OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El món en flames

El món en flames (títol original en anglès, World on Fire) és una sèrie de televisió britànica de drama bèl·lic creada per Peter Bowker. Ambientada a la Segona Guerra Mundial, la sèrie segueix les vides entrellaçades de civils comuns d'arreu d'Europa que es veuen atrapats en la Segona Guerra Mundial. S'ha doblat al valencià per a À Punt, que la va estrenar el 24 de març de 2024.
El 12 de febrer de 2024, es va anunciar que El món en flames havia estat cancel·lada per la BBC.

## Capítols
### Visió general

| Temporada | Temporada | Episodis | Episodis | Dates d’emissió | Dates d’emissió |
| Temporada | Temporada | Episodis | Episodis | Primera emissió | Última emissió |
| | 1 | 7 | 7 | 29 de setembre de 2019 (2019-09-29) | 10 de novembre de 2019 (2019-11-10) |
| | 2 | 6 | 6 | 16 de juliol de 2023 (2023-07-16) | 20 d'agost de 2023 (2023-08-20) |

### Temporada 1 (2019)

| Núm. total | Núm. de la temporada | Títol | Direcció | Guió | Data d'emissió original | Data d'emissió a À Punt |
| 1 | 1 | Capítol 1 | Adam Smith | Peter Bowker | 29 de setembre de 2019 (2019-09-29) | 24 de març de 2024 (2024-03-24) |
| 2 | 2 | Capítol 2 | Adam Smith | Peter Bowker | 6 d'octubre de 2019 (2019-10-06) | 24 de març de 2024 (2024-03-24) |
| 3 | 3 | Capítol 3 | Thomas Napper | Peter Bowker | 13 d'octubre de 2019 (2019-10-13) | 31 de març de 2024 (2024-03-31) |
| 4 | 4 | Capítol 4 | Andy Wilson | Peter Bowker | 20 d'octubre de 2019 (2019-10-20) | 31 de març de 2024 (2024-03-31) |
| 5 | 5 | Capítol 5 | Chanya Button | Peter Bowker | 27 d'octubre de 2019 (2019-10-27) | 7 d'abril de 2024 (2024-04-07) |
| 6 | 6 | Capítol 6 | Chanya Button | Peter Bowker | 3 de novembre de 2019 (2019-11-03) | 7 d'abril de 2024 (2024-04-07) |
| 7 | 7 | Capítol 7 | Andy Wilson | Peter Bowker | 10 de novembre de 2019 (2019-11-10) | 14 d'abril de 2024 (2024-04-14) |

### Temporada 2 (2023)

| Núm. total | Núm. de la temporada | Títol | Direcció | Guió | Data d'emissió original |
| 8 | 1 | Capítol 1 | Drew Casson | Peter Bowker | 16 de juliol de 2023 (2023-07-16) |
| 9 | 2 | Capítol 2 | Barney Cokeliss | Peter Bowker | 23 de juliol de 2023 (2023-07-23) |
| 10 | 3 | Capítol 3 | Meenu Gaur | Matt Jones | 30 de juliol de 2023 (2023-07-30) |
| 11 | 4 | Capítol 4 | Drew Casson | Rachel Bennette | 6 d'agost de 2023 (2023-08-06) |
| 12 | 5 | Capítol 5 | Meenu Gaur | Rachel Bennette | 13 d'agost de 2023 (2023-08-13) |
| 13 | 6 | Capítol 6 | Barney Cokeliss | Peter Bowker | 20 d'agost de 2023 (2023-08-20) |

## Referències

* 1 2 «El món en flames». À Punt. [Consulta: 22 març 2024].
* ↑ Tartaglione, Nancy. «BBC Sets 'World On Fire' WWII Drama, 'The Trial Of Christine Keeler' & More». Deadline. Penske Media Corporation, 04-10-2017. [Consulta: 3 novembre 2019].
* ↑ Gelman, Vlada. «TVLine Items: World on Fire Over, Ken Burns' Da Vinci Docu and More» (en anglès americà). TVLine, 12-02-2024. [Consulta: 13 febrer 2024].
* ↑ «World on Fire - Series 2, Episode 5». BBC One. [Consulta: 16 juliol 2023].
* ↑ «World on Fire - Series 2, Episode 6». BBC One. [Consulta: 16 juliol 2023].
# Casiornis

