OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reacció exotèrmica

Una reacció exotèrmica és aquella que desprèn energia en forma de calor. La variació d'entalpia és negativa. És l'oposat d'una reacció endotèrmica. Es pot expressar amb la següent equació química;
    $reactius\rightarrow \;productes+energia$

## Definició

Les reaccions exotèrmiques alliberen calor al seu entorn, o dit d'una altra manera: l'energia necessària per iniciar la reacció és menor a l'energia total alliberada (que pot ésser en forma de calor o de llum). L'energia mínima necessària per iniciar la reacció s'anomena energia d'activació
Una altra manera de definir-ho podria ser fent referència al fet que els productes són més estables que els reactius.
La quantitat absoluta d'energia d'un sistema químic és molt difícil de calcular, però existeix un sistema més senzill per saber la quantitat d'energia alliberada: l'entalpia (H). Sempre que la transformació tingui lloc a pressió constant.
Si ΔH és negativa (:∆H < 0), és una reacció exotèrmica, mentre que si és positiva serà una reacció endotèrmica.
Si la reacció es porta a terme a volum constant s'utilitza l'energia interna i per una reacció exotèrmica la variació d'energia interna és negativa(:∆U < 0)
En un sistema adiabàtic (un sistema que no cedeix calor a l'exterior), un procés exotèrmic augmenta la temperatura del sistema.

## Exemples

Alguns exemples de reaccions exotèrmiques són;
* La combustió
    Per exemple la combustió del propà amb oxigen dona;
    C₃H₈ + 5O₂ → 3CO₂ + 4H₂O + energia
* Reaccions de neutralització.
* Afegir un àcid concentrat a l'aigua.
* Afegir aigua al sulfat de coure(II) anhidre.

## Referències

* ↑ Perrot, Pierre. A to Z of Thermodynamics. Oxford University Press, 1998. ISBN 0-19-856552-6.

## Vegeu també

* Reacció endotèrmica
* Combustió
# Energia d'activació

L'energia d'activació (generalment simbolitzada E$_a$), també coneguda com a font d'ignició$_,$ és l'energia mínima necessària perquè les partícules en xocar es combinin les unes amb les altres; és a dir, és la barrera a superar d'energia perquè s'iniciï una reacció química. L'energia d'activació s'expressa amb la següent equació:
$E_{\rm {a}}=RT^{2}\left({\frac {\partial \ln k}{\partial T}}\right)_{P}\,$
on:
* $R$ és la constant dels gasos
* $T$ és la temperatura
* $k$ és la constant de reacció
L'energia d'activació es pot reduir amb la utilització de catalitzadors.

## Referències

* ↑ Müller, Paul «Glossary or terms used in physical organic chemistry». IUPAC Recommendations 1994, 66, pàg. 1112.
# Creu del Portal (Verdú)

La Creu del Portal, o Creu del Portal de Guimerà, és una creu de terme de Verdú (Urgell), situada originalment davant del Portal de Guimerà, de la muralla de Verdú, i actualment emplaçada dins del cementiri de Verdú.

## Història

Datada del segle XV, està plantada enfront del Portal de Guimerà, que era al final de carrer Margorell, al sud e la població. Es va traslladar al cementiri de Verdú, el 1842, quan aquest es va construir.

## Descripció

Segueix les característiques de I'estil gòtic del segle XV: arbre i nus vuitavat, aquest últim esculpit en cada una de les seves cares amb un personatge bíblic i una creu de braços rectes. Es troba dins la tipologia de creu carxofada, ja que als extrems dels seus braços s'hi denoten poms floronats molt acurats i detallistes.

