OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Íhor Ter-Ovanessian

Íhor Ter-Ovanessian (en rus: Игорь Тер-Ованесян) (Kíiv, Unió Soviètica 1938) és un atleta ucraïnès, especialista en salt de llargada, ja retirat, guanyador de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 19 de maig de 1938 a la ciutat de Kíiv, capital en aquells moments de la República Socialista Soviètica d'Ucraïna (Unió Soviètica) i avui dia capital d'Ucraïna. Té un doctorat i el títol de professor al Departament d'Atletisme de l'Acadèmia Estatal de Cultura Física de Moscou. Va publicar diversos llibres relacionats amb l'esport.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia), on es classificà per la final masculina de salt de llargada. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia) guanyà la medalla de bronze, un metall que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 celebrats a Tòquio (Japó). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic) finalitzà en quarta posició, guanyant així un diploma olímpic, i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), els seus cinquens Jocs, fou eliminat en la ronda de qualificació.
Al llarg de la seva carrera cinc medalles en el Campionat d'Europa d'atletisme, entre elles tres medalles d'or, i tres medalles en el Campionat d'Europa d'atletisme en pista curta, entre elles dues medalles d'or.
Ter-Ovanessian fou el primer saltador de llargada europeu en superar la barrera dels 8 metres. Va batre el rècord europeu de salt de llargada vuit vegades i el rècord mundial dues vegades. El 10 de juny de 1962 va establir un nou rècord mundial amb un salt de 8.31 metres, un rècord vigent fins al 12 de setembre de 1964 quan el nord-americà Ralph Boston l'establí en 8.34 metres. El 19 d'octubre de 1967 igualà el rècord del món amb un salt de 8.35 metres, en possessió de Boston, un salt que fou superat per Bob Beamon el 18 d'octubre de 1968 a Ciutat de Mèxic durant els Jocs Olímpics, establint-lo en 8.90 metres.
Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador, entre d'altres d'Ineta Radēviča, Valery Podluzhny, Vilma Bardauskienė i Tatyana Kolpakova.
El 1985 fou guardonat amb l'Orde de la Insígnia d'Honor.

## Referències

* ↑ «ТЕР-ОВАНЕСЯН Игорь Арамович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 29 desembre 2024].
* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Igor Ter-Ovanesyan». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ «'Rome 1960': Politics at play in Olympic Games». Today.msnbc.com. Arxivat de l'original el 11 July 2008. [Consulta: 8 juliol 2008].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Dolgopolov, Nikolai; Rostislav Orlov «Jumpers fly high at Moscow 'Christmas Cup'». IAAF, 14-01-2007.
* ↑ «ru:ЛЕГКАЯ АТЛЕТИКА» (en rus). www.sport-express.ru. [Consulta: 23 gener 2013].
# Iuri Txesnokov

Iuri Txesnokov (Moscou, 22 de gener de 1933 - Moscou, 29 de maig de 2010) fou un jugador de voleibol rus que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or (1960 i 1962) al Campionat del Món de voleibol i una de bronze (1963) al Campionat d'Europa.
A nivell de clubs jugà amb el CSKA Moskvà, amb qui guanyà nou edicions de la lliga soviètica (1954, 1955, 1958, 1960-1963, 1965 i 1966) i dues copes d'Europa (1960 i 1962). Un cop retirat va treballar a la Federació Internacional de Voleibol. El 2000 fou inclòs al Volleyball Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Yuri Chesnokov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de novembre 2009. [Consulta: 19 setembre 2019].
# Vladimir Korotkov

Vladimir Viktorovich Korotkov (Moscou, Unió Soviètica, 23 d'abril de 1948) és un extennista professional de la Unió Soviètica. Va guanyar tres títols de Grand Slam en categoria júnior els anys 1964 i 1965. Després de la seva retirada es va dedicar a entrenar en diversos clubs esportius.
Durant la seva carrera va guanyar el campionat soviètic de tennis en diversos ocasions i en totes les categories. Va formar part de l'equip soviètic de Copa Davis i també de l'equip que va participar en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic de 1968, on el tennis fou esport de demostració i exhibició. Korotkov va participar en totes les sis proves que es van disputar. En les proves de demostració no va aconseguir cap èxit destacat, ja que fou eliminat en primera ronda individual, mentre que en les proves de dobles masculins i dobles mixts va arribar a quarts de final. En canvi, en les proves d'exhibició va guanyar una medalla d'or en categoria de dobles mixts, i les medalles de bronze en les categories individual i de dobles masculins. Les seves parelles en dobles van ser els seu compatriotes Anatoli Volkov i Zaiga Jansone.
Es va retirar del tennis l'any 1981, i fins al 1996 fou entrenador de diversos clubs esportius, entre ells de l'acadèmia de tennis de Moscou. Fou nominat en diverses ocasions d'entrar al saló de la fama del tennis rus però en cap d'elles fou seleccionat.

