OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Unitat perifèrica de Khanià

La unitat perifèrica de Khanià (grec Νομός Χανίων) és una de les quatre unitats perifèriques de l'illa de Creta, Grècia. Correspon a l'antiga prefectura de Khanià.
La seva capital és la ciutat de Khanià. És la prefectura més occidental de l'illa, té a l'est Réthimno, el Mar de Creta al nord, i el mar de Líbia al sud.
Al sud hi ha el parc natural de la Gorja de Samarià, refugi de la cabra salvatge de Creta. Les Lefka Ori (Muntanyes Blanques) tenen més de 40 cims de més de 2000 m coberts per la neu fins al maig. El seu cim més alt és el Pahnes, de 2453 metres. L'únic llac d'aigua dolça de l'illa, el llac Kournás, prop del límit amb la prefectura de Réthimno, a 47 km a l'est Khanià, té un perímetre de 3.5 km.
Inclou l'illa de Gavdos i els illots de Suda, Paleosuda, Àgii Theódori, Grambusa, Agria Grambusa, Pontikonisi, Elafonissi i Gavdopula.
Inclou sis municipis des de la reforma del pla Kalikratis:
* Khanià
* Apokóronas
* Sfakià
* Kàndanos-Sélino
* Kíssamos
* Plataniàs

## Municipis

* Akrotiri, capital Pithari (Pythari)
* Anatoliko Sélino, capital Kàmbanos (Kámpanos)
* Armeni (Armenoi), capital Kalives
* Elevthérios Venizelos, capital Murniés (Mourniés)
* Fres
* Georgiúpoli (Georgioúpoli), capital Kurnàs (Kournás)
* Innakhori (Innachori), capital Elos
* Kàndanos
* Keramià, capital Gerolakkos
* Khanià (Chania)
* Kíssamos, capital Kastélli (Kastelli Kissamou)
* Kolimbari (Kolymbari)
* Krionerida (Kryonerida), capital Vrisses (Vryses)
* Mussuri (Mousouroi), capital Alikianos
* Míthimna (Mythimna), capital Drapanias
* Nea Kidonia (Nea Kydonia), capital Daratsos
* Pelekanos, capital Paleókhora (Paleóchora)
* Plataniàs, capital Gerani
* Sfakià, capital Khora Sfakion (Chora Sfakion)
* Suda (Souda)
* Thérisso, capital Vamvakopoulo
* Vamos
* Vukoliés
I les comunitats de:
* Assí Gonià (Asi Gonia)
* Gavdos
Històricament, estava dividida en aquestes províncies (eparchies):
* Apokóronas, capital Vamos, a la costa nord, limita amb la prefectura de Réthimno
* Kidonia, capital Khanià (Chania), a la costa nord
* Kíssamos, capital Kastélli (Kastelli Kissamou), a l'extrem nord-oest
* Sélino, capital Kàndanos, a l'extrem sud-oest
* Sfakià, capital Khora Sfakion (Chora Sfakion), a la costa sud, limita amb la prefectura de Réthimno

## Jaciments arqueològics

* Lissos
# Wallkill

Wallkill és un poble situat en la meitat oriental de la ciutat de Shawangunk, Nova York. La població era de 2.143 habitants en el cens de l'any 2000.
Llocs considerats importants inclouen la granja original Borden, el riu Wallkill, el Celler Magnanini i la seva proximitat a les muntanyes Shawangunk.

## Impremta La Talaia

Wallkill és també famosa per les seves Granges La Talaia, que desenes de milers de persones la visiten cada any.
Segons la Watch Tower (nom jurídic dels Testimonis de Jehovà), la instal·lació ha funcionat des de l'any 1963, inicial-ment foren pensada per produir aliments pels voluntaris i treballadors de les seves oficines i impremtes a la seu central de Brooklyn, Nova York.
Posteriorment a l'any 1973 la societat hi va iniciar la impressió de les seves revistes Desperteu! i La Talaia, i el 2004 la totalitat de la seva producció de literatura impresa dels Estats Units va ser traslladada de Brooklyn a Wallkill formant una gran impremta.
Durant l'any 2004 totes les operacions d'impressió, enquadernació i logística es van centralitzar a Wallkill, Nova York.

