OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leverettita

La leverettita és un mineral de la classe dels halurs que pertany al grup de l'atacamita. Rep el nom en honor del professor Peter Leverett (n. 1944), professor de química a la Universitat de Western Sydney, en reconeixement de les seves contribucions a la recerca i l'ensenyament de la química i la geologia química.

## Característiques

La leverettita és un halur de fórmula química Cu₃Co(OH)₆Cl₂. Cristal·litza en el sistema trigonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3. És l'anàleg de cobalt de la herbertsmithita i la gillardita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Torrecillas, situada a la localitat de Salar Grande, dins la província d'Iquique (Regió de Tarapacá, Xile), on es troba en forma de romboedres escarpats, de mida no superior a 1 mm. Aquests romboedres de vegades s'apilen al llarg de l'eix c en creixements paral·lels semblants a dits o formant macles en forma de V.

## Referències

* ↑ «Leverettite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 novembre 2021].
# Baronia de la Portella

La baronia de la Portella fou una jurisdicció senyorial que comprenia la Portella, Lluçà, Gironella, Olvan, Santa Maria de Merlès i Sagàs. Aquests termes comprenien, a la vegada, la Quar, Sant Maurici, les Eures, Palmerola, Boatella, Borredà, Castell de l'Areny, Vilada i Biure.
La batllia de la Quar, amb el castell i la parròquia de la Quar i la vall i monestir de la Portella (on primitivament s'aixecà el castell de la Portella), la parròquia de Sant Maurici i el lloc d'Heures, fou el centre de la baronia i on residia el procurador general, representant del baró. La baronia comprenia les antigues batllies de Palmerola (amb el castell i la parròquia de Palmerola, la parròquia de Boadella i part de la de Borredà), Castell de l'Areny (amb el seu castell i la parròquia), de Vilada (amb la seva parròquia i el castell de Roset) i de Sagàs (amb la seva parròquia, la parròquia de Sant Martí de Biure). Posteriorment fou agregat a aquesta darrera batllia el terme del castell de Merlès (amb la seva parròquia de Sant Martí de Merlès i Santa Maria de Merlès).
El primer senyor de La Portella fou Pere I de Saportella, casat amb Ermessenda, i mort el 1102. La nissaga Saportella s'extingí amb Marquesa de Portella, a mitjan segle xiv.
Bernat (VI) Guillem de Saportella (dit també Bernat Guillem I), baró de la Portella, casat amb Sibil·la de Pinós, morí el 1321 i deixà com hereu universal el seu fill Bernat VII (VI, segons); si aquest moria, passava l'heretat a Marquesa, cosa que succeí el 1336. Marquesa es casà en segones núpcies amb Pere VII de Fenollet, vescomte d'Illa i de Canet (Rosselló), i per aquest motiu la Portella i Lluçà es varen integrar en aquell vescomtat. El 1369 Pere Galceran de Pinós comprà les baronies de la Portella i Lluçà pel preu de 21.000 lliures, passant, així, a ser possessió dels barons de Pinós i Mataplana i finalment passà als comtes de Vallfogona.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Baronia de la Portella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 3 4 Viladés Llorens, Ramon «La carta de franqueses de la parròquia i batllia de Sagàs de 1336». L'Erol: revista cultural del Berguedà, n.90, 2006, p.9-13 [Consulta: 30 gener 2015].
* 1 2 Fluvià, Armand de. Nobiliari general català, vol. II-B. Institució Catalana de Genealogia i Heràldica, 2023, p. 163.
# Dia Mundial de la Sida

El Dia Mundial de la Sida se celebra el 1r de desembre cada per recordar i donar suport a totes les persones que d’una manera o d’una altra s'han vist afectades pel virus de la immunodeficiència humana (VIH). És una iniciativa James W. Bunn i Thomas Netter, del Programa Mundial de la Organització Mundial de la Salut (OMS) que va començar el 1988.

## Temes

Cada any la OMS tria un tema de campanya, que les comunitats locals adapten
* 2024:
* 2023: Som comunitat, som comité
* 2022: Igualar
* 2021: Superem les desigualtats en comunitat.
* 2020: Drets plens de VIHda.
* 2019: El pacte social és VIHda.
* 2018: Camins de superVIHvència.
* 2017: VIH-SIDA Una qüestio de… drets
* 2016: Estigma o estima, tu decideixes.

