OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pati dels Tarongers

El Pati dels Tarongers és un cel obert pavimentat del Palau de la Generalitat de Catalunya que com el seu nom indica té diversos tarongers en els seus escocells individuals, com se solien posar en les cases nobles del Renaixement.

## Història

El seu origen és ser el centre de les noves edificacions del palau que es va iniciar a principis del segles xvi amb la intervenció de Pau Mateu, que va edificar els cossos del voltant i part central, intervenció que va continuar Tomàs Barsa. La primera plantació a l'hort del Palau va ser de 24 tarongers, el 28 de gener de 1534, durant el trienni de Dionís de Carcassona.

## Arquitectura

Entre les gàrgoles del pati dels tarongers hi ha personatges curiosos, com el turc, vinculat amb el perill de les incursions pirates del Mediterrani, i el macer, vestit d'època, que obria pas als diputats quan anaven cap a les reunions de les Corts.
Al centre del pati hi ha una font amb la imatge de Sant Jordi realitzada el 1926 per l'escultor Frederic Galcerà Alabart, restaurada el 2017 pel Centre de Restauració de Béns Mobles de Catalunya.
L'1 d'agost de 1918 s'hi va instal·lar un bust d'en Prat de la Riba, obra de Joan Borrell i Nicolau, en l'aniversari de la seva mort. El 1984 s'hi va instal·lar un bust de Francesc Macià fet per l'escultor Josep Maria Subirachs, que també és autor dels bustos de Lluís Companys, Josep Irla i Josep Tarradellas, instal·lats posteriorment en diverses parets del pati. En una paret hi ha un relleu que menciona a Berenguer de Cruïlles, primer president de la Generalitat.

## Usos del pati

És el lloc on el Govern de Catalunya feia la recepció del dia de Sant Jordi a personalitats del país amb una xocolatada amb xurros durant el temps que fou president en Jordi Pujol.

## Galeria

* Un seguit de gàrgoles envolten el pati dels tarongers
* Estàtua de Sant Jordi matant el drac.
* Vista general del pati.
* El pati del tarongers amb la font i el Sant Jordi de Frederic Galcerà.

## Referències

* ↑ El món urbà a la Corona d'Aragó del 1137 als decrets de nova planta. Volum 2. Edicions Universitat Barcelona, 2003, p. 490. ISBN 8447527409.
* ↑ Cirici, Alexandre; Gumí Cardona, Jordi. L'art gòtic català: L'arquitectura als segles XV i XVI. Edicions 62, p. 72. ISBN 8429713409.
* ↑ Història de la Generalitat de Catalunya i els seus Presidents Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2003. ISBN 84-412-0885-9 (Vol.2). Pàg. 69
* ↑ gencat.cat, Recorregut virtual. Pati dels Tarongers
* ↑ Visita virtual del Palau de la Generalitat a través de la pàgina de GoogleMaps. [Accedit el 25-08-2019].
* ↑ Solé Gili, Àngels (ed). CRBMC Catàleg d’activitats 2011-2018. CRBMC, 2020.
# Ècetra

Ècetra (llatí: Ecetra grec antic: Ἐχέτρα) va ser una ciutat dels volscs que s'anomena moltes vegades en les guerres entre aquell poble i els romans, però més tard desapareix de la història. La seva situació no es coneix del cert.
Dionís d'Halicarnàs l'esmenta en temps del rei de Roma Tarquini el Superb i diu que Ecetra i Àntia o Antium van ser les dues úniques ciutats que es van unir a la lliga formada pels rei amb els llatins i els hèrnics, però probablement les dates són errònies. L'any 495 aC els romans van ocupar Suessa Pometia, i Ecetra va enviar ambaixadors a Roma a demanar la pau, que van obtenir a canvi de la cessió de part del territori. S'hi va establir immediatament una colònia romana i això va ser la causa de la guerra amb els auruncs dos anys després, diu Titus Livi. Durant la guerra dirigida per Coriolà, Ecetra va ser una de les principals ciutats dels volscs i on es va depositar perquè estes segur el botí fet a Longula i a Satricum. A la campanya del 459 aC contra volscs i eques dirigida per Quint Fabi Vibulà va derrotar els eques a Mont Algidus i va avançar cap Ecetra, la ciutat principal dels volscs. Va devastar el territori però no la va ocupar. Després de la guerra gàl·lica Ecetra i Antium es van distanciar de la resta de ciutats dels volscs. És esmentada per darrer cop a la campanya de Roma del 378 aC. Ja no torna a aparèixer més, sinó quan Plini el Vell la inclou a la llista de ciutats desaparegudes del Latium.
Probablement són unes ruïnes existents a Monte Frontino, anomenades La Civita.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Ecetra». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r juny 2023].
# Qiryat Bialiq