Casiornis és un gènere d'ocells de la família dels tirànids (Tyrannidae).Les aus d'aquest gènere són dos tirànids predominantment rufos, mesurant al voltant de 18 cm de longitud, similars als del gènere Myiarchus, però més esvelts i menors , que habiten en boscos rasos.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per dues espècies:
| Imatge | Nom comú | Nom científic | Distribució |
| | Tirà rogenc occidental | Casiornis vermell | Argentina, Bolívia, centre central del Brasil, Paraguai i nord-est de l'Uruguai |
| | Tirà rogenc oriental | Casiornis fuscus | nord-est del Brasil. |

## Referències

* ↑ Ridgely, Robert; Tudor, Guy. Field guide to songbirds of South America: the passerines (en anglès). 1$^{a.}$. University of Texas Press, 2009. ISBN 978-0-292-71748-0. «Casiornis, pàg. 470, làmina 59(6-7)»
* ↑ «Tyrant flycatchers». World Bird List Version 9.2. International Ornithologists' Union, 2019. [Consulta: 1r juliol 2019].
# Petromus typicus

Petromus typicus és una espècie de mamífer rosegador del parvordre dels fiomorfs. És l'única espècie vivent del gènere Petromus i de la família dels petromúrids. Viu en zones rocoses de Sud-àfrica, Namíbia i el sud d'Angola. Menja fulles i herba.
Petromus typicus mesura 13,5-21 cm de llargada, té una cua d'11,5-17 cm i pesa 170-262 g. Té la cua llarga i peluda i el cap aplatat. El color varia entre gris, ocre, marró i gairebé negre. Li agrada prendre el sol en parelles o grups petits, però és molt tímid i fuig davant de qualsevol pertorbació. Utilitza l'orina per marcar roques.
# Dorothy West

Dorothy West (Boston, 2 de juny de 1907 - Boston, 16 d'agost de 1998) va ser una escriptora nord-americana que va formar part del moviment de renaixement de Harlem.
Es va dedicar durant un temps al periodisme i va ser editora de les revistes Challenge i New Challenge. Va publicar la novel·la The Living is Easy (1948), el llibre de contes The Richer, the Poorer (1995) i la novel·la The Wedding (1995). En les seves obres s'hi relata sovint la vida de les famílies negres de classe alta. El 1996 va rebre el Premi Anisfield-Wolf en reconeixement de la seva trajectòria.

## Referències

* 1 2 «Dorothy West». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Dorothy West» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 20 juny 2020].
# Dario Ambrosini

Dario Ambrosini (Cesena, 7 de març de 1918 - Albi, 14 de juliol de 1951) fou un pilot de motociclisme italià que va guanyar el Campionat del Món de 250cc de 1950 com a membre de l'equip de fàbrica de Benelli. Després d'haver quedat subcampió darrere de Bruno Ruffo al primer campionat del món de 250cc de la història, el de 1949, va guanyar el de 1950 amb tres victòries, una d'inclosa al TT de l'Illa de Man. La temporada següent, 1951, Ambrosini es va morir durant els entrenaments oficials del Gran Premi de França, a Albi.