## Referències

* ↑ «1 de desembre, Dia Mundial de la Sida». Canal Salut. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 octubre 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Dia Mundial de la Sida». Comitè 1r de Desembre. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «1 de desembre - Dia Mundial de la SIDA». Institut Valencià de la Joventut. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «Dia Mundial de la Sida». VIH - SIDA i infeccions de transmissió sexual-. Govern de les Illes Balears. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «World AIDS Day» (en anglès). Organització Mundial de la Salut, 2023. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «World AIDS Day 20232 - Let Communities Lead» (en anglès). Organització Mundial de la Salut, 2023. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «World AIDS Day 2022 - Equalize» (en anglès). Organització Mundial de la Salut, 2023. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «World AIDS Day 2021 - End inequalities. End AIDS» (en anglès). Organització Mundial de la Salut, 2023. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «World AIDS Day 2020 - Global solidarity, resilient services» (en anglès). Organització Mundial de la Salut, 2023. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «World AIDS Day 2019 - Communities make the difference» (en anglès). Organització Mundial de la Salut, 2023. [Consulta: 19 octubre 2024].
* ↑ «World AIDS Day 2018 - Know Your Status» (en anglès). Organització Mundial de la Salut, 2023. [Consulta: 19 octubre 2024].

## Enllaços externs

* «El Comitè 1r de Desembre – Plataforma Unitària d’ONG Sida de Catalunya». Comitè1D. [Consulta: 19 octubre].
* «Journée Mondiale de lutte contre le SIDA» (en francès). Centre hospitalari de Perpinyà.
# José Cendón

José Manuel Cendón Docampo (Caracas, 2 d'agost de 1974) és un fotoreporter gallec i activista pels drets humans, que treballa com a freelance; guanyador de premis i mencions internacionals per la seva tasca desenvolupada com a reporter gràfic.
Nascut a Veneçuela on els seus pares d'origen gallec havien emigrat, quan tenia tres anys van tornar a Santiago de Compostel·la. Va estudiar Econòmiques, Cinema i Periodisme i el 2002 començà a treballar com a reporter i fotògraf professional sobretot a Colòmbia i Veneçuela a l'Amèrica Llatina on, entre d'altres, s'integrà a la guerrilla de l'Exèrcit d'Alliberament Nacional colombià per fer els seus reportatges, i a l'Orient Mitjà a Israel i Palestina. Després de sis mesos als Territoris Palestins, el 2004 va començar a treballar a l'Àfrica, primer a Darfur, al Sudan, per l'agencia Associated Press, i després de manera habitual per la francesa France Presse i per altres mitjans de comunicació d'Itàlia i el Regne Unit, cobrint Ruanda, Uganda, Burundi i la República Democràtica del Congo, però també d'altres zones com Sud-àfrica, on convisqué amb bandes de «pandilleros» de Ciutat del Cap per realitzar el seu treball. El novembre de 2008 fou segrestat a Bosasso i retingut a les muntanyes somalís durant quaranta dies, amb Colin Freeman, periodista de The Sunday Telegraph, quan feia un fotoreportatge sobre la pirateria al país; d'aquest incident va escriure el llibre Billete de ida: los 40 días de secuestro de un reportero español en tierra de piratas. Va romandre al continent africà, establert a Kigali, fins al 2010.
Per la seva tasca com a fotògraf a hospitals de salut mental de la regió dels Grans Llacs d'Àfrica va guanyar, el 2007, els premis World Press Photo, Pictures of the Year i una menció al Leica Oskar Barnack; pel reportatge titulat Somalia en el fin del mundo i publicat al Magazine de La Vanguardia l'1 de febrer de 2009, amb text i fotografies seves, se li concedí el Premi Ortega y Gasset el 2010.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Rodríguez, Salvador. «El áfrica de José Cendón». Faro de Vigo. Grupo Editorial Prensa Ibérica. [Consulta: 5 octubre 2015].
* 1 2 «Los 125 gallegos más influyentes: TOP 20 COMUNICACIÓN». El Correo Gallego. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 5 octubre 2015].
* 1 2 3 4 5 EFE. «El fotógrafo Jose Cendón, liberado tras más de un mes de secuestro». eldia.es. Editorial Leoncio Rodríguez, S.A. [Consulta: 5 octubre 2015].
* 1 2 3 «Contra el abuso de poder, periodismo». El País. EDICIONES EL PAÍS S.L..
* 1 2 3 «José Cendón, un fotógrafo incansable». 20 minutos. [Consulta: 5 octubre 2015].
* 1 2 Estévez, José Luis. «"No me atraen los sitios que marchan bien"». El País. [Consulta: 5 octubre 2015].
* ↑ Cendón, José. «José Cendón: "Pégame un tiro, le dije gesticulando enfurecido"». La Vanguardia. La Vanguardia Ediciones S.L.. [Consulta: 5 octubre 2015].
* ↑ «Premio al periodismo de denuncia». El País. [Consulta: 5 octubre 2015].
# Squalius keadicus

