OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diada de Sant Esteve

Sant Esteve és la diada que ve després de Nadal, això és, el 26 de desembre, celebració de Sant Esteve màrtir.

## Orígens

La festivitat de l'endemà de Nadal (igual que el Dilluns de Pasqua Florida) responia a la necessitat funcional de disposar de prou temps per tornar a peu, generalment, des del mas pairal on s'havia celebrat la festa fins al domicili de cadascun dels diversos membres de la família. L'extrema dificultat de viatjar de nit obligava, sempre, a ajornar el viatge de retorn fins a l'endemà i, per tant, quedava com un dia no-útil a efectes laborals; i així fins a derivar en dia festiu. La dita popular "Per Nadal, cada ovella al seu corral; per Sant Esteve, cada ovella a casa seva" descriu molt bé aquest fenomen social, gregari o de clan, entorn del mas pairal en les festes assenyalades.
Segons diversos relats històrics als quals diversos historiadors donen crèdit, l'Imperi Carolingi va establir que fos festa l'endemà de cada Pasqua (Nadal, Pasqua Florida, Pasqua Granada) i potser per això aquesta festa se celebra a alguns països europeus que es trobaven sota influència d'aquest imperi.

## Als Països Catalans

A Catalunya, és tradicional que la família es reuneixi a menjar amb l'altra meitat que no havia pogut el dia anterior. Al Principat és tradicional menjar canelons de primer i pollastre farcit o tall rodó de segon. De postres hi sol haver neules i torrons.
Al País Valencià la mateixa festivitat també es coneix com a Segon dia de Nadal, i fou festiu fins a la dècada dels 90. La tradició és menjar amb la família paterna, ja que el dia de Nadal és tradició menjar amb la família materna.
A les Illes Balears la mateixa festivitat es coneix com a Segona Festa de Nadal o la Mitjana Festa.

## Església ortodoxa

L'Església Ortodoxa celebra la festivitat el 27 de desembre, excepte en el cas d'aquelles esglésies nacionals que segueixen el calendari julià (per exemple, l'Església Ortodoxa Russa), essent llavors el dia 9 de gener segons el calendari gregorià.

## Referències

* ↑ «Diada de Sant Esteve». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Per què Sant Esteve només se celebra a Catalunya?». [Consulta: 24 desembre 2022].
* ↑ Carbó i Martorell, Amadeu. Descobrim el Nadal : quan, com i perquè de la festa més gran. Barcelona: Morera, 2016. ISBN 978-84-944473-2-7.
* ↑ «Sant Esteve, les raons mil·lenàries d'una festa». [Consulta: 28 desembre 2021].
* ↑ «Third Day of the Nativity of our Lord» (en anglès). Orthodox Church in America. [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ «20171227» (en anglès). Orthodox Calendar. Orthodox Christianity. [Consulta: 26 desembre 2020].

## Vegeu també

* Boxing day
# Táin Bó Cúailnge

Táin Bó Cúailnge (en gaèlic: 'Incursió en el ramat de Cooley') és considerada l'obra mestra de l'èpica de la literatura irlandesa antiga. Fou compilada en els segles vii-viii, i és un poema èpic comparable a l'Eneida, redactat pel filidh Senchan Torpelst. Comprèn el cicle d'Ulster, amb els herois Cú Chulainn, Medb (filla d'Eochaidh i reina de Connacht), Aillil, Deirdre i Moísi. També comprèn els llibres menors Tain Bo Regomina i Tath Ruin na Rig i les històries satèl·lit Compert Cú Chulainn (Concepció de Cú Chulainn), Tochmarc Emire (Petició de matrimoni d'Emer, filla de Forgall, per Cú Chulainn), Fled Bricrend (Festa de Bricrend) i Orgain Brudne da Dergae (Destrucció del castell de Da Derga), amb la mort de Connor el Gran (43).

