OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cervicitis

La cervicitis és la inflamació del coll uterí. La cervicitis en les dones té moltes característiques en comú amb la uretritis en els homes i molts casos són causats per infecció de transmissió sexual. Les causes no infeccioses de cervicitis poden incloure dispositius intrauterins, diafragmes anticonceptius i reaccions d'al·lèrgia a espermicides o a preservatius de làtex. La cervicitis afecta més de la meitat de totes les dones durant la seva vida adulta.
La cervicitis pot ascendir i provocar endometritis i malaltia inflamatòria pelviana. La cervicitis pot ser aguda o crònica.

## Referències

* 1 2 «Cervicitis: MedlinePlus Medical Encyclopedia» (en anglès). medlineplus.gov. U.S. National Library of Medicine. [Consulta: 7 novembre 2018].
* ↑ MedlinePlus Encyclopedia Cervicitis
* ↑ «Cervicitis - Gynecology and Obstetrics» (en anglès americà). Merck Manuals Professional Edition. [Consulta: 23 abril 2020].
# Charles Holland

Charles Alfred Holland (Aldridge, West Midlands, 20 de setembre de 1908 - 15 de desembre de 1989) va ser un ciclista anglès que fou professional entre 1937 i 1939.
Abans, com a amateur, va prendre part en dos Jocs Olímpics. El 1932 a Los Angeles va guanyar una medalla de bronze en la prova de persecució per equips, junt a Frank Southall, William Harvell i Ernest Johnson. En aquests mateixos Jocs va prendre part en dues proves més: la contrarellotge per equips, en què acabà quart, i la contrarellotge individual, en què fou quinzè. El 1936 a Berlín va disputar dues proves sense èxit.
Un cop fet el pas a professionals es convertí en un dels dos primers ciclistes anglesos en disputar el Tour de França, el 1937, en què abandonà en el tercer sector de la 14a etapa.
Amb l'esclat de la Segona Guerra Mundial va posar punt-i-final a la seva carrera esportiva. El 2007 es va publicar una biografia seva, Dancing Uphill.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Charles Holland». [Consulta: 4 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Charles Holland a sitiodeciclismo.net
# Charles Pahud de Mortanges

Charles Pahud de Mortanges (francès: Charles Ferdinand Pahud de Mortanges) (la Haia, 13 de maig de 1896 - Leiden i la Haia, 8 d'abril de 1971) fou un genet neerlandès, guanyador de cinc medalles olímpiques en el concurs complet d'equitació.
El 1915, després de graduar-se a l'escola secundària, va ser admès a la Reial Acadèmia Militar (KMA) com a cadet de cavalleria, on es graduà el 1918. El 1919 començà a fer classes d'equitació a l'Escola Militar Superior.
Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova per equips del concurs complet i on a més finalitzà quart en la prova individual d'aquesta modalitat amb el cavall Johnny Walker. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos) aconseguí guanyar sengles medalles d'or en la prova individua i en la prova per equips amb el cavall Marcroix. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units) aconseguí revalidar el seu títol individual i guanyà la medalla de plata en la prova per equips. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi) participà en les dues proves, si bé no finalitzà la prova per equips i fou desqualificat en la prova individual.
El 1938 va patir un greu accident a la seva mà dreta, la qual va estar a punt de perdre. El 1942, durant la Segona Guerra Mundial, fou empresonat pel règim nazi, aconseguint escapar l'estiu de 1943. El 1944 fou un destacat oficial de la Brigada d'Infanteria Motoritzada Reial dels Països Baixos i va participar en el desembarcament de Normandia i l'alliberament dels Països Baixos.
El 6 de juliol de 1946 fou proclamat president del Comitè Olímpic Holandès. També va ser membre del Comitè Olímpic Internacional entre el 4 de setembre de 1946 i el 7 d'octubre de 1964. Acabà els seus anys actius com a cap de la Casa Militar Reial, on va ser responsable de l'organització de les cerimònies que implicaven la família reial holandesa fins a la seva jubilació.