## Referències

* 1 2 «Creu del Portal de Guimerà». Ajuntament de Verdú.
* 1 2 Valls i Huguet, Mònica «Aproximació a les creus monumentals de l’Urgell». Urtx: revista cultural de l’Urgell, no. 17, 2004, pàg. 7-25.
# Creu dels Prats

La Creu dels Prats és una obra de Vilanova de Meià (Noguera) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La creu de terme gòtica es troba als afores del nucli de Vilanova de Meià, a l'indret conegut com el fossar, actualment el cementiri de la vila. Es tracta d'una creu amb cossos originals gòtics i d'altres d'actuals que està situada entre xiprers i pins al bell mig del cementiri, en una petita plaça o cruïlla.
Compta amb un peu de planta poligonal de 7 cares, de 50cm de diàmetre, sobre el qual s'assenta una primera peça amb decoració geomètrica. Al damunt hi ha el fust, d'aproximadament dos metres de llarg, realitzat amb materials moderns (formigó). Corona la creu un capitell amb mal estat de conservació on s'hi observen diferents figures humanes esculpides. Se n'observen fins a vuit, però el mal estat de conservació n'impedeix la descripció clara. Coronant l'element, s'observen les restes d'una creu de pedra que ha perdut per erosió els dos braços, tot i que es s'insinuen algunes decoracions acanalades de probable estructuració geomètrica.

## Història

Diu la tradició que els vilatans van construir la creu a la vora esquerra del camí que va de Vilanova a Santa Maria, a l'indret conegut avui com el Tros de la Creu, on havien assassinat un sacerdot de l'església prioral de Santa Maria de Meià. Com a càstig per aquell sacrilegi, el Senyor enviava cada any per tota la Coma fortes tempestes amb trons, llamps i pedra, que destruïen les collites. Aquesta situació catastròfica va durar molts anys i els habitants de la Coma van arribar a un grau tan gran de pobresa i misèria que, fins i tot, havien determinat marxar de la terra i anar a viure en un altre lloc. Aconsellats per un frare molt sant de Poblet, van aixecar la creu, i les calamitats van cessar.
El 1892 la creu es traslladà al fossar del nou cementiri.

## Referències

* 1 2 3 «La creu dels prats». Lo pas nou, 2023, pàg. 30.
* 1 2 3 «Creu de terme gòtica al fossar». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 31 agost 2017].
# Crims al Bàltic: Tu dones, tu prens

Crims al Bàltic: Tu dones, tu prens (títol original en alemany, Der Usedom-Krimi: Vom Geben und Nehmen) és un telefilm de la sèrie de pel·lícules de ficció criminal Crims al Bàltic. Va ser produït per a Das Erste per Polyphon Film- und Fernsehgesellschaft en nom d'ARD Degeto i NDR. Representa el tretzè episodi i es va emetre per primera vegada el 12 de novembre de 2020. S'ha doblat al català central per a TV3.

## Sinopsi

Després de la seva separació del polític local Victor Braydon, Simone Eggebrecht mira de trobar estabilitat en la feina amb discapacitats i en l'amistat amb la minusvàlida Wiebke Siehl. El pla de la Simone de fundar un hotel per a discapacitats és boicotejat per diversos sabotatges anònims. La Simone té contractat en Patrick Horn com a assistent. Quan el jove apareix mort, la Simone culpa el seu exmarit i el seu company de partit Enno Littmann. L'exfiscal Karin, que ha iniciat una relació amb el comissari polonès Gadocha, es manté inicialment al marge, però finalment els fets l'obliguen a investigar el motiu de la mort i a buscar possibles culpables.

## Producció

La pel·lícula es va rodar del 4 de febrer al 8 de juliol de 2020 principalment a l'illa d'Usedom, a Świnoujście i a Berlín. Algunes escenes es van gravar al passeig marítim de Heringsdorf i al cementiri de Hennigsdorf a Tucholskystrasse. A Bansin, la Villa Gerda (projecte hoteler per a persones amb discapacitat) i la Villa Cremona (Haus Brunner) van estar entre els llocs de rodatge. També a Bansin, el Strandhotel Atlantic va servir de restaurant on es reunien els polítics locals. Es van rodar més escenes a l'Hotel Ahlbecker Hof, al passeig de la platja i al moll d'Ahlbeck, i també es van rodar plans a les platges de Koserow i Ückeritz. Pel costat polonès, el rodatge va tenir lloc a Świnoujście al port i al port de ferris.