Squalius keadicus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Peloponès (Grècia).

## Referències

* ↑ Bonaparte, C. L. 1837. Iconografia della fauna italica per le quattro classi degli animali vertebrati. Vol. III. Pesci. Roma. Iconografia, v. 3: Fasc. 19-21, puntata 94-103, 105-109, 5 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Ladiges, W. i D. Vogt, 1979. Die Süsswasserfische Europas. Paul Parey, Hamburg, Alemanya. 299 p.

## Bibliografia

* Economidis, P.S., 1996. Leuciscus keadicus (Cyprinidae), a valid species from River Evrotas (Greece). Cybium 20(3):303-309.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Barraca A-10

La barraca A-10 és una barraca de vinya situada al municipi de Subirats (Alt Penedès), en un talús al nord de la hípica de Sant Pau d'Ordal.
És una construcció aixecada en pedra seca situada en un terreny desnivellat al costat d'un camp de vinya, de planta circular i forma troncocònica, de 2 m de diàmetre a la base i una alçada màxima de 2,10 m. La construcció és de la tipologia de sostre de falsa volta, típic en aquestes edificacions (acostament de filades de pedra seca, sense cap mena de material d'unió). Els laterals del portal i en general les parets exteriors estan fetes amb pedres molt grosses.
El portal està orientat al sud, té una alçada de 113 cm, una amplada de 48 cm i un gruix de 82 cm. El marc de la porta està fet, als laterals, amb les mateixes pedres irregulars que conformen la paret de la barraca. Com a llindar superior hi ha una gran llosa. El sostre està cobert de terra, per reforçar la unió de les pedres de la cúpula.
El codi utilitzat en la denominació d'aquesta barraca (lletra + número) procedeix d'un estudi realitzat per Araceli Soler i Jaume Rovira, que intenta sistematitzar la informació sobre aquests elements arquitectònics al terme de Subirats.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca A-10». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Wikipedra». Observatori del Paisatge de Catalunya.
* ↑ «Barraques de pedra seca de Subirats». Ravalnet, 01-02-2007.
# Ciriaco Errasti Siunaga

Ciriaco Errasti Siunaga (Eibar, 8 d'agost de 1904 - Eibar, 8 de novembre de 1984) fou un futbolista basc dels anys 1920 i 1930. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Jugava a la posició de defensa. Després de jugar a Lagún Artea i Eibarresa fitxà pel Deportivo Alavés l'any 1925. En aquest club coincidí amb Quincoces, formant una línia defensiva molt brillant. El club aconseguí ascendir a primera divisió el 1930. El 1931 fitxà pel Reial Madrid juntament amb Quincoces i Ricard Zamora, club on guanyà dues lligues i dues copes d'Espanya.
El 1928 va ser convocat per disputar els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, tot i que no disputà cap partit.
Debutà amb la selecció espanyola l'1 de gener de 1930 en una victòria per1 a 0 davant Txecoslovàquia. Participà en el Mundial de 1934 a Itàlia on disputà dos partits davant el Brasil i Itàlia. En total fou 14 cops internacional.