Qiryat Bialiq (en hebreu, קריית ביאליק) és una ciutat del districte de Haifa d'Israel. La ciutat rep el nom del poeta Hayyim Nahman Bialik.

## Història

Qiryat Bialiq fou fundada el 18 de juliol de 1934 per un grup d'immigrants procedents d'Alemanya. Aquell mateix any morí el poeta nacional Hayyim Nahman Bialik, i l'assentament fou rebatejat amb el seu nom. Qiryat Bialiq fou el primer assentament a Palestina d'immigrants alemanys que es dedicaven a les professions liberals. El 1976 la ciutat obtingué l'estatus de ciutat. En els darrers anys, aproximadament unes 7.000 persones s'hi han instal·lat procedents de l'exURSS i d'Etiòpia.

## Dades estadístiques
### Demografia

Segons l'Oficina Central d'Estadística d'Israel (CBS), l'any 2001 la població de la ciutat era un 100% jueva o no-àrab, i no hi ha un nombre significatiu d'àrabs.
L'any 2001 hi havia 17.600 homes i 19.300 dones. La població de la ciutat es compon en un 26,8% de persones de menys de 20 anys, un 15,9% de persones d'entre 20 i 29 anys, un 17,5% d'entre 30 i 44, un 20,4% d'entre 45 i 59, un 4,5% d'entre 60 i 64, i un 14,9% de majors de 65. La taxa de creixement de la població aquell mateix any era de 0,7%.

### Ingressos

Segons la CBS, l'any 2000 hi havia 15.077 empleats i 922 autònoms a la ciutat. El salari mensual mitjà de la ciutat per als empleats era de 5.869 nous xéquels. El salari mitjà dels homes era de 7.566 nous xéquels i el de les dones era de 4.165 nous xéquels. Els ingressos mitjans dels autònoms eren de 7.086 nous xéquels. 810 persones rebien prestació d'atur i 2.339 ajuda social.

### Ensenyament

Segons la CBS, hi ha 9 centres educatius i 6.671 estudiants a la ciutat. Hi ha 6 escoles primàries amb 2.650 estudiants i 3 escoles secundàries amb 4.021 estudiants. L'any 2001, un 62,5% dels estudiants d'últim curs de secundària es van graduar.

## Ciutats agermanades

* Berlín-Steglitz (Alemanya)
* Langenfeld (Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya)

## Notes

* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 1.407 euros.
* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 1.814 euros.
* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 999 euros.
* ↑ Al canvi del 2 de gener de 2000, 1.699 euros.
# Bolòmetre

Un bolòmetre és un instrument per mesurar la quantitat de radiació electromagnètica incident. Fou inventat l'any 1878 per l'astrònom estatunidenc Samuel Pierpont Langley. Malgrat que es poden utilitzar per a mesurar radiació de qualsevol freqüència, el disseny dels bolòmetres els fa més sensibles per a la banda de 200 µm a 1 mm de longitud d'ona; per a altres bandes s'acostumen a utilitzar altres tipus de detectors més sensibles.
Un bolòmetre està format per un absorbidor, que està connectat a un dissipador de calor (zona de temperatura constant) a través d'una unió aïllada. El resultat és que qualsevol radiació absorbida per l'absorbidor en fa augmentar la temperatura per sobre de la del dissipador de calor. A partir de la diferència de temperatures, que es pot mesurar amb termòmetres, es pot calcular la potència absorbida.