## Enllaços externs

* Vladimir Korotkov a l'ATP (anglès)
* Vladimir Korotkov a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Vladimir Korotkov a la Copa Davis (anglès)
# Aleksandr Medved

Aleksandr Medved (belarús: Аляксандр Васілевіч Мядзведзь) (Bila Tserkva, 16 de setembre de 1937 - Minsk, 2 de setembre de 2024) va ser un lluitador belarús, guanyador de tres medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 16 de setembre de 1937 a la ciutat de Bila Tserkva, població situada a la província de Kíiv, que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica i que avui en dia forma part d'Ucraïna. A la dissolució de la Unió Soviètica adquirí la nacionalitat belarussa.
Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio, on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de pes semipesant (-97 kg.) de lluita lliure. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic va aconseguir una nova medalla d'or, en aquesta ocasió en la categoria de pes pesant (+97 kg), repetint aquest metall en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental), si bé en una nova categoria, la de pes superpesant (+100 kg).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat nou medalles en el Campionat del Món de lluita, set d'elles dor, i tres vegades fou campió d'Europa.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) fou l'encarregat de realitzar el Jurament Olímpic per part dels jutges en la cerimònia d'obertura.

## Palmarès

    Orde de Lenin
    Orde Olímpic d'or
    Orde de la Bandera Roja del Treball
    Medalla del Centenari de Lenin
    Orde de la Insígnia d'Honor (2)

## Referències

* ↑ «Belarús se despide del legendario luchador Aleksandr Medved» (en espanyol europeu), 04-09-2024. [Consulta: 5 setembre 2024].
* ↑ Boix, Arnau. «Mor la llegenda de la lluita lliure Aleksandr Medved». L'Esportiu. [Consulta: 5 setembre 2024].
# Víktor Putiatin

Víktor Putiatin (Khàrkiv, 12 de setembre de 1941 - Kíiv, 2 de novembre de 2021) fou un tirador d'esgrima ucraïnès, especialista en floret, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la prova del floret per equips va guanyar la medalla de plata, mentre en la del floret individual quedà eliminat en vuitens de final. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, va revalidar la medalla de plata en la prova del floret per equips.
En el seu palmarès també destaquen vuit medalles al Campionat del Món d'esgrima, cinc d'or, una de plata i dues de bronze, entre les edicions de 1965 i 1971. El 1965 guanyà una medalla de plata a les Universíades. Formà part de l'equip que guanyà la Copa d'Europa de 1966, 1967 i 1968.
Una vegada retirat exercí d'entrenador.

## Referències

* ↑ «Не стало легенды украинского спорта» (en rus), 11-07-2022. [Consulta: 5 agost 2023].
* 1 2 3 «Olympedia – Viktor Putyatin». [Consulta: 5 agost 2023].
* 1 2 «ПУТЯТИН Виктор Павлович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ «Федерация фехтования России с прискорбием сообщает о том, что на 81-м году ушел из жизни ВИКТОР ПАВЛОВИЧ ПУТЯТИН. - Федерация фехтования России». [Consulta: 5 agost 2023].
# Iefim Txulak

Iefim Txulak (Ceadîr-Lunga, 15 de juliol de 1948) és un jugador de voleibol rus, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
Nascut a l'RSS de Moldàvia, s'inicià en el voleibol amb 11 anys, després de jugar a futbol, bàsquet i boxa. Amb 16 anys passà a formar part de l'equip nacional juvenil i el 1969 ja començà a jugar amb la selecció nacional absoluta.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on guanyà la medalla de bronze en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, guanyà la medalla de plata en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món de voleibol de 1974. així com dues medalles d'or al Campionat d'Europa de voleibol, el 1971 i 1975. Pel que fa a clubs, jugà al CSKA de Moscou, guanyant un total de sis lligues soviètiques (1972-1977) i quatre edicions de la Copa d'Europa (1973, 1974, 1975 i 1977). Un cop retirat passà a exercir d'entrenador en diferents equips soviètics. El 1990 emigrà a Israel i el 1995 al Canadà, país on viu i del qual va obtenir la nacionalitat.

