OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alessandro nelle Indie

Alessandro nelle Indie és una òpera en tres actes composta per Giuseppe Scolari sobre un llibret italià de Pietro Metastasio. S'estrenà al Teatre de la Santa Creu de Barcelona el 1750.
Alessandro nelle Indie és una de tantes versions musicals fetes sobre aquest text de Metastasio, i precisament un dels que més vegades fou musicat d'entre els seus. Aquesta òpera fou un dels punts culminants de la seva carrera a Catalunya i l'espectacle més grandiós fins ara presentat per la companyia italiana al Teatre de la Santa Creu, en conjunció amb els desigs de magnificència i emulació de la cort del capità general, marquès de la Mina.

## Referències

* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Bandera d'Hondures

La bandera d'Hondures té l'origen en la bandera de les Províncies Unides de l'Amèrica Central, estat que entre 1823 i 1839 unia gran part de l'Amèrica Central.

## Descripció

Les tres bandes horitzontals evoquen la situació geogràfica del país, és a dir, una banda de terra, la blanca, entre dos mars, l'oceà Pacífic i el mar Carib, les bandes blaves. Aquest esquema es troba també a la bandera de Nicaragua. El color blanc simbolitza també la pau i la prosperitat.
Al centre de la banda blanca hi ha cinc estrelles de cinc puntes que formen una creu de Sant Andreu, com a record dels cinc països que formaven les Províncies Unides de l'Amèrica Central.

## Bandera naval

Els vaixells de guerra d'Hondures tenen una bandera lleugerament diferent, ja que les estrelles són substituïdes per l'escut del país.
# Bohumil Modrý

Bohumil Modrý (Praga, 24 de setembre de 1916 - Praga, 21 de juliol de 1963) va ser un jugador d'hoquei sobre gel txec que va competir sota bandera txecoslovaca durant la dècada de 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de St. Moritz, on guanyà la medalla de plata en la competició d'hoquei sobre gel. En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món d'hoquei sobre gel, d'or el 1947 i 1949 i de bronze el 1938.
El 1950 va ser arrestat, juntament amb 11 companys de la selecció nacional txecoslovaca, pel govern comunista acusats de planejar la deserció. Fou condemnat a quinze anys de presó, dels quals en va complir cinc, una part d'ells fent treballs forçats a les mines d'urani de Jáchymov. No va tornar a jugar mai més i va morir a Praga el 1963, possiblement com a conseqüència del seu treball amb l'urani.
El 2011 va ser inclòs a l'IIHF Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Bohumil Modrý». [Consulta: 22 gener 2025].
* ↑ Tal Pinchevsky, Breakaway: From Behind the Iron Curtain to the NHL (John Wiley & Sons, 2012) pp36-38
* ↑ «Modrý a Troják byli uvedeni in memoriam do Síně slávy IIHF» (en txec). Czech News Agency, 15-05-2011.
* ↑ «Bye is joined by Lundström, Modry, Trojak, Tureanu and Numminen». International Ice Hockey Federation, 18-12-2010. [Consulta: 18 juny 2023].
# Madama Ciana

Madama Ciana és una òpera en tres actes composta per Gaetano Latilla sobre un llibret italià de Giovanni Gualtiero Barlocci. S'estrenà al Teatro Pallacorda de Roma el febrer de 1738.
Es representa el 1751 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Gaetano Latilla». [Consulta: 22 desembre 2017].
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Bandera de Zàmbia

