OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cuthbert

«Cuthbert» té aquests significats:
* Cuthbert (Geòrgia), població a l'estat de Geòrgia (EUA)
* Cuthbert de Lindisfarne (~ 634 – 687), monjo i sant anglosaxó de l'església primitiva de Northumbria
* Betty Cuthbert (Merrylands, Austràlia, 1938 - Mandurah, 2017), atleta australiana especialista en curses de velocitat
* Elisha Cuthbert (Calgary, Alberta, Canadà, 1982), actriu canadenca
* Ross Cuthbert (Calgary, 1892 – Paget, 1970), jugador d'hoquei sobre gel canadenc nacionalitzat britànic
# Farman HF.7

El Farman HF.7 va ser un avió de reconeixement construït a França poc abans de la Primera Guerra Mundial.

## Especificacions

* Característiques generals
* Tripulació: 2 (pilot i observador)
* Longitud: 8,70 m
* Envergadura: 12,05 m
* Alçada: 3,10 m
* Superfície de l'ala: 28 m$^2$
* Pes en buit: 370 kg
* Pes màxim a l'enlairament: 560 kg
* Planta motriu: 1 × motor Gnome de 7 cilindres refrigerat per aire, 37 kW (50 CV)
* Hèlixs: Hèlix impulsor de fusta de pas fix de 2 pales
* Rendiment
* Velocitat màxima: 90 km/h
* Càrrega alar: 20,0 kg/m$^2$
* Potència/massa: 0,08 CV/kg
* Font: Hydroretro.

## Referències

* ↑ «Premiers Farman» ( PDF) (en francès). Hydroretro. Arxivat de l'original el 2020-10-22. [Consulta: 22 setembre 2024].

## Bibliografia

* Liron, Jean. Les avions Farman (en francès). 21. París: Éditions Larivière, 1984 (Collection Docavia). OCLC 37146471.
# Holbæk

El municipi de Holbæk és un municipi danès de la Regió de Sjælland que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Jernløse, Svinninge, Tornved, Tølløse i Holbæk. El municipi és situat a l'oest de l'illa de Sjælland abastant una superfície de 604 km². També forma part del municipi l'illa d'Orø situada al fiord d'Ise (Isefjorden).
La ciutat més important i la seu administrativa del municipi és Holbæk (26.623 habitants el 2009). Altres poblacions del municipi són:
* Arnakke
* Bybjerg
* Gammel Tølløse
* Gislinge
* Hagested
* Hørby
* Jyderup
* Kirke Eskilstrup
* Knabstrup
* Kundby
* Kvanløse
* Mårsø
* Mørkøv
* Regstrup
* Sønder Jernløse
* Søstrup
* Stigs Bjergby
* Store Merløse
* Svinninge
* Tjebberup
* Tølløse
* Tuse
* Udby
* Ugerløse
* Undløse
* Vipperød

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 11884 | 34,1 |
| Det Radikale Venstre | 1837 | 5,3 |
| Det Konservative Folkeparti | 2430 | 7,0 |
| Sociallisten | 235 | 0,7 |
| Socialistisk Folkeparti | 4228 | 12,1 |
| Holbæklisten | 176 | 0,5 |
| Liberal Alliance | 45 | 0,1 |
| Dansk Folkeparti | 3552 | 10,2 |
| Venstre | 9841 | 28,2 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne | 614 | 1,8 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Jørn Sørensen | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Det Radikale Venstre |
| Søren Kjærsgaard | 1-1-2010 a 31-12-2013 | Venstre |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats eleccions municipals a Holbæk
# Eleccions legislatives noruegues de 2001

Les eleccions legislatives noruegues de 2001 se celebraren el 10 de setembre de 2001 a Noruega per a renovar els 169 membres del Storting, el parlament del país. Tot i que els més votats foren els laboristes noruecs, no tingueren prou majoria per a formar govern, de manera que es formà un govern de coalició entre conservadors, democristians i liberals; el democristià Kjell Magne Bondevik fou nomenat primer ministre de Noruega.

