OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Red Feather Lakes

Red Feather Lakes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 525 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Red Feather Lakes tenia 525 habitants, 262 habitatges, i 175 famílies. La densitat de població era de 5,5 habitants per km².
Dels 262 habitatges en un 14,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,5% hi vivien parelles casades, en un 2,7% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13% tenia menys de 18 anys, un 3% entre 18 i 24, un 18,7% entre 25 i 44, un 40,4% de 45 a 60 i un 25% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.527 $ i la renda mediana per família de 40.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.250 $ mentre que les dones 43.333 $. La renda per capita de la població era de 19.231 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 8,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Red Feather Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Red Feather Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Bandera d'Angola

La bandera d'Angola està dividida horitzontalment en dues meitats, una franja superior vermella i una part inferior negra.

## Disseny

El color roig simbolitza la sang vessada pel poble durant la lluita per la independència i el color negre simbolitza el continent africà. El símbol que ocupa el centre de la bandera està compost d'una roda dentada, que representa als treballadors i la producció industrial, entrecreuada amb un matxet, símbol de la pagesia, la producció agrícola i la lluita armada, i una estrella, que simbolitza la solidaritat internacional i el progrés. El color groc de la roda, el matxet i l'estrella evoca les riqueses del país.
| | Vermell | Groc | NNegre |
| CMYK | 20/100/90/0 | 0/15/100/0 | 10/10/10/100 |
| Pantone | 186 C | 116 C | Process Black C |
| RGB | 204/9/47 | 255/203/0 | 0/0/0 |
| Hexadecimal | #C8102E | #FFCD00 | #000000 |

## Història

La bandera va ser dissenyada per Henrique Onambwé. El procés de tallar i cosir la primera versió de la senyera el van fer Joaquina, Ruth Lara i Cici Cabral l'11 de novembre de 1975.
La bandera angolesa es basa en la bandera del Moviment Popular per a l'Alliberament d'Angola (MPLA), que va lluitar contra el domini colonial portuguès i va sorgir com el partit governant d'Angola després de la Guerra Civil angolesa. La bandera de l'MPLA és similar a la bandera d'Angola però presenta una estrella en lloc de l'emblema central.
L'any 2003, la Comissió Constitucional del Parlament de l'Assemblea Nacional (Parlament d'Angola) va proposar una nova bandera més "optimista", però no va ser aprovada. El disseny del sol al mig vol recordar les pintures rupestress trobades a la cova de Tchitundo-Hulu. La bandera va mantenir les mateixes proporcions de bandera de 2:3.

## Referències

* ↑ Flags: The visual guide to more than 300 flags from around the world. New York City: Dorling Kindersley, 1998, p. 96. ISBN 0-7894-4224-8.
* ↑ «Ambaixada d'Angola» (en castellà). [Consulta: 28 setembre 2021].
* ↑ Lei Constitucional da República Popular de Angola (en portuguès), 1975. Arxivat 2021-07-06 a Wayback Machine.
* ↑ Constitution of the Republic of Angola, 21 January 2010. Arxivat 1 de juny 2019 a Wayback Machine.
* ↑ «Símbolos Nacionais da República de Angola: Manual de Normas Gráficas e Protocolares». www.governo.gov.ao. Arxivat de l'original el 2019-09-01. [Consulta: 20 juny 2019].
* ↑ Hermínio Escórcio: O MPLA tinha um Plano B, mas preferiu pôr de lado. Jornal de Angola. 11 de novembro de 2020.
* 1 2 Flags of the world. 2nd. Buffalo, New York: FireflyBooks, 2012, p. 26. ISBN 978-1-77085-157-3.
* ↑ «Angola - proposals for a new flag». www.crwflags.com. [Consulta: 21 juliol 2017].
# Loti

El loti (mot sesotho, plural maloti) és la unitat monetària de Lesotho. El codi ISO 4217 és LSL i s'utilitzen les abreviacions L i M, aquesta darrera derivada del plural sesotho de la moneda. Se subdivideix en 100 lisente (singular sente, de l'anglès cent, "cèntim"). El nom de la moneda prové de les muntanyes Maloti, que conformen un dels estreps septentrionals de la serralada del Drakensberg.
El loti es va introduir el 1979 en substitució del rand sud-africà a un tipus de canvi paritari (1 loti = 1 rand). Actualment totes dues monedes pertanyen a l'Àrea Monetària Comuna juntament amb el lilangeni de Swazilàndia i el rand encara té valor legal dins de Lesotho.
Emès pel Banc Central de Lesotho (en sesotho Banka e Kholo ea Lesotho, en anglès Central Bank of Lesotho), en circulen monedes d'1 sente i de 2, 5, 10, 25, 50, 100, 200 i 500 lisente, i bitllets de 10, 20, 50, 100 i 200 maloti. Com a curiositat, les tres monedes de més valor no s'especifiquen com a 1 loti i 2 i 5 maloti, sinó en la seva denominació fraccionària en lisente.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 7,69599 LSL (5 de maig del 2006)
* 1 USD = 6,04720 LSL (5 de maig del 2006)