## Referències

* ↑ http://www.mullermartini.com/Desktopdefault.aspx/tabid-%5BEnllaç+no+actiu%5D 274/28_read-1914/ Cada any, la planta, dona la benvinguda a 50.000 visitants.
* ↑ La Atalaya, 15 de setembre de 1983, pàgina 27
* ↑ La Talaia, 1 de desembre del 2005, pàgina 11
* ↑ Anuari del 2005 dels Testimonis de Jehovà, pàgines 22.-24.
# Galina Sovétnikova

Galina Sovétnikova (rus: Галина Александровна Советникова) (Pskov, 14 de novembre de 1955) és una ex-remadora russa que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició del quatre amb timoner, formant equip amb Nina Txeremíssina, Maria Fadeeva, Svetlana Semenova i Marina Studneva.

## Referències

* ↑ «Svetlana Semyonova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 17 octubre 2019].
* ↑ Fitxa a worldrowing.com Arxivat 2021-01-12 a Wayback Machine. FISA
# 109 aC

El 109 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Silà i Metel o també any 645 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «109 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Regne d'Ibèria

* Farnajom puja al tron del Regne d'Ibèria, segons Cyril Toumanoff.

### Samaria

* Joan Hircà, príncep (etnarca) i Summe sacerdot dels jueus ocupa Samaria i la destrueix.

### República Romana

* Marc Juni Silà i Quint Cecili Metel Numídic són elegits cònsols.
* Juni Silà lluita contra els cimbres a la Gàl·lia Transalpina, i és derrotat.
* Metel Numídic rebre Numídia com a província i la direcció de la Guerra de Jugurta.
* Marc Emili Escaure que aquest any és censor, restaura el Ponte Milvio, i construeix una part de la via Emília coneguda com la Via Emília Escàuria.

### Àfrica

* Quint Cecili Metel Numídic arriba a Àfrica, on Jugurta veu que és un home íntegre, i fa passos per una efectiva submissió. Metel accepta, però vol guanyar adhesions entre els propers al rei i continua avançant en territori enemic. Jugurta l'ataca sobtadament en la seva marxa però en surt derrotat. Metel devasta gran part de Numídia però és rebutjat davant Zama Regia i es retira als quarters d'hivern. Aquest hivern Jugurta ofereix la submissió completa i l'entrega de tots els seus elefants de guerra i ofereix una gran suma, però Metel li exigeix que s'entregui personalment i Jugurta trenca les negociacions.

## Naixements

* Tit Pomponi Àtic, filòsof epicuri i amic de Ciceró.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos: nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115-150. ISBN 9780931464508.
* ↑ Toumanoff, Cyril. The chronology of the early kings of Iberia. Nova York: Fordham University Press, 1969, p. 10.
* ↑ Flavi Josep. Antiguitats judaiques, XXX, 9
* ↑ Titus Livi. Epítom, LXV
* ↑ Smith, William (ed.). «4. Silanus, Junius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 setembre 2024].
* 1 2 Sal·lusti. La guerra de Jugurta, 60-88
* ↑ Smith, William (ed.). «3. Scaurius, Aemilius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 2 setembre 2024].
* ↑ Grimal, Pierre. Rome devant César: mémoires de T. Pomponius Atticus. París: Larousse, 1967, p. 93.
# Astèrix i la sorpresa del Cèsar

Astèrix i la sorpresa del Cèsar (títol original: Astérix et la Surprise de César) és una pel·lícula d'animació francesa de Gaëtan i Paul Brizzi, estrenada l'any 1985. Ha estat doblada al català per TV3 l'1 de gener de 1995, i en valencià per a Canal Nou el 48 d'abril de 1991.
És la primera pel·lícula produïda per l'estudi Astérix creat per la Gaumont. El guió és una adaptació dels àlbums Astèrix legionari (1964) i Astèrix gladiador (1967) de René Goscinny i Albert Uderzo.

## Argument

Obélix cau sota l'encant de la bella Falbala quan aquesta torna al poble. Però l'arribada del seu promès Tragicomix posa final al seu idil·li solitari. Més tard, la captura de la parella pels romans porta Astérix i Obélix a donar-los auxili en un periple que els conduirà de Condate (Rennes) i Massilia (Marsella) fins al Coliseu, a Roma, passant per l'Àfrica Sahariana.