## Resultats

Escons :
| Partits | # | % | ± % | # | ± |
| Partit Laborista Noruec (Det norske Arbeiderparti) | 612,632 | 24.3 | -10.7 | 43 / 165 | 22 |
| Partit Conservador (Høyre) | 534,852 | 21.2 | +6.9 | 38 / 165 | 15 |
| Partit del Progrés (Fremskrittspartiet) | 369,236 | 14.6 | -0.7 | 26 / 165 | 1 |
| Partit Socialista d'Esquerra (Sosialistisk Venstreparti) | 316,456 | 12.5 | +6.5 | 23 / 165 | 14 |
| Partit Democristià (Kristelig Folkeparti) | 312,839 | 12.4 | −1.3 | 22 / 165 | 3 |
| Partit de Centre (Senterpartiet) | 140,287 | 5.6 | -2.4 | 10 / 165 | 1 |
| Partit Liberal (Venstre) | 98,486 | 3.9 | -0.6 | 2 / 165 | 4 |
| Partit Costaner (Kystpartiet) | 44,010 | 1.7 | +1.5 | 1 / 165 | = |
| Aliança Electoral Roja (Rød Valgallianse) | 30,015 | 1.2 | -0.5 | 0 / 165 | = |
| El Partit Polític (Det Politiske Parti) | 19,457 | 0.8 | - | 0 | - |
| Partit dels Pensionistes (Pensjonistpartiet) | 17,940 | 0.7 | +0.1 | 0 | 0 |
| Partit d'Unitat Cristiana (Kristent Samlingsparti) | 6,731 | 0.3 | - | 0 | - |
| Partit Ambiental Els Verds (Miljøpartiet De Grønne) | 3,785 | 0.2 | 0.0 | 0 | 0 |
| Partit de la Pàtria (Fedrelandspartiet) | 2,353 | 0.09 | -0.06 | 0 | 0 |
| Partit Comunista de Noruega (Norges Kommunistiske Parti) | 1,726 | 0.07 | -0.01 | 0 | 0 |
| Partit Popular Noruec (Norsk Folkeparti) | 1,609 | 0.06 | - | 0 | - |
| Partit del Districte Rural i Costaner Apolític (Tverrpolitisk kyst- og distriktsparti) | 1,052 | 0.04 | - | 0 | - |
| Partit del Poble Sami (Sámeálbmot bellodat, Samefolkets Parti) | 564 | 0.02 | - | 0 | - |
| Socialdemòcrates (Sosialdemokratene) | 351 | 0.01 | - | 0 | - |
| Partit de la Llei Natural (Naturlovpartiet) | 269 | 0.01 | -0.08 | 0 | 0 |
| Partit Popular Liberal (Det Liberale Folkeparti) | 166 | 0.01 | 0.0 | 0 | 0 |
| Partit de la Justícia (Rettferdighetspartiet) | 138 | 0.00 | -0.01 | 0 | 0 |
| Partit de la Societat (Samfunnspartiet) | 66 | 0.00 | -0.01 | 0 | 0 |
| Altres | 6,866 | 0.3 | | 0 | 0 |
| Total 2.521.781 | 100% | 100% | 100% | 165 | 165 |

## Referències

* (anglès) Resultats oficials
* (noruec) Resultats detallats Arxivat 2005-04-25 a Wayback Machine.
* (anglès) Resultats per districte de l'Arxiu d'Eleccions d'Adam Carr.
# Juròdids

Els juròdids (Jurodidae) són una família de coleòpters arcostemats que fou originalment descrita a partir de dues espècies fòssils, però el 1996 es va trobar una espècie vivent a l'est rus, descrita com Sikhotealinia zhiltzovae, que es l'únic representant viu de la família, per tant, és considerat un fòssil vivent. Des d'aleshores, aquest escarabat, conegut només per un espècimen, ha estat objecte de recerca, ja que sembla que posseeix tres ocel·les al seu cap, una condició desconeguda a tot l'ordre dels coleòpters. Si això fos cert, és possible que aquesta espècie representi la més antiga de tots els escarabats vivents. No obstant això, altres autoritats han suggerit que aquest escarabat ni tan sols pertany als Archostemata. Res d'això és demostrable fins que no es trobin més espècimens que permetin anàlisis genètiques.