## Referències

* ↑ «bolómetro | Real Academia de Ingeniería». [Consulta: 10 abril 2019].
# Rennell i Bellona

    Pel que fa a la deessa de la mitologia romana vegeu Bel·lona.
Rennell i Bellona és una província de Salomó que consta de dos atols: Rennell, o Mu Nggava, i Bellona, o Mu Ngiki.
Rennell és l'illa més meridional de Salomó. Tigoa, a l'illa de Rennell, és la capital de la província. La població total de la província era de 2.377 habitants el 1999.
Encara que geogràficament són a la Melanèsia, les dues illes són habitades per polinesis i es consideren com a illes perifèriques polinèsies. La llengua de les illes pertany al grup polinesi de llengües samoiques. Els atols van ser descoberts pels mariners anglesos del vaixell mercant Bellona, el 1796.

## Referències

* 1 2 «History». [Consulta: 23 desembre 2021].
# Buxèntum

Buxèntum (en llatí: Buxentum), anomenada també pel seu nom grec Pixunt (grec antic: Πυξοῦς, Pyxûs), era una ciutat de la costa oest de Lucània, situada al golf de Policastro (antigament anomenat golf de Laos).
Era una colònia grega que va ser fundada possiblement l'any 470 aC per colons de Règion enviats pel tirà Mícit, successor d'Anaxilau, segons Diodor de Sicília i Estrabó. Però per les monedes existents se sap que ja hi havia una ciutat grega abans d'aquesta data, probablement una colònia de Siris. La nova colònia no va durar gaire temps i quan la regió va ser conquerida pels romans hi van establir l'any 197 aC una colònia que es va completar el 194 aC. Segons Titus Livi, el 186 aC va caldre una nova arribada de colons perquè la població no s'havia consolidat. Era una ciutat de poca importància sense més mencions a la història, però que va obtenir el rang municipal.
L'any 501 apareix com a seu d'un bisbe. Es correspon amb la població moderna de Policastro Bussentino (Salern), a la vora del riu Busento i prop del promontori anomenat Capo degli Infreschi. El nom apareix des del segle xi. Es conserven algunes ruïnes i un parell d'inscripcions del regnat de Tiberi.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Buxentum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 17 gener 2021].
# Vona

Vona és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 95 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vona tenia 95 habitants, 44 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 166,7 habitants per km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 1,1% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 30,5% de 45 a 60 i un 21,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.250 $ i la renda mediana per família de 41.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 37.802 $. Cap de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Vona». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vona». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Taburnus

Les muntanyes de Taburnus (en llatí Taburnus Mons) van ser un grup important de muntanyes dels Apenins, al Samni, a l'oest de Benevento. Virgili diu que els seus vessants eren molt aptes pel conreu de l'oliver, i en un altre passatge diu que estaven coberts de boscos i amb extenses pastures pel bestiar. Graci Falisc escrivia que era un grup de muntanyes accidentat i rocós.
Per aquests autors sabem que estaven situats al territori dels caudins, famós per les Forques Caudines que eren molt prop del peu del Taburnus. Encara avui el grup es diu Monte Taburno.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Taburnus Mons». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 14 juliol 2022].
# Eolis