## Resultats al Mundial de motociclisme

Barem de puntuació de 1949:
| Posició | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | Volta ràpida |
| Punts | 10 | 8 | 7 | 6 | 5 | 1 |
Barem de puntuació de 1950 a 1968:
| Posició | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 |
| Punts | 8 | 6 | 4 | 3 | 2 | 1 |
(Ids. Grans Premis | Llegenda) (Curses en negreta indiquen pole; curses en itàlica indiquen volta ràpida)
| Any | Categoria | Equip | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | Punts | Posició | Victòries |
| 1949 | 250cc | Benelli | IOM NC | CH 2 | ULS - | NAT 1 | | | | | 19 | 2n | 1 |
| 1950 | 250cc | Benelli | IOM 1 | CH 1 | ULS 2 | NAT 1 | | | | | 24 | 1r | 3 |
| 1951 | 250cc | Benelli | ESP - | CH 1 | IOM 2 | BEL - | NED - | FRA (†) | ULS - | NAT - | 14 | 3r | 1 |

## Referències

* ↑ «Dario Ambrosini career statistics» (en anglès). motogp.com. Arxivat de l'original el 2018-08-16. [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ «Dario Ambrosini career profile» (en anglès). iomtt.com. [Consulta: 15 març 2024].
* ↑ «Dario Ambrosini career profile» (en anglès). Motorsport Memorial. [Consulta: 15 març 2024].

## Enllaços externs

* La història de Benelli a barlovento.es (castellà)
Campions del Món de motociclisme de 250cc i Moto2$^1$ :
1949 - Ruffo
1950 - Ambrosini
1951 - Ruffo
1952 - Lorenzetti
1953 - Haas
1954 - Haas
1955 - Müller
1956 - Ubbiali
1957 - Sandford
1958 - Provini
1959 - Ubbiali
1960 - Ubbiali
1961 - Hailwood
1962 - Redman
1963 - Redman
1964 - Read
1965 - Read
1966 - Hailwood
1967 - Hailwood
1968 - Read
1969 - Carruthers
1970 - Gould
1971 - Read
1972 - Saarinen
1973 - Braun
1974 - Villa
1975 - Villa
1976 - Villa
1977 - Lega
1978 - Ballington
1979 - Ballington
1980 - Mang
1981 - Mang
1982 - Tournadre
1983 - Lavado
1984 - Sarron
1985 - Spencer
1986 - Lavado
1987 - Mang
1988 - Pons
1989 - Pons
1990 - Kocinski
1991 - Cadalora
1992 - Cadalora
1993 - Harada
1994 - Biaggi
1995 - Biaggi
1996 - Biaggi
1997 - Biaggi
1998 - Capirossi
1999 - Rossi
2000 - Jacque
2001 - Kato
2002 - Melandri
2003 - Poggiali
2004 - Pedrosa
2005 - Pedrosa
2006 - Lorenzo
2007 - Lorenzo
2008 - Simoncelli
2009 - Aoyama
2010 - Elías
2011 - Bradl
2012 - M. Márquez
2013 - Espargaró
2014 - Rabat
2015 - Zarco
2016 - Zarco
2017 - Morbidelli
2018 - Bagnaia
2019 - À. Márquez
2020 - Bastianini
2021 - Gardner
2022 - Fernández
2023 - Acosta
2024 - Ogura :
$^1$El campionat de 250cc se substituí pel nou de Moto2 la temporada de 2010. :
# Casper, escola d'ensurts

Casper, escola d'ensurts (títol original en anglès, Casper's Scare School) és un telefilm animat de 2006 basat en el personatge de dibuixos animats de Casper, creat per Harvey Comics. La pel·lícula es va estrenar a Cartoon Network el 20 d'octubre de 2006. Va ser produïda per Classic Media. S'ha doblat al català.
El 2009 es va produir una sèrie de televisió homònima, així com un videojoc el 2008. Ape Entertainment va publicar un còmic homònim, publicat en dos números des d'octubre de 2011 fins a juny de 2012.

## Referències

* 1 2 «Casper, escola d'ensurts». ésAdir. [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ Filucci, Sierra. «Casper's Scare School». Common Sense Media. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ «Caspers Scare School». Dove. [Consulta: 4 agost 2021].
* ↑ Lenburg, Jeff. The Encyclopedia of Animated Cartoons. 3rd. New York: Checkmark Books, 2009, p. 274. ISBN 978-0-8160-6600-1.
* ↑ «Ape Brings "Casper" Back to Comics - Comic Book Resources». comicbookresources.com. [Consulta: 24 juliol 2015].
# Borgsum

Borgsum (frisó septentrional Borigsem) és un dels municipis de l'illa de Föhr (Illes Frisones) que forma part del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Föhr-Amrum, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Segons el cens de 2022 te una població de 305 habitants.