## Referències

* ↑ Slipinski S.A., Leschen R.A.B., Lawrence J.F. 2011. Order Coleoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang Z.-Q. (ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness. Zootaxa 3148: 203–208, 2011
* ↑ Leschen, R.A.B. i Beutel, R.G. (2004). Ocellar atavism in Coleoptera: plesiomorphy or apomorphy? Journal of Zoological Systematics and Evolutionary Research 42 (1), 63-69.

## Enllaços externs

* Il·lustració
# Goran Stolevski

Goran Stolevski (nascut el 1985) és un director de cinema i guionista australià macedoni. Va fer el seu debut com a director de llargmetratges amb la pel·lícula de 2022 You Won't Be Alone, que es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance de 2022.
El seu segon llargmetratge, Of an Age, va ser el guanyador del premi a la millor pel·lícula al CinefestOZ el 2022
Stolevski va néixer a la República Socialista de Macedònia i va passar la seva infantesa a Tetovo. Als 12 anys , va emigrar a Austràlia amb la seva família. És obertament gai.

## Filmografia
### Televisió

| Any | Títol | Notes |
| 2018 | Nowhere Boys | 3 episodis |

### Llargmetratges

| Any | Títol | Director | Guionista | Editor |
| 2022 | You Won't Be Alone | Sí | Sí | No |
| 2022 | Of an Age | Sí | Sí | Sí |
| 2023 | Domaḱinstvo za početnici | Sí | Sí | Sí |

## Referències

* ↑ "Filmmakers honoured at Sydney Film Festival’s Closing Night Gala",
* ↑ Williams, Fiona «'Aquarius' wins Sydney Film Prize». Screen Daily, 20-06-2016 [Consulta: 18 novembre 2019].
* ↑ Goldsmith, Jill. «Focus Features Sets Supernatural Horror Thriller 'You Won't Be Alone' For Jan. 2022 Release». Deadline Hollywood, 19-11-2021. [Consulta: 19 gener 2022].
* ↑ Katherine Tulich, "Goran Stolevski’s ‘Of An Age’ Claims Australia’s Richest Film Prize at CinefestOZ". Variety, August 30, 2022.
* 1 2 Maličev, Patricija «Moji filmi so filmi o pripadanju in ljubezni» (en eslovè). Sobotna priloga – Delo, 28-09-2024, p. 52–53.
* ↑ Stephanie Bunbury, "‘My best friends were Hepburn and Bergman’: Aussie director takes critics by storm". The Age, July 28, 2022.
# Scophthalmus maeoticus

Scophthalmus maeoticus és un peix teleosti de la família dels escoftàlmids i de l'ordre dels pleuronectiformes que es troba a les costes de la mar Negra.
Pot arribar als 45 cm de llargària total.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
# Timna (Iemen)

Timna (تمنع) és el nom de l'antiga capital del regne de Qataban, actualment anomenada Hajar Kuhlan, a la governació de Shabwa al Iemen, a l'antic estat de Beihan
Està situada a uns 30 km de Beihan al-Qasab, a la riba esquerra del wadi Bayhan o Beihan. La ciutat antiga fou construïda al segle iv aC. A la zona es troben un nombre elevat de jaciments arqueològics on s'han trobat nombroses restes i inscripcions; també queden restes de l'antic i eficaç sistema d'irrigació que es va utilitzar fins al segle viii i que es troba entre Beihan i Hajar Bin Humaid a uns 25 km i que data del segle v aC. Algunes de les troballes són al museu local de Beihan.
Plini el Vell esmenta Timna com a origen de la ruta de l'encens que arribava fins a Gaza i portava quasi tot l'ences d'Aràbia per caravanes que tardaven 62 dies. La ciutat fou excavada per una expedició americana dirigida per Wendell Phillips als anys cinquanta, expedició que va explorar tota la zona i altres llocs del Iemen.
# The Desert Flower