## Vegeu també

* Rand
* Unió monetària

## Enllaços externs

* (anglès) Banc Central de Lesotho
# Autogovern Nacional dels Alemanys a Hongria

L'Autogovern Nacional dels Alemanys a Hongria (en hongarès Magyarországi Németek Országos Önkormányzata - MNOÖ) és l'organització representativa a nivell estatal de la minoria alemanya a Hongria. És l'organització paraigua de 406 autogoverns locals de la minoria i més de 500 grups culturals i d'altres associacions alemanyes d'Hongria.
Després d'escollir els Autogoverns de les minories el 1994, l'assemblea electoral de la minoria alemanya va escollir l'òrgan de representació política i cultural dels alemanys d'Hongria l'11 de març de 1995. Els seus principals objectius són preservar i donar suport a la llengua, el patrimoni intel·lectual, les tradicions històriques i la identitat alemanya a Hongria. Això inclou la preservació de la llengua materna alemanya en àrees culturals, l'ensenyament de la llengua alemanya al sistema escolar hongarès i l'intercanvi de relacions mitjançant associacions i programes.
Des del 2014, els votants de les minories ètniques a Hongria poden votar a les llistes de nacionalitats. Les minories poden obtenir un mandat preferent si arriben a la quarta part de la noranta-tercera part dels vots de llista. Tanmateix, les nacionalitats que no obtinguin un mandat podien enviar un portaveu de la nacionalitat a l'Assemblea Nacional.
A les eleccions parlamentàries de 2018, Imre Ritter va ser elegit com el primer diputat alemany de la història de l'Assemblea Nacional, que va ser mantingut a les eleccions de 2022. En ambdós casos, el diputat va donar suport extern al govern de coalició de Fidesz-KDNP.

## Resultats electorals

| Any | Líder | Circumscripció | Circumscripció | Llista de partit | Llista de partit | Escons | +/– | Govern |
| Any | Líder | Vots | % | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2014 | Ottó Heinek | N/D | N/D | 11,415 | 0.23% (#12) | 0 / 199 | Nou | Extraparlamentari |
| 2018 | Imre Ritter | N/D | N/D | 26,477 | 0.46% (#9) | 1 / 199 | 1 | Suport extern (Fidesz-KDNP) |
| 2022 | Imre Ritter | N/D | N/D | 24,630 | 0.44% (#7) | 1 / 199 | = | Suport extern (Fidesz-KDNP) |

## Referències

* ↑ «Allgemeine Beschreibung» (en hongarès). [Consulta: 16 agost 2024].
# Wilsonville (Illinois)

Wilsonville és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 604 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilsonville tenia 604 habitants, 249 habitatges, i 167 famílies. La densitat de població era de 245,5 habitants/km².
Dels 249 habitatges en un 26,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,4% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 32,9% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 18,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.917 $ i la renda mediana per família de 34.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.313 $ mentre que les dones 20.250 $. La renda per capita de la població era de 15.089 $. Aproximadament el 9,1% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alvito

Alvito és un municipi portuguès, situat al districte de Beja, a la regió d'Alentejo i a la subregió de l'Baixo Alentejo. L'any 2006 tenia 2.723 habitants. Limita al nord amb Viana do Alentejo, a l'est amb Cuba, al sud i oest amb Ferreira do Alentejo i a l'oest amb Alcácer do Sal.

