OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Concha Salas

David Concha Salas (Santander, 20 de novembre de 1996) és un futbolista espanyol que juga com a davanter al Gimnàstic de Tarragona a la Primera Federació.

## Trajectòria

Es va formar a les categories inferiors del Marina Sport de Soto de la Marina, on va residir des de la seva infantesa, i d'allà va passar a la cantera del Racing de Santander. A la temporada 2013-14 va debutar amb el primer equip.
A juliol de 2015 va firmar amb la Real Sociedad un contracte de cinc anys de durada. El jugador fitxat per la Real a l'estiu vingut del Racing de Santander va jugar la temporada 2015-16 cedit al Numancia. A gener de 2019 va tornar a ser cedit per un any al Gamba Osaka.
El 24 de febrer de 2020 va fitxar pel C.D. Badajoz com a agent lliure després d'haver rescindit del seu contracte amb la Real Sociedad uns dies abans. Un cop va finalitzar la seva etapa a aquest club la temporada 2021-22, va tornar a sortir d'Espanya per jugar al Hammarby IF. Aquest va ser l'últim equip al que va jugar abans d'anunciar la seva retirada a gener de 2023 amb 26 anys. Tanmateix, a juliol d'aquell mateix any, va reprendre la seva carrera esportiva després de firmar per una temporada, més un altre opcional, amb el Gimnàstic de Tarragona.

## Clubs

| Club | País | Any |
| Real Racing Club de Santander | Espanya | 2014 - 2015 |
| Reial Societat | Espanya | 2015 - 2018 |
| C.D. Numancia (cedit) | Espanya | 2015 - 2016 |
| F.C. Barcelona "B" (cedit) | Espanya | 2017 - 2018 |
| Real Sociedad "B" | Espanya | 2018 - 2020 |
| Gamba Osaka (cedit) | Japó | 2019 - 2020 |
| C.D. Badajoz | Espanya | 2020 - 2022 |
| Hammarby IF | Suècia | 2022 - 2023 |
| Gimnàstic de Tarragona | Espanya | 2023 - Actualitat |

## Referències

* ↑ «David Concha, un producte de l'Albericia en fase de maduració.» (en espanyol europeu).
* ↑ «David Concha firma pel Nàstic!» (en espanyol europeu), 11-07-2023.
# De Marne

De Marne és un municipi de la província de Groningen, al nord dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 10.565 habitants repartits sobre una superfície de 240,31 km² (dels quals 72,71 km² corresponen a aigua).

## Centres de població

Broek, Eenrum, Hornhuizen, Houwerzijl, Kleine Huisjes, Kloosterburen, Kruisweg, Lauwersoog, Leens, Mensingeweer, Molenrij, Niekerk, Pieterburen, Schouwerzijl, Ulrum, Vierhuizen, Warfhuizen, Wehe-den Hoorn, Westernieland, Zoutkamp i Zuurdijk.

## Administració

Membres del consistori :
| Partit | 1990 | 1994 | 1998 | 2002 | 2006 |
| PvdA | - | - | 5 | 4 | 5 |
| CDA | - | - | 4 | 3 | 3 |
| ChristenUnie * | - | - | 2 | 3 | 3 |
| VVD | - | - | 2 | 3 | 2 |
| GroenLinks | - | - | 2 | 2 | 2 |
| Altres | - | - | - | - | - |
| Total | 15 | 15 | 15 | 15 | 15 |
* des de 2002 amb GPV

## Enllaços externs

* www.demarne.nl Arxivat 2002-01-17 a Wayback Machine.
# De l'altra banda

De l'altra banda (títol original en castellà, Del otro lado) és una pel·lícula documental colombiana de 2021 dirigida per Iván Guarnizo.
Es tracta d'una producció de GusanoFilms i RTVC Play, en coproducció amb Salon Indien Films i amb el suport de Proimágenes Colombia, IDFA Bertha Fund i Tribeca Film Institute.
Es va emetre al programa 60 minuts del canal 33 el 6 de maig de 2024.