The Desert Flower (en anglès, La flor del desert) és una òpera en tres actes amb música de William Vincent Wallace i llibret en anglès d'A. Harris i Thomas J. Williams, traducció a l'anglès del llibret d'Henri Saint-Georges i Adolphe de Leuven per a l'òpera de Halévy Jaguarita l'Indienne. The Desert Flower es va estrenar el 12 d'octubre de 1863 al Theatre Royal, Covent Garden, de Londres amb interpretació de la companyia d'òpera anglesa de Pyne i Harrison, amb Louisa Pyne en el rol titular.
The Desert Flower va ser l'última òpera acabada per Wallace, i la seva estrena va suposar l'octava i última temporada de la Companyia d'òpera anglesa de Louisa Pyne i William Harrison. El Príncep de Gal·les va ser entre el públic, i la mateixa Louisa Pyne va cantar el rol de Oanita, mentre que Harrison va ser el capità Maurice. L'òpera no va tenir un particular èxit, i es va retirar després de dues setmanes.

## Personatges

| Personatge | Tesitura | Repartiment de l'estrena 12 d'octubre de 1863 |
| Oanita | soprano | Louisa Pyne |
| Captain Maurice | tenor | William Harrison |
| Major Hector Van Pumpernickle | bass | Henry Corri |
| Casgan | baix o baix-baríton | Willoughby Weiss |
| Sergeant Peterman | baix | Thomas Aynsley Cook |
| Eva | contralto | Susan Pyne |

## Argument

Encara que es basa en Jaguarita l'Indienne de Halévy, l'ambientació es canvia de la Guyana holandesa a un assentament holandès a Amèrica del Nord, assetjada pels indis, liderats per la seva bella reina, Oanita. L'assentament està protegit per dos oficials holandesos, el brau Capità Maurice i el Major Major Hector Van Pumpernickle (qui proporciona l'element còmic). Les coses es compliquen quan Oanita i el capità Maurice s'enamoren. Això porta a que el sequaç Casgan desafii a Maurice en una lluita. Casgan és derrotat i es negocia un acord per als amants que permetrà als indis i els colons una coexistència pacífica.

## Referències

* ↑ Flood (1912) pp. 28-29.
* ↑ Wallace (1863) p. 3

## Bibliografia

* Brown, T. Allston, A history of the New York stage from the first performance in 1732 to 1901, Dodd, Mead and Co., 1903, Vol. 2, p. 59.
* Flood, W. H. Grattan, William Vincent Wallace: A Memoir, Publicat en The Waterford News, 1912.
* The Rose, the Shamrock and the Thistle, a Magazine, "October 12 — Royal English Opera, Covent Garden", Vol. 4, novembre 1863 abril 1864, pàg. 223–224.
* Wallace, William Vincent, The Desert Flower: An Opera, in Three Acts, libretto published by the Theatre Royal, Covent Garden and sold in the theatre, 1863.
* Wyndham, Henry Saxe, The annals of Covent Garden theatre from 1732 to 1897, Chatto & Windus, 1906, Vol. 2, p. 243.
# França Lliure