## Palmarès
### Reial Madrid

* Lliga espanyola:
** 1931-32, 1932-33
* Copa espanyola:
** 1933-34, 1935-36

## Referències

* 1 2 «Ciriaco Errasti Suinaga | Real Academia de la Historia». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Ciriaco Errasti». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Ciriaco Errasti, international football player» (en anglès). [Consulta: 15 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Perfil a FIFA Arxivat 2012-11-09 a Wayback Machine.
* Perfil a la selecció espanyola Arxivat 2010-10-03 a Wayback Machine.
* Biografia a la web del Reial Madrid
* Perfil a BDFutbol
Ciriaco Errasti Siunaga amb la selecció espanyola - Caixes de navegació :
Selecció de futbol d'Espanya – Jocs Olímpics d'estiu 1928
1 Izaguirre •
2 Jáuregui •
3 Errasti •
4 Quincoces •
5 Vallana •
6 Zaldúa •
7 Arizcorreta •
8 Gamborena •
9 González •
10 Labarta •
11 Legarreta •
12 Marculeta •
13 Regueiro •
14 Villaverde •
15 Bienzobas •
16 Cholín •
17 Kiriki •
18 Mariscal •
19 Bilbao •
20 Sagarzazu •
21 Yermo •
Entrenador: Berraondo
Selecció de futbol d'Espanya – Copa del Món de futbol 1934
1 Bosch •
2 Campanal •
3 Chacho •
4 Cilaurren •
5 Ciriaco •
6 Fede •
7 Gorostiza •
8 Hilario •
9 Iraragorri •
10 Lafuente •
11 Lángara •
12 Lecue •
13 Marculeta •
14 Marín •
15 Muguerza •
16 Nogués •
17 Quincoces •
18 Regueiro •
19 Solé •
20 Ventolrà •
21 Zabalo •
22 Zamora •
Seleccionador: García Salazar :
# Astèrix gladiador

Astèrix gladiador (francès: Astérix gladiateur) és el quart àlbum de la sèrie Astèrix el gal, amb guió de René Goscinny i dibuix d'Albert Uderzo. Va ser publicat en francès el 1964.

## Sinopsi

El prefecte "Calígula Pintenbastus" vol un dels gals irreductibles com a regal per a Juli Cèsar, motiu pel qual el bard Asseguratòrix és capturat. Quan els gals ho descobreixen, Astèrix i Obèlix van fins a Roma per rescatar el seu amic. Juli Cèsar, poc impressionat amb el seu regal, decideix llançar-lo als lleons; llavors, Astèrix i Obèlix decideixen fer-se gladiadors per a poder accedir al circ.

## Comentaris

* Obèlix comença el seu costum de recollir els cascs dels enemics que ha estabornit, arran d'una juguesca amb Astèrix (p. 10).
* També per primer cop, Obèlix diu una frase que esdevindrà cèlebre: "Són/Estan bojos aquests romans!" (p. 22)
* Primera aparició d'uns dels secundaris més populars de la sèrie: els Pirates, que perden dos vaixells (un a l'anada i l'altre a la tornada de Roma dels nostres herois). Ja apareixen definits el capità borni i el vell llatinista. El guaita negre amb problemes amb les "r" no apareix encara, si bé se l'escolta en dues rèpliques. Els pirates eren una paròdia del còmic francès "Barbe-Rouge", que també es publicava a la revista Pilote.
* També apareix per primer cop l'Edatdepèdrix, tot i que no es veu si està casat
* És la primera visita d'Astèrix i Obèlix a Roma
* Els gals coneixen el mercader fenici Nothicansis, que tornarà a aparèixer a L'odissea d'Astèrix.
* A Roma fan coneixença amb el restaurador Passaquethèvix, que visitarà el poblet gal a Astèrix a Còrsega.
* Es van ajuntar elements d'aquesta història amb la d'Astèrix legionari per al guió de la pel·lícula La sorpresa del Cèsar.

## Referències

* 1 2 «Astérix Gladiateur» (en francès). Les Editions Albert René, SARL. [Consulta: 15 maig 2022].

## Vegeu també

* Gladiador
* Circ Màxim
# Musaranya elefant de quatre dits

La musaranya elefant de quatre dits (Petrodromus tetradactylus) és una espècie de musaranya elefant, l'única del gènere Petrodromus. És originària d'Angola, la República Democràtica del Congo, Kenya, Malawi, Moçambic, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia, Zimbàbue i, possiblement, Namíbia. Els seus hàbitats naturals són els boscos secs tropicals o subtropicals, els boscos humits de terres baixes tropicals o subtropicals, les montanes humides tropicals o subtropicals i les sabanes humides.
# Eleccions legislatives noruegues de 1997

Les eleccions legislatives noruegues de 1997 se celebraren el 15 de setembre de 1997 per a renovar els 169 membres del Storting, el parlament de Noruega. Tot i que els més votats foren els laboristes noruecs, no tingueren prou majoria per a formar govern, de manera que es formà un govern de coalició entre conservadors, democristians i liberals; el democristià Kjell Magne Bondevik fou nomenat primer ministre de Noruega.