## Bibliografia

* J. P. Mallory (ed) (1992), Aspects of the Táin, December Publications, Belfast.
* J. P. Mallory & G. Stockman (eds) (1994), Ulidia, December Publications, Belfast.
* James MacKillop (1998), Dictionary of Celtic Mythology, Oxford University Press.
# Centrosaure (estegosàurid)

El centrosaure (Kentrosaurus, literalment rèptil espinós) és un gènere de dinosaure que visqué al període Juràssic a Àfrica. Estava estretament emparentat amb el més ben conegut estegosaure, però feia aproximadament un quart de la mida de l'Stegosaurus ordinari. Presentava una doble filera de plaques del coll a l'extrem de la cua, també a sobre les espatlles. No se sap ben bé la seva utilitat, però es creu que podrien ser una eina defensiva i que podia regular la temperatura. A més a més podria ésser un reclam en època de zel. S'alimentava de falgueres, les coníferes, ginkgos i cícades amb el bec.
El centrosaure fou descobert per una expedició alemanya a Tanzània efectuada entre els anys 1909 i 1912. Fou Edwin Hennig el primer a descriure aquest gènere, l'any 1915. Un esquelet gairebé complet es va recuperar i reconstruir al Museu Humboldt, de la Universitat de Berlín però el museu fou bombardejat durant la Segona Guerra Mundial i molts dels ossos es van perdre.
# Nautilus pompilius

Nautilus pompilius és una espècie de mol·lusc cefalòpode de la família Nautilidae; és el nàutil més conegut. La conquilla, quan es talla per la meitat com a la fotografia de més avall, mostra un recobriment de nacre llustrós, i exhibeix una espiral equiangular quasi perfecta. Té uns ulls primitius comparant-los amb altres cefalòpodes, no té lents. Té uns 90 tentacles i no presenta ventoses, fet que també el fa diferent dels altres cefalòpodes. Aquest animal nocturn té un parell de rinòfors, amb els quals detecta substàncies químiques i utilitza l'olfacte i quimiotaxi per a trobar el seu menjar. L'esperança de vida d'aquesta espècie de nàutil se situa per sobre dels 11-12 anys.

## Subespècies

S'han descrit dues subespècies de N. pompilius, per bé que no estan reconegudes per WoRMS:
* Nautilus pompilius pompilius. És, de lluny, el més comú i estès de tots els nàutils. A vegades se l'anomena nàutil emperador en referència a la seva gran mida. La distribució de N. p. pompilus cobreix el Mar d'Andaman fins a Fiji i del sud del Japó a la Gran barrera de corall. Excepcionalment, els espècimens més grossos amb una conquilla de més de 268 mm han estat recollits d'Indonèsia i el nord d'Austràlia. Aquesta forma gegant va ser descrita com a Nautilus repertus (Iredale, 1944); de tota manera, molts científics no els consideren espècies separades.
* Nautilus pompilius suluensis. És molt més petit que la seva subespècie germana Nautilus pompilius pompilius. Es localitza al mar Sulu a l'àrea sud-oest de les Filipines. La conquilla de l'espècimen més gran mesurat feia 148 mm de diàmetre.

## Referències

* 1 2 «WoRMS - World Register of Marine Species - Nautilus pompilius Linnaeus, 1758» (en anglès). [Consulta: 26 març 2021].
* ↑ "Shell growth and chamber formation of aquarium-reared Nautilus pompilius (Mollusca, Cephalopoda) by X-ray analysis." Journal of experimental zoology. Part A, Comparative experimental biology 2004 Dec 1;301(12):930-7.
# Dolor crònic

El dolor crònic o dolor crònica fou originàriament definida com a dolor que dura 6 mesos o més. Actualment es defineix com la dolor que persisteix més del curs normal de temps associat a un tipus particular de mal.
Aquesta dolor constant o intermitent sovint ha durat més temps del que la seva finalitat requereix, i per açò no ajuda el cos a prevenir el mal.

## Causes

La dolor crònica és causat essencialment pel bombardeig del sistema nerviós central (SNC) amb impulsos nociceptius, que provoca canvis en la resposta neural.
La dolor provoca canvis en el comportament del pacient, i el desenvolupament d'estratègies per evitar-la.