La bandera de Zàmbia fou adoptada el 24 d'octubre de 1964, pel primer president republicà, el Dr. Kenneth David Kaunda. Abans d'això, Zàmbia era el protectorat britànic de Rhodèsia del Nord i utilitzava una bandera Blue Ensign com a bandera. És de color verd, amb una àguila amb les ales obertes al terç oposat al pal, damunt tres bandes verticals: vermella, negra i taronja. El 1996 el verd es va fer més fosc del que s'havia fet servir fins llavors.
La bandera actual s'utilitza tant com a bandera nacional i com a pavelló nacional. El verd representa l'agricultura, el vermell la lluita per la independència, el negre el poble, i el taronja són els recursos miners del país, sobretot el coure, ja que Zàmbia n'és un dels principals productors mundials. El vermell, el negre i el taronja són també els colors del United National Independence Party, partit que va lluitar per la independència i va prendre el poder el 1964 sota la direcció de Kenneth Kaunda. L'àguila fa referència a una part de l'escut nacional. A més, l'àguila que vola per sobre de les ratlles de colors té la intenció de representar la capacitat de la gent d'elevar-se per sobre dels problemes i la llibertat de la nació.
La bandera fou dissenyada per Gariel Ellison, que la va fer a partir dels escuts de les nombroses tribus zambianes.

## Referències

* ↑ «Republic of Zambia, e-pamozi portal». E-pamozi portal. Arxivat de l'original el 6 de juny 2019. [Consulta: 30 maig 2020].
* ↑ «National Flag and Armorial Ensigns Act». Ministry of Legal Affairs, Government of the Republic of Zambia, 04-06-1965. [Consulta: 13 juliol 2015].
* ↑ «Merchant Shipping (Temporary Provisions) Act». Ministry of Legal Affairs, Government of the Republic of Zambia, 04-05-1969. [Consulta: 13 juliol 2015].
* 1 2 Smith, Whitney. «flag of Zambia» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 16-02-2001. [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ Smith, Whitney. «flag of Zambia» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 16-02-2001. [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ Smith, Whitney. «flag of Zambia» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 16-02-2001. [Consulta: 3 maig 2023].
* ↑ «Bandera de Zambia». [Consulta: 25 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Detalls de la bandera de Zàmbia a Flags of the World
# Begoña Alfaro García

Begoña Alfaro García (Terrassa, 4 de març de 1982) és una política i advocada catalana. És la vicepresidenta tercera i consellera d'Habitatge, Joventut i Polítiques Migratòries del Govern de Navarra (des del 2023).

## Biografia

Als vuit anys es va traslladar a viure a Carcastillo (1989), on el seu pare, Constantino Alfaro Cortes, havia estat alcalde i regidor independent en diverses legislatures. Es va llicenciar en Dret a la Universitat Pública de Navarra. Ha exercit l'advocacia, amb el seu propi despatx (2013-2023), especialitzant-se en dret administratiu, civil i de consum.
Activista social, ha estat militant d'Amnistia Internacional i ATTAC Navarra (associació contrària a les polítiques neoliberals) fins al 2015, any en què va intervenir en el moviment 15 M a Pamplona. Posteriorment, va promoure la Plataforma d'Afectats per la Hipoteca.
Va ser la candidata a la presidència del Govern de Navarra a les eleccions autonòmiques i municipals, per la coalició Contigo-Zurekin. María Chivite la va nomenar vicepresidenta tercera i consellera d'habitatge, joventut i polítiques migratòries del Govern de Navarra, sent l'única integrant de Contigo-Zurekin al Govern de Navarra.
Resideix a Pamplona, amb la parella, Daniel López, secretari d'Organització de Podem i parlamentari foral.

## Referències

* ↑ Irrisarri, A. «Begoña Alfaro barre en las primarias de Podemos Navarra». , 18-03-2021 [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ Estévez, Javier «Begoña Alfaro: "Contigo Zurekin intentará aportar sentido común y centrar el debate"». , 19-08-2023, p. 14 [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ González, Iñigo «Begoña Alfaro, la activista que llegó a vicepresidenta». , 17-08-2023, p. 13 [Consulta: 24 agost 2023].
* ↑ de Miguel, Diana «Begoña Alfaro, vicepresidenta tercera y consejera de Vivienda: "La Ley de Vivienda es mejorable, pero en Navarra tenemos que ser hábiles"». , 01-09-2023, p. 18-19 [Consulta: 3 setembre 2023].
# Boite DC-7

Boite DC-7 és el nom que va rebre l'avió Douglas DC-7C, 45127 construït el 1956, que durant la dècada de 1980 va ser utilitzat com a discoteca anomenada Boite DC-7 a la localitat valenciana del Puig.