## Resultats

Escons :
| Partits | # | % | ± % | # | ± |
| Partit Laborista Noruec (Det norske Arbeiderparti) | 904,362 | 35.0 | -1.9 | 65 / 165 | 2 |
| Partit del Progrés (Fremskrittspartiet) | 395,376 | 15.3 | +9 | 25 / 165 | 15 |
| Partit Conservador (Høyre) | 370,441 | 14.3 | -2.7 | 23 / 165 | 5 |
| Partit Democristià (Kristelig Folkeparti) | 353,082 | 13.7 | +5.8 | 25 / 165 | 12 |
| Partit de Centre (Senterpartiet) | 204,824 | 7.9 | -8.8 | 11 / 165 | 21 |
| Partit Socialista d'Esquerra (Sosialistisk Venstreparti) | 155,307 | 6.0 | +1.9 | 9 / 165 | 4 |
| Partit Liberal (Venstre) | 115,077 | 4.5 | +0.9 | 6 / 165 | 5 |
| Aliança Electoral Roja (Rød Valgallianse) | 43,252 | 1.7 | +0.6 | 0 / 165 | 1 |
| Partit dels Pensionistes (Pensjonistpartiet) | 16,031 | 0.6 | -0.4 | 0 / 165 | 0 |
| Partit del Districte Rural i Costaner Apolític (Tverrpolitisk kyst- og distriktsparti) | 9,195 | 0.4 | - | 1 / 165 | - |
| Partit Ambiental Els Verds (Miljøpartiet De Grønne) | 5,884 | 0.2 | +0.1 | 0 / 165 | 0 |
| Partit de la Pàtria (Fedrelandspartiet) | 3,805 | 0.1 | -0.3 | 0 / 165 | 0 |
| Partit de la Llei Natural (Naturlovpartiet) | 2,207 | 0.09 | +0.01 | 0 / 165 | 0 |
| Partit Comunista de Noruega (Norges Kommunistiske Parti) | 1,979 | 0.08 | +0.06 | 0 / 165 | 0 |
| Partit Cristià Conservador (Kristent Konservativt Parti) | 1,386 | 0.05 | -0.03 | 0 / 165 | 0 |
| Partit Coalició Nou Futur (Samlingspartiet Ny Fremtid) | 491 | 0.02 | -0.28 | 0 / 165 | 0 |
| Aliança Electoral Blanca (Hvit Valgallianse) | 463 | 0.02 | - | 0 / 165 | - |
| Partit de la Justícia (Rettferdighetspartiet) | 281 | 0.01 | - | 0 / 165 | - |
| Partit Popular Liberal (Det Liberale Folkeparti) | 258 | 0.01 | -0.02 | 0 / 165 | 0 |
| Nens-Ancians (Barn-Eldre) | 246 | 0.01 | - | 0 / 165 | - |
| Partit de la Societat (Samfunnspartiet) | 214 | 0.01 | -0.01 | 0 / 165 | 0 |
| Total 2,584,161 | 100% | 100% | 100% | 165 | 165 |

## Referències

* (anglès) Resultats per districte de l'Arxiu d'Eleccions d'Adam Carr.
# Mycobacterium bovis

Mycobacterium bovis és un eubacteri aeròbic de creixement lent (16-20 hores de temps de generació), que causa tuberculosi en els bovins. Està relacionat amb Mycobacterium tuberculosis (el bacteri que causa tuberculosi en els humans), i també pot saltar la barrera entre espècies, produint tuberculosi en humans.