## Referències

* 1 2 «Welcome to Jews In Sports Online». [Consulta: 23 abril 2023].
* 1 2 «Olympedia – Yefim Chulak». [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ «Men Volleyball VIII World Championship 1974 Mexico City (MEX) - 12-28.10 - Winner Poland». todor66.com. [Consulta: 23 abril 2023].
* ↑ Enciclopèdia de Voleibol / Comp. V. L. Sviridov, Txechov, Tomsk: Companyia Yanson - 2001. (rus)
# Dito Xanidze

Dimitri Xanidze, conegut com a Dito Xanidze, (en rus: Дито Шанидзе; en georgià: დიმიტრი შანიძე) (Derchi, Unió Soviètica, 8 de febrer, 1937) és un aixecador soviètic, ja retirat, guanyador de dues medalles olímpiques.

## Carrera esportiva

Va participar en els, 31 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on va aconseguir guanyar la medalla de plata en la prova masculina de pes ploma (-60 kg.), just per darrere del japonès Yoshinobu Miyake i per davant del també japonès i germà de l'anterior Yoshiyuku Miyake. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental) tornà a revalidar la seva medalla de plata.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues medalles al Campionat del Món d'halterofília, una d'elles d'or; i sis medalles al Campionat d'Europa d'halterofília.

## Referències

* 1 2 3 «Dito Shanidze» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-25. [Consulta: 5 setembre 2014].
# Hovhannès Zanazanian

Hovhannès Zanazanian (Atenes, 10 de desembre de 1946 - Erevan, 4 d'octubre de 2015) fou un futbolista greco-armeni de la dècada de 1970 i entrenador.
Fou 6 cops internacional amb la selecció de la Unió Soviètica.
Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Ararat Erevan.

## Referències

* ↑ Profile Arxivat 2020-02-18 a Wayback Machine. (rus)
* ↑ «Perfil a sports-reference». Arxivat de l'original el 2012-12-16. [Consulta: 26 desembre 2018].
* ↑ Hovhannès Zanazanian a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Profile at KLISF
# Abadia de San Quirce

L'abadia de San Quirce va ser una antiga abadia del municipi de Los Ausines, a la província de Burgos. Se'n conserva l'església.

## Descripció

Vicente Lampérez i Romea remunta l'origen de l'església al segle x. L'imafront principal del temple està orientat a l'oest. Ostenta la façana a la part inferior una porta d'estil romànic, amb arcs de doble esqueixada de mig punt, gruixut baquetó i archivolta escacada, que descansen en columnes, i teulada compost de gossos i metopes. Sobre el volat cos d'aquesta portada s'hi obre un mur llis, obert amb senzilla finestra i acabat per les inclinades línies de la coberta. A les eixutes de l'arc d'una porta al costat nord apareixerien encastades en pintoresc desordre fins a quinze pedres esculpides amb escenes variades, com la figura del Salvador en la tradicional postura que li assigna l'art romànic, la Visitació de la Verge, figures de sants, signes del Zodíac i un ballester preparant la seva arma. El caràcter d'aquestes escultures, una mica arcaiques dins de l'estil romànic, seria una de les raons per les quals Vicente Lampérez creu que són restes salvades de la demolició d'una construcció anterior. L'únic absis que té l'església presenta a l'exterior rudes contraforts, entre els quals s'obren òculs de senzilla composició, cobrint aquest cos la seva volta amb filades de pedra en abocador. Sobre la part central de l'església s'aixequi una torre quadrada, coetània en el seu primer cos de la fàbrica d'aquella, però la terminació del qual dataria del segle xvi. L'església es compon d'una sola nau.
El 3 de juny de 1931, durant la Segona República, va ser declarada monument historicoartístic pertanyent al tresor nacional, mitjançant un decret publicat el dia següent a la Gaceta de Madrid, amb la rúbrica del president del Govern provisional, Niceto Alcalá-Zamora, i del ministre d'Instrucció Pública i Belles Arts, Marcelino Domingo. Actualment compta amb l'estatus de bé d'interès cultural.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Lampérez y Romea, 1899, p. 179-186.
* ↑ Pérez de Urbel i Whitehill, 1931, p. 797.
* ↑ «Decretos». Gaceta de Madrid, 155, 04-06-1931, pàg. 1181-1185. ISSN: 0212-1220.