## Vegeu també

* Marató de TV3 contra el dolor crònic

## Enllaços externs

* La Marató 2006, contra el dolor crònic.
# Decelea

Decelea o Decelia (en grec antic: Δεκέλεια, llatí: Deceleia) era un dem de l'Àtica situat a la part oriental del territori, on s'arribava per un pas situat prop del mont Parnàs. Aquest pas conduïa des de la plana atenesa cap a la comarca d'Oropos, i cap a Tànagra, Dèlion i Calcis.
La ciutat de Decelea era situada a la zona i va ser una de les dotze ciutats originals de l'Àtica. Distava 120 estadis d'Atenes, i els mateixos de la frontera de Beòcia. Des d'Atenes es veia la ciutat i des de Decelea també es veien les naus que entraven al Pireu.
Després de la batalla de Platea, el general Mardoni es va retirar pel pas de Decelea cap Oropos i Beòcia, segons diu Heròdot, i Tucídides diu que era la via per on es portava el gra des de l'illa d'Eubea fins a l'Àtica. L'any 413 aC, durat la guerra del Peloponnès, va ser ocupada i fortificada pels espartans sota el rei Agis II i la van conservar fins al final de la guerra, afectant greument l'economia atenenca i obligant a importar el gra des de l'illa d'Eubea voltant pel Cap Súnion. són visibles unes ruïnes en un punt elevat, probablement restes de l'acròpoli, i també hi ha una font que té moltes restes al seu voltant. És el modern pas de Tatóy, i la vila principal també es diu Tatóy.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Attica. 51. Decelia». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 4 gener 2021].

## Vegeu també

* Guerra de Decèlia
* Alèxicles
# Alopecurus

Alopecurus és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Alopecurus aequalis Sobol.
** Alopecurus aequalis aequalis
** Alopecurus aequalis sonomensis
* Alopecurus alpinus
** Alopecurus alpinus alpinus
* Alopecurus anthoxantoides
* Alopecurus arundinaceus Poiret
* Alopecurus bonariensis
* Alopecurus brachystachus
* Alopecurus bulbosus
* Alopecurus carolinianus
* Alopecurus creticus
* Alopecurus geniculatus L.
** Alopecurus geniculatus geniculatus
** Alopecurus geniculatus microstachys
** Alopecurus geniculatus patagonicus
* Alopecurus gerardi (All.) Vill.
* Alopecurus heliochloides
* Alopecurus japonicus
* Alopecurus magellanicus
** Alopecurus magellanicus bracteatus
** Alopecurus magellanicus magellanicus
* Alopecurus myosuroides Hudson
* Alopecurus pratensis L.
* Alopecurus rendlei
* Alopecurus saccatus
* Alopecurus utriculatus
# Kaokoland

Kaokoland era un bantustan de l'antiga Namíbia, també conegut com a Kaokoveld. Tenia una extensió de 48.982 km² i fou establerta el 1970 a l'extrem nord-oest del país, a l'actual regió de Kunene. Es troba en una de les zones més aïllades de Namíbia. Creada per als membres de l'ètnia himba (un subgrup dels hereros) per tal que arribessin a autogovernar-se i obtinguessin algun nivell d'autonomia en el territori, mai va poder formar-se un govern en aquest bantustan, ja que aleshores es calculava que hi havia 5.000 individus d'aquella ètnia (potser uns 12.000 actualment).
# Espinosaure

Espinosaure (Spinosaurus) és un gènere de dinosaure teròpode megalosauroïdeu que visqué al nord Àfrica a mitjans del Cretaci (en l'època Cenomaniana, fa entre 95 i 93 milions d'anys). Fou descobert per primera vegada l'any 1912 a Egipte pel paleontòleg alemany Ernst Stromer. També se n'han trobat restes al Marroc i Níger.
L'espinosaure és el carnívor terrestre més llarg conegut; altres grans carnívors comparables inclouen altres teròpodes com ara Tyrannosaurus, Giganotosaurus i Carcharodontosaurus. L'estudi més recent suggereix que les estimacions anteriors de la mida del cos estan sobreestimades i que l'espècie més coneguda S. aegyptiacus assolia els 14 m. de longitud i 7,4 Tn. de massa corporal.