## Sinopsi

La mare de l'Iván va morir dies després de l'inici de les converses de pau amb la guerrilla de les FARC. Abans de morir, li va dir que havia perdonat i que no volia que ningú més visqués la seva experiència. Havia estat segrestada durant sis-cents dies en un racó de la selva. El seu germà i ell mai havien parlat d'això. Fins i tot havien oblidat el diari que li van permetre escriure a la seva mare en captivitat i que va portar amb si, en el qual va registrar els pitjors dos anys de la seva vida. La lectura del diari els impulsa a un precipici. Localitzen llocs, desxifren noms i inicien un viatge per selves i muntanyes seguint el rastre del seu dolor, però també buscant els guerrillers que la custodiaven i que ocupen gran part d'aquest diari, on descobreixen que van desenvolupar una estreta relació amb ella, gairebé una espècie de relació mare i fill amb un dels seus captors. Tal vegada aquests guerrillers estan ara desmobilitzats, així que comencen a buscar-los. Seguir l'estel de la seva mare és seguir el camí del perdó. Es pregunten si al final d'aquest viatge també seran capaços de perdonar.

## Referències

* 1 2 «"De l'altra banda", diari d'un segrest: un documental sobre el diàleg i el perdó, a "60 minuts"». 3Cat, 02-05-2024. [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «Documental colombiano en HotDocs relata la travesía de una familia para encontrar al guerrillero que secuestró a su madre» (en castellà). [Consulta: 5 maig 2024].
# Madame Favart

Madame Favart és una òpera en tres actes de Jacques Offenbach, amb llibret d'Alfred Duru i Henri Charles Chivot. S'estrenà al Folies-Dramatiques de París el 28 de desembre de 1878.
# Hills (Iowa)

Hills és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 679 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hills tenia 679 habitants, 250 habitatges, i 172 famílies. La densitat de població era de 436,9 habitants/km².
Dels 250 habitatges en un 32,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 22,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 16,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.477 $ i la renda mediana per família de 57.386 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.429 $ mentre que les dones 29.500 $. La renda per capita de la població era de 21.918 $. Entorn del 5% de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hiawatha (Iowa)

Hiawatha és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 6.480 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hiawatha tenia 6.480 habitants, 2.859 habitatges, i 1.663 famílies. La densitat de població era de 708,8 habitants/km².
Dels 2.859 habitatges en un 29,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,6% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 41,8% no eren unitats familiars. En el 33,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 35,4% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.799 $ i la renda mediana per família de 47.135 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.277 $ mentre que les dones 25.394 $. La renda per capita de la població era de 22.664 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hiawatha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hiawatha». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hayesville (Iowa)

Hayesville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 64 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hayesville tenia 64 habitants, 28 habitatges, i 19 famílies. La densitat de població era de 95 habitants/km².
Dels 28 habitatges en un 25% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 3,6% dones solteres, i en un 32,1% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,68.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 29,7% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 45 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.125 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 15.973 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hayesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hayesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Harvey (Iowa)

Harvey és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 277 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Harvey tenia 277 habitants, 111 habitatges, i 79 famílies. La densitat de població era de 157,3 habitants/km².
Dels 111 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,6% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 11,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.688 $ i la renda mediana per família de 35.536 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.000 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 12.770 $. Entorn del 18,7% de les famílies i el 19,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Harvey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Harvey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Concert per a orquestra de corda (Bacewicz)

El Concert per a orquestra de corda, IGB 5, va ser compost per Grażyna Bacewicz el 1948. Es va estrenar el 18 de juny de 1950 a Varsòvia amb l'Orquestra Simfònica Nacional de la Ràdio Polonesa, dirigida per Grzegorz Fitelberg. Té una durada d'uns 15 minuts. És l'obra més interpretada i popular de l'artista polonesa.

## Moviments

* 1. Allegro
* 2. Andante
* 3. Vivo

## Recepció

El Concert per a orquestra de corda es va estrenar durant una reunió de l'Assemblea General de la Unió de Compositors Polonesos. El mateix any de l'estrena, Bacewicz va rebre el Premi Nacional i va ser interpretada als Estats Units per la National Symphony Orchestra a Washington, DC. El crític polonès Stefan Kisielewski va elogiar Bacewicz per haver salvat «l'honor dels compositors polonesos», qualificant l'obra de «Concert de Brandenburg modern».