## Població

Població del concelho d'Alvito (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 1079 | 4569 | 3065 | 4556 | 4850 | 2968 | 2650 | 2688 | 2708 |

## Freguesies

* Alvito
* Vila Nova da Baronia
# Avesta

L'Avesta és el conjunt de llibres sagrats de la religió iraniana preislàmica predicada per Zoroastre, el zoroastrisme o mazdaisme, i actualment seguida encara pels anomenats parsis. No es conserven completament, ja que, segons una llegenda, Alexandre Magne els va fer cremar.
Avesta deriva de la forma amb la qual s'anomena aquest conjunt de llibres en pahlavi (una llengua iraniana mitjana): abastag, paraula que sembla venir d'un antic upa-stawa-ka ('lloança'). L'Avesta està dividit en diverses parts (segons el que ha sobreviscut i la transcripció medieval més fidel):
* Yasna: conté les normes per a la litúrgia, sobretot instruccions per als sacrificis i uns himnes anomenats Gathas en honor del déu suprem Ahura Mazda, l'autoria dels quals s'atribueix al mateix Zoroastre.
* Visprat: texts tardans amb instruccions per als fidels i oracions.
* Videvdad: llibres molt heterogenis que parlen de la vida després de la mort, de la recta conducta i rituals contra el mal. També inclou el text sobre la creació del món i l'elecció dels esperits del mal d'allunyar-se del bé.
* Yaixt: himnes dirigits a les divinitats secundàries.
* Khorda Avesta: llibre resum de la totalitat de l'Avesta, el que s'ensenya primer als que volen seguir la religió de Zoroastre.
L'Avesta conté texts de diverses èpoques en dues llengües (o dos dialectes d'una mateixa llengua): l'avèstic antic (també anomenat gàtic -llengua dels Gatha-) i l'avèstic recent. L'avèstic ('la llengua de l'Avesta') és la llengua iraniana més antiga que es coneix: és una llengua indoiraniana (i, per tant, indoeuropea) amb prou semblances amb les llengües índies antigues (vèdic i sànscrit) com per a ajudar els estudiosos europeus del segle xviii i actuals a la comprensió d'aquests texts i d'aquesta llengua.
El zand (o zend) és un mot persa que indica l'exegesi de l'Avesta, és a dir, el complex de literatura pahlavi que comenta els texts sagrats del mazdaisme. Fou introduït pel lingüista A. H. Anquetil Duperron per tal d'indicar la llengua de l'Avesta o avèstic.

## Referències

* ↑ «Avesta | Definition, Contents, & Facts | Britannica» (en anglès). [Consulta: 21 octubre 2024].
* 1 2 «Avesta - Enciclopedia» (en italià). [Consulta: 21 octubre 2024].
* 1 2 «Avesta | enciclopedia.cat». [Consulta: 26 gener 2025].
* ↑ Zend-Avesta Definiciona (castellà)
* ↑ «avèstic | enciclopedia.cat». [Consulta: 26 gener 2025].
# Martinita

La martinita és un mineral de la classe dels fil·losilicats que pertany al grup de la fedorita. Va ser descoberta l'any 2001 en les mines de Mont-Saint-Hilaire a la regió de Montérégie, província de Quebec (Canadà), sent nomenada així en honor de Robert F. Martin, geòleg canadenc.
Un sinònim és la seva clau: IMA2001-059.

## Característiques químiques

La seva fórmula química és (Na,◻,Ca)₁₂Ca₄(Si,S,B)₁₄B₂O₃₈(OH,Cl)₂F₂·4H₂O.
És un alum-bor-silicat de calci i sodi formant complex amb anions hidroxils, clorurs i fluor, a més d'estar hidratat. Estructuralment és un fil·losilicat amb els tetraedres de sílice formant anells de sis membres connectats entre si mitjançant octàedres o bandes d'octàedres.

## Formació i jaciments

Es forma mitjançant la interacció de fluids altament fraccionats amb xenòlits en roques sienites contenint mineral de sodalita.

## Referències

* ↑ «Martinite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* Martinita, mindat.org.
* Martinita, webmineral.com.
* Andrew M. McDonald, George Y. Chao: Martinite, a new hydrated sodium calcium fluorborosilicate species from Saint-Hilaire, Québec: Description, structure determination and genetic implications, in: The Canadian Mineralogist, Band 45/5 (Oktober 2007), S. 1281–1292 doi:10.2113/gscanmin.45.5.1281
# Hadibu

Hadibu (també Hadibuh) és una ciutat de l'illa Socotra i la seva capital administrativa.
Ha experimentat un espectacular creixement en els darrers anys i ha passat de tenir uns 2.000 habitants a mitjan segle a més de 15.000 (càlcul aproximat). Té un aeròdrom a la rodalia i un port utilitzable la meitat de l'any.
Al segle xix i la primera meitat del segle xx va residir sovint a la ciutat el soldà mahra de Kishn i Socotra, que va existir com a sobirà protegit pels britànics fins al 1967 i encara després va reivindicar l'existència a l'exili.
# Ratlla (mineralogia)