## Bibliografia

* Lampérez y Romea, Vicente «La abadía de San Quirce». La Ilustración Española y Americana [Madrid], año XLIII, 36, 30-09-1899, pàg. 179-186. ISSN: 1889-8394.
* ; Whitehill, Walter Muir «La iglesia románica de San Quirce». Boletín de la Real Academia de la Historia, tomo 98, cuaderno II, abril-junio 1931, pàg. 795-812. ISSN: 0034-0626.

## Enllaços externs

* «Abadía de San Quirce» (en castellà). Portal de Turismo de la Junta de Castilla y León. [Consulta: 12 maig 2023].
# Juris Bērziņš

Juris Bērziņš (Riga, 8 de març de 1954) és un remer letó, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980. Feia de timoner.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Artūrs Garonskis, Dimants Krišjānis, Dzintars Krišjānis i Žoržs Tikmers.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de rem, de plata el 1979 en la prova de quatre amb timoner, i de bronze el 1981 i 1982, en el quatre i vuit amb timoner respectivament. També fou campió de l'Espartakiada el 1979 i de dos campionats soviètics, el 1980 i 1982.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Juris Bērziņš». [Consulta: 18 juliol 2022].
* ↑ Ošiņš, Ivars. Latvijas olimpiskais zelts, sudrabs, bronza. Rīga: Lauku Avīze, 2008, p. 146-149. ISBN 978-9984-827-07-0.
* ↑ «Juris Bērziņš». LatvijasSports.lv. [Consulta: 18 juliol 2022].
# Revaz Chelebadze

Revaz Chelebadze (georgià: რევაზ ჩელებაძე) (Kobuleti, 2 d'octubre de 1955) és un exfutbolista georgià de la dècada de 1980.
Fou 7 cops internacional amb la selecció de la Unió Soviètica. Pel que fa a clubs, defensà els colors de FC Dinamo Tbilisi, Guria Lanchkhuti i FC Dinamo Batumi.

## Referències

* ↑ (rus) Profile
* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Revaz Chelebadze a National-Football-Teams.com (anglès)
# Artūrs Garonskis

Artūrs Garonskis (Riga, 25 de maig de 1957) és un remer letó, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Dimant Krishianis, Dzintars Krishianis, Zhorzh Tikmers i Yuris Berzynsh.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món de rem de 1979, així dom diverses medalles a les Espartaquiades dels Pobles de l'URSS i als Campionats de l'URSS.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Artūrs Garonskis». [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Ošiņš, Ivars. Latvijas olimpiskais zelts, sudrabs, bronza. Rīga: Lauku Avīze, 2008, p. 146-149. ISBN 978-9984-827-07-0.
* ↑ «Artūrs Garonskis». LatvijasSports.lv. [Consulta: 16 juliol 2022].
# Sergėjus Jovaiša

Sergėjus Jovaiša (17 de desembre, 1954 a Anykščiai, Lituània, URSS) fou un jugador de basquetbol lituà.
Destacà formant part de la selecció de la Unió Soviètica que guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Moscou 80, així com un Campionat del Món a Colòmbia 1982 o dos Campionats d'Europa a Txecoslovàquia 1981 i Alemanya Occidental 1985. També participà amb la selecció de Lituània, amb la qual guanyà la medalla de bronze als Jocs Olímpics de Barcelona 1992. Pel que fa a clubs, passà la major part de la seva vida esportiva al Žalgiris Kaunas.

## Trajectòria esportiva

* 1972-1989 Žalgiris Kaunas
* 1989-1991 SSV Hagen
* 1991-1995 Brandt Hagen
* 1995-1998 ATS Cuxhaven

## Enllaços externs

* databaseOlympics
# Aleksei Kamkin

Aleksei Kamkin (rus: Алексей Дмитриевич Камкин) (Sant Petersburg, 15 d'octubre de 1952) és un remer rus, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Valeri Dolinin, Aleksandr Kulagin i Vitaly Yeliseyev.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del Món de rem, una d'or i una de plata en el quatre sense timoner, en les edicions del 1981 i 1982. Guanyà tres campionats nacionals.
Després de retirar-se de la competició va treballar com a entrenador de rem a nivell nacional. Entre 1984 i 1991 va entrenar l'equip de l'exèrcit soviètic.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Aleksey Kamkin». [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer ohne Steuermann». [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Alexei KAMKIN» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-06-11. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Алексея Дмитриевича Камкин! | ФГСР» (en rus). Arxivat de l'original el 2023-05-08. [Consulta: 8 maig 2023].
* ↑ «Камкин Алексей Дмитриевич» (en rus). lesgaft.spb.ru. Arxivat de l'original el 16 January 2014.
# Dzintars Krišjānis