## Referències

* 1 2 3 4 5 A.J.C.M. Gabriëls, "Pahud de Mortanges, Charles Ferdinand (1896–1971)", a Biografisch Woordenboek van Nederland
* 1 2 «Olympedia – Charles Pahud de Mortanges». [Consulta: 14 octubre 2024].
# Charlie Cunningham

Charlie Cunningham (nascut el 1984) és un cantautor i guitarrista anglès de Buckinghamshire. Ha publicat tres àlbums d'estudi; Lines (2017), Permanent Way (2019) i Frame (2023).
Al gener de 2017, Charlie Cunningham va llançar el seu àlbum de debut, Lines al segell suec Dumont Dumont, incloent el senzill principal, "Minimum", amb l'aclamació de la crítica, i va anar de gira per Europa i Amèrica del Nord més tard aquell any. Lines va guanyar el premi àlbum de l'any als Pop Awards 2018. El seu segon àlbum, Permanent Way, es va publicar el maig de 2019 a BMG.

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominat/treball | Ref. | Ref. |
| 2018 | Pop Awards | Premi àlbum de l'any | Lines | | Guanyador |
| 2018 | Pop Awards | Premi Artista Emergent de l'Any | Charlie Cunningham | | Nominat |

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Lines (2017)
* Permanent way (2019)
* Frame (2023)

### EPs

* Outside Things EP (2014)
* Breather EP (2015)
* Heights EP (2016)
* Pieces EP (2020)

### Singles

* "Minimum" (2017)
* "Permanent Way" (2019)
* "Sink In" (2019)
* "Don't Go Far" (2019)
* "Bite" (2019)
* "Climb" amb Sophie Jamieson (2020)

## Referències

* ↑ «Charlie Cunningham Biography & History». AllMusic. [Consulta: 27 agost 2019].
* ↑ «Charlie Cunningham Discography & Songs». Discogs. [Consulta: 27 agost 2019].
* ↑ «Charlie Cunningham». Dumont Dumont. Arxivat de l'original el 28 July 2021. [Consulta: 27 agost 2019].
* ↑ Hill, Tecwyn. «Here are The Winners of The POP AWARDS 2018, The First Annual Pop Awards!». Pop Magazine, 18-03-2018. [Consulta: 4 setembre 2019].
* ↑ «Permanent Way – Charlie Cunningham | User Reviews | AllMusic». AllMusic. [Consulta: 18 agost 2020].
* ↑ «Pop Awards 2018, the 1st annual Pop Awards». Pop Awards. [Consulta: 4 setembre 2019].

## Enllaços externs

* Charlie Cunningham - Lloc web oficial
* Charlie Cunningham – Genius
* Charlie Cunningham – AllMusic
# Fernande Arendt

Fernande Arendt (Lieja, 11 de juliol de 1894 - segle XX) va ser una tennista belga que va competir en els anys posteriors a la Primera Guerra Mundial.
Fent parella amb Marie Storms, va guanyar el campionat nacional de dobles en tres ocasions el 1920, 1922 i 1924.
El 1920 va participar en els Jocs Olímpics d'Anvers, on va prendre part en dues proves del programa de tennis: en la prova individual quedà eliminada en quarts de final per Dorothy Holman per un doble 6:2; i en els dobles, fent parella amb Marie Storms, fou quarta, després que no es presentessin a disputar el partit per la medalla de bronze contra les franceses Élisabeth d'Ayen i Suzanne Lenglen.
Algunes fonts afirmen que el tennista André Jamar, que va jugar la Copa Davis amb Bèlgica l'any 1958, era fill seu, pel fet que Arendt a partir de 1922 va jugar durant uns anys amb el seu nom del seu marit, Armand Jamar.