La ratlla d'un mineral és el color de la pols d'aquest. S'obté fregant el mineral sobre la superfície sense lluentor d'una porcellana. És una prova diagnòstica millor que el color, ja que és molt més constant.
Les partícules despreses presenten el color genuí del mineral, ja que queden eliminats els efectes òptics secundaris que actuen en la capa superficial del mineral, podent variar el seu propi color. Encara que el mètode correcte per a determinar la ratlla d'un mineral és mitjançant la placa de porcellana, també es pot fer de manera aproximada ratllant la superfície del mineral amb un punxó d'acer.
Els elements natius (or, coure, argent…), la majoria dels sulfurs i alguns òxids presenten un color de ratlla intens i definit, i és aquest un bon mètode de reconeixement per a aquestes espècies. La majoria d'òxids no metàl·lics, clorurs, fluorurs, carbonats, sulfats, fosfats i alguns silicats presenten ratlla blanca.
Com que la placa de porcellana té una duresa aproximada de 7 en l'escala de Mohs, aquest mètode no es pot emprar amb minerals de duresa superior a la de la porcellana, és a dir, amb la majoria dels silicats.
* Galeria d'imatges: Diferents ratlles de minerals sobre ceràmica blanca o negra
* Arsenopirita
* Atzurita
* Descloizita
* Galena
* Hematites polit i sense polir
* Malaquita
* Pirolusita
* Esfalerita
* Calcantita
* Or nadiu
* Orpiment
* Piromorfita

## Vegeu també

* Pedra de toc
# Trona (mineral)

La trona és un mineral de la classe dels carbonats. La paraula amb què es designa aquest mineral és un terme suec, que deriva de l'àrab tron, i que significa sal nativa.

## Característiques

La trona és un carbonat amb un 41,14% de Na₂O, un 38,94% de CO₂ i un 19,92% d'H₂O. És un complex de carbonat i hidrogencarbonat hidratat en sodi. Cristal·litza en el sistema monoclínic formant cristalls columnar, podent-se trobar també de manera fibrosa i massiva. La seva duresa és de 2,5 a l'escala de Mohs, trobant-se en aquesta escala entre el guix i la calcita. S'empra com a font natural del carbonat de sodi, d'àmplia aplicació en la indústria. Calcinant la trona en forns s'obté la cendra de sosa, emprada en la producció de sabó, vidre i paper.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la trona pertany a «05.CB - Carbonats sense anions addicionals, amb H₂O, amb cations grans (carbonats alcalins i alcalinoterris)» juntament amb els següents minerals: termonatrita, natró, monohidrocalcita, ikaïta, pirssonita, gaylussita, calconatronita, baylissita i tuliokita.

## Formació i jaciments

Es troba dipositat com evaporita en llacs salins i jaciments fluvials, mai en evaporites marines. També apareix com eflorescències en sòls de regions àrides. Rarament s'ha trobat en fumaroles. Sol trobar-se associada a altres minerals com: natró, termonatrita, halita, glauberita, thenardita, mirabilita, guix, shortita, northupita, bradleyita o pirssonita. Als territoris de parla catalana ha estat descrita al volcà de la Crosa de Sant Dalmai, a Bescanó (Gironès).

## Referències

* ↑ «Trona» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 febrer 2015].
* ↑ «Trona from Crosa de Sant Dalmai volcano, Bescanó, Girona, Catalonia, Spain». Mindat. [Consulta: 6 febrer 2024].
Viccionari
# Nemaha (Iowa)

Nemaha és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 102 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nemaha tenia 102 habitants, 42 habitatges, i 25 famílies. La densitat de població era de 246,1 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 38,1% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,5% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 120,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.708 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 28.125 $. La renda per capita de la població era d'11.997 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nemaha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nemaha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Palaeomyrmidon incomtus

Palaeomyrmidon incomtus és una espècie extinta de mamífer pilós de la família dels ciclopèdids que visqué a Sud-amèrica durant el Pliocè, fa entre 3 i 5 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la formació d'Andalhualá, a la província argentina de Catamarca. Es tracta de l'única espècie del gènere Palaeomyrmidon. Fou descrit a partir de material cranial. El nom genèric Palaeomyrmidon significa ‘Myrmidon antic’, mentre que el nom específic incomtus significa ‘despentinat’ o ‘sense ornaments’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Palaeomyrmidon incomptus [sic]» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ Thenius, 1969, p. 277.