## Història

El nom significa "assentament al castell". Aquest castell és el de Lembecksburg, de fet, una paret d'anell medieval amb un diàmetre de 95 metres i una alçada de deu metres que havia estat construït en el segle ix com un bastió contra els vikings. Rebé el nom del cavaller Klaus Lembeck que suposadament havia estat residint allà com a majordom del rei Valdemar IV de Dinamarca. Després de trencar el seu jurament feudal, però, es diu que Lembeck fou assetjat per l'amfitrió del rei. Altres fonts afirmen, però, que Lembeck mai va posar un peu a l'illa.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 15 març 2025].

## Enllaços externs

* Borgsum
# Palmira Pla Pechovierto

Palmira Pla Pechovierto (Cretes, Matarranya, 31 de març de 1914 - Castelló de la Plana, 27 d'agost de 2007) fou una pedagoga i mestra aragonesa establerta a Benicàssim.

## Biografia

Filla d'un guàrdia civil, va viure uns anys a La Puebla de Híjar i Cedrillas, i més tard a Barcelona i València, però tornà a Terol, on va fer de mestra fins que esclatà la Guerra civil espanyola. Membre de les Joventuts Socialistes d'Espanya des del 1931, el 1935 va ingressar al PSOE. Durant la guerra civil fou tresorera de l'Agrupació Aragonesa tant del PSOE com de la FETE-UGT alhora que treballava com a mestra i delegada de Colònies Escolars a Aragó, però amb l'avanç dels revoltats, va haver d'exiliar-se a França, creuant la frontera pel Pirineu d'Osca en companyia de quatre mestres de Jaca. A França va conèixer a qui seria el seu marit, Adolfo Jimeno Velilla, i va sofrir les penúries de l'ocupació del país per l'Alemanya nazi. El 1945 va participar com a delegada al congrés del Partit Socialista Obrer Espanyol en l'exili.
El 1947 s'establí a Caracas i Maracay (Veneçuela) on creà l'Instituto Escuela Calicanto, que seguia els postulats de la Institución Libre de Enseñanza.
El 1975 va tornar a Espanya i exercí com a mestra durant la transició espanyola a Valdealgorfa. A les eleccions generals espanyoles de 1977 fou elegida diputada pel PSOE per la província de Castelló de la Plana. A les eleccions municipals espanyoles de 1979 fou nomenada regidora de Cultura a Benicàssim i continuà la seva tasca docent a Almassora fins que es va jubilar. En els darrers anys va donar 840.000 euros a la Universitat Carles III de Madrid, el rector de la qual era Gregorio Peces-Barba Martínez, i es van convocar les beques Palmira Pla, per tal que estudiants veneçolans hi poguessin estudiar.
Va ser enterrada al cementeri de Sant Josep de Castelló.

## Referències

* ↑ «Pla Pechovierto, Palmira (1914-2007)». Pares, Portal de Archivos Españoles. Ministerio de Cultura y Deporte - Gobierno de España. [Consulta: 31 març 2020].
* ↑ «Palmira Pla Pechovierto». El Periódico del Mediterráneo, 29-08-2007 [Consulta: 8 novembre 2013].
* ↑ «Las 'Madres' de la Constitución: estas son las 27 mujeres que hicieron posible su creación» (en castellà). El Español, 06-12-2023. [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ Javier Paniagua Fuentes i y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.448. ISBN 9788495484802.
* ↑ «Palmira Pla Pechovierto». Fundación Pablo Iglesias.
* ↑ Fitxa del Congrés
* ↑ Morán, Carmen «La hermosa fortuna de Palmira Pla» (en castellà). El País [Madrid], 06-07-2002. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Ródenas Simón, Queta. «Itinerari Dones Immortals» p. 14, 2019. Arxivat de l'original el 1 de març 2022. [Consulta: 19 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Necrològica a El País
# Dario Mangiarotti