Els eolis (en llatí: Aeolii o Aeoles, grec antic: Αἰολεῖς) eren una de les quatre tribus en què s'acostumava a dividir els hel·lens. Se'ls considera descendents del mític Èol, fill d'Hel·len, que va deixar el seu regne de Tessàlia a Èol el seu fill gran. La part de Tessàlia anomenada Eòlia tenia per capital Arne. Els eolis, que vivien en aquesta ciutat i als voltants, van ser expulsats pels tessalis cap a Beòcia, segons Heròdot, Tucídides i Diodor de Sicília. Se suposa que el seu territori es trobava al centre mateix de Tessàlia, on després hi va haver el districte de Tessaliotis. El seu dialecte era l'eoli.
Els eolis es trobaven en molts altres llocs de Grècia, a més de Beòcia i Tessàlia. Des del principi sembla que eren la tribu més forta i més nombrosa dels hel·lens. Sembla que els mínies, famosos pels seus herois, eren eolis, i també hi havia eolis a Etòlia, Lòcrida, Corint, Elis o Èlide, Pilos i Messènia. Una gran part del territori del nord de Grècia va ser ocupada pels eolis, i sentien predilecció per situar les seves ciutats prop del mar. La seva divinitat principal sembla que era Posidó.
Els eolis van arribar a Anatòlia on es van establir en un districte anomenat Eòlida i també a l'illa de Lesbos. Aquesta migració es creu que va ser deguda a la invasió dels doris al Peloponès, que a més d'Eòlia van ocupar també Beòcia. La migració cap a l'Àsia Menor s'anomena de vegades eòlica i de vegades beòcia, perquè els dos pobles van migrar junts.
Es creu que van ocupar aquests llocs després de la derrota dels micènics, i l'origen del dialecte eòlic vindria de quan els eolis es van instal·lar a Lesbos i a les costes del davant. S'hauria consolidat la forma eòlica del grec a partir de l'escola de poesia de l'illa, i els poetes romans (Horaci, per exemple), anomenaven a Safo «Safo, noia eòlica», i els poemes d'Alceu de Mitilene i de Safo portaven el nom de Aeolium carmen (poemes eolis).

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 174. ISBN 9788441224223.
* ↑ Estrabó. Geografia. XII, 1.8
* ↑ Smith, William (ed.). «Aeoles». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 23 gener 2021].
# Persia

Persia és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 363 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Persia tenia 363 habitants, 141 habitatges, i 104 famílies. La densitat de població era de 304,7 habitants/km².
Dels 141 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 23,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.563 $ i la renda mediana per família de 40.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.000 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 14.859 $. Entorn del 8,3% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Persia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Persia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lucy Lawless

Lucy Lawless (Auckland, 29 de març de 1968) és una actriu de cinema i de sèries de televisió i cantant neozelandesa. Es feu famosa sobretot arran de la seva interpretació de la princesa Xena a la sèrie Xena: Warrior Princess, que durà de 1995 a 2001. Va guanyar un Premi Saturn a la millor actriu de repartiment per la seva interpretació a la sèrie Spartacus: Blood and Sand.

## Filmografia
### Pel·lícules

| Pel·lícula | Personatge | Any |
| Bitch Slap | Madre superiora | 2009 |
| Bedtime Stories | Aspen | 2008 |
| Football Wives | Tanya Austin | 2007 |
| The Darkroom | Cheryl | 2006 |
| Vampire Bats | Maddy Rierdon | 2005 |
| Locusts | Maddy Rierdon | 2005 |
| Boogeyman | mãe do Tim | 2005 |
| EuroTrip | Madame Vandersexxx | 2004 |
| Spider-Man | Gótica | 2002 |
| Peach | Peach | 1995 |
| Hercules and the Amazon Women | Lisya | 1994 |
| Typhon's People | Mink Tertius | 1993 |
| The Rainbow Warrior | Jane Redmond | 1992 |
| The End of the Golden Weather | namorada do Joe | 1991 |
| A Bitter Son | enfermeira | 1990 |
| Within the Law | Verity | 1990 |