* Història de França
* Edat antiga
* Prehistòria
* Gàl·lia
* Gàl·lia romana (50 aC – 486 dC)
* Els Francs
* Edat mitjana
* Merovingis (481 – 751)
* Carolingis (751 – 987)
* Capets (987 – 1328)
* Valois (1328 – 1498)
* Edat moderna
* Valois-Orléans (1498 – 1515)
* Valois-Angulema (1515 – 1589)
* Casa de Borbó (1589 – 1792)
* Revolució Francesa (1789 – 1799)
* Segle XIX
* Primera República (1792 – 1804)
* Convenció Nacional (1792 – 1795)
* Directori francès (1795 – 1799)
* Consolat francès (1799 – 1804)
* Primer Imperi (1804 – 1814)
* Restauració (1814 – 1830)
* Revolució de Juliol (1830)
* Monarquia de Juliol (1830-1848)
* Revolució de 1848
* Segona República (1848 – 1852)
* Segon Imperi (1852 – 1870)
* Tercera República (1870 – 1940)
* Comuna de París (1871)
* Segle XX
* Govern de Vichy (1940 – 1944)
* Govern provisional (1944–1946)
* Quarta República (1946 – 1958)
* Cinquena República (1958 – present)
* Cronologia
França Lliure és el nom que es donava a la resistència fundada a Londres pel general De Gaulle després de la crida del 18 de juny de 1940 de qui fou reconegut com a cap dels francesos que continuen la guerra per Winston Churchill durant la Segona Guerra Mundial.
La idea de base de França Lliure era la voluntat del general De Gaulle de continuar la lluita contra els alemanys al costat dels britànics. Amb l'acord entre el Regne Unit i De Gaulle, els britànics s'encarregarien de salvaguardar les possessions franceses i restablir integralment la independència de França, i el govern britànic finançaria totes les despeses de França Lliure.
El juliol de 1940, l'organització comptava amb 7.000 homes, que van augmentar ràpidament amb l'aixecament de colònies africanes, asiàtiques i oceàniques, com Camerun, Congo, el Txad, Tahiti o Nova Caledònia, que no acceptavem la legitimitat del govern de Vichy dirigit pel mariscal Pétain després de l'armistici entre França i Alemanya de juny del 1940. Aquests aixecaments van donar a França Lliure dimensió d'Estat a més de força de combat. El 24 de setembre de 1941 s'institueix a Londres el Comitè Nacional Francès, que actuaria com un govern a l'ombra. El 24 de maig de 1943 es constitueix el Consell Nacional de la Resistència, que agrupa els principals moviments de resistència, tendències polítiques i sindicats,
Les forces de França Lliure participen en els combats al costat dels britànics, especialment en la Campanya del nord d'Àfrica.
# Centre d'Interpretació Viure al Poble

El Centre d'Interpretació Viure al Poble és un museu de Masdenverge, ubicat a l'edifici Masdeverge Actiu, depenent del Museu de les Terres de l'Ebre.
Mostra la diversitat d'espais naturals del municipi, les formes de vida tradicionals vinculades als masos i a l'agricultura, tant de secà com de regadiu, que es troben en l'origen del poble. En una segona part de l'exposició permanent s'explica com es va configurar el nucli urbà i com la història i el veïnatge han configurat una manera de viure al poble.
L'equipament es complementa amb una sala d'exposicions temporals i disposa d'un punt d'informació turística i un punt BTT.

## Referències

* 1 2 3 Catalunya, Agència Catalana del Patrimoni, Generalitat de. «Centre d'Interpretació Viure al Poble». [Consulta: 19 agost 2023].
# Gordini

Gordini va ser una empresa de fabricació de cotxes francesa que va arribar a competir a la Fórmula 1.
La companyia va ser fundada per Amédée Gordini també anomenat Le Sorcier ("El Bruixot"). Als seus començaments Gordini va estar fortament lligada a la marca Simca, ja que el fundador d'aquesta, Henri Pigozzi, compartia models d'automòbil entre ambdues marques.
Gordini va competir a la Fórmula 1 des de la temporada 1950 fins a la de 1956.
Anys després, Gordini va treballar amb Renault com ajustador de motors fins que va vendre la firma a Renault.