Dario Mangiarotti (Milà, 18 de desembre de 1915 - Lavagna, 9 d'abril de 2010) va ser un tirador d'esgrima italià que va competir entre les dècades de 1930 i 1950. Era fill de Giuseppe Mangiarotti i germà d'Edoardo Mangiarotti, ambdós tiradors d'esgrima.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla de plata en la prova d'espasa per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Hèlsinki, va disputar dues proves del programa d'esgrima. Guanyà la medalla d'or en la prova d'espasa per equips i la de plata en la d'espasa individual.
En el seu palmarès també destaquen nou medalles al Campionat del món d'esgrima, cinc d'or, una de plata i dues de bronze, entre les edicions de 1937 i 1953. També guanya una medalla d'or als Jocs del Mediterrani de 1951 i sis campionats italians d'espasa individual, el 1936, 1938, 1940, 1946, 1951 i 1953.

## Referències

* ↑ «Scherma: morto Dario Mangiarotti» (en italià). Quotidiano.net, 09-04-2010 [Consulta: 10 abril 2010].
* 1 2 3 4 «Olympedia – Dario Mangiarotti». [Consulta: 19 novembre 2023].
# Caspis

Els caspis (llatí caspii, grec Κάσπιοι) foren una nació que vivia originàriament a la Mèdia, a la boca del Kur i a la rodalia d'una muntanya anomenada Mont Caspi. El nom es va aplicar també a altres pobles que vivien a la rodalia de la mar Càspia (a Albània del Caucas) i Hircània. Van donar el seu nom a la mar Càspia i la regió d'Hircània també es va dir Caspiana.
Segons Estrabó les maneres d'aquesta gent eren d'un caràcter més bàrbar. S'assemblaven a les de la gent de Bactriana i Sogdiana.

## Referències

* 1 2 V. «Ca'spii». A: William Smith. Dictionary of Greek and Roman Geography, illustrated by numerous engravings on wood (en anglès). Londres: Walton and Maberly & John Murray, 1854.
# Fang Xin

En una onomàstica xinesa Fang es el cognom i Xin el prenom.
Fang Xin (xinès simplificat: 方新) (Pequín 1955 - ) Política xinesa. Membre del Comitè Permanent de l'Assemblea Popular Nacional de la Xina. Experta en l'àmbit de la gestió de la recerca científica. Va ser vicepresidenta de la "Third World Organization of Women in Science (TWOWS)".

## Biografia

Fang Xin va néixer el mes de gener de 1955 a Pequín.

#### Formació

De 1976 a 1980, va estudiar al Departament d'Enginyeria Mecànica de la Universitat Tecnològica de Pequín. El 1982, va rebre un màster en Enginyeria Òptica per l'Institut Tecnològic de Beijing. De 1987 a 1988, va exercir com a investigador visitant al Departament de Ciències de la Gestió de la Universitat George Washington. entre el 1991 i el 1999 va rebre diversos premis de l'Acadèmia de Ciències i del Ministeri d'Educació per a joves científics. El 1997, es va doctorar en economia tècnica per la Universitat Tsinghua de Pequín.