## Bibliografia

* Thenius, E. Phylogenie der Mammalia: Stammesgeschichte der Säugetiere (einschließlich der Hominiden) (en alemany). Walter de Gruyter & Co., 1969. DOI 10.1515/9783111646824. ISBN 9783111646824.
# Iuri Havrilov

Iuri Havrilov (Donetsk, 27 de febrer de 1967 - 5 de maig de 2021) va ser un jugador d'handbol ucraïnès que va competir durant les dècades de 1980 i 1990.
El 1992 va prendre part en els Jocs Olímpics de Barcelona, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol amb l'Equip Unificat. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món d'handbol de 1990 amb la selecció soviètica.

## Referències

* ↑ «Yuriy Havrylov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2019-06-20. [Consulta: 30 març 2020].
# Parc de Versalles

El parc al Palau de Versalles abasta 815 hectàrees a la ciutat de Versalles al Yvelines (França). Es tracta d'una banda, al voltant d'una desena part de l'antic domini anomenat el Gran Parc, la influència es va reduir significativament durant la Revolució, actualment administrat pel públic del castell i la zona de Versalles. En aquest parc estan tancades, hi ha diversos monuments, el castell de Versalles, el Petit Trianon i el Grand Trianon, el Hameau de la Reine, jardins francesos del castell de Versalles creat per Le Nôtre, jardins Trianons que el jardí d'estil anglo-xinès Marie-Antoinette, el rei del jardí i dos grans estanys, el Gran Canal i l'estany dels Suïssos.
# Oleksandr Kiritxenko

Oleksandr Oleksàndrovitx Kiritxenko (en ucraïnès: Олександр Олександрович Кириченко; en rus: Aleksandr Aleksandrovitx Kiritxenko, Александр Александрович Кириченко), (Kíiv, 13 d'agost de 1967) és un ciclista ucraïnès de naixement, però nacionalitzat rus, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. Els seus principals èxits foren en la seva època d'amateur, quan encara era soviètic.
Va destacar en el ciclisme en pista, concretament en la prova de quilòmetre, on va guanyar un or als Jocs Olímpics de Seül. També va prendre part als Jocs de Barcelona de 1992, representant l'Equip Unificat, i els d'Atlanta de 1996, on representà Rússia.

## Palmarès

* 1988
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Seül en Quilòmetre contrarellotge
* 1990
** Campió del món de Quilòmetre

## Referències

* ↑ «KIRITCHENKO Alexandre (Alexandre Alexandrovitch)». [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ Archives, Cycling. «Aleksandr Kirichenko» (en anglès). [Consulta: 26 novembre 2022].
* ↑ «Olympedia – Aleksandr Kirichenko». [Consulta: 26 novembre 2022].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Artūras Kasputis

Artūras Kasputis (Klaipėda, 26 de febrer de 1967) va ser un ciclista lituà que fou professional entre 1992 i 2002. Combinà el ciclisme en pista amb la carretera, sent la seva especialitat les contrarellotges.
Com a ciclista amateur, i representant la Unió Soviètica, va prendre part en els Jocs Olímpics de Seül de 1988, en què guanyà la medalla d'or en la prova de persecució per equips junt amb Viatxeslav Iekímov, Dmitri Neliubin i Gintautas Umaras.

## Palmarès en pista

* 1985
** Campió del món júnior en Persecució
* 1988
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Seül en la prova de persecució per equips junt a Viatxeslav Iekímov, Dmitri Neliubin i Gintautas Umaras

## Palmarès en ruta

* 1987
** 1r a la Volta al Marroc
* 1991
** 1r al Circuito Montañés
** 1r al Tour de Gévaudan
* 1992
** 1r a la Ruta del Sud i vencedor d'una 1 etapa
** 1r a la Chrono des Herbiers
* 1993
** 1r al Gran Premi de Beuvry-la-Forêt
* 1994
** Vencedor d'una etapa de la Ruta del Sud
* 1996
** Vencedor d'una etapa del Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1999
** 1r al Circuit des Mines
* 2000
** Vencedor d'una etapa dels Quatre dies de Dunkerque
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Dinamarca

### Resultats al Tour de França

* 1992. 71è de la classificació general
* 1994. 44è de la classificació general
* 1995. 75è de la classificació general
* 1997. 93è de la classificació general
* 2000. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa d'Arturas Kasputis a sitiodeciclismo.net