OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mitridates III de Pàrtia

Mitridates III fou rei de Pàrtia del 57 aC al 52 aC.
El rei Fraates III va ser assassinat el 57 aC pel seu fill Mitridates III amb ajut del seu germà Orodes (II). Mitridates III es va proclamar rei.
El nou rei es va imposar a l'Atropatene i va obligar el rei de Corduena a pagar tribut. Osroene també va haver de reconèixer la sobirania del rei part.
Mitridates es va mostrar cruel amb els notables del regne i aquestos van decidir eliminar-lo, aixecant bandera pel seu germà Orodes II. Mitridates va quedar relegat a la zona de Babilònia i Selèucia del Tigris. Va demanar assistencia al procònsol romà de Síria Aulus Gabinius.
Vers el 52 aC Orodes II va entrar a Babilònia, i el seu general Surena va derrotar i capturar Mitridates III, que fou executat. Orodes II va quedar com a rei.
| Precedit per: Fraates III | Imperi Part | Succeït per: Orodes II |
# Literatura manx

La literatura manx és la feta en llengua manx. Els primers testimonis escrits aparegueren en el segle xviii, tot i que existia una tradició oral (com els cants dedicats a l'heroi local William Christian o Baase Illiam Dhone).
Les primeres obres eren de caràcter religiós. El bisbe Thomas Wilson (1698-1755) va escriure i publicar els Coryrle sodjeh (Principis i deures cristians, 1699-1707), devocionari protestant i un dels primers texts en manx modern. El més antic és el llibre d'història de l'illa Manannan Mac y Lherr, compost potser en el segle xvi, on es recull el text més antic, el poema ossiànic Mannanan Beg Mac y Leirr gives. També el 1707 el cornuallès Edward Lluyd, considerat el pare de la filologia cèltica, publicà el primer tom de l’Archaealogia Britannica, que inclou un grapat de paraules manx.
El 1748 es publicà en manx l'Evangeli de Sant Mateu, i el 1763 s'hi traduïren tots els evangelis, tasca impulsada pel capellà James McLagan (1728-1804) i pel bisbe Mark Hildesley. Però fins al 1819 no es publicaria Yr chenn conaant, as yn conaant noa, l'Antic i Nou testament en manx reimprès a Londres i basat en el que fou elaborat el 1775 a Lunnyg per W. Walker, qui ja havia traduït des del Gènesi a Esther el 1771, i els llibres de Job i Malaquies el 1773. Endemés, el 1781 fou descoberta la balada ossiànica en manx Finn as Ossihn; el 1783 Joseph Bridson traduí al manx el Pargys caillit (Paradís perdut) de John Milton, i pel 1794 compondria la Coontey Ghiare yeh Ellan Vannin (Petita història de l'illa de Man), que no serà editada, però, fins al 1875.
En el segle xix es van publicar algunes gramàtiques, però en anglès. William Gill va publicar An english and Manx dictionnary (1866) de John Kelly (1750-1809) qui havia compilat un diccionari triglot anglès, gaèlic i manx, basat en el que compongué William Shaw el 1780, i A dictionnary of the Manks language (1835) d'Archibald Creegen (1774-1841). També elaboraren i difongueren molts himnes metodistes, així com reculls de Carvels (Cançons) i Oie’l Verree (Nadales) de tradició ossiànica, i la Carvalyn gailckagh (1891) i altres balades manx d'A. W. Moore del 1896, aparegudes als diaris amb dibuixos de P. W. Caine. Endemés, l'intel·lectual manx Edward Faragher (1831-1908), el darrer escriptor nadiu en manx, va escriure des del 1901 als diaris les Skealyn Aesop (Faules d'Esop), i s'edita la Manx Traditionary Ballad, història de l'illa fins al 1507, on es barregen realitat i mite.
Per altra banda, el folklorista i fil·lòleg gal·lès Iain Rhys (1840-1915) compondria el recull Celtic Folklore Welsh and Manx. EL 1911 es publicaria el recull Cooinaghtyn Mannihagh de John Clague (1842-1908). L'última obra coneguda és la novel·la Cooinaghtyn my Aegid as Cooinaghtyn Elley (1983) de John Gells, mort el 1983. El 1990 Brian Stowell hi va publicar Contoyryssyn Ealish ayns Cheer ny Yindyssyn, una traducció del clàssic de Lewis Carroll Alícia al País de les Meravelles. Fins i tot el 1984 es va fer un film totalment en manx, Ny Kiree fo Niaghtey (El moltó sobre la neu).