## Referències

* ↑ «Acte de naissance 2061 de Marie Juliette Émilie Fernande Arendt du registre des naissances de l'année 1894 de la commune de Liège», 11 juillet 1894. [Consulta: 29 juin 2024].
* ↑ Olympedia
* ↑ «Olympedia – Fernande Arendt». [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ «Fernande ARENDT». [Consulta: 9 novembre 2022]..
* ↑ «Biographies of Female Tennis Players» (en anglès americà), 19-12-2012. [Consulta: 3 agost 2024].
* ↑ «Fernande Arendt Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 25 d’agost 2011. [Consulta: 23 juny 2017].
* ↑ «Fernande Arendt» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 9 desembre 2023].
# Chris Nilsen

Chris Nilsen (Kansas City (Missouri), Estats Units, 13 de gener de 1998) és un atleta estatunidenc especialitzat en la prova de salt de perxa. Ha participat en 1 Olimpíada, guanyant la medalla de plata en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més, ha guanyat 2 medalles en els Campionats del Món i 1 medalla d'or en els Jocs Panamericans. Actualment ostenta el rècord continental de salt de perxa en pista coberta, amb una alçada de 6,05m aconseguida el 5 de març de 2022 a Rouen.
Nilsen està casat i té un fill.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| Salt de perxa | 6.00m | Dakota del Sud | 6 de maig de 2022 |
| Salt de perxa en pista coberta | 6.05m AR | Rouen | 5 de març de 2022 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2020 | Tòquio | 2 | Salt de perxa |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Londres | 13a posició | Salt de perxa |
| 2022 | Eugene | 2 | Salt de perxa |
| 2023 | Budapest | 3 | Salt de perxa |
| Jocs Panamericans ||||
| 2019 | Lima | 1 | Salt de perxa |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 29 octubre 2023].
* ↑ «Nilsen and Sutej soar as records fall in Rouen» (en anglès). World Athletics, 06-03-2022.
* ↑ «Such great heights - usd's chris nilsen balances pole vaulting and parenting» (en anglès). Runners Space, 04-06-2019.
# Àdil (nom)

Àdil és un nom masculí àrab —àrab: عادل, ʿĀdil— que literalment significa ‘just’, ‘imparcial' o ‘equitatiu’. Si bé Àdil és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Adil o 'Adil. Precedit de l'article, al-Àdil —العادل, al-ʿĀdil, ‘el Just’, ‘l'Equitatiu’, ‘l'Imparcial'— és un làqab o títol emprat per diversos governants musulmans.
Aquest nom també el duen musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: albanès: Adil; en bosnià, Adil; en kirguís: Эдил; kurd: Adil; turc: Adil.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest títol o laqab.

## Notes

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. "عدل". ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.
# Gazanfer Bilge

Gazanfer Bilge (Karamürsel, 23 de juliol de 1924 - Istanbul, 20 d'abril de 2008) fou un lluitador turc, especialista en lluita lliure, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on guanyà la medalla d'or en la competició del pes ploma del programa de lluita lliure.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de 1946. Es va retirar el 1953, després que no se li permetés participar en els Jocs Olímpics de Hèlsinki de 1952 per haver rebut diners de part del govern turc per la seva victòria als Jocs de Londres. Aquests diners els va donar a escoles, orfenats i llars per a persones necessitades de Kocaeli.
El 2002 va ser distingit amb el "Public relations - Service to Sports and Community Trophy" per part de l'International Fair Play Committee (CIFP) de París.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Gazanfer Bilge». [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ Fair Play International official website Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
# Bel·lòvacs

Els bel·lòvacs (llatí Bellovaci) foren un poble celta, el més important de Bèlgica, del que Cèsar diu que podia mobilitzar cent mil homes.
Vivien entre el Somme i el Sena, al sud dels ambians, a l'est dels calets, i a l'oest dels suessions. La tribu dels silvanectes, que vivia a l'est del riu Oise, i que Cèsar no esmenta, fou probablement part d'aquest poble. El bel·lòvacs ocupaven el que després foren els bisbats de Beauvais i Senlis. La seva capital segons Cèsar era Bratuspantium, però després Ptolemeu diu que fou Caesaromagus (Beauvais).