## Història

L'avió, amb matrícula XA-LOB, el va comprar en primer moment, juntament amb tres avions iguals, la companyia Mexicana de Aviación. El 23 de juny del 1969 va patir danys a l'aeroport de Bristol, i el van portar a Madrid pel desballestament.
El 1977 Juan Guerrero Moles el va comprar i el va portar a la platja valenciana de El Puig, on el va convertir en sala de festes i en la discoteca Boite DC-7. Entre altres artistes hi va cantar Bruno Lomas. Hi cabien 70 persones i tenia aire condicionat. El 1984 va deixar de funcionar com una discoteca. Posteriorment va passar per diverses funcions de pub, bordell, club gay i restaurant fins que el 1993 es va abandonar.

## Referències

* ↑ Un DC-7 en la playa de El Puig article sobre el DC-7C 45127 a aeropuerto-valencia.es
* 1 2 ValenciaBonita. «Boite DC-7, el avión-discoteca que hubo junto a la playa de El Puig» (en castellà), 16-09-2020. [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ S.L, Vicent Marco. «Coses que passaven a les discoteques valencianes (i ara semblen increïbles)» (en castellà). Valencia Plaza. [Consulta: 26 octubre 2024].
* ↑ Secreta, Valencia. «Cuando Valencia tuvo una discoteca dentro de un avión» (en espanyol europeu), 26-09-2018. [Consulta: 26 octubre 2024].
# Gastó d'Orleans

Gastó d'Orleans, comte d'Eu (Neuilly-sur-Seine, 1842 - mort a alta mar 1922). Príncep de sang de França de la Casa dels Orleans amb el tractament d'altesa reial que ostentà el títol de comte d'Eu.
Nat el dia 28 d'abril de l'any 1842 a la localitat de Neuilly-sur-Seine, als voltants de París, essent fill del príncep Lluís d'Orleans i de la princesa Victòria de Saxònia-Coburg Gotha. Gastó era net per via paterna del rei Lluís Felip I de França i de la princesa Maria Amèlia de Borbó-Dues Sicílies, i per via materna del príncep Ferran de Saxònia-Coburg Gotha i de la princesa hongaresa Antònia von Kohary.
El dia 15 d'octubre de 1864 es casà amb la princesa imperial Isabel del Brasil, filla de l'emperador Pere II del Brasil i de la princesa Princesa Teresa de les Dues Sicílies. La parella tingué tres fills:
L'any 1889 la família imperial del Brasil hagué d'abandonar el país i exiliar-se a França. Al Brasil s'establí una llei que impedia el retorn dels membres de l'ex-família reial al país llatinoamericà. Ara bé, en el marc del I centenari de la independència del país celebrat l'any 1922, el Parlament del Brasil decidí aixecar la prohibició de retorn de la família imperial.
En aquest marc, Gastó d'Orleans decidí retornar al Brasil i participar activament en el Centenari de la independència. Ara bé, escassos dies abans d'arribar al port de Rio de Janeiro, el príncep d'Orleans morí a l'edat de 80 anys sense haver pogut tornar a trepitjar en vida la terra del Brasil.
El seu cos descansa, al costat de la seva esposa, en una mausoleu de Petrópolis des de l'any 1939.