## A la Fórmula 1

| Any | Equip | Pilot | nª de GPs |
| 1950 | Simca-Gordini-Simca-Gordini | Robert Manzon | 3 |
| 1950 | Simca-Gordini-Simca-Gordini | Maurice Trintignant | 2 |
| 1951 | Simca-Gordini-Simca-Gordini | Andre Simon | 4 |
| 1951 | Simca-Gordini-Simca-Gordini | Maurice Trintignant | 4 |
| 1951 | Simca-Gordini-Simca-Gordini | Robert Manzon | 4 |
| 1951 | Simca-Gordini-Simca-Gordini | Aldo Gordini | 1 |
| 1952 | Gordini-Gordini | Robert Manzon | 7 |
| 1952 | Gordini-Gordini | Jean Behra | 6 |
| 1952 | Gordini-Gordini | Maurice Trintignant | 4 |
| 1952 | Simca-Gordini-Gordini | Johnny Claes | 3 |
| 1952 | Gordini-Gordini | Prince Bira | 2 |
| 1952 | Simca-Gordini-Gordini | Prince Bira | 2 |
| 1952 | Gordini-Gordini | Johnny Claes | 1 |
| 1952 | Simca-Gordini-Gordini | Maurice Trintignant | 1 |
| 1952 | Simca-Gordini-Simca | Max de Terra | 1 |
| 1952 | Simca-Gordini-Gordini | Paul Frere | 1 |
| 1952 | Simca-Gordini-Gordini | Robert OBrien | 1 |
| 1953 | Gordini-Gordini | Harry Schell | 7 |
| 1953 | Gordini-Gordini | Maurice Trintignant | 7 |
| 1953 | Gordini-Gordini | Jean Behra | 6 |
| 1953 | Gordini-Gordini | Roberto Mieres | 3 |
| 1953 | Gordini-Gordini | Carlos Menditeguy | 1 |
| 1953 | Gordini-Gordini | Fred Wacker | 1 |
| 1953 | Simca-Gordini-Gordini | Georges Berger | 1 |
| 1953 | Simca-Gordini-Gordini | Pablo Birger | 1 |
| 1953 | Gordini-Gordini | Robert Manzon | 1 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Jean Behra | 8 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Clemar Bucci | 4 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Andre Pilette | 3 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Paul Frere | 3 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Fred Wacker | 2 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Jacques Pollet | 2 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Elie Bayol | 1 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Georges Berger | 1 |
| 1954 | Gordini-Gordini | Roger Loyer | 1 |
| 1955 | Gordini-Gordini | Hermano da Silva Ramos | 3 |
| 1955 | Gordini-Gordini | Jacques Pollet | 3 |
| 1955 | Gordini-Gordini | Robert Manzon | 3 |
| 1955 | Gordini-Gordini | Elie Bayol | 2 |
| 1955 | Gordini-Gordini | Jean Lucas | 1 |
| 1955 | Gordini-Gordini | Jesús Iglesias | 1 |
| 1955 | Gordini-Gordini | Mike Sparken | 1 |
| 1956 | Gordini-Gordini | Robert Manzon | 5 |
| 1956 | Gordini-Gordini | Hermano da Silva Ramos | 4 |
| 1956 | Gordini-Gordini | Andre Pilette | 3 |
| 1956 | Gordini-Gordini | Andre Milhoux | 1 |
| 1956 | Gordini-Gordini | Andre Simon | 1 |
# Prominència

En topografia, orografia i orometria, la prominència és un valor absolut que indica el desnivell mínim que cal descendir des del cim d'una muntanya per arribar a la muntanya més propera amb una altitud superior. Sovint, com més alt és aquest valor més destaca la muntanya entre les que l'envolten.
Excepte en el cas de l'Everest, sempre hi ha una muntanya que és més alta que una altra; això significa que ha d'existir algun lloc en el qual es perdi la menor altitud possible per a passar d'una muntanya a una altra. Aquest lloc, anomenat "punt mínim", sol ser una collada, però també pot ser una plana o fins i tot el mar. En aquest darrer cas, la prominència té el mateix valor que l'altitud. Per calcular la prominència, doncs, només cal restar l'altitud del punt mínim de l'altitud de la muntanya.
Per exemple, la muntanya més propera a l'Aneto (3.404 m) que és més alta que ell és el Mulhacén (3.479 m), a sierra Nevada, Granada, a uns 700 km de distància; per arribar des de l'Aneto al Mulhacén cal arribar a una altitud mínima de 592 m i, per tant, la prominència de l'Aneto és de 3.404 - 592 = 2.812 m.
L'establiment del punt mínim, però, es pot complicar, perquè la muntanya de més altitud més propera pot ser a tocar, però també pot trobar-se a milers de quilòmetres de distància, i sovint calen models digitals d'elevacions per a trobar el punt mínim que les relaciona. Un exemple en seria el mont McKinley (6.194 m), a Alaska; la muntanya més propera que és més alta que ell és l'Aconcagua (6.962), a l'Argentina, a uns 13.000 quilòmetres de distància. El punt mínim entre el McKinley i l'Aconcagua és una collada de 56 m d'altitud propera al llac de Nicaragua.