## Repartiment (veu)

| Personatge | Veu original | Veu catalana | Veu valenciana |
| Astèrix | Roger Carel | Xavier de Llorens | Edu Borja |
| Obèlix | Pierre Tornade | Albert Díaz | – |
| Caius Obtús | Pierre Mondy | Enric Arquimbau | – |
| Juli Cèsar | Serge Sauvion | Jordi Vilaseca | – |
| Panoràmix | Henri Labussière | Viçens Manel Domènech | – |
| Decurió Closca Durus | Roger Lumont | Joan Velilla | – |
| El centurió | Michel Barbey | José Félix Pons | – |
| Falbala | Séverine Morisot | Carme Alarcón | – |
| Danielle Licari (veu cantada) |||
| Tragicòmix | Thierry Ragueneau | Albert Roig | – |
| Acopdegarròtix | Jean-Pierre Darras | Manuel Lázaro | – |
| Decurió Superbus | Patrick Préjean | Amadeu Aguado | – |
| Cuiner | Pierre Mirat | Emili Freixas | – |
| Farfelus | Philippe Dumat | Ferran Llavina | – |

## Premis i nominacions

* 1987: Golden Screen

## Al voltant de la pel·lícula

* Destacar diversos anachronismes, ja que el Coliseu no va ser construït fins al regnat de l'emperador Vespasià, o sigui més d'un segle després de la mort de Juli Cèsar. A més, aquest últim és anomenat « emperador » en la pel·lícula, és a partir d'August (fill adoptiu de César) que els caps suprems de Roma portaran aquest títol.
* El físic del decurió Superbus és inspirat en Sciencinfus aparegut en el album de dibuixos Astèrix a Còrsega. El del centurió Terminus ho és en el centurió Gazpachoandalus, en el mateix album, i que és una caricatura de Pierre Tchernia. El físic del centurió Vapetibus és inspirat en el centurió Aérobus, aparegut en La zitzània, que resulta ser una caricatura de Lino Ventura.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Astèrix i la sorpresa del Cèsar. esadir.cat.
* ↑ «Avui. 28/4/1991.». [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Bernard de Choisy, Uderzo-storix, Jean-Claude Lattès, 1991, p.237
* ↑ «Astérix et la Surprise de César». Allociné.
# Asunción Cruañes Molina

Asunción Cruañes Molina (Xàbia, Marina Alta, 15 de gener de 1925 - Alacant, 27 de gener de 2012) va ser una política valenciana, una de les «mares» de la Constitució de 1978.

## Biografia

Des de l'any 1965 va residir en Alacant, treballant en els camps de la política social i ocupacional. Fou escollida diputada del PSOE en el Congrés dels Diputats per la província d'Alacant a les eleccions generals espanyoles de 1977, 1979, 1982, 1986, i 1989.
Així, doncs, formà part de les Corts Constituents de 1977, el primer Parlament democràtic després del franquisme, en què les dones eren una escassa minoria. S'hi mantingué en successives legislatures i en les eleccions de 1993 ja no s'hi va presentar. Va ser vicepresidenta i secretària en la Comissió del Defensor del Poble i formà part de la Comissió de RTVE del Parlament. També ha estat vocal del Consell Assessor de l'Arxiu de la Democràcia, de la Universitat d'Alacant.
Va rebre el VII Premi Maisonnave de 2008, als parlamentaris que van participar en les Corts Constituents per Alacant, que atorga des de 2002, la Universitat d'Alacant.

## Bibliografia

* Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.172. ISBN 9788495484802.

## Referències

* ↑ «Cruañes Molina, Asunción» (en castellà). Fundación Pablo Iglesias, 12-04-2013. [Consulta: 21 novembre 2024].
* 1 2 Torres, Celia. «Las 'Madres' de la Constitución: estas son las 27 mujeres que hicieron posible su creación» (en castellà), 06-12-2023. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Consell Assessor de l'Arxiu de la Democràcia». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 abril 2015].
* ↑ «Vicerrectorat d'Extensió Universitària». Universitat d'Alacant, 17-06-2010.
# Atassut

Atássut (en kalaallisut Sentiment de comunitat) és un partit polític liberal de Groenlàndia, fundat per Lars Chemnitz i company del Venstre danès.