## Referències

* 1 2 Vainfas, Ronaldo. Dicionário do Brasil imperial, 1822-1889 (en portuguès brasiler). Objetiva, 2002. ISBN 978-85-7302-441-8. Arxivat 2024-12-26 a Wayback Machine.
* ↑ «Troca de esposas e Guerra do Paraguai: O Conde d'Eu em 5 curiosidades» (en portuguès brasiler). Aventuras na História, 28-08-2021. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ «DECRETO Nº 4.120, DE 3 DE SETEMBRO DE 1920» (en portuguès brasiler). Diário Oficial da União. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Retratos do império e do exílio: imagens da família imperial brasileira no acervo de Dom João de Orleans e Bragança (en portuguès). Instituto Moreira Salles, 2011. ISBN 978-85-86707-65-0.
* ↑ «Gastão de Orleans, Conde d'Eu» (en portuguès brasiler). UOL. Arxivat de l'original el 2011-05-23. [Consulta: 2 febrer 2025].
* ↑ Sayuri, Camila. «Um passeio na história de Petrópolis – Viagens: Dicas de roteiros de viagens e pacotes turísticos» (en portuguès brasiler). IG, 13-01-2013. Arxivat de l'original el 2014-07-08. [Consulta: 2 febrer 2025].

## Vegeu també

* Palau Guanabara
# Il mondo alla roversa

Il mondo alta roversa, ossia le donne che comandano és una òpera en tres actes composta per Baldassare Galuppi sobre un llibret italià de Carlo Goldoni. S'estrenà al Teatro San Cassiano de Venècia el 14 de novembre de 1750.
El 1751 es representà al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Baldassare Galuppi». [Consulta: 30 desembre 2017].
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Bandera d'Oman

La bandera d'Oman conté tres colors horitzontals (blanc, vermell i verd) i una banda vermella vertical a l'esquerra, que conté l'emblema nacional d'Oman a la part superior.
* El blanc representa la pau i la prosperitat.
* El vermell és símbol de la lluita contra l'invasor.
* El verd representa la fertilitat del país i de la muntanya.
Fou adoptada el 17 de desembre de 1970.
# Gat marsupial oriental

El gat marsupial oriental (Dasyurus viverrinus) és un marsupial dasiüromorf carnívor de mida mitjana originari d'Austràlia. Actualment se'l considera extint al continent, però contina sent estès i comú a Tasmània. És una de les sis espècies vivents de gat marsupial.
En general, té la mida aproximada d'un gat domèstic petit; els mascles adults mesuren uns 60 cm i pesen uns 1,3 kg. El seu pelatge espès està cobert de taques blanques i el seu color va des d'un castany clar fins a gairebé negre, amb un ventre blanquinós. Se'l pot distingir del gat marsupial cuatacat per la seva constitució esvelta, musell puntat i manca de taques a la cua.

## Referències

* ↑ Entrada «Dasyurus viverrinus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 19 maig 2023].
Espècies vivents de dasiüromorfs :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Família Dasyuridae, subfamília Dasyurinae :
Família Dasyuridae, subfamília Sminthopsinae :
Família Myrmecobiidae :
# Bandera de les Bahames

La bandera de les Bahames va ser adoptada el 10 de juliol del 1973.
Consisteix en tres franges horitzontals de blau marí, groc i blau marí; simbolitza la sorra de la nació i l'aigua que l'envolta. A l'extrem esquerre de la bandera hi ha un triangle negre que simbolitza el poble i la seva força.

## Referències

* ↑ «flag of the Bahamas» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 6 octubre 2013. [Consulta: 30 octubre 2022].
# Gejus van der Meulen