## Referències

* 1 2 «Crims al Bàltic - T1xC13 - Tu dones, tu prens - 3Cat». CCMA. [Consulta: 13 febrer 2024].
* ↑ «Der Usedom-Krimi - Vom Geben und Nehmen». crew united.
* ↑ «Drehorte auf Usedom: Nachtschatten - Schmerzgrenze - Vom Geben und Nehmen». Das Erste.
* ↑ Ulrich Kronenberg. «Drehorte DER USEDOM-KRIMI». anderswohin.
# Arsínoe I

Arsínoe I (en llatí Arsinoe, en grec antic Ἀρσινόη, "Arsinóe") va néixer probablement l'any 308 aC i va morir el 274 aC. Va ser reina d'Egipte entre el 284 aC i el 274 aC.
Era filla de Lisímac de Tràcia i de Nicea, i va ser la primera dona de Ptolemeu II Filadelf, rei d'Egipte amb el que es va casar l'any 284 aC o poc després. Quan l'any 279 va arribar a Egipte fugint de Tràcia la seva madrastra Arsínoe, que a més era germana de Ptolemeu II, el rei va quedar captivat per ella, i aquesta Arsínoe, la filla de Lisímac, juntament amb Amintes i Crisip, un metge de Rodes, van conspirar contra l'Arsínoe nouvinguda, però es va descobrir la trama i la van desterrar a Coptos, a la Tebaida.
Amb Ptolemeu va tenir tres fills, Ptolemeu III Evergetes I, Lisímac d'Egipte i una filla anomenada Berenice que es va casar més tard amb Antíoc II Theós.

## Referències

* ↑ 2.Arsinoe a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 366

## Vegeu també

* Dona a l'antic Egipte
# Hepburn

«Hepburn» té aquests significats:
* Lingüística: Romanització Hepburn, sistema de transcripció del japonès a l'alfabet llatí
* Toponímia: Hepburn (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
* Biografies:
** Audrey Hepburn (1929 - 1993), actriu
** James Hepburn (~ 1534 - 1578), Duc de les Illes Òrcades, i comte de Bothwell
** Katharine Hepburn (Hartford, Connecticut, 1907 - 2003), actriu estatunidenca
# Abarca

«Abarca» té aquests significats:
* Abarca de Campos, municipi a la província de Palència, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó
* Biografies:
** Agustín Abarca (Talca, 1882 - Santiago de Xile, 1953), pintor xilè
** Ana Francisca Abarca de Bolea (Siétamo, 1602-Casbas, 1685), poetessa i escriptora aragonesa
** Joaquín Abarca
** Melchor de Abarca (~ 1680 - Girona, 1760), Baró d'Abarca, militar partidari de Felip V durant la Guerra de Successió Espanyola
** Pedro Abarca (Jaca, Aragó, 1619 — València, 1693), historiador i teòleg aragonès
** Pedro Pablo Abarca de Bolea-Ximénez de Urrea y Ponts de Mendoza (Siétamo, 1719 – Épila, 1798),noble i estadista aragonès, home d'Estat durant els regnats dels reis Felip V, Ferran VI, Carles III i Carles IV
# Proclamació de Telepinus

La Proclamació de Telepinus és un document emès pel rei hitita Telepinus en forma d'edicte amb una extensa introducció històrica que serveix de justificació per les diverses mesures legals que estableix, principalment sobre la successió al tron, el control jurídic de la família reial i una reforma de l'exèrcit i de la intendència. Pels litigis estableix un tribunal de nobles anomenat pankus, inapel·lable, i al qual fins i tot el mateix rei estava sotmès.
La ideologia exposada és senzilla i molt clara. Mostra els beneficis de l'ordre i la concòrdia dins de la família reial, que porten sens dubte èxit en la política exterior. Per això fa, per primera vegada en documents hitites, una síntesi dels regnats de diversos reis, preocupat més per descriure les actituds correctes que porten a l'èxit davant de les reprovables que condueixen al fracàs. És una mena d'història basada en la moralitat dels personatges i no mostra preocupació per la descripció del que va passar.
Indica el període de grandesa de l'Imperi hitita, des de Labarnas I fins a Mursilis I i el període de desordres que segueix després del regnat d'aquest últim rei. Algunes vegades falseja la història, i la seva crònica sobre el regnat d'Ammunas el presenta amb trets absolutament negatius, que probablement eren immerescuts. El document va presidir les actuacions polítiques de Telepinus, ja que totes les mesures que va prendre anaven dirigides a la recuperació de l'ordre moral i a la consolidació del poder del rei i de la grandesa del país. Per altra banda, encara que té moltes limitacions, és sens dubte un document d'un gran valor històric.
La Proclamació també parla de mesures més concretes i pràctiques sobre defensa militar, conservades molt fragmentàriament i difícils de comprendre, i estableix diversos magatzems reials al seu territori anomenats "Cases del segell", on es guardaven productes diversos i fonamentalment gra per l'alimentació dels exèrcits en campanya. També parla de que els captius que es fessin a les guerres havien de ser utilitzats pel cultiu dels camps. L'estat fragmentari del document no permet escatir gaires coses més, sinó unes disposicions per protegir les persones contra les reclamacions dels hereus quan encara eren en vida, unes altres on es parla d'un "senyor de la sang", que dictamina si els delictes de sang s'han de pagar amb la mort o amb una multa, i una condemna a la pràctica de la bruixeria, jutjada per un tribunal especial que es reunia a la porta del palau.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Imperio Antiguo. Tres Cantos: Akal, 2000, p. 142-144 i 152. ISBN 8446011239.
# Guntram