## Referències

* ↑ Entrada «Spinosaurus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2024].
* ↑ Elbein, Asher «Was This Dinosaur More Subaquatic Killer or Giant Wading Bird? - A new study challenges the hypothesis that spinosaurus pursued its prey in the currents of prehistoric rivers». The New York Times, 26-01-2021.
* ↑ Greshko, Michael «Case for 'river monster' Spinosaurus strengthened by new fossil teeth – Newfound troves from the Moroccan desert suggest that the immense predator spent much of its time in the water.». National Geographic, 23-09-2020.
* ↑ Stromer, E. «Ergebnisse der Forschungsreisen Prof. E. Stromers in den Wüsten Ägyptens. II. Wirbeltier-Reste der Baharije-Stufe (unterstes Cenoman). 3. Das Original des Theropoden Spinosaurus aegyptiacus nov. gen., nov. spec» (en alemany). Abhandlungen der Königlich Bayerischen Akademie der Wissenschaften, Mathematisch-physikalische Klasse, 28, 3, 1915, pàg. 1–32.
* ↑ Smith, J.B.; Lamanna, M.C.; Mayr, H.; and Lacovara, K.J. «New information regarding the holotype of Spinosaurus aegyptiacus Stromer, 1915». Journal of Paleontology, 80, 2, 2006, pàg. 400–406. DOI: 10.1666/0022-3360(2006)080[0400:NIRTHO]2.0.CO;2.
* ↑ Holtz, Thomas R. Jr. (2012) Dinosaurs: The Most Complete, Up-to-Date Encyclopedia for Dinosaur Lovers of All Ages, Winter 2011 Appendix.
* ↑ Sereno, Paul C.; Myhrvold, Nathan; Henderson, Donald M.; Fish, Frank E.; Vidal, Daniel; Baumgart, Stephanie L.; Keillor, Tyler M.; Formoso, Kiersten K.; Conroy, Lauren L. (2022). "Spinosaurus is not an aquatic dinosaur" (Espinosaure no és un dinosaure aquàtic) BioRxiv Spinosaurus is not an aquatic dinosaur El text va ser copiat d'aquesta font, que està disponible sota Creative Commons Attribution 4.0 International License.
# Hyperthelia

Hyperthelia és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Hyperthelia colobantha Clayton
* Hyperthelia kottoensis Desc.
* Hyperthelia polychaeta Clayton
# Iguanodont

Els iguanodonts (Iguanodon, 'dent d'iguana') són un gènere de dinosaures herbívors que foren molt abundant al període Cretaci. L'iguanodont estava molt amplament distribuït durant el Cretaci inferior. S'estenia des del centre dels Estats Units, a través d'Europa (on era habitual a Anglaterra, Alemanya, Espanya i Bèlgica), fins a Àsia oriental (Mongòlia).
Al principi, els científics van reconstruir l'animal com una criatura gran i de moviments pesants, que caminava a quatre potes, i amb una banya al final del musell. Però a mesura que s'anaven desenterrant més esquelets es va comprovar que l'iguanodont tenia una construcció més lleugera del que havien cregut inicialment.

## De quatre a dues potes

Ara ja se sap que la cua es mantenia recta cap enrere per proporcionar un contrapès. També l'espina dorsal se sostenia en una posició més horitzontal. Això significa que quan volia, l'iguanodont podia caminar amb les cames anteriors i posteriors.

## Descobriments

El primer rastre de l'iguanodont va ser una dent fossilitzada trobat per l'esposa de Gideon Mantell, Mary Ann. Mantell va nomenar la criatura Iguanodon, ja que les dents trobades eren similars als d'una iguana que tenia conservada en formol.
Anys després es va trobar un espècimen més complet de l'iguanodont en una pedrera de Maidstone, en el qual Mantell ho va identificar basat en la dent que tenia. La llosa de Maidstone va permetre les primeres reconstruccions esquelètiques i les interpretacions artístiques de l'iguanodont. L'error més famós era la col·locació d'una banya, també descobert per l'esposa de Mantell, sobre el nas del dinosaure. El descobriment de molts millors espècimens de I. bernissartensis en 1878 va revelar que la banya era en realitat un polze modificat, potser usat per a la defensa.