### Sèries de televisió

| Sèrie | Personatge | Any | # |
| Mr. Corman | Cheryl | 2021 | 1 |
| Marvel's Agents of S.H.I.E.L.D. | Isabelle 'Izzy' Hartley | 2014-2015 | 2 |
| The Code | Alex Wisham | 2014 | 6 |
| Top of the Lake | Caroline Platt | 2013 | 3 |
| Spartacus: Blood and Sand | Lucretia | 2010-2012 | 23 |
| Burn Notice | Evelyn | 2007 | 1 |
| Battlestar Galactica | D'Anna Biers | 2005-2008 | 15 |
| Veronica Mars | Agente Morris | 2006 | 1 |
| Xena: The 10th Anniversary Collection | Xena | 2005 | 1 |
| Two and a Half Men | Pamela | 2005 | 1 |
| Less Than Perfect | Tracy Fletcher | 2004 | 1 |
| Tarzan | Kathleen Clayton | 2003 | 6 |
| The X-Files | Shannon McMahon | 2001 | 2 |
| Xena: Warrior Princess | Xena | 1995-2001 | 134 |
| Just Shoot Me! | Stacy | 2001 | 1 |
| Hercules: The Legendary Journeys | Xena, Lyla | 1995-1998 | 8 |
| Hercules & Xena: Wizards of the Screen | Xena | 1997 | 1 |
| High Tide | Sharon List | 1994-1995 | 2 |
| The Black Stallion | Sarah McFee | 1993 | 1 |
| The Ray Bradbury Theater | Liddy Barton | 1992 | 1 |
| For the Love of Mike | Helen | 1991 | 1 |
| Shark in the Park | _ | 1991 | 1 |
| Funny Business | Varios | 1989 | _ |

## Premis

L'any 1997 va ser nominada al Saturn a la millor actriu en una sèrie dramàtica per Xena: Warrior Princess.
Lawless va guanyar el Premi Saturn 2011 com a millor actriu secundària pel seu paper de Lucretia a Spartacus: Blood and Sand.

## Referències

* ↑ «Lucy Lawless: 12 cosas que no sabías de la legendaria Xena, la princesa guerrera» (en castellà). Fotogramas, 29-03-2022. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ Such, Marina. «'Fringe' y 'True Blood' dominan los Saturn Awards» (en castellà). Espinof, 24-06-2011. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Lucy Lawless» (en anglès). TVGuide. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Spartacus: House of Ashur (Miniserie de TV) (2025)» (en castellà). Filmaffinity. [Consulta: 9 març 2025].

## Enllaços externs

* La seva fitxa, a TV.com Arxivat 2008-09-22 a Wayback Machine. (anglès)
# Entomophthora muscae

Entomophthora muscae és una espècie de fong entomoftoromicot de la classe dels entomoftoromicets (Entomophthoromycetes). Ataca a la mosca domèstica, a la què envaeix amb seu miceli, matant-la en alguns dies. Després de la mort de l'insecte, el responsable surt de la presa elaborant un halo micelià extern al voltant del cadàver, al què ha immobilitzat enganxant-lo a un vidre per exemple.

## Referències

* ↑ Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
# Suez Environnement

Suez Environnement S.A. (Euronext SEV) és una empresa multinacional amb seu a França que opera als sectors de tractament d'aigües i gestió de residus. Antigament era una divisió de l'empresa Suez, de la qual es va escindir el 22 de juliol del 2008, quan aquesta es fusionà al seu torn amb Gaz de France per crear l'actual GDF Suez.
GDF Suez encara és el principal accionista de la companyia, amb un 35% de les accions. Els títols de Suez Environnement cotitzen a Euronext a les borses de París i Brussel·les.
Suez Environnement té el 75,35% de les accions d'Aigües de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Maitre, Marie «Suez Environnement gushes on Paris market debut». Reuters, 22-07-2008 [Consulta: 22 juliol 2008]. Arxivat 2009-06-10 a Wayback Machine.
* ↑ «Estructura accionarial d'Agbar». [Consulta: 26 octubre 2012].
# Toquí rogenc

El toquí rogenc o toquí carbassa (Atlapetes semirufus) és un ocell de la família dels passerèl·lids (Passerellidae).