«Guntram» té aquests significats:
* Guntram de Borgonya (~ 532 - Chalon-sur-Saône, 592), rei merovingi de Borgonya
* Guntram Bosó, duc d'Austràsia (governador del Llemosí)
* Guntram (Strauss), òpera en tres actes amb música de Richard Strauss i llibret en alemany del mateix compositor estrenada el 1894
# Bolena

«Bolena» té aquests significats:
* Toponímia:
** Bolena (municipi de la Valclusa), municipi al departament de la Valclusa (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
** La Bolena, municipi al departament dels Alps Marítims (regió de Provença – Alps – Costa Blava, França)
** Cantó de Bolena, divisió administrativa francesa al districte d'Avinyó (departament de la Valclusa, França)
* Biografies:
** Anna Bolena (1501 - 1536), reina consort d'Anglaterra, primera marquesa de Pembroke
** Jordi Bolena (~ 1504 – 1536), noble anglès del segle xvi
** Isabel Bolena, filla de Thomas Howard, segon Duc de Norfolk, esposa de Tomàs Bolena, primer Comte de Wiltshire i primer Comte de Ormonde, mare de Maria Bolena, Jordi Bolena (després Vescomte Rochford) i Anna Bolena
** Maria Bolena (Blicklin Hall o Castell de Hever, ~1499 - Rochford, 1543), noble anglesa
** Tomàs Bolena (~ 1477 - 1539), primer Comte de Wiltshire i primer Duc d'Ormonde, diplomàtic i polític anglès de l'època Tudor, espòs d'Isabel Howard i pare de Maria Bolena, Jordi Boleyn i Anna Bolena
# Chiani

El Chiani és un riu d'Itàlia, a la Toscana, afluent per la dreta del Paglia que és un afluent del Tiber. Té 42 km de llarg i neix als Apenins de la zona d'Arezzo.
El seu nom antic era Clanis o Glanis (grec antic: Κλάνις o Γλάνις). Estrabó i Plini el Vell el descriuen i diuen que era un riu molt important d'Etrúria i travessava el territori de Clúsium per desembocar al Tíber a unes 14 milles romanes al sud de Tuder. Altres autors confirmen que era un afluent del Tíber, com ara Tàcit i Sili Itàlic, però Tàcit explica que l'any 15 es va iniciar un projecte per desviar-lo cap a l'Arnus.
El Clanis drenava l'ampla vall que avui s'anomena Val di Chiana, que té molt poca pendent, cosa que fa que el seu curs sigui lent i que de vegades vagi en sentit invers, i la regió es va tornar pantanosa i insalubre. En temps antics sembla haver mantingut el seu curs invariablement cap al sud, i Plini considera que el riu provenia d'Arretium, i l'anomena Glanis Arretinus. Formava, com actualment encara fa, un llac important prop de Clúsium, anomenat ara Lago di Chiusi, i des d'allà seguia uns 40 km fins al Tíber.
Es van construir uns canals artificials que van dividir al Clanis en des branques, una que va cap a l'Arnus i l'altra que desemboca al Paglia.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Clanis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 maig 2023].
* ↑ «Val di Chiana». Enciclopedia Treccani. [Consulta: 5 maig 2023].
# Girard