## Música

Bacewicz va basar el seu concert en l’estructura del concerto grosso barroc, tot integrant-hi un tractament precís de la tonalitat i del desenvolupament motívic, que dona protagonisme als intèrprets solistes. Witold Lutosławski va escriure: «El Concerto for Strings és probablement el punt culminant d’aquell període ‘sense artificis’ en l’obra de Grażyna, que les enciclopèdies anomenen simplistament 'neoclàssic'». A Bacewicz no li agradava aquesta categorització.
El primer moviment, marcat pesante, presenta escales ascendents i descendents que generen harmonies inesperades. Els solos es reparteixen entre els instruments, destacant diferents intèrprets. L'ús de l'extensió és clau, amb els violoncels pujant alt i els violins explorant registres baixos, creant un efecte d'expansió reforçat per canvis dinàmics sobtats i esclats intensos. Els violins amb sordina obren el segon moviment amb un to eteri, donant pas a un cantabile solo del violoncel. Bacewicz afegeix expressivitat amb semitons inesperats. La melodia ascendent de la viola passa al violí solista, fusionant els timbres. El moviment s'expandeix fins a 12 parts independents. El darrer moviment, enèrgic, comença amb les cordes a l’uníson, però aviat es fragmenta. Les veus es divideixen progressivament, mentre les escales recurrents donen lloc a passatges virtuosos i girs melòdics que impulsen la peça cap a un final vibrant.

## Referències

* ↑ «Concerto for String Orchestra». Imslp. [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ «Concert per a orquestra de corda». bacewicz.polmic. [Consulta: 13 març 2025].
* 1 2 3 Heflin, Anna. «Concerto for String Orchestra». La Phil. [Consulta: 13 març 2025].
# Anna Maria de Sayn-Wittgenstein-Homburg

Anna Maria de Sayn-Wittgenstein-Homburg (c. 1611 - 14 d'abril de 1656) va ser una noble alemanya, comtessa de Sayn-Wittgenstein. Nascuda a Tussen entre 1611 i 1616, era filla de Guillem II i d'Anna Otília de Nassau-Weilburg. Es va casar el 22 de febrer de 1634 amb Ernest Casimir de Nassau-Weilburg, fill dels comtes de Nassau-Weilburg.
Del seu matrimoni va tenir sis fills:
* Guillem Lluís (1634-1636)
* Maria Elionor (1636-1678)
* Un fill nascut mort el 1637.
* Casimir (1638-1639)
* Frederic (1640-1675), comte de Nassau-Weilburg.
* Anna (1641)
A la mort del seu marit el 1655, Anna Maria va esdevenir regent durant la minoria d'edat del seu fill, fins a la seva mort, succeïda a Weilburg el 24 d'abril de 1656. Va ser enterrada a l'església del castell de Weilburg.

## Referències

* 1 2 Ennen, Edith; Wiegelmann, Günter. Festschrift Matthias Zender: Studien zu Volkskultur, Sprache und Landesgeschichte (en alemany). L. Röhrscheid, 1972, p. 1226.
* 1 2 Estudios genealógicos, heráldicos y nobilarios en honor de Vicente de Cadenas y Vicent con motivo del XXV aniversario de la Revista Hidalguía (en castellà). Madrid: Hidalguía, 1978, p. 507.
* 1 2 Vorsterman van Oyen, Anthonie A. Het Vorstenhuis Oranje-Nassau van de vroegste tijden tot heden bewerkt door A. A. Vorsterman van Oyen (en alemany). Sijthoff en Beijers, 1882, p. 78.
* ↑ Truhart, Peter. Regenten Der Nationen (en alemany). K.G. Saur, 2006, p. 524.
* ↑ «Anna Maria von Sayn-Wittgenstein» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 12 setembre 2023].