## Resultats electorals
### Parlament de Groenlàndia (Inatsisartut)

| Any | Vots | % | Escons | ± | Govern |
| 1979 | 7,688 | 41.7 (#2) | 8 / 21 | Nou | Oposició |
| 1983 | 11,443 | 46.6 (#1) | 12 / 26 | 4 | Oposició |
| 1984 | 9,873 | 43.8 (#2) | 11 / 25 | 1 | Oposició |
| 1987 | 10,044 | 40.1 (#1) | 11 / 27 | = | Oposició |
| 1991 | 7,536 | 30.1 (#2) | 8 / 27 | 3 | Oposició |
| 1995 | 7,674 | 30.1 (#2) | 10 / 31 | 2 | Coalició |
| 1999 | 7,100 | 25.2 (#2) | 8 / 31 | 2 | Oposició (1999-01) |
| 1999 | 7,100 | 25.2 (#2) | 8 / 31 | 2 | Coalició (2001-02) |
| 2002 | 5,780 | 20.2 (#3) | 7 / 31 | 1 | Oposició (2002-03) |
| 2002 | 5,780 | 20.2 (#3) | 7 / 31 | 1 | Coalició (2003-03) |
| 2002 | 5,780 | 20.2 (#3) | 7 / 31 | 1 | Oposició (2003-05) |
| 2005 | 5,528 | 19.1 (#4) | 6 / 31 | 1 | Coalició |
| 2009 | 3,094 | 10.9 (#4) | 3 / 31 | 3 | Oposició |
| 2013 | 2,454 | 8.1 (#3) | 2 / 31 | 1 | Coalició |
| 2014 | 1,919 | 6.5 (#5) | 2 / 31 | = | Coalició (2014-16) |
| 2014 | 1,919 | 6.5 (#5) | 2 / 31 | = | Oposició (2016-18) |
| 2018 | 1,730 | 5.9 (#5) | 2 / 31 | = | Coalició (2018-19) |
| 2018 | 1,730 | 5.9 (#5) | 2 / 31 | = | Oposició (2019-21) |
| 2021 | 1,878 | 7.1 (#5) | 2 / 31 | = | Oposició |
| 2025 | 2,092 | 7.4 (#5) | 2 / 31 | = | Per determinar |

### Parlament de Dinamarca (Folketinget)

| Any | Vots | % (Groenlàndia) | Escons | ± |
| 1979 | 6,390 | 44.9 (#1) | 1 / 2 | Nou |
| 1981 | 9,223 | 48.9 (#1) | 1 / 2 | = |
| 1984 | 9,308 | 43.5 (#1) | 1 / 2 | = |
| 1987 | 6,627 | 41.3 (#2) | 1 / 2 | = |
| 1988 | 8,135 | 38.7 (#2) | 1 / 2 | = |
| 1990 | 7,087 | 36.6 (#2) | 1 / 2 | = |
| 1994 | 7,501 | 34.7 (#2) | 1 / 2 | = |
| 1998 | 8,569 | 36.0 (#2) | 1 / 2 | = |
| 2001 | 5,138 | 22.1 (#3) | 0 / 2 | 1 |
| 2005 | 3,774 | 16.4 (#4) | 0 / 2 | = |
| 2007 | 4,094 | 16.3 (#4) | 0 / 2 | = |
| 2011 | 1,706 | 7.6 (#4) | 0 / 2 | = |
| 2015 | 1,528 | 7.6 (#4) | 0 / 2 | = |
| 2019 | 1,098 | 5.5 (#6) | 0 / 2 | = |
| 2022 | 720 | 3.7 (#5) | 0 / 2 | = |

### Eleccions locals

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 2008 | 3,769 | 15.5 | 10 / 72 | 26 |
| 2013 | 3,069 | 13.0 | 9 / 70 | 1 |
| 2017 | 2,949 | 11,8 | 9 / 81 | = |
| 2021 | 1,942 | 7.4 | 6 / 81 | 3 |

## Referències

* ↑ «Atassut» (en danès). lex.dk. [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ Politics of the Northwest Passage (en anglès). McGill-Queen's Press - MQUP, 1987. ISBN 978-0-7735-0613-8.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Ateneu Santfeliuenc