## Enllaços externs

* Informació
* Molta informació sobre aquest dinosaure Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine.
* Document de l'iguanodont
# Musàcies

Les musàcies és una família de plantes de l'ordre de les zingiberals, distribuïda arreu de les zones tropicals. Conté solament tres gèneres.
Actualment aquesta família botànica és reconeguda per tots els taxonomistes. Antigament, havia inclòs gèneres que avui són a les heliconiàcies i les estrelitziàcies.

## Enllaços externs

   * Les musàcies a Angiosperm Phylogeny Website
   * Les musàcies a "the Flora of China"
   * Les musàcies Arxivat 2007-04-05 a Wayback Machine. a L. Watson and M.J. Dallwitz (1992 onwards). The families of flowering plants Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine.: descriptions, illustrations, identification, information retrieval. Versió: 27th April 2006. http://delta-intkey.com Arxivat 2007-01-03 a Wayback Machine..
   * Enllaços del CSDL Arxivat 2007-05-17 a Wayback Machine.
# Canal de Schlemm

El canal de Schlemm o si venós de l'escleròtica és un canal circular de l'ull que recull l'humor aquós de la cambra anterior i el porta fins al torrent sanguini. És un tub recobert per epiteli, molt semblant als vasos limfàtics.
Rep el seu nom de l'anatomista alemany Friedrich Schlemm (1795-1858).

## Paper al glaucoma

Pràcticament la totalitat de l'humor aquós s'evacua de l'ull pel canal de Schlemm. En condicions normals, la producció i drenatge d'humor aquós es manté constant mantenint la pressió intraocular estable. Per diverses raons que encara s'estan investigant, el canal de Schlemm i/o el teixit que el precedeix (xarxa trabecular) es poden bloquejar augmentant la resistència a la sortida de l'humor aquós de l'ull. Això provoca una acumulació de fluid a la cambra anterior i un augment de la pressió intraocular. L'augment sostingut de la pressió intraocular és el principal causant del glaucoma.

## Bibliografia

* Cassin, B. i Solomon, S.: Dictionary of Eye Terminology. Gainsville, Florida: Triad Publishing Company, 1990. (anglès)
* Johnson, M.C. i Kamm, R.D.: "The role of Schlemm's canal in aqueous outflow from the human eye", Invest Ophthalmol Vis Sci, març 1983, 24(3):320-5. PMID: 6832907. (anglès)
# Gangli basal

Els ganglis basals (o nuclis de la base o nuclis basals) són un grup de nuclis del cervell interconnectats amb el còrtex cerebral, el tàlem i el tronc de l'encèfal. Els ganglis basals dels mamífers s'associen a moltes funcions: control motor, cognició, emocions i aprenentatge.

## Subdivisions anatòmiques

* Nuclis craneals
** Nucli accumbens
** Nucli estriat
*** Nucli caudat
*** Nucli lenticular
**** Putamen
**** Globus pàl·lid
***** Globus pàl·lid extern (GPe)
***** Globus pàl·lid intern (GPi)
* Nuclis caudals
** Nucli subtalàmic (NsT)
** Substància negra (SN)
*** Pars compacta (SNc)
*** Pars reticulata (SNr)
*** Pars lateralis (SNl)

## Connexions

El circuit dels ganglis basals es divideix en dues vies principals, la via directa i la via indirecta.
   * Via directa: Nucli estriat $^-$→ GPi/SNr $^-$→ Tàlem $^+$→ Còrtex
   * Via indirecta: Nucli estriat $^-$→ GPe $^-$→ NsT $^+$→ GPi/SNr $^-$→ Tàlem $^+$→ Còrtex
# Estopía