## Descripció

Té el cap i el pit de color rovell (taronja). El llom és verd oliva per sobre amb la panxa groguenca. Les diferents subespècies es diferencien en la saturació de color, algunes molt més fosques que d'altres i la més pàl·lida mostra una gola gairebé blanca i un pit groguenc pàl·lid.
Amiden uns 18 cm de llarg i pesen de 29 a 33 g

## Hàbitat i distribució

Habita la selva pluvial, vegetació secundària i matolls de les muntanyes de Colòmbia i Veneçuela. Es troba habitualment en parelles al sotabosc del bosc de muntanya i a la vora d'uns 1.000 a 3.500 m. S'amaga en la vegetació densa i sovint dificulta tenir una visió clara.
Encara que la distribució no és molt ample, mostra una gran varietat de variació geogràfica en diferents vessants dels Andes.

## Taxonomia

Aquest ocell formaria una superespècie amb el toquí dels tepuis (tepui brushfinch) ja que els dos es troben entre els pocs toquís que no tenen colors negres al cap.
Es reconeixen sis subespècies:
* A. s. denisei (Hellmayr, 1911) distribuït pel nord i nord-est de Veneçuela.
* A. s. benedettii (Phelps & Gilliard, 1941) nord-oest de Veneçuela.
* A. s. albigula (Zimmer & Phelps, 1946) nord de Táchira (oest de Veneçuela).
* A. s. zimmeri (Meyer de Schauensee, 1947) nord de Colòmbia i oest de Táchira (oest de Veneçuela).
* A. s. majusculus (Todd, 1919) Boyacá (centre nord de Colòmbia).
* A. s. semirufus (Boissonneau, 1840) Cundinamarca (centre nord de Colòmbia).

## Referències

* ↑ «Toquí rogenc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 10/02/2023(català)
* ↑ «Master Lists – Multilingual Version - IOC World Bird List v14.1» (en anglès americà). IOC. [Consulta: 2 gener 2024].
* 1 2 «Ochre-breasted Brushfinch» (en anglès). eBird. [Consulta: 6 gener 2024].
* 1 2 3 «Gorrión-montés Ocraceo/Ochre-breasted Brush-Finch/Atlapetes semirufus» (en castellà). Birds Colombia, 08-10-2018. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ «Tohi demi-roux - Atlapetes semirufus - Ochre-breasted Brushfinch» (en francès). Oiseaux.net. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Sparrows – IOC World Bird List v13.2g» (en anglès americà). IOC, 2023. [Consulta: 14 octubre 2023].
# Marta Martínez Alonso

Marta Martínez Alonso (Madrid, 1966) és una matemàtica madrilenya. Des de 2020 és la directora general d'IBM Europa, Orient Mitjà i Àfrica. És llicenciada en Ciències Matemàtiques per la Universidad Complutense de Madrid i ha cursat el Programa d'Alta Direcció d'Empreses per l'IESE.
S'incorporà a IBM l'any 2003 com a executiva del sector de comunicacions per a Espanya i Portugal. L'any 2008 va estar assignada a la seu central d'IBM als Estats Units com a vicepresidenta de Vendes de Serveis d'Infraestructures a escala mundial. Des del 2006, va ser vicepresidenta de l'organització de Vendes d'IBM SPGI, on es va responsabilitzar de l'activitat comercial i la relació d'IBM amb els principals clients. Des 2013 al 2020, va ser presidenta d'IBM per Espanya, Portugal, Grècia i Israel. El 2020, fou anomenada directora general d'IBM Europa, Orient Mitjà i Àfrica (EMEA), substituint a Martin Jette.

## Referències

* 1 2 Jiménez, Marimar. «IBM pone al frente de la filial española a Horacio Morell, mientras Marta Martínez asume la dirección de EMEA» (en castellà). Cinco Días, 01-07-2020. [Consulta: 21 desembre 2020].
* ↑ «Matins Esade amb Marta Martínez, presidenta d'IBM». Web ESADE, 18-03-2015 [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ «Insights, Marta Martínez Alonso» (en anglès). The Economist [Consulta: 28 maig 2015].
* ↑ Goula, Jordi «Marta Martínez: "Volem potenciar la computació cognitiva a Espanya"» (en castellà). La Vanguardia, 18-03-2015 [Consulta: 29 maig 2015].

## Enllaços externs

* Biografia arxivada (2015) de Marta Martínez a la web d'IBM