L'Ateneu Santfeliuenc, fundat el 1881 a Sant Feliu de Llobregat com l'Ateneo Libre del Llobregat, és una entitat cultural que forma part de la Federació d'Ateneus de Catalunya. Creat en un context de republicanisme i moviment obrer, l'Ateneu va establir una escola nocturna el 1883 i una diürna el 1893 per formar les classes treballadores, amb el mestre Esteve Guarro Elies com a figura clau.
El 1917 va adoptar el nom actual i va adquirir la finca La Quintana, on es va construir un nou edifici inaugurat el curs 1924-1925. Durant la Segona República, l'Ateneu va ampliar els seus serveis socials. Tanmateix, després de la Guerra Civil, va ser clausurat i espoliat pel règim franquista i només va reobrir el 1950 gràcies als esforços del president Antoni Albertí.
Amb l'arribada de la democràcia, l'Ateneu va participar en la fundació de la Federació d'Ateneus de Catalunya, i, des del 1996, sota la presidència de Magí Boronat, va iniciar una renovació profunda. A partir del 2000, es va llançar el projecte Ateneu, espai de cultura i participació (AECIP) i el cicle de jazz ContraBaix.
L'any 2011, Sussagna Artigas va ser escollida presidenta de l'entitat, la qual va continuar sent un referent cultural i social a Sant Feliu de Llobregat. L'any 2021, es van celebrar els 140 anys de l'Ateneu.

## Referències

* ↑ Ferrer i Fontanet, Jordi. L'Ateneu, 1881-2006 la utopia de la llibertat. Ateneu Santfeliuenc i Centre d'estudis Comarcals del Baix Llobregat, 01-12-2006, p. 14. ISBN 978-84935615-05.
* ↑ «Fitxa de l'Ateneu Santfeliuenc al web de la Feredació d'Ateneus de Catalunya». [Consulta: 16 juny 2022].
* 1 2 3 4 Bravo, Rosa M. «Un referent republicà a Sant Feliu - 21 set 2014». El Punt Avui, 02-08-2024. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «1881-1917: La construcció d’un projecte | Ateneu Santfeliuenc», 01-08-2024. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ Sans i Fàbregas, Llorenç. Mestre Esteve: La recuperació d'un pedagog, 1994.
* ↑ «1931-1939: L’esperança i la realitat de la Segona República | Ateneu Santfeliuenc», 01-08-2024. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «Presentació dels elements informatius dels ateneus espoliats pel franquisme – FAC – Federació Ateneus Catalunya». [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «1981-1995: El trànsit cap a la renovació | Ateneu Santfeliuenc», 01-08-2024. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «1996-2006: Espai de cultura i participació | Ateneu Santfeliuenc», 01-08-2024. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «El jazz de Magalí Sare y Manel Fortià deslumbra en la segunda cita de Contrabaix en el Castillo». Arxivat de l'original el 25 de setembre 2021. [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ «L'Ateneu Santfeliuenc celebra els 140 anys amb música, una exposició i un debat sobre l'estat de la cultura a Sant Feliu» (en catalan). Fet a Sant Feliu, 11-09-2021. [Consulta: 2 agost 2024].
# Athanasia Perra

Athanasia Perra (en grec: Αθανασία Πέρρα; Pirgos, 2 de febrer de 1983) és una saltadora de triple salt grega, ja retirada, que va competir durant les dècades del 2000 i 2010.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 2004, 2008 i 2012. En les tres edicions va tenir uns resultats discrets. En el seu palmarès destaquen dues medalles d'or als Jocs del Mediterrani, el 2009 a Pescara, amb una millor marca personal de 14.62 metres, i a Mersin, el 2013, amb un millor salt de 14.48 metres.
El 2017 va tornar a ser analitzada una mostra seva d'un control antidopatge realitzat durant el Campionat del Món de Berlín del 2009. Aquest segon anàlisi va detectar la presència d'una substància il·legal, per la qual cosa va ser sancionada sense poder competir del 4 de maig de 2017 fins al 3 de maig de 2021, alhora que tots els seus resultats obtinguts entre el 15 d'agost de 2009 i el 14 d'agost de 2011 van ser anul·lats.

## Millors marques

* 100 metres. 11.96" (2001)
* Salt de llargada. 6,48 metres (2007)
* Triple salt. 14,71 metres (2012)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Athanasia Perra». [Consulta: 10 novembre 2023].
* 1 2 «Athanasia PERRA | Profile | World Athletics». [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Sanctions for anti-doping rule violations in athletics as of 27 October 2017». [Consulta: 9 febrer 2018].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Athanasia Perra
# Atlantarctia

Atlantarctia és un gènere de lepidòpters ditrisis de la família Erebidae, subfamília Arctiinae. Es troba a l'oest del Mediterrani. El gènere prové de la divisió del gènere Arctia.