## Aplicacions

La prominència és d'utilitat en muntanyisme, perquè és una mesura objectiva relacionada amb la importància relativa d'un cim. Els cims amb prominències baixes solen ser subsidiaris d'altres de principals, o bé cims independents relativament insignificants. En canvi, els cims amb prominències altes són sovint els punts més alts dels voltants i és probable que s'hi pugui gaudir de vistes extraordinàries.
Molt sovint la prominència és el criteri emprat per autors a l'hora de classificar o fer llistes de cims. Aquestes llistes sempre inclouen la mínima prominència requerida que ha de tenir una muntanya per entrar-hi. Per exemple, la guia Los tresmiles del Pirineo recull els tresmils del Pirineu amb més de 10 metres de prominència. Aquest recull ha estat reconeguda per la UIAA com a llista oficial dels tresmils del Pirineu.

## Vegeu també

* Isolament topogràfic

## Referències

* ↑ Buysé, Juan. Los tresmiles del Pirineo (en castellano). 2a. Barcelona: Martinez Roca, 1993. ISBN 9788427017344.
* ↑ «FROM THE ARCHIVES: WHEN THE UIAA PUBLISHED THE LIST OF THE 3000ERS OF THE PYRENEES – UIAA» (en anglès americà). [Consulta: 16 juny 2020].

## Enllaços externs

* Llista de pics amb prominències i punts mínims Arxivat 2008-09-21 a Wayback Machine..
* Relative summit listings, amb diverses llistes de pics (anglès).
* Europe Ultra-prominences, les 98 muntanyes amb una prominència superior als 1.500 m.
# A9 (Portugal)

L'A9 o Circular Regional Exterior de Lisboa (CREL) és una autopista portuguesa, que uneix Caxias amb Alverca, fent una circular fora de la capital, amb una longitud total de 34,4 km.
Comença al costat de l'Estadi Nacional de Jamor, a la Vall de Jamor, més concretament, la carretera nacional 6-3 i, amb una orientació circular predominantment sud-oest-nord-est, s'articula al llarg del seu recorregut amb alguns dels principals accessos a Lisboa, tant regionals (IC19, A16, IC22) com interregionals (A8, A10). Passa al costat de Queluz (on es va fer un honor per preservar el Monument Natural de Carenque, amb els seus jaciments de petjades de dinosaures), Odivelas i Loures i acaba, després de 35 km, a Alverca, a la confluència amb la principal autopista de Portugal, l'A1.
Tot i que no passa, en la seva totalitat, a més de 20 km del centre de Lisboa, té lloc gairebé íntegrament en entorns semiurbans i rurals, al costat de ciutats i pobles als afores de la capital. També es desenvolupa en terrenys molt muntanyosos, requerint més de quinze viaductes i dos túnels. Travessa, en diferents zones, els municipis d'Oeiras, Sintra, Amadora, Odivelas, Loures i Vila Franca de Xira.
Està concedida a Brisa i, després d'haver tingut peatges en tota la línia en els primers mesos d'operació, aquests van ser abolits el desembre de 1995. L'1 de gener de 2003 es van tornar a introduir els peatges, una decisió que ja era controvertida en aquell moment. Actualment, un trajecte entre els dos extrems de l'A9 costa 3,40 euros per a un vehicle de classe 1.

## Túnels

Donat el terreny sobre el qual es desenvolupa aquesta autopista, va ser necessari construir dos túnels, un a uns 7 km de l'altre. El túnel de Carenque, situat al quilòmetre 9 i d'uns 200 metres de longitud, està destinat a creuar la Serra da Carregueira, prop de Belas, Sintra. L'altre túnel, el Túnel de Montemor, situat al quilòmetre 17, amb uns 650 metres, travessa la Serra da Amoreira, a la parròquia de Caneças, Odivelas.

## Trams

| Tram | Situació | km |
| EN6-3 - Queluz | En servei (1994) | 4,2 |
| Queluz - Alverca | En servei (09/1995) | 31,5 |

## Referéncies

* ↑ ««Còpia arxivada»».