Ageaus Yme van der Meulen, més conegut com a Gejus van der Meulen, (Amsterdam, 23 de gener de 1903 - Haarlem, 10 de juliol de 1972) fou un futbolista neerlandès de les dècades de 1920 i 1930 que jugava com a porter.
Fou un total de 54 cops internacional amb la selecció neerlandesa, una elevada xifra per un futbolista de la primera meitat de segle xx. Entre el 3 de març de 1928 (quan igualà els partits de Just Göbel) fins al 21 de juny de 1990 (quan fou superat per Hans van Breukelen) fou el porter neerlandès amb més partits a la selecció. Disputà la Copa del Món de Futbol de 1934, així com els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 i 1928. Pel que fa a clubs, defensà els colors de l'HFC Haarlem.
El 1935 es va retirar de les competicions i va obrir una clínica pediàtrica a Haarlem. Es va unir al Moviment Nacional Socialista dels Països Baixos i va donar suport obertament a les lleis d'esterilització obligatòria de Hitler. Les seves opinions van ser molt criticades pels pares dels nens que va tractar, cosa que el va obligar a tancar la clínica. Després de la invasió alemanya es va unir a les SS i va servir al front oriental a partir de 1942. Va ser arrestat quatre dies després de l'alliberament dels Països Baixos i jutjat el juny de 1947. No va mostrar cap remordiment i va afirmar que no sabia que els Països Baixos estaven en guerra amb Alemanya quan es va unir a les SS. Va ser condemnat a vuit anys de presó, però va ser indultat l'agost de 1949 i va obrir una nova clínica. Aquesta no va ser ben acollida i els seus únics clients eren antics membres nazis.

## Referències

* 1 2 «Gejus van der Meulen - International Appearances». [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Gejus van der Meulen». [Consulta: 18 setembre 2024].
* ↑ Gejus van der Meulen at National Football Teams
* ↑ Nolan, Kevin. «FROM HERO TO VILLAIN: THE GEJUS VAN DER MEULEN STORY». thesefootballtimes.co, 18-08-2015. [Consulta: 20 febrer 2019].
* ↑ Simone Paauw, Robert Crommentuyn (4 June 2012) Gejus van der Meulen Arxivat 15 April 2014 a Wayback Machine.. medischcontact.artsennet.nl
* ↑ Gejus van der Meulen. verzetsmuseum.org

## Enllaços externs

* Partits internacionals
# Ifigenia in Aulide

Ifigenia in Aulide és una òpera en tres actes composta per Niccolò Jommelli sobre un llibret italià de Mattia Verazi. S'estrenà al Teatro Apollo de Roma el 9 de febrer de 1751.
Una versió revisada de l'obra, que incloïa alguns temes compostos per Tommaso Traetta, va ser estrenada a Nàpols el 1753. En aquesta representació hi feu el seu debut en un paper menor Giuseppe Aprile, un cantant castrat que es va especialitzar més tard en el repertori de Jommelli i que va ser molt apreciat per Wolfgang Amadeus Mozart.
Es representa el 23 de març de 1755 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona. La representació d'aquesta òpera sembla que va ser molt acurada, amb decorats de Josep Vinyals i Miró.

## Referències

* ↑ «Niccolò Jommelli». [Consulta: 30 desembre 2017].
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Tautoga onitis

Tautoga onitis és una espècie de peix de la família dels làbrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 91 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de Halifax (Nova Escòcia, Canadà) fins a Carolina del Sud (Estats Units).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Leim, A.H. i W.B. Scott, 1966. Fishes of the Atlantic coast of Canada. Bull. Fish. Res. Board Can. (155):485 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gelderland

Gelderland (tradicionalment en català Güeldes) és una província de l'est dels Països Baixos, la capital de la qual és la ciutat d'Arnhem. Dues altres ciutats, Nimega i Apeldoorn tenen més habitants. Té una superfície de 5137 km² habitada per uns 2 milions de persones.

## Geografia

Gelderland es divideix geogràficament en tres regions: la Veluwe al nord, la Betuwe al sud-oest i l'Achterhoek (que significa literalment la "cantonada del darrere") o Graafschap (que originalment volia dir "comtat") a l'est.