#### Càrrecs ocupats

Fang Xin ha desenvolupat la seva carrera política sempre relacionada amb temes científics i tecnològics. Ha dedicat especial atenció a la investigació en els camps de la innovació tecnològica, el sistema nacional d'innovació i la reforma del sistema científic i tecnològic i ha publicat més de 30 llibres i més de 80 articles, com "Enfortir la integració de la ciència i la tecnologia i l'estat de dret i promoure l'equitat social i la justícia", "Algunes reflexions sobre el desenvolupament de la investigació bàsica al meu país", "La reforma de la investigació bàsica de la Xina" entre d'altres.
* 1996 a 2000: Directora adjunta de l'Institut de Ciència i de la Gestió de la Tecnologia de l'Acadèmia Xinesa de Ciències i posteriorment nomenada directora (2000-2003).
* 2002 a 2007: Delegada en el 16è Congrés Nacional del Partit Comunista de la Xina
* 2003—2008 Membre, 10è Comitè Permanent de l'APN
* 2008—2013 Membre, 11è Comitè Permanent de l'APN i membre del Comitè d'Educació, Ciència, Cultura i Salut
* 2015 a 2018: Degana de l'Escola de Política i Gestió Pública de la Universitat de l'Acadèmia Xinesa de Ciències.
En els darrers anys (2018-2022) ha participat en nombrosos Fòrums en temes com la "Governança Pública i el Desenvolupament de la Innovació", "Innovació i Propietat Intel·lectual" i "Innovació Juvenil" , entre d'altres.

## Referències

* 1 2 «FANG Xin---Chinese Academy of Sciences». [Consulta: 12 març 2024].
* ↑ «China Vitae : Biography of Fang Xin». Arxivat de l'original el 2022-06-21. [Consulta: 12 març 2024].
* 1 2 «方新». [Consulta: 12 març 2024].
# David Andrew Seaman

David Andrew Seaman (anglès: David Seaman) (Rotherham, 19 de setembre de 1963) és un ex jugador de futbol. Ocupava la posició de porter i va jugar en diversos clubs importants. Va tenir un notable pas per l'Arsenal FC i va acabar la seva carrera en el Manchester City el 13 de gener del 2004, a causa d'una lesió en el muscle.
A Anglaterra és considerat un dels millors porters de tots els temps per la seva trajectòria, tant en l'Arsenal FC com a la selecció del seu país. Durant el seu període en l'Arsenal FC va guanyar 3 vegades la Premier League (1991, 1998, 2002), 4 vegades la Copa d'Anglaterra (1993, 1998, 2002, 2003), la Copa de la Lliga anglesa en 1993 i la Supercopa d'Europa en 1994. Com a porter de la selecció d'Anglaterra va participar en dues Copes del Món (1998 i 2002) i en dues Eurocopes (1996 i 2000).

## Estadístiques

Estadístiques David Andrew.
| Club | Partits Lliga | Partits FA Cup | Partits Copa de la lliga | Partits Europa | Partits C. Shield | Altres partits | Total partits |
| Leeds United FC Setmebre 1981 - Agost 1982 | - | - | - | - | - | - | 0 |
| Peterborough United FC Agost 1982 - Octubre 1984 | 91 | 5 | 10 | - | - | - | 106 |
| Birmingham City FC Octubre 1984 - Agost 1986 | 75 | 5 | 4 | - | - | - | 84 |
| Queens Park Rangers FC Agost 1986 - Juny 1990 | 141 | 17 | 13 | - | - | 4 | 175 |
| Arsenal FC Juny 1990 - Juny 2003 | 405 | 54 | 32 | 68 | 4 | - | 563 |
| Manchester City FC Juny 2003 - Gener 2004 | 19 | 1 | 1 | 5 | - | - | 26 |
| Total | 731 | 82 | 60 | 73 | 4 | 4 | 954 |