## Etimologia

El significat del nom Bellovaci roman desconegut; s'han proposat els radicals llatins bellum « guerra », « bel·ligerant » i vacuum « buit » i, d'aquí: « els qui lluiten tot cridant », cosa que lligaria l'origen del nom amb el dels « Belgae ». Reforça la teoria dels «cridaners» el fet que l'arrel bel- sigui a l'irlandès beal, que vol dir 'boca'. Cal dir que "Bel"/"Bial" vol dir « blanc » en altres llengües indoeuropees.

## Referències

* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico II, 13-15
* ↑ «Bellovaques - 384» (en francès). arbre-celtique.com. L'encyclopédie - L'Arbre Celtique, 1999. [Consulta: 10 desembre 2017].
# Rubén Peña Jiménez

Rubén Peña Jiménez (Àvila, 18 de juliol de 1991) és un futbolista professional espanyol que juga com a migcampista al CA Osasuna.

## Carrera esportiva

Peña va debutar com a sènior amb el Real Ávila CF de la Tercera Divisió. L'estiu de 2012 va signar contracte amb el Reial Valladolid, per jugar amb l'equip B, a la mateixa categoria.
L'1 de novembre de 2012, Peña va jugar el seu primer partit oficial amb el primer equip, jugant els 90 minuts en una victòria a casa per 1–0 contra el Reial Betis a la Copa del Rei de futbol 2012–13 (derrota per 1–3 en el resultat agragat). Deu dies després va debutar a La Liga, entrant als darrers minuts en un empat 1–1 a casa contra el València CF.
El 13 d'agost de 2013, Peña va fitxar pel CD Guijuelo de Segona Divisió B. El 10 de juliol de l'any següent va marxar al CD Leganés, acabat d'ascendir a la segona divisió.
El 16 de juny de 2016, després de ser protagonista al primer ascens de la història del Leganés a la màxima categoria, Peña va signar contracte per tres anys amb la SD Eibar. Va acabar la seva primera temporada amb 28 partits jugats i un gol, amb l'equip en desena posició.
Durant la temporada 2017–18, Peña fou reconvertit en lateral dret per l'entrenador José Luis Mendilibar. Va esdevenir titular habitual en aquesta posició la temporada següent, després de la marxa d'Ander Capa.
El 4 de juliol de 2019, Peña va fitxar pel Vila-real CF amb un contracte per cinc anys. Va debutar-hi el 17 d'agost, com a titular, i marcant-se un gol en pròpia porta, en un empat 4–4 a casa contra el Granada CF.

## Palmarès
### Vila-real CF

* 1 Lliga Europa de la UEFA: 2020-21

## Referències

* ↑ El Valladolid mantiene su renta pese a estar media hora con diez; Diari AS, 1 novembre 2012 (en castellà)
* ↑ Valencia end away-day blues; ESPN FC, 11 novembre 2012
* ↑ Rubén Peña, del Valladolid B, llega al Guijuelo; Salamanca 24 Horas, 13 agost 2013 (en castellà)
* ↑ Rubén Peña, polivalencia en la banda derecha con pasado en Primera; CD Leganés, 10 juliol 2014 (en castellà)
* ↑ Rubén Peña será jugador de SD Eibar hasta 2019; SD Eibar, 16 juny 2016 (en castellà)
* ↑ Rubén Peña busca mayor protagonismo; Mundo Deportivo, 8 agost 2017 (en castellà)
* ↑ «Rubén Peña, ¿el sucesor de Capa?» (en castellà). Vavel, 06-02-2018. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Rubén Peña, nuevo jugador del Vila-real CF» (en castellà). Vila-real CF, 04-07-2019. [Consulta: 4 juliol 2019].
* ↑ «Villarreal and Granada draw in eight-goal thriller». Marca, 18-08-2019 [Consulta: 18 agost 2019].

## Enllaços externs

* Rubén Peña Jiménez a BDFutbol
* Rubén Peña Jiménez, Fitxa a Soccerway
# Federico Salmón Amorín

Federico Salmón Amorín (Alacant, 27 d'agost de 1900 - Paracuellos de Jarama, 7 de novembre de 1936) fou un advocat de l'Estat, polític i periodista valencià.