## Enllaços externs

* awt.ancestrylibrary.com
* Thepeerage.com
# Pere Comas i Duran

Pere Comas i Duran (Cardedeu, 11 de febrer de 1915 - 9 de setembre de 2004) va ser mestre d'escola, historiador, cronista i meteoròleg.
Als 19 anys va acabar la carrera de magisteri i de l'any 1950 fins al 1977 va ser director de l'escola Ramon Masip de Cardedeu. El 1950 va construir una estació meteorològica a Cardedeu i les dades d'aquesta estació apareixen publicades des de llavors diàriament al diari La Vanguardia, compaginant la seva professió pedagògica amb la d'historiador i meteoròleg.
La seva recopilació d'observacions de la natura fou pionera a tot l'estat. En els seus quaderns apuntava quan florien els arbres, quan tornaven els aus migratòries, i d'altres efemèrides fenològiques. Gràcies a aquesta recopilació de dades meteorològiques i fenològiques, la més gran del sud d'Europa, avui dia podem dir que, de mitjana, els arbres treuen la fulla a la primavera 20 dies abans del que la feien fa 50 anys. La importància del seu llegat s'examina a l'assaig La Tierra Herida, ¿Qué mundo heredarán nuestros hijos? de Miguel Delibes.
L'any 1980 li fou concedida la medalla "Alfonso X el Sabio" en reconeixement de la seva carrera i el 2004 el Premio Nacional de Meteorología atorgat per l'AEMET

## Obra

* Pere COMAS i DURAN. 600 anys del Carreratge quan Vilamajor, Cardedeu, Alfou i Santa Susanna esdevingueren "Carrer de Barcelona". Cardedeu: Museu Arxiu Tomàs Balvey, 1984.
* Pere COMAS (textos) i Josep CASTELLS (dibuixos). Cases de pagès. Cardedeu i rodalia. Cardedeu: Casal de Cultura Dr. Daurella (Museu-Arxiu Tomàs Balvey), 1982.
* Pere COMAS (textos) i Josep CASTELLS (dibuixos). Esglésies i ermites del Montseny. Cardedeu: Casal de Cultura Dr. Daurella (Museu-Arxiu Tomàs Balvey), 1994

## Referències

* ↑ País, Ediciones El «Reportaje | Día a día del cambio climático» (en castellà). El País [Madrid], 08-01-2006. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Changed plant and animal life cycles from 1952 to 2000 in the Mediterranean region, Josep Peñuelas, Iolanda Filella, Pere Comas. Global Change Biology, Volume 8, Issue 6, pages 531–544, June 2002. DOI: 10.1046/j.1365-2486.2002.00489.x
* ↑ «Inauguració del carrer Pere Comas i Duran». Ajuntament de Cardedeu, 27-09-2018. [Consulta: 1r maig 2022].
* ↑ Meteorología, Agencia Estatal de. «Colaboradores y veteranos, protagonistas del Día Meteorológico Mundial - Agencia Estatal de Meteorología - AEMET. Gobierno de España» (en castellà). [Consulta: 8 febrer 2020].

## Enllaços externs

* Pere Comas i el canvi climàtic. Arxivat 2008-11-19 a Wayback Machine. Premi Cavall Fort 2006
* Article sobre la tasca pionera d'en Pere Comas (article en castellà) Arxivat 2007-08-07 a Wayback Machine.
* Entrevista a en Pere Comas a la Revista "El Vallès"
* La tierra herida: ¿qué mundo heredarán nuestros hijos? Arxivat 2014-02-13 a Wayback Machine., Miguel Delibes, Destino 2005, ISBN 9788423338894
# Can Caralleu

Can Caralleu és un sector del barri de Sarrià, al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona, situat al vessant marítim de la serralada de Collserola, entre la carretera de les Aigües i la ronda de Dalt.