## Referències

* ↑ Grange, John M.; Malcolm D. Yates and Isabel N. de Kantor. «Guidelines for speciation within the Mycobacterium tuberculosis complex. Second edition» (PDF). Organització Mundial de la Salut., 1996. [Consulta: 2 agost 2007].
# Barraca B-11

La barraca B-11 és una barraca de vinya situada al municipi de Subirats (Alt Penedès), a 400 m al sud de la urbanització Can Rossell.
És una construcció aixecada en pedra seca situada entre dos marges de pedra, de planta circular i forma troncocònica, de 3,00 m. de diàmetre interior i una alçada màxima de 2,30 m. Hi ha una fornícula a l'interior de la barraca, centrada a l'alçada de la porta. La construcció és de la tipologia de sostre de falsa volta, típic en aquestes edificacions (acostament de filades de pedra seca, sense cap mena de material d'unió, i amb una gran llosa per tapar el sostre). Té un cocó. Cal destacar l'obertura de la porta, molt gran pel que és habitual, i amb un marc de blocs de pedra de forma irregular i amb una llosa força prima com a llindar superior. El portal està orientat al sud, té una alçada de 144 cm, una amplada de 90 cm i un gruix de 57 cm. El sostre està cobert de terra, que reforça la unió de les pedres de la cúpula, on hi ha plantats lliris.
El codi utilitzat en la denominació d'aquesta barraca (lletra + número) procedeix d'un estudi realitzat per Araceli Soler i Jaume Rovira, que intenta sistematitzar la informació sobre aquests elements arquitectònics al terme de Subirats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Barraca B-11». Mapes de Patrimoni cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Wikipedra». Observatori del Paisatge de Catalunya.
* ↑ «Barraques de pedra seca de Subirats». Ravalnet, 01-02-2007.
# Diabetis neonatal

La diabetis mellitus neonatal (DMN) és una malaltia que afecta un nadó i la capacitat del seu cos per produir o utilitzar insulina. La DMN és un tipus de diabetis que és monogènica (regulada per un sol gen) i sorgeix en els primers 6 mesos de vida. Els nadons no produeixen prou insulina, el que provoca un augment de l'acumulació de glucosa. És una malaltia rara, que només apareix en un de cada 100.000 a 500.000 nascuts vius. La NDM es pot confondre amb la diabetis tipus 1, molt més comuna, però la diabetis tipus 1 sol aparèixer més tard dels primers 6 mesos de vida. Hi ha dos tipus de DMN: la diabetis mellitus neonatal permanent (DMNP), una condició de tota la vida, i la diabetis mellitus neonatal transitòria (DMNT), una forma de diabetis que desapareix durant l'etapa infantil, però que pot reaparèixer més tard a la vida.
S'han identificat gens específics que poden causar DMN. L'aparició de DMN pot ser causada per un desenvolupament anormal del pàncrees, una disfunció de la cèl·lula beta o una disfunció accelerada de la cèl·lula beta. Juntament amb la diabetis de l'adult d'inici juvenil (MODY), la DMN és una forma de diabetis monogènica. Les persones amb diabetis monogènica poden transmetre-la als seus fills o a les generacions futures. Cada gen associat amb DMN té un patró d'herència diferent.

## Referències

* 1 2 «Monogenic Forms of Diabetes | NIDDK». National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases.
* ↑ Monogenic Forms of Diabetes: Neonatal Diabetes Mellitus and Maturity-onset Diabetes of the Young Arxivat 2015-04-19 a Wayback Machine. at National Diabetes Information Clearinghouse, a service of the National Institute of Diabetes and Digestive and Kidney Diseases, National Institutes of Health. NIH Publication No. 07–6141. March 2007. Copyright cite: This publication is not copyrighted.
* ↑ «Neonatal diabetes - Other types of diabetes mellitus - Diapedia, The Living Textbook of Diabetes». www.diapedia.org. Arxivat de l'original el 2017-12-13. [Consulta: 6 novembre 2017].
# Quíone (filla de Bòreas)

Segons la mitologia grega, Quíone (en grec antic Χιονη, "neu") va ser una filla de Bòreas (de qui, de vegades, també es deia que era esposa), el vent del Nord (també considerat déu de l'hivern) i d'Oritia, la senyora de les tempestes a la muntanya. Quíone era germana de Zetes, Càlais i Cleòpatra.
Unida a Posidó, fou mare d'Eumolp, a qui al néixer, per evitar la ira del seu pare, va llançar al mar, on Posidó el va mantenir sota la seva protecció.

## Referències

* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Chi'one». [Consulta: 10 setembre 2021].
* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 189. ISBN 8429741461.