## Referències

* 1 2 «Barry Hugman's Footballers - David Seaman». [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ «England's Goalkeepers in Most Appearance Order». England Football Online. [Consulta: 20 maig 2009].
* ↑ Akinwumi, Stella. «The Masked Dancer's David Seaman ghosted Ian Wright before big reveal» (en anglès). Metro, 03-10-2022. [Consulta: 4 octubre 2022].
* ↑ «Seaman conjured defiant moments». The Telegraph, 14-01-2004.
* ↑ «None of Southgate's Euro '96 team-mates is working for the FA». The Times, 30-06-2016.
* ↑ «Best of Times, Worst of Times: David Seaman». The Times, 11-06-2006.
* ↑ «David Seaman». [Consulta: 5 desembre 2024].
David Andrew Seaman amb la selecció anglesa - Caixes de navegació :
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol de 1998
1 Seaman •
2 Campbell •
3 Le Saux •
4 Ince •
5 Adams •
6 Southgate •
7 Beckham •
8 Batty •
9 Shearer •
10 Sheringham •
11 McManaman •
12 Neville •
13 Martyn •
14 Anderton •
15 Merson •
16 Scholes •
17 Lee •
18 Keown •
19 L. Ferdinand •
20 Owen •
21 R. Ferdinand •
22 Flowers •
Seleccionador: Hoddle
Selecció de futbol d'Anglaterra – Copa del Món de Futbol de 2002
1 Seaman •
2 Mills •
3 A. Cole •
4 Sinclair •
5 Ferdinand •
6 Campbell •
7 Beckham •
8 Scholes •
9 Fowler •
10 Owen •
11 Heskey •
12 Brown •
13 Martyn •
14 Bridge •
15 Keown •
16 Southgate •
17 Sheringham •
18 Hargreaves •
19 J. Cole •
20 Vassell •
21 Butt •
22 James •
23 Dyer •
Seleccionador: Eriksson :
# Eudyptula

El gènere Eudyptula ("Petit i bon bucejador") conté dues espècies de pingüins, que es troben al sud d'Austràlia, Tasmània, Nova Zelanda i les Illes Chatham. Se'ls coneix comunament com a pingüí petit, pingüí blau o, a Austràlia, pingüí fada. En la llengua del poble maori de Nova Zelanda, els pingüins petits es coneixen com a kororā.
Durant molts anys, una forma de pingüí petit que es trobava només al nord de Canterbury, Nova Zelanda, es va considerar una espècie separada, Eudyptula albosignata, o només una subespècie, Eudyptula minor albosignata. L'anàlisi de l'ADN mitocondrial va revelar que Eudyptula es divideix en dos grups: un occidental, que es troba al llarg de la costa sud d'Austràlia i la regió d'Otago de Nova Zelanda, i un altre que es troba a la resta de Nova Zelanda. Aquests dos grups es consideren actualment espècies completes: Eudyptula novaehollandiae a Austràlia i Otago, i Eudyptula minor en altres llocs. E. novaehollandiae probablement va arribar a Nova Zelanda des d'Austràlia fa menys de 500 anys, després de l'extinció local d' E. minor a Otago.

## Classificació

ORDRE SPHENISCIFORMES
* Família Spheniscidae
** Gènere Eudyptula
*** Eudyptula minor
*** Eudyptula novaehollandiae
*** Endyptula wilsonae (extingit)

## Referències

* ↑ Flemming, S.A. «Little penguin». NZ Birds Online, 2013. [Consulta: 24 juliol 2018].
* ↑ Banks, Jonathan C.; Mitchell, Anthony D.; Waas, Joseph R.; Paterson, Adrian M. Notornis, 49, 1, 2002, pàg. 29–38.
* ↑ Grosser, Stefanie; Burridge, Christopher P.; Peucker, Amanda J.; Waters, Jonathan M. PLOS ONE, 10, 12, 14-12-2015, pàg. –0144966. Bibcode: 2015PLoSO..1044966G. DOI: 10.1371/journal.pone.0144966. ISSN: 1932-6203. PMC: 4682933. PMID: 26675310 [Consulta: free].
* ↑ Grosser, Stefanie; Rawlence, Nicolas J.; Anderson, Christian N. K.; Smith, Ian W. G.; Scofield, R. Paul Proceedings of the Royal Society B: Biological Sciences, 283, 1824, 10-02-2016, pàg. 20152879. DOI: 10.1098/rspb.2015.2879. ISSN: 1471-2954. PMC: 4760177. PMID: 26842575.
* ↑ Thomas, Daniel B; Tennyson, Alan JD; Marx, Felix G; Ksepka, Daniel T «Pliocene fossils support a New Zealand origin for the smallest extant penguins». Journal of Paleontology, vol. 97, 3, 2023, pàg. 711–721. Bibcode: 2023JPal...97..711T. DOI: 10.1017/jpa.2023.30.