## Principals municipis

| | Municipi | Habitants |
| 1. | Nimega | 161.000 |
| 2. | Arnhem | 145.000 |
| 3. | Apeldoorn | 137.000 |
| 4. | Ede | 67.000 |
| 5. | Doetinchem | 55.000 |
| 6. | Tiel | 41.000 |
| 7. | Harderwijk | 37.500 |
| 8. | Wageningen | 36.000 |
| 9. | Zutphen | 35.000 |
| 10. | Wijchen | 32.000 |
| 11. | Zevenaar | 31.000 |
| 12. | Barneveld | 28.500 |
| 13. | Culemborg | 27.500 |
| 14. | Ermelo | 26.000 |
| 15. | Winterswijk | 23.000 |

## Història

L'actual província de Gelderland cobreix voltant de la zona de tres dels quarts històrics del ducat de Gueldre. Gelderland era un comtat a finals del segle xi i després un ducat al Sacre Imperi Romanogermànic, que inclou també les parts de l'actual Limburg i el districte alemany de Clèveris (Cleves) amb la ciutat de Geldern, seu original dels ducs. Es va convertir en una de les Disset Províncies dels Països Baixos dels Habsburg el 1543, encara que no una de les més riques o més densament poblades. Durant la Segona Guerra Mundial va ser l'escenari d'alguns dels combats més intensos en la guerra entre els paracaigudistes aliats del XXX Cos britànic i el II Cos Panzer SS, també coneguda com la batalla d'Arnhem.

## Estats provincials

Composició dels estats provincials :
| Partit | % 2003 | % 2007 | Escons 2003 | Escons 2007 |
| CDA | 31,1 | 26,8 | 24 | 15 |
| PvdA | 22,9 | 17,1 | 18 | 10 |
| VVD | 17,0 | 16,6 | 13 | 9 |
| SP | 5,6 | 13,8 | 4 | 7 |
| ChristenUnie | 4,6 | 8,1 | 3 | 4 |
| GroenLinks | 6,6 | 5,9 | 5 | 3 |
| SGP | 5,0 | 4,9 | 4 | 3 |
| D66 | 3,9 | 2,3 | 3 | 1 |
| LPF / Fortuyn | 2,2 | 0,3 | 1 | 0 |
| PvdD | - | 2,2 | - | 1 |
| Altres | 1,1 | 2,0 | 0 | 0 |
| Total | 100,0 | 100,0 | 75 | 53 |
| Participació | 51,2 | 51,2 | 74 | 74 |

## Enllaços externs

* Gelderland
# Il Farnace (Perez)

Il Farnace és una òpera en tres actes composta per Davide Perez sobre un llibret italià d'Apostolo Zeno, segurament revisat per Antonio Maria Lucchini. S'estrenà al Teatro Regio de Torí el Carnestoltes de 1751. A Catalunya s'estrenà el 4 de desembre de 1754 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ Detalls a operone.de
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Copa Equador

La Copa Equador, oficialment Copa FEF Ecuador, és una competició de futbol per eliminatòries de l'Equador, organitzada per la Federació Equatoriana de Futbol. La seva creació fou aprovada el 18 de maig de 2018.
Existí un precedent de la competició l'any 1970 en la qual participaren tres clubs: Barcelona, El Nacional i Everest, vençuda per Nacional.

## Historial

| Any | Campió | Resultat | Finalista |
| 1970 | El Nacional (1) | lligueta | Barcelona SC |
| 1971-2018 | No es disputà | No es disputà | No es disputà |
| 2019 | LDU Quito (1) | 2–0, 1–3 (g.c.c.) | Delfín SC |
| 2020 | Cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 | Cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 | Cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 |
| 2021 | Cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 | Cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 | Cancel·lat per la pandèmia de la COVID-19 |
| 2022 | Independiente del Valle (1) | 3–1 | 9 de Octubre FC |
| 2023 | No es disputà | No es disputà | No es disputà |
| 2024 |

## Referències

* ↑ «INFORME TOTAL SOBRE LA ESTRUCTURA DE LA COPA ECUADOR». Ecuafútbol, 07-08-2018. Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 26 desembre 2018].
* ↑ «El paso de competencias de la FEF a la Liga Profesional de Fútbol empieza con los derechos comerciales». El Universo, 04-07-2018. [Consulta: 26 desembre 2018].
* ↑ «Ecuador 1970». rsssf.com. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «La FEF anunció oficialmente el regreso de la Copa Ecuador» (en castellà). Olé, 10-05-2024. [Consulta: 16 maig 2024].