«Girard» té aquests significats:
* Toponímia:
** Girard (Geòrgia), població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia
** Girard (Illinois), població dels Estats Units a l'estat d'Illinois
** Girard (Kansas), població dels Estats Units a l'estat de Kansas
** Girard (Ohio), població dels Estats Units a l'estat d'Ohio
** Girard (Texas), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Texas
** Can Girard, casa de Maçanet de la Selva
** Saint-Maurice-le-Girard, municipi al departament de Vendée (regió de País del Loira, França)
* Biografies:
** Prenom:
*** Girard d'Arle, misteriós comte d'Arle vers 858-870
*** Girard del Rosselló (vers 810-874), comte de París i comte de Vienne
*** Girard I de Rosselló (segle XI - 1113), comte de Rosselló (1102-1113), succeí al seu pare el comte Guislabert II
*** Girard II de Rosselló (? - 1172), comte de Rosselló (1164-1172), fill de Gausfred III
** Cognom:
*** Aimé Simon-Girard (París, 1889- 1950), cantant d'opereta...
*** Albert Girard, matemàtic francès del segle XVII, conegut per haver enunciat una versió primitiva del teorema fonamental de l'àlgebra
*** Charles Frédéric Girard (1822, Mülhausen - 1895, Neuilly-sur-Seine), taxònom
*** Christine Girard (1985, Ontario), aixecadora de peses canadenca de White Rock, Columbia Britànica
*** Dominique Girard (~ 1680-1738, Múnic), arquitecte i enginyer de jardins francès
*** François Girard (Saint-Félicien, Quebec, 1963), director i guionista francocanadenc
*** Grégoire Girard (Friburg, 1765 - 1850), franciscà, escriptor i pedagog
*** Ismael Girard (Gensac, Gironda, Aquitània, 1898 - Tolosa, 1976), escriptor i metge occità, impulsor de l'occitanisme
*** Juliette Simon-Girard (París, 1859 - Niça, 1954), actriu i cantant francesa
*** Màrius Girard (Sant Romieg de Provença, 1838 - 1906), poeta i pintor occità
*** Nicole Girard-Mangin (París, 1878 - 1919), primera metgessa francesa que treballà en l'exèrcit francès
*** Patricia Girard (Pointe-à-Pitre, 1968), atleta francesa, especialista en la prova de 4x100 m
*** Philippe de Girard (Lormarin, Vaucluse, 1775 - París, 1845), enginyer francès
*** Pierre Simon Girard (1765-1836), enginyer i matemàtic francès
*** René Girard (Avinyó, 1923 - Stanford, 2015), historiador, crític literari i filòsof de ciències
*** René Girard (futbolista) (Vauvèrd, 1954), futbolista francès, part de l'equip francès a la Copa del Món de 1982, i entrenador
*** Stephan Girard o Étienne Girard (Bordeus, 1750 - Filadèlfia, 1831), banquer i filantrop d'origen francès
*** Thierry Girard (Niom, 1966), pilot de trial occità
# Espai Profund 9

Espai Profund 9 és l'estació espacial entorn de la qual es desenvolupa la sèrie de televisió Star Trek: Deep Space Nine, de l'univers de Star Trek.
L'estació fou construida pels cardassians el 2351 amb el nom de Terok Nor, durant l'ocupació de Bajor, i orbità aquest planeta durant vint anys servint de centre de processament de minerals usats per a la fabricació de naus. Després de la fi de l'ocupació, en 2369, l'estació va passar a ser propietat de Bajor sota supervisió de la Federació. El descobriment del forat de cuc va motivar el trasllat de l'estació espacial a la boca d'aquest.
L'estació Espai Profund 9 té un anell habitable en el que es troba l'àrea comercial i de serveis anomenada Promenade, on se situen, entre d'altres, establiments com el bar de Quark, la botiga de roba de Garak o el restaurant Klingon; així com el departament de seguretat de l'agent Odo o la infermeria del Doctor Julian Bashir'. L'anell exterior disposa de dotze amarratges per a naus, i espais de càrrega, i sis propulsors per mantenir la posició de l'estació.
Aquesta estació serveix de base per a l'exploració del Quadrant Gamma a través del forat de cuc a Bajor, i és un centre de comerç i viatge per als habitants del sector. És administrada per una tripulació conjunta d'oficials de la Flota Estel·lar i bajorans. És el port base de nombroses naus petites de la Flota Estel·lar i de l'USS Defiant. L'estació i la seva tripulació fan un rol vital en els esdeveniments del sector bajorà, el forat de cuc i la Guerra de Domini.