## Biografia

Nascut al carrer Torrijos d'Alacant, va estudiar Dret a la Universitat de València. Va obtenir una plaça d'advocat de l'Estat en 1924, sent destinat a la ciutat de Múrcia, on va contreure matrimoni amb Concepción Jover Laborda. Durant la seua etapa estudiantil va ser cofundador de la Federació d'Estudiants Catòlics i ja durant la República va arribar a ser Secretari de la Confederació Espanyola de Dretes Autònomes (CEDA). Va ser també professor de Dret Públic an la Universitat de Múrcia, així com director del diari La Verdad de Múrcia. A Múrcia va ingressar en l'Associació Catòlica Nacional de Propagandistes.
En 1931 va ser destinat a Terol, demanant llavors l'excedència i mudant-se a Madrid, on va dirigir el CEU. Militant d'Acció Popular, el qual es va integrar posteriorment a la CEDA, a les eleccions de 1933 va ser elegit diputat per Múrcia. Va ser ministre de Treball, Sanitat i Previsió Social entre el 6 de maig i el 25 de setembre de 1935 en el govern que presidiria Alejandro Lerroux.
En el següent govern, presidit per Joaquín Chapaprieta ocuparia la cartera de ministre de Treball i Justícia entre el 25 de setembre i el 29 d'octubre de 1935. Finalment, entre el 29 d'octubre i el 14 de desembre de 1935 i novament sota la presidència de Chapaprieta ocuparia la cartera de ministre de Treball, Justícia i Sanitat. Durant el seu mandat es va aprovar la Llei de la Previsió contra l'Atur o "llei Salmón" (26 de juny de 1935), que perseguia lluitar contra l'atur obrer mitjançant la construcció d'habitatges barats per als treballadors, garantint avantatges fiscals als empresaris de la construcció. A l'esclatar la Guerra Civil espanyola es trobava a Madrid, on va ser detingut i internat en la Presó Model. Al començament de novembre de 1936 va ser tret de la presó Model i executat a Paracuellos del Jarama, juntament amb diversos centenars de presos, en l'episodi conegut com a les matances de Paracuellos.

## Bibliografia

* TOVAR MARTÍN, Virginia (1986): El Palacio del Ministerio de Justicia y sus obras de arte. Madrid: Ministerio de Justicia, p. 317.

## Enllaços externs

* Carrer de Federico Salmón. Madrid recorda al ministre que reduí l'atur durant la II República Arxivat 2007-09-28 a Wayback Machine.
# Christian de Duve

Christian René de Duve (Thames-Ditton, Anglaterra 1917-Nethen, Bèlgica 2013) va ser un bioquímic i professor universitari belga guardonat amb el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia l'any 1974.
Fou fill de pares belgues refugiats durant la Primera Guerra Mundial al Regne Unit. L'any 1920 la família va retornar a Bèlgica. De Duve va estudiar medicina a la Universitat Catòlica de Lovaina, on es va doctorar l'any 1941 en bioquímica i d'on fou professor de bioquímica.
Va començar la carrera fent recerques sobre la secreció endocrina del pàncrees, precisament sobre la insulina, arribant a descobrir una altra hormona pancreàtica, el glucagó. També va investigar les funcions físiques dels lisosomes i els peroxisomes, i va descriure el procés pel qual l'acció dels lisosomes permet la introducció d'algunes substàncies en l'interior del nucli cel·lular. Va investigar l'origen biològic de la vida i aquest treball ha contribuït al consens que emergia que la Teoria endosimbiòtica és correcta, una idea que proposa que el mitocondri, cloroplast i altres orgànuls de cèl·lules eucariotes es van originar a partir de l'endosimbiosi procariota associades a cèl·lules eucariotes primitives.
L'any 1974 va compartir el Premi Nobel de Medicina o Fisiologia per haver descrit l'estructura i funcions de l'interior de les cèl·lules amb George Emil Palade i Albert Claude. A més de publicacions científiques va escriure llibres de divulgació sobre bioquimia i l’'origen i l'evolució de la vida.
Va morir després de demanar eutanàsia.