## Referències

* Skeealyn 'sy Ghailck, Neddy Beg Hom Ruy, 1991
# Vardanes I de Pàrtia

Vardanes I fou rei de Pàrtia del 42 al 46.
Va succeir el seu pare Artaban III, després d'haver estat desheretat el fill adoptiu Gotarces (II).
El 42 el regne d'Armènia governat per la noblesa nacional amb aliança amb l'Imperi Part fou ocupat pels romans. L'emperador Claudi va enviar a l'exrei Mitridates cap Armènia amb suport imperial, i amb l'ajut de son pare Mitridates d'Ibèria i son germà Pharsman, així com de forces romanes, fou establert al poder (42). Una guarnició romana es va instal·lar a Garni, prop d'Erevan.
La ciutat de Selèucia del Tigris s'havia revoltat en temps d'Artaban III, i després d'uns set anys es mantenia rebel. El nou rei va marxar contra la ciutat al començar el seu regnat. La rebel·lió havia fer créixer la ciutat de Ctesifont, a l'altre costat del riu, que fou utilitzada com a base principal per Vardanes. L'atac a Selèucia fou frustrat per la rebel·lió de Gotarces. Vardanes va rebre ajut d'Adiabene (del rei Izates II) i d'Osroene (i ajut econòmic de Judea), i va derrotar a Gotarces prop d'Ecbàtana i Gotarces va fugir a la regió de Bukhara. A finals d'any (desembre) Vardanes va tornar contra Selèucia.
A l'abril del 43 Gotarces havia reunit un nou exèrcit i altra vegada Vardanes va haver de deixar el setge de Selèucia. Com que la força dels dos exèrcits era anivellada, els dos rivals van acordar un repartiment: Gotarces va rebre Hircània i la part oriental i Vardanes la resta. Finalment Vardanes va tornar contra Selèucia que fou ocupada el juliol.
L'any 45 Vardanes va considerar una agressió la instal·lació de Mitridates com a rei d'Armènia, i va sortir de Ctesifont amb un exèrcit per conquerir el país. Però abans d'arribar es va assabentar que el seu germà (per adopció) Gotarces II d'Hircània s'havia rebel·lat amb el suport d'Izates II d'Adiabene. Vardanes va canviar de destí i va marxar contra el rebel, al que va derrotar a la riba del riu Carinda (a la costa sud de la mar Càspia). Gotarces va fugir al territori dels escites Dahan i Vardanes el va empaitar i va obtenir diverses victòries però no el va poder atrapar.
El 46 va nomenar al seu fill Vonon o Vonones com a rei d'Atropatene on s'havia extingit la dinastia. El rei preparava una expedició contra Adiabene quan els nobles i mags el van assassinar (46). Però llavors els assassins es van dividir en faccions cada una afavorin a un candidat diferent: Meherdates o Mitridates IV, fill d'un ex rei, que era ostatge a Roma, afavorit pels romans, va obtenir el major suport, però Gotarces, que ja era al país amb el seu exèrcit escita es va fer reconèixer per la noblesa.
| Precedit per: Artaban III | Imperi Part | Succeït per: Gotarces II |
# Sense respir

Sense respir (títol original en anglès, Restless) és una adaptació televisiva britànica del 2012 de la novel·la d'espionatge de William Boyd publicada el 2006. Dirigida per Edward Hall, la pel·lícula compta amb Hayley Atwell, Rufus Sewell, Michelle Dockery, Michael Gambon i Charlotte Rampling. Les dues parts es van estrenar els dies 27 i 28 de desembre de 2012 a BBC One. S'ha doblat al valencià per a À Punt, que els va emetre el 9 de març de 2025.
El drama va ser produït per Endor Productions en associació amb Sundance Channel. Va ser dirigit per Edward Hall i produït per Hilary Bevan Jones i Paul Frift.

## Referències

* ↑ Crace, John «TV review: Restless; The World's Most Dangerous Roads; Restoration Man». , 27-12-2012.
* ↑ Michaels, Adrian «Restless, BBC One, review». , 28-12-2012.
* ↑ «Sense Respir». À Punt. [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ «Hayley Atwell, Rufus Sewell, Michelle Dockery, Michael Gambon and Charlotte Rampling to star in BBC One's adaptation of William Boyd's Restless». BBC Press Office, 25-06-2012. [Consulta: 6 gener 2013].
# Dorilau (general)

Dorilau (en llatí: Dorylaus, en grec antic: Δορύλαος 'Dorýlaos') va ser un general del Regne del Pont que servia a Mitridates VI Eupator.
Dorilau va anar en ajuda d'Arquelau, que dirigia la la flota pòntica, que operava a Grècia i Sul·la el va perseguir l'any 86 aC. Arquelau, desgastat després de la batalla de Queronea, va rebre vuitanta mil homes de reforç dirigits per Dorilau, que li van permetre d'arribar a Calcis (Eubea), i amb els que va poder tornar a Beòcia, però Sul·la el va derrotar a la rodalia d'Orcomen l'any 85 aC en una batalla de dos dies.

## Referències

* 1 2 Apià. Història de Roma: Mitridates, XVII, 49
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Sul·la, XIII, 20
# Pàvel Ledniov

Pavel Lednyov o Pavel Lednev (en rus: Павел Леднëв) (Nijni Nóvgorod, Unió Soviètica 25 de març de 1943- 23 de novembre del 2010) fou un pentatlista modern rus, ja retirat, que competí per la Unió Soviètica i que aconseguí guanyar set medalles olímpiques tretze medalles mundialistes.

## Biografia

Va néixer el 25 de març de 1943 a la ciutat de Nijni Nóvgorod, població situada a l'óblast de Nijni Nóvgorod i del Districte Federal del Volga, actualment situada a Rússia però que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica.

## Carrera esportiva

Va participar, als 25 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 realitzats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina per equips i la medalla de bronze en la prova individual. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental) va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova per equips i altre cop la medalla de bronze en la competició individual. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà) aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova individual i fou desqualificat en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) aconseguí una nova medalla d'or en la prova per equips i una nova medalla de bronze en la prova individual.
Al llarg de la seva carrera activa guanyà 13 medalles en el Campionat del Món de pentantló modern, entre elles set medalles d'or, quatre medalles de plata i dues medalles de bronze.
Ha mort el 23 de novembre del 2010.
# Benvolguts camarades

Benvolguts camarades (rus: Дорогие товарищи!; transcrit com a Doroguie tovarisxi!) és una pel·lícula de drama històric rus del 2020 sobre la massacre de Novotxerkassk produïda, coescrita i dirigida per Andrei Mikhalkov-Kontxalovski. Es va presentar a competició al 77è Festival Internacional de Cinema de Venècia. A Venècia, la pel·lícula va guanyar el Premi Especial del Jurat. La pel·lícula va rebre una nominació al premi BAFTA a la millor pel·lícula en llengua no anglesa i va ser seleccionada com a candidata russa per a la millor pel·lícula internacional a la 93a edició dels premis Oscar i va aconseguir ser a la llista de les quinze pel·lícules finalistes. Ha estat doblada i subtitulada al català.

## Repartiment

* Iúlia Vissótskaia com a Liudmila «Liuda» Siómina
* Serguei Erlix com al pare de Liuda
* Iúlia Burova com a Svetka, filla de Liuda
* Vladislav Komarov com a Oleg Loguinov
* Andrei Gussev com a Viktor

## Recepció

L'agregador de ressenyes Rotten Tomatoes va atorgar a la pel·lícula un índex d'aprovació del 95% basat en 56 ressenyes, amb una qualificació mitjana de 8,1/10. El consens dels crítics del lloc web diu: «Benvolguts camarades fa una mirada aguda i autoritària a un capítol obscur de la història soviètica que es torna encara més efectiu gràcies a la fúria freda del seu director». Segons Metacritic, que pren una mostra de 19 crítics i va calcular una puntuació mitjana ponderada de 82 sobre 100, la pel·lícula va rebre una «aclamació universal».

## Referències

* 1 2 «El cinema de la 2 - Benvolguts camarades». RTVE, 07-08-2023. [Consulta: 10 agost 2023].
* ↑ «Andrei Konchalovsky's Venice Competition Title Dear Comrades Snapped Up by Films Boutique». Variety. [Consulta: 31 juliol 2020].
* ↑ Sharf, Zack. «Venice Film Festival 2020 Full Lineup: Luca Guadagnino, Chloe Zhao, Gia Coppola, and More». IndieWire, 28-07-2020. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Venezia 77 Competition». labiennale.org. Biennal de Venècia, 28-07-2020. [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Venice Film Festival 2020 Winners: Nomadland Takes Golden Lion, Vanessa Kirby Is Best Actress». IndieWire. [Consulta: 12 setembre 2020].
* ↑ «The Union of Cinematographers appreciated the nomination for the "Oscar" of the film "Dear Comrades!"». Teller Report, 13-11-2020. [Consulta: 13 novembre 2020].
* ↑ Davis, Clayton. «Oscars Shortlists Announced in Nine Categories». Variety, 09-02-2021. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Dear Comrades a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Dear Comrades!» (en anglès). RottenTomatoes.com. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Dear Comrades! Reviews» (en anglès). Metacritic.com. [Consulta: 20 gener 2021].
# Bernstadt auf dem Eigen

Bernstadt auf dem Eigen (alt sòrab: Benadźice) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Es troba a 16 km al nord de Zittau i a 16 km al sud-oest de Görlitz.

## Llogarets

* Altbernsdorf auf dem Eigen,
* Bernstadt a. d. Eigen,
* Buschschenkhäuser,
* Dittersbach auf dem Eigen,
* Kemnitz O/L,
* Kunnersdorf auf dem Eigen,
* Lehdehäuser
* Russen.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1834 | 1608 |
| 1871 | 1731 |
| 1890 | 1228 |
| 1910 | 1435 |
| 1925 | 1548 |
| 1939 | 1518 |
| 1946 | 1994 |
| 1950 | 2127 |
| 1964 | 2565 |
| 1990 | 2342 |
| 2000 | 4435 |
| 2007 | 3959 |

## Enllaços externs

* Museu popular Arxivat 2009-05-02 a Wayback Machine.
# Beyenu Degefa

Beyenu Degefa Begna (també escrit Beyenu Degefu) (Etiòpia, 12 de juliol de 1999 és una corredora etíop de llarga distància. Fou campiona del món júnior el 2016 en els 3000 metres i mantenint-se encara el rècord.

## Biografia

El 2016, Degefa va començar a guanyar una sèrie de curses de camp a través. Al Cross de l'Acier, va superar la seua companya d'equip Fantu Worku i la campiona olímpica Peruth Chemutai guanyant-les per quatre segons. L'any següent, Degefa va guanyar la cursa Cinque Mulini. Va superar a Kalkidan Fentie en el tram final per tornar a guanyar per quatre segons.
Degefa va fer or als Campionats del Món d'Atletisme Sub-20 del 2016 on va vèncer els 3000 metres on va establir rècord del món amb 8:41.76.
El 2021, Degefa va debutar a la distància de marató a la Marató de València, acabant tercera amb un temps de 2:23:01. Posteriorment va passar a la segona posició després que la guanyadora de la cursa Nancy Jelagat fora suspesa per una infracció de les normes antidopatge.
L'any 2023 va guanyar la Marató de València amb un temps de 2:15:55.

## Estadístiques
### Millors personals

| Esdeveniment | senyal | Competició | Lloc | Data |
| 3000 metres | 8:35.76 | Lliga Diamant de Doha | Doha, Qatar | 4 de maig de 2018 |
| Marató | 2:15:51 | Marató de València | València | 3 de desembre de 2023 |

## Referències

* ↑ «World U20 champions Barega and Degefa win again on the road to Kampala – cross-country round-up | REPORT | World Athletics». worldathletics.org. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ «Barega and Degefa upstage the seniors at Cinque Mulini | REPORT | World Athletics». worldathletics.org. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ «Ethiopia's Barega and Degefa triumph at IAAF Cross Country Permit». www.insidethegames.biz, 22-01-2017. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ Maduewesi, Christopher. «Degefa storms to a CR in women's 3000m at World Juniors». MAKING OF CHAMPIONS, 20-07-2016. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ «Lawrence Cherono and Nancy Jelagat triumph at the Valencia Marathon». Watch Athletics. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ Esports, À Punt. «Sisay Lemma bat el rècord de la Marató de València», 03-12-2023. [Consulta: 3 desembre 2023].
* ↑ «Tariku Novales y Majida Maayouf hacen historia en la fiesta de Sisay Lemma» (en castellà), 03-12-2023. [Consulta: 3 desembre 2023].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Beyenu Degefa
# Biatló als Jocs Olímpics d'hivern de 1992

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1992 celebrats a la ciutat d'Albertville (França) es disputaren sis proves de biatló, tres en categoria masculina i tres més en categoria femenina. Aquesta fou la primera vegada que les dones pogueren participar en aquesta disciplina.
Les proves es realitzaren entre els dies 11 i 20 de febrer de 1992 a les instal·lacions de Les Saisies. Hi participaren un total de 196 biatletes, entre ells 116 homes i 80 dones, de 28 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 10 km. esprint detalls | Mark Kirchner | Ricco Gross | Harri Eloranta |
| 20 km. detalls | Yevgeniy Redkin | Mark Kirchner | Mikael Löfgren |
| Equips detalls | AlemanyaRicco Gross Jens Steinigen Mark Kirchner Fritz Fischer | Equip UnificatValeriy Medvedtsev Alexander Popov Valeri Kiriyenko Serguei Txépikov | SuèciaUlf Johansson Leif Andersson Tord Wiksten Mikael Löfgren |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| 7,5 km. esprint detalls | Anfisa Reztsova | Antje Misersky | Yelena Belova |
| 15 km. detalls | Antje Misersky | Svetlana Petcherskaia | Myriam Bédard |
| Equips detalls | FrançaCorinne Niogret Vèronique Claudel Anne Briand | AlemanyaUschi Disl Antje Misersky Petra Schaaf | Equip UnificatYelena Belova Anfisa Reztsova Yelena Melnikova |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 3 | 4 | 0 | 7 |
| 2 | Equip Unificat | 2 | 2 | 2 | 6 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 4 | Suècia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 5 | Canadà | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | Finlàndia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Biathlon at the 1992 Winter Olympics». [Consulta: 29 desembre 2024].
# Bibliopègia antropodèrmica

La bibliopègia antropodèrmica és la pràctica d'enquadernar llibres amb pell humana. El 2022, The Anthropodermic Book Project ha examinat 31 de 50 llibres en institucions públiques que se suposa que tenen enquadernacions antropodèrmiques, dels quals 18 s'han confirmat com a humans i 13 s'ha demostrat que són de pell animal. Es tracta d'una pràctica molt inusual; sorgida entre els cercles mèdics europeus, va arribar al seu punt àlgid al segle xviii i va caure en desús després de la Segona Guerra Mundial.

## Etimologia

La locució està formada per dos cultismes d'origen grec: bibliopègia prové del nom grec βιβλίον, biblíon, "llibre" i del verb πήγνυμι, pégnymi, "lligar"; antropodèrmica prové dels noms grecs ἄνθρωπος, ánthropos, "ésser humà" i δέρμα, dérma, "pell".

## Un exemple

Un exemple de llibre enquadernat seguint aquesta pràctica és Narració de la vida de James Allen (anglès: Narrative of the Life of James Allen), un llibre autobiogràfic escrit per James Allen a la presó i publicat a Boston l'any 1837. A la portada hi consta una inscripció en llatí que diu Hic liber Waltonis cute compactus est: "Aquest llibre ha sigut imprès amb la pell de Walton" (un àlies de l'autor). Una còpia del llibre es troba actualment a l'Ateneu de Boston, que certifica al seu catàleg web que l'enquadernació es va fer amb pell humana.

## En la cultura popular

Als relats de l'escriptor de terror H. P. Lovecraft apareix sovint el Necronomicon, un llibre fictici amb encanteris manuscrits que està enquadernat seguint aquest procediment.

## Vegeu també

* Enquadernació en pell
* Megan Rosenbloom

## Referències

* 1 2 «The Anthropodermic Book Project» (en anglès). The Anthropodermic Book Project. Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 27 març 2020].
* ↑ Megan Rosenbloom clarifies in this interview with Joanna Ebenstein in The Morbid Anatomy Online Journal, 16 April 2020 Arxivat 20 April 2020 a Wayback Machine., that these figures do not include books tested from individuals' private collections, as opposed to libraries and museums.
* ↑ «Catàleg del Boston Athenaeum, apartat Rare Books.». [Consulta: 20 juliol 2022].
# Big Cave

Big Cave és un petit volcà en escut, probablement format durant l'època de l'Holocè, situat al nord de Califòrnia a l'Arc Volcànic de les Cascades del nord-oest del Pacífic. Amb una elevació de 1.260 msnm, és el producte de la subducció de diverses plaques tectòniques sota la placa nord-americana, que continua a un ritme de 4 centímetres cada any.
Big Cave té una composició basàltica, amb una textura superficial rugosa, i ha estat coberta per colades de lava. Situat entre el Big Lake al nord i Bald Mountain al sud, forma part d'un cinturó de volcans del Quaternari tardà que es desplacen al nord des del volcà Lassen Peak. Va entrar en erupció per última vegada durant el Plistocè final o inicis de l'Holocè. La seva principal característica és la presència de joves cons piroclàstics al seu flanc nord i al seu cim.

## Referències

* 1 2 3 «Global Volcanism Program | Big Cave» (en anglès). [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ «CVO Website - California Volcanoes and Volcanics», 11-12-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-11. [Consulta: 16 abril 2024].
* ↑ Paguican, E. M. R.; Bursikl, M. I. «Tectonic Geomorphology and Volcano-Tectonic Interaction in the Eastern Boundary of the Southern Cascades (Hat Creek Graben Region), California, USA». Frontiers in Earth Science. Frontiers Media, vol. 4, 28-07-2016, pàg. 76. Bibcode: 2016FrEaS...4...76P. DOI: 10.3389/feart.2016.00076.
# Bird (pel·lícula de 2024)

Bird és una pel·lícula dramàtica del 2024 escrita i dirigida per Andrea Arnold i protagonitzada per Nykiya Adams, Barry Keoghan i Franz Rogowski. S'ha subtitulat al català.
La pel·lícula es va exhibir per primer cop al 77è Festival de Cannes el 16 de maig de 2024. Es va estrenar als cinemes als Estats Units i al Regne Unit a càrrec de Mubi el 8 de novembre de 2024.
Keoghan es va incorporar al projecte el maig de 2023 després de deixar el repartiment de l'èpica Gladiator II de Ridley Scott. Aquell mateix mes es va revelar que Franz Rogowski estava en converses per unir-se al repartiment.
El repartiment principal va tenir lloc al sud d'Anglaterra amb llocs de rodatge com Gravesend, Dartford, Ashford i Bean el juny de 2023. El juliol de 2023 es va rodar a l'illa de Sheppey. Robbie Ryan va exercir com a director de fotografia.

## Referències

* ↑ «Bird». ésAdir. [Consulta: 1r desembre 2024].
* ↑ «The Screenings Guide of the 77th Festival de Cannes». Festival de Cannes, 08-05-2024. Arxivat de l'original el 8 May 2024. [Consulta: 8 maig 2024].
* ↑ MUBI. «MUBI (@mubi) on X». Twitter, 15-10-2024.
* ↑ Sneider, Jeff. «Exclusive: Barry Keoghan to Star in Andrea Arnold's Next Film Bird After Exiting Gladiator 2». Above the Line, 18-05-2023. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ Kroll, Justin. «Barry Keoghan And Franz Rogowski To Star In Andrea Arnold's Next Film 'Bird'». Deadline Hollywood, 19-05-2023. Arxivat de l'original el 1 July 2023. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ Langridge, Alex. «Oscar winner Andrea Arnold filming movie Bird in The Hive, Northfleet starring BAFTA winning actor Barry Keoghan». Kent Online, 30-06-2023. Arxivat de l'original el 1 July 2023. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ Greenwood, Keely. «Oscar winner Andrea Arnold filming big screen movie Bird in Page Close in Bean». Kent Online, 28-06-2023. Arxivat de l'original el 1 July 2023. [Consulta: 1r juliol 2023].
* ↑ Carr, Megan. «Oscar winner films Bird blockbuster in Leysdown, Sheppey». Kentonline, 31-07-2023. [Consulta: 1r agost 2023].