelvianes absents.
* Caudal en forma de mitja lluna en els adults, escotada als joves.
* Peduncle caudal amb una forta carena lateral a cada costat i un solc profund a les cares dorsal i ventral.
* Línia lateral absent en els adults.
* Escates absents en els adults.
* Color negre marronós al dors i costats, aclarint-se progressivament fins al ventre.

## Ecologia

Espècie oceànica i pelàgica de 0 a 800 m de fondària. Es troba a tot el planeta en aigües tropicals i temperades.
Generalment solitari, de vegades en petits grups. Efectua migracions entre aigües temperades, on s'alimenta, i aigües fredes, on es reprodueix.
Té un comportament bastant agressiu, i s'alimenta principalment d'una gran varietat de peixos pelàgics que formen moles, i també d'espècies demersals, així com de crustacis i calamars.

## Pesca

De carn molt apreciada, magra, tendra i delicada.
Pesca semiindustrial, artesanal i esportiva, amb palangres de superfície, soltes, curricà, arts d'arrossegament, encerclament, arts de platja, tremalls, línies de mà, canya i arpons.
La seva pesca és molt característica, des de l'antiguitat, en els mars entre Sicília i Calàbria, i particularment a la costa tirrena de la província de Reggio; també és un plat típic de la cuina d'aquesta regió.
Es troba regularment als mercats, i es comercialitza fresc, refrigerat, congelat, fumat i en conserva.
Els grans acumulacions de mercuri als individus grans són una limitació al consum.
També s'empra l'oli del seu fetge.
Talla mínima legal de captura: 120 cm des de la punta del maxil·lar inferior a l'extrem posterior del radi més petit de l'aleta caudal.

## Notes

* ↑ «emperador». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Diccionari del rossellonès
* ↑ http://nuke.prolocobagnara.it/BagnaraCalabra/Storia/LaPesca/LaPescadelPescespada/tabid/495/Default.aspx
* ↑ http://www.biologiamarina.eu/PesceSpada.html
* ↑ http://www.ganzirri.it/spip.php?article9

## Bibliografia

* Lloris, Domènec i Meseguer, Sergi: Recursos marins del Mediterrani: fauna i flora del Mar Català. Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca de la Generalitat de Catalunya, Barcelona, octubre del 2000. ISBN 84-393-5244-1. Plana 119.
* Riera, F.; J. Oliver; J. Terrassa: Peixos de les Balears. Conselleria de Medi Ambient, Ordenació del Territori i Litoral. Direcció General del Medi Ambient. Any 1998
* Mercader, Ll.: Peixos de la Costa Brava. El Cau, Quaderns del Museu Municipal de la Costa Brava. Sèrie Medi Natural. Ajuntament de Palamós, 1993.
* Huguet, A.: Catàleg d'espècies d'interès pesquer a Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca. Any 1995
* Alegre, M.; J. Lleonart; J. Veny: Espècies pesqueres d'interès comercial. Nomenclatura oficial catalana. Dep. Cultura, Generalitat de Catalunya, 1992