## Història

Sorgí al voltant de l'antiga masia de Can Caralleu i la font de Can Caralleu, a partir de 1945, quan l'encarregat de la bòbila que hi havia a la masia començà a vendre parcel·les a immigrants procedents d'Andalusia i Extremadura, que aixecaven cases d'autoconstrucció, sovint amb materials procedents de la bòbila.
El 1960 l'Ajuntament de Barcelona expropià la finca i la va convertir en el complex esportiu Can Caralleu, que actualment està gestionat per l'Associació d'Entitats per a la Gestió de Can Caralleu formada per Centre Excursionista de Catalunya, Universitat Ramon Llull i Fundació Claror.
Als anys 1980, amb la urbanització de la ronda de Dalt i els preparatius dels Jocs Olímpics, la constructora Núñez i Navarro va edificar un conjunt d'edificis d'habitatges i es va normalitzar la situació de la propietat de les parcel·les, cosa que va propiciar la venda d'aquestes a compradors amb major capacitat adquisitiva, i les cases d'autoconstrucció passaren a ser xalets. La regulació definitiva es va fer amb el Pla Especial de Millora i Reforma del Sector de Can Caralleu, i la modificació del Pla General Metropolità, aprovat per la Generalitat el 1996.

## Edificis destacats

* Centre Esportiu Municipal Can Caralleu, carrer dels Esports, 2-8.
* Escola Tàber, carrer dels Esports, 9.
* Institut Escola Costa i Llobera, carrer Capella de Can Caralleu, s/n.
* Torre dels Marquesos de Sentmenat, carrer de Can Caralleu, 6-14.
* Acadèmia de Ciències Mèdiques i de la Salut de Catalunya i de Balears, carrer Major de Can Caralleu, 1-7.

## Referències

* 1 2 «Can Caralleu». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Mestre, Jesús. Barris i carrers de Sarrià, Sant Gervasi i Vallvidrera. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2024, p. 20. ISBN 978-84-09-66050-6.
* ↑ Mestre, Jesús «Can Caralleu, el barri amb una de les primeres associacions de veïns de Barcelona». El Jardí, 10-07-2022.
* ↑ «Centre Esportiu Municipal Can Caralleu». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Complex Esportiu Municipal Can Caralleu». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Escola tàber». Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «L’Institut Escola Costa i Llobera, primer institut escola de la ciutat». Consorci d'Educació de Barcelona, 27-07-2010.
* ↑ «Torre i jardins dels Marquesos de Sentmenat». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «L'Acadèmia». Acadèmia de Ciències Mèdiques i de la Salut de Catalunya i de Balears.
# Antonio Bisbal Iborra

Antonio Bisbal Iborra (Massalavés, 1905 - 1993) fou un agricultor i polític socialista valencià.

## Trajectòria

Militant del PSOE i de la Federación Nacional de Trabajadores de la Tierra (FETE)-Unió General de Treballadors (UGT) des de 1930, durant la Segona República Espanyola va ser batlle del municipi de Massalavés.
En acabar la guerra civil espanyola, els insurgents franquistes el van detenir i el van condemnar a cadena perpètua, però va recobrar la llibertat el 1946. Va aprofitar la seva estança a la presó per reorganitzar el partit. Es va reintegrar al PSOE després del Congrés de Suresnes i obtingué un escó de diputat per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 1977. Va ser vocal de la Comissió de Reglament del Congrés dels Diputats.
L'ajuntament de Massalavés, en sessió extraordinària de 27 d'abril de 2011, acordà posar-li el seu nom a un carrer. El PP de Massalavés es va oposar a aquest canvi i preferia mantenir el nom de la institució franquista Extensión Agraria.
El 2013 va rebre l'Alta Distinció Francesc de Vinatea en testimoni de respecte i consideració i en reconeixement del seu treball com a Diputat de les Corts Constituents en commemoració del XXXV Aniversari de la Constitució Espanyola de 1978.

## Referències

* ↑ Paniagua Fuentes, Javier; Piqueras, J.A.. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p. 81-82. ISBN 9788495484802.
* ↑ Sessió de l'ajuntament de 27/4/2011
* ↑ Serra, Hèctor «El PP vuelve a frenar el cambio de una calle franquista en un pueblo valenciano» (en castellà). Público, 13-04-2019.

## Enllaços externs

* Congrés dels Diputats
* Diari de Sessions de les Corts del 31 d'octubre de 1978