## Referències

* ↑ Robb, Brian J. A Brief Guide to Star Trek (en anglès). Hachette UK, 2012. ISBN 1849018227.
* ↑ Erdmann, Terry J.; Block, Paula M. 0671501062 Deep Space Nine Companion (en anglès). Simon and Schuster, 2000, p. 90 [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ Barnes, Steven. St Ds9 Far Beyond The Stars. Simon and Schuster, 2012. ISBN 1471107701.
# Eleccions i referèndum alemanys de 1938

Les eleccions i referèndum alemanys de 1938 es van celebrar el 10 d'abril a Alemanya i a l'Àustria annexionada per escollir els nous membres del Reichstag, les darreres durant el règim nazi. Van prendre la forma d'un referèndum d'una sola pregunta, preguntant als votants si aprovaven alhora la reunificació d'Àustria amb el Reich i la llista única d'Adolf Hitler.
Les eleccions es van dur a terme principalment per validar popularment l'annexió vinculant-ho al NSDAP, la participació a les eleccions va ser oficialment del 99,59%, amb un 99,01% de vot afirmatiu. A Àustria, xifres oficials van afirmar que el 99,73% va votar a favor, amb una participació del 99,71%. Amb la posterior annexió del Sudets, el 4 de desembre es van celebrar noves eleccions per triar 41 escons addicionals. En aquests comicis, que es van celebrar exclusivament en aquest nou territori, els candidats del NSDAP van rebre oficialment el 97,32% dels vots.
El nou Reichstag, el darrer del Reich alemany, es va reunir per primera vegada el 30 de gener de 1939, per a l'elecció d'un presídium encapçalat pel llavors president del Reichstag Hermann Göring. El Reichstag es va reunir només set vegades més, l'última el 26 de juliol de 1942. El 25 de gener de 1943, Hitler va posposar les eleccions en ocasió de la guerra, ampliant la durada del període legislatiu fins al 30 de gener de 1947. Abans, però, el Reich alemany seria derrotat per les forces aliades, posant fi al poder nazi.

## Resultats
### Alemanya

Escons :
| | NSDAP | 44,451,092 | 99.01 | 813 |
| 2 En contra | 2 En contra | 443,023 | 0.91 | – |
| Vots invàlids/blancs | Vots invàlids/blancs | 69,890 | 0.08 | – |
| Total | Total | 44,964,005 | 100 | 813 |
| Votants inscrits/Participació | Votants inscrits/Participació | 45,149,952 | 99.59 | – |
| Font: Democracia Directa ||||

### Àustria

| Opció | Vots | % |
| A favor | 4,453,912 | 99.73 |
| En contra | 11,929 | 0.27 |
| Vots nuls/blancs | 5,777 | – |
| Total | 4,471,618 | 100 |
| Votants inscrits/Participació | 4,484,617 | 99.71 |
| Font: Democracia Directa |||

### Sudets

| Partit | Partit | Vots | % | Escons |
| | NSDAP | 2,464,681 | 98.68 | 41 |
| 2 En contra | 2 En contra | 32,923 | 1.32 | – |
| Vots nuls/blancs | Vots nuls/blancs | 32,923 | 1.32 | – |
| Total | Total | 2,497,604 | 100 | 41 |
| Votants inscrits/Participació | Votants inscrits/Participació | 2,532,863 | 98.90 | – |
| Font: Nohlen & Stöver ||||

## Referències

* ↑ Elections in Europe: a data handbook. 1. ed. Baden-Baden: Nomos Verl.-Ges, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
* ↑ Zimmermann, Volker. Die Sudetendeutschen im NS-Staat: Politik und Stimmung der Bevölkerung im Reichsgau Sudetenland (1938-1945). Essen: Klartext, 1999. ISBN 978-3-88474-770-4.