## Vegeu també

* Teràpia de reemplaçament enzimàtic

## Referències

* ↑ «Christian de Duve» (en anglès). The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1974. [Consulta: 14 juliol 2024].
* 1 2 3 «Christian René de Duve». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Pàgina de l'Institut Nobel, Premi Nobel de Medicina 1974 (anglès)
# Seaska

Seaska és el nom de la federació de centres d'ensenyament en basc a Iparralde. Compta actualment amb 39 centres: 33 escoles primàries, 5 col·legis i un liceu. La distribució dels centres per territoris és la següent: Lapurdi 72%, Baixa Navarra 24% i Zuberoa 4%. El 2023 escolaritzava vora 4300 alumnes. Forma part d'Eskolim, una xarxa d'escoles en llengües minoritàries de l'Estat francès conjuntament amb La Bressola catalana, La Calandreta occitana i Diwan bretona.

## Història

La primera escola d'aquesta xarxa es va crear el 1969 a Arrangoitze i començà a funcionar amb 5 alumnes. L'arribada dels socialistes al poder el 1981 va afavorir l'obtenció d'ajuts per l'Estat: un acord es va signar amb el Ministeri de la Cultura de l'estat francès el 1r de juliol de 1982 que va permetre d'obtenir una subvenció de 152.449 euros, garantint així un finançament regular per als anys següents. Amb tot aquesta situació es deteriorà més tard i la situació no va millorar fins al 1994, any en què es va crear el contracte d'associació de les escoles privades, fent-se càrrec l'estat dels salaris dels professors.

## Herri Urrats

Herri Urrats és un acte anual que organitza l'organització francesa Seaska de centres d'ensenyament en euskera. L'Herri Urrats consisteix bàsicament en una caminada acompanyada de concerts, mercats ambulants, etc, amb l'objectiu de recaptar fons per al finançament de les ikastoles d'Iparralde (Pirineus Atlàntics), ja que aquestes no reben cap subvenció pública per part del govern de França. L'Herri Urrats se celebra en la primera quinzena de maig des de l'any 1984. Altres esdeveniments similars en favor del basc són: "Kilometroak" a Guipúscoa, "Nafarroa Oinez" a Navarra, "Ibilaldia" a Biscaia o "Araba Euskaraz" a Àlaba.

## Vegeu també

* Diwan
* La Bressola
* La Calandreta
* Ikastola

## Enllaços externs

* www.seaska.eus/ Arxivat 2022-02-28 a Wayback Machine. (basc) (francès)
# Àhmad (nom)

Àhmad és un nom masculí àrab (àrab: أحمد, Aḥmad) que literalment significa ‘més lloable’, i que, com a sobrenom del profeta Muhàmmad, es pot traduir com ‘el Lloadíssim’. Si bé Àhmad és la transcripció normativa en català del nom en àrab clàssic, també se'l pot trobar transcrit Ahmed, Ahmad, Ahmet. Com que Àhmad és un dels sobrenoms del profeta Muhàmmad, aquest nom també el duen molts musulmans no arabòfons que l'han adaptat a les característiques fòniques i gràfiques de la seva llengua: amazic cabilenc: Ḥmed; bambara: Amadu; bosnià: Ahmed; català medieval: Açmet, Azmet; kurd: Ehmed; turc: Ahmet; wòlof i en altres llengües africanes subsaharianes occidentals: Aamadu, Amadu, Amadou, Ahmadu o Ahmadou.
Vegeu aquí personatges i llocs que duen aquest nom.

## Notes

* 1 2 Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «حمد». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Vegeu aquí les normes de transcripció simplificada dels mots àrabs.
* ↑ Excepte en el cas de personalitats àrabs contemporànies que hagin usat personalment transcripcions específiques i singulars del seu nom, es recomana, sobretot per als personatges històrics, emprar sempre la forma catalana normativa.