## Taxonomia

El gènere Atlantarctia inclou 4 espècies:
* Atlantarctia dido (M.Wagner, 1841)
* Atlantarctia oberthueri (Oberthür, 1890)
* Atlantarctia tigrina (de Villers, 1789)
** =Arctia fasciata Esper, 1785
* Atlantarctia ungemachi (Le Cerf, 1924)

## Galeria

* Atlantarctia tigrina larva
* Atlantarctia tigrina

## Referències

* 1 2 «BioLib - Atlantarctia» (en anglès). [Consulta: 21 juliol 2024].
* Dubatolov V.V. (1990): A new genus of family Arctiidae (Lepidoptera). In: News on faunistics and systematics: 89-90, Naukova Dumka: Kiev (in Russian).

## Enllaços externs

* Funetː Atlantarctia
* Biodiversidad Virtualː Atlantarctia (castellà)
# Atletisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - 50 km marxa masculina

Els 50 km marxa masculina va ser una de les proves del programa d'atletisme disputades durant els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles de 1932. La prova es va disputar el 3 d'agost de 1932 i hi van prendre part 15 atletes de 10 nacions diferents. Fou la primera vegada que es disputà aquesta distància. La competició fou guanyada per Thomas William Green.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Tommy Green (GBR) | Jānis Daliņš (LAT) | Ugo Frigerio (Itàlia) |

## Horari

| Data | Hora | Ronda |
| dimecres 3 d'agost de 1932 | 14:30 | Final |

## Resultats

| Pos. | Atleta | Nació | Temps | Notes |
| 1 | Tommy Green | Regne Unit | 4:50:10 | OR |
| 2 | Jānis Daliņš | Letònia | 4:57:20 | |
| 3 | Ugo Frigerio | Itàlia | 4:59:06 | |
| 4 | Karl Hähnel | Alemanya | 5:06:06 | |
| 5 | Ettore Rivolta | Itàlia | 5:07:39 | |
| 6 | Paul Sievert | Alemanya | 5:16:41 | |
| 7 | Henri Quintric | França | 5:27:25 | |
| 8 | Ernest Crosbie | Estats Units | 5:28:02 | |
| 9 | Bill Chisholm | Estats Units | 5:51:00 | |
| 10 | Alfred Maasik | Estònia | 6:19:00 | |
| | Henry Cieman | Canadà | | DNF |
| | John Moralis | Grècia | | DNF |
| | Francesco Pretti | Itàlia | | DNF |
| | Arthur Tell Schwab | Suïssa | | DNF |
| | Harry Hinkel | Estats Units | | DNF |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – 50 kilometres Race Walk, Men». [Consulta: 2 novembre 2024].
# Attus Navi

Attus Navi (en llatí Attus Navius) va ser un àugur romà de renom en el temps de Tarquini Prisc, cap al segle vii aC. Ja de jove va demostrar els seus coneixements de la ciència dels auguris en el que havia estat instruït pels etruscs. La llegenda diu que un dia, quan cuidava el ramat d'ovelles familiar, n'hi va desaparèixer una. Va prometre als déus que si la trobava els oferiria el cep més gran de les vinyes de la família. Va recuperar l'animal i Attus Navi va situar-se al mig de la vinya mirant al sud, va dividir imaginàriament el terreny en quatre parts i va observar el vol de les aus. A la part on van aparèixer primer, va trobar un cep d'extraordinàries dimensions que oferí a la divinitat. Es va considerar que això indicava el beneplàcit dels déus i va ser reconegut per les seves dots, fins al punt que Tarquini Prisc el va nomenar el seu augur.
El rei, que volia canviar el sistema de les tres primitives centúries de cavallers i fer un altre repartiment, va trobar-se amb l'oposició d'Attus, que el va advertir que abans de fer qualsevol canvi havia d'observar les aus (auspicis), per saber la voluntat dels déus. El rei es va irritar perquè l'endeví el contrariava, però el va autoritzar a fer els rituals. Attus va agafar el seu bastó augural (lituus), va observar el cel, i li va dir al rei que tenia l'autorització de la divinitat. Tarquini, encara enfadat però fent una rialla, va treure's de sota la toga una pedra i una navalla i li va dir: "Pensava demanar-te que tallessis aquesta pedra amb la navalla". Attus va agafar els dos objectes i, amb l'ajuda de Júpiter, va tallar la pedra en dos trossos.
Es va aixecar una estàtua d'Attus al lloc on se celebraven els comicis i on havien passat aquests fets. Segons Titus Livi, també van posar la pedra en aquell lloc perquè servís com a testimoni del prodigi per la posteritat.

## Referències

* 1 2 3 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 220-221. ISBN 8481641618.
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, I, 36