OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Claudette Herbster-Josland

Claudette Herbster-Josland (Dijon, 28 de març de 1946) és una tiradora d'esgrima francesa, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1968, a Ciutat de Mèxic, fou quarta en la prova del floret per equips. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic, fou sisena en la mateixa prova. El 1976, a Mont-real, va guanyar la medalla de plata en la prova del floret per equips, mentre en la de floret individual quedà eliminada en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del món d'esgrima, el 1966 i 1970, i una medalla de d'or als Jocs del Mediterrani de 1975.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Claudie Herbster-Josland». [Consulta: 10 agost 2023].
# Nerstrand

Nerstrand és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 233 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nerstrand tenia 233 habitants, 80 habitatges, i 65 famílies. La densitat de població era de 63,4 habitants per km².
Dels 80 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,5% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 18,8% no eren unitats familiars. En el 16,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,9% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 33,9% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.500 $ i la renda mediana per família de 50.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 23.333 $. La renda per capita de la població era de 15.362 $. Cap de les famílies i el 0,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nerstrand». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nerstrand». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Sonata per a piano en mi menor, D 769A (Schubert)

La Sonata per a piano en mi menor, D 769A (formalment D. 994) és una sonata per a piano composta per Franz Schubert.

## Movements

    Opening
La sonata és incompleta, i el que existeix és únicament en un únic moviment que, fins i tot, el compositor va deixar abandonat abans d'acabar-lo.

## Enllaços externs

* Sonata per a piano en mi menor, D 769A: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Hude (Nordfriesland)

Hude és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Està situada a uns 12 km al sud-oest de Husum i uns 5 km al nord-est de la ciutat de Friedrichstadt.
# Nelson (Minnesota)

Nelson és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 172 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nelson tenia 172 habitants, 73 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 91 habitants per km².
Dels 73 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 38,4% no eren unitats familiars. En el 28,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,8% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.375 $ i la renda mediana per família de 35.694 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.964 $ mentre que les dones 28.438 $. La renda per capita de la població era de 13.419 $. Entorn del 22% de les famílies i el 23,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nelson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nelson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Cionarino della Faggiuola

Cionarino della Faggiuola (Romanya, s. XIV), també citat com a Cionarine o Cinnerino, va ser un noble italià. Era un dels fills de Paolozzo di Ribaldo della Faggiuola i germà d'Arrigo della Faggiuola. Juntament amb Arrigo, va ser senyor del castell de Selvapiana, a més de construir-ne a San Stefano, Corneto, Cuotolo, Colorio i San Agnolo, entre d'altres, que havien rebut com a privilegi imperial. Al capdavall, ambdós germans van dividir-se les terres i a Cionarino li va tocar Selvapiana. De fet, les altres fortaleses i llocs van ser usurpats i presos per la família Ordelaffi, el comte de Bagno i altres. Va tenir un fill il·legítim anomenat Paolozzo, que va quedar apartat de la successió a causa de la bastardia, i els béns del seu nebot Paolozzo van anar a mans de Florència.

## Referències

* ↑ Litta, Pompeo. «Signori della Faggiuola nel Montefeltro». A: Famiglie celebri di Italia (en italià), 1850.
* 1 2 Peruzzi, S. L.. Storia del Commercio e dei Banchieri di Firenze (en italià). Florència: M. Cellini, 1868, p. 396.
* ↑ Troya, Carlo. Appendice di Dissertazioni al Codice Diplomatico Longobardo... (en italià). Nàpols: Stamperia Reale, 1855, p. 307-309.
# Eli "Paperboy" Reed

Eli "Paperboy" Reed (nascut a Boston el 1982 amb el nom d'Eli Husock) és un cantant estatunidenc de soul. El seu sobrenom "Paperboy" li ve de la seua peculiar forma de portar una gorra que va pertànyer al seu avi, i que recorda als antics reapartidors de periòdics dels Estats Units.
Eli "Paperboy" Reed es va aficionar a la música negra de menut, escoltant els discos de son pare. Va aprendre sol a tocar el piano l'harmònica i la guitarra. Va fundar una banda anomenada The True Loves amb la que ha aconseguit opinions molt positives tant per part de la crítica especialitzada com del públic. En 2009 va ser nominat als Premis Mojo com a artista revelació de l'any.

## Discografia

* Walkin' and Talkin' and Other Smash Hits! (2004)
* Roll with You (2008)
* Come And Get It (2010)
* Nights Like This (2014)
* My Way Home (2016)
* Eli Paperboy Reed Meets High & Mighty Brass Band (2018)
* Hits and Misses: The Singles (2023)

## Referències

* 1 2 Martínez, Luis Miguel; Gómez, Luis Miguel Martínez. Conexión Beatles - Sus canciones y 836 temas más (en castellà). Bubok, 2023-06-21. ISBN 978-84-685-7602-2.
* 1 2 Neira, Fernando «¡Extra! ¡Eli ha llegado a la ciudad!» (en castellà). El País [Madrid], 13-12-2008. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Riva, Andrés García de la «El 'soul' elegante de Eli Reed triunfa en Actual» (en castellà). El País [Madrid], 07-01-2010. ISSN: 1134-6582.
* ↑ País, El «El gran exponente del ‘white soul’ confirma su presencia en el BBK Live» (en castellà). El País [Madrid], 30-05-2012. ISSN: 1134-6582.
* ↑ joan. «Eli 'Paperboy' Reed recuperará singles en una gira especial» (en castellà), 01-07-2023. [Consulta: 26 juny 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Laura Fernández i Vega

Laura Fernández i Vega (Sant Boi de Llobregat, 1991), més coneguda com a Laure Vega, és una política catalana. Ha militat en diversos col·lectius culturals, feministes, antifeixistes i pel dret a l'habitatge, i des del 2021 participa en el consell assessor de la Generalitat de Catalunya per implementar la renda bàsica universal.
El 2024, es va presentar al procés de primàries del seu partit per encapçalar la llista de la Candidatura d'Unitat Popular - Defensem la Terra a la circumscripció electoral de Barcelona a les eleccions al Parlament de Catalunya del 12 de maig, que finalment va guanyar Laia Estrada. També aquell any va entrar com a diputada al Parlament de Catalunya per la CUP i en el discurs inaugural va parlar sobre precarietat laboral, sobre les dificultats per a conciliar la vida acadèmica i la