Estopía és l'onzè disc del duo espanyol de rumba-rock, Estopa, dels germans David i José Muñoz, amb el qual celebren el 25 aniversari del seu grup musical. Aquest disc, que de moment està en prevenda, el van anunciar i van promocionar a l'estiu de 2023 al costat d'una nova gira per a celebrar el seu aniversari, sent en Biscaia la presentació oficial d'aquest, per a la qual van exhaurir les entrades en vint minuts després d'anunciar-ne la presentació.
Encara que ja havien llançat prèviament el single «El dia en què tu marxis», l'LP complet es va publicar el 15 de març de 2024, el qual compta amb un total de 12 pistes,

## Polèmica

Després d'anunciar la portada del disc, alguns mitjans van fer ressò d'una polèmica sobre aquesta, ja que es donava a entendre que havien utilitzat IA per al disseny d'aquesta portada. Tots dos cantants van respondre a la polèmica en la gala dels Goya de 2024, declarant que va ser dissenyada pel mateix il·lustrador dels discos anteriors, encara que sí que és cert que es va ajudar de dissenys d'IA en aquesta ocasió, sense pensar en cap cas que fos una cosa negativa.

## Referències

* ↑ «https://www.estopa.com/discografia/» (en espanyol europeu). [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ «El nuevo anuncio bomba de Estopa: título, portada y fecha de estreno de su canción ‘El día que tú te marches'» (en castellà). CADENA 100, 28-11-2023. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ A.M. «Estopa agota en veinte minutos las entradas para el concierto que dará en el BEC en mayo» (en castellà). El Correo, 14-12-2023. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Estopa confirma la fecha del estreno de su disco 'Estopía' a través de la inteligencia artificial | Europa FM» (en castellà). www.europafm.com, 01-12-2023. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Los Estopa revelan en 'El Hormiguero' la curiosa razón por la que siempre sacan 12 temas en sus discos» (en castellà). www.larazon.es, 30-11-2023. [Consulta: 22 gener 2024].
* ↑ «Estopa: Estopía», 30-10-2023. [Consulta: 12 febrer 2024].
* ↑ Velasco, Marina. «Estopa responde en los Goya 2024 tras la polémica de la portada de su disco: "Estoy hasta los huevos de la IA"» (en castellà). elconfidencial.com, 11-02-2024. [Consulta: 12 febrer 2024].
# Eric Voegelin

Erich Hermann Wilhelm Vögelin, més conegut com a Eric Voegelin, (Colònia, 3 de gener de 1901 - Palo Alto, 19 de gener de 1985) va ser un filòsof polític estatunidenc d'origen alemany. Estudià Ciències Polítiques a la Universitat de Viena, on va ser professor associat de Ciències Polítiques a la Facultat de Dret a partir del 1928.
El 1938, ell i la seva dona van fugir de les forces nazis que havien entrat a Alemanya, i van emigrar als Estats Units. Van esdevenir ciutadans americans el 1944. Va passar la major part de la seva carrera acadèmica a la Universitat de Notre Dame, la Universitat Estatal de Louisiana, la Universitat de Múnic i l'Institut Hoover de la Universitat Stanford.

## Referències

* ↑ «Eric Voegelin». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Miquel V (patriarca d'Alexandria)

Miquel V o Mikha'il V (governació d'Al-Daqahliyah, ? - ?, 29 de març de 1146) fou el 71è papa d'Alexandria i patriarca de la Seu de Sant Marc de 1145 a 1146. Durant el seu papat feu dur les relíquies de sant Macari del poble de Shabsheer, al desert de Nítria, el 19 de mesori. És commemorat al sinaxari copte, el 3r dia de parmouti.

## Referències

* ↑ Meinardus, Otto F.A.. Two Thousand Years of Coptic Christianity. American University in Cairo Press, 1999, p. 273–279. ISBN 9774247574.
* ↑ «Michael V». A: Atiya. The Coptic Encyclopedia. 5. New York City: Macmillan Publishers, 1991.
| Precedit per: Gabriel II | Patriarca d'Alexandria 1145–1146 | Succeït per: Joan V |