Dzintars Krišjānis (Riga, 4 de juny de 1958 - 16 de març de 2014) fou un remer letó que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980. Era germà del també remer Dimants Krišjānis.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la prova del quatre amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Artūrs Garonskis, Dimants Krišjānis, Zhorzh Tikmers i Yuris Berzynsh.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món de rem, de plata el 1979 en la prova de quatre amb timoner, i de bronze el 1981 i 1982, en el quatre i vuit amb timoner respectivament. També fou campió de l'Espartakiada de 1979 i campió soviètic el 1980.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Dzintars Krišjānis». [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Ošiņš, Ivars. Latvijas olimpiskais zelts, sudrabs, bronza. Rīga: Lauku Avīze, 2008, p. 146-149. ISBN 978-9984-827-07-0.
* ↑ «Brāļi Krišjāņi». LatvijasSports.lv. [Consulta: 17 juliol 2022].
# Viljar Loor

Viljar Loor (Tartu, 1 d'octubre de 1953 - Tallinn, 22 de març de 2011) fou un jugador de voleibol estonià que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol.
En el seu palmarès també destaquen dues medalla d'or al Campionat del Món de voleibol (1978 i 1982), dues medalles d'or a la Campionat del Món de voleibol (1977 i 1981) i cinc Campionats d'Europa de voleibol, tots els compresos entre el 1975 i 1983. A nivell de clubs jugà al Kalev Tallin (fins al 1975) i al CSKA de Moscou (1975-1983), amb qui guanyà vuit lligues soviètiques (1975, 1976, 1978 a 1983), la Copa d'Europa de 1982 i la Copa de l'URSS de 1982.
El 22 de març de 2011 es va suïcidar després d'una greu malaltia.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Viljar Loor». [Consulta: 24 agost 2023].
* 1 2 «ЛООР Вильяр Валдурович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 23 agost 2023].
* ↑ «ESBL». [Consulta: 23 agost 2023].
# Liubov Odinókova

Liubov Odinókova (Otradny, 24 de juliol de 1955) és una ex-jugadora d'handbol russa que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, revalidà la medalla d'or en la competició d'handbol.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del món d'handbol de 1982 i una de bronze al de 1978. A nivells de clubs jugà al Burevestnik (fins a 1976), Rostov-Don (1976-1978) i Spartak de Kíev (des de 1978). Guanyà les lligues soviètiques de 1978 a 1981, 1983 i 1985 i la Copa d'Europa de 1981, 1983 i 1985.

## Referències

* ↑ «Liubov Berezhna-Odynokova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 14 de desembre 2012. [Consulta: 26 octubre 2019].
* ↑ Любовь Бережная (Одинокова) (rus)
* ↑ ОДИНОКОВА ЛЮБОВЬ Arxivat 2018-02-09 a Wayback Machine. a kraysport.ru (rus)
# Vladímir Répiev

Vladímir Répiev (rus: Влади́мир Гео́ргиевич Ре́пьев) (Krasnodar, 11 de juliol de 1956 - Moscou, 4 de gener de 2009) fou un jugador d'handbol rus que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.
Amb la selecció soviètica jugà un total de 30 partits en què marcà 27 gols. A nivell de clubs jugà al SKIF Krasnodar. Es retirà el 1982 per concentrar-se en els seus estudis. Un cop finalitzats tornà a jugar la temporada 1990. Posteriorment exercí de comentarista de televisió, emetent partits d'handbol als canals de televisió Eurosport i Russia-2.

## Referències

* 1 2 «Vladimir Repyev Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-17. [Consulta: 29 març 2020].
# Tetiana Stetsenko

Tetiana Stetsenko (ucraïnès: Тетяна Іванівна Стеценко) (Plesetske, 7 de febrer de 1957), de casada Buniak, és una ex-remadora ucraïnesa que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1970.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or i una de plata en el vuit amb timoner del Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ «Tetiana Stetsenko Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 10 octubre 2019].
* ↑ Rudern – Weltmeisterschaften – Achter – Damen. sport-komplett.de
* ↑ Fitxa a worldrowing.com
# Marina Stúdneva

Marina Stúdneva (rus: Марина Гурьевна Студнева) (Pskov, 2 de febrer de 1959) és una ex-remadora russa que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició del quatre amb timoner, formant equip amb Nina Txeremíssina, Maria Fadeeva, Svetlana Semenova i Galina Sovetnikova. En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al Campionat del món de rem.

## Referències

* ↑ «Marina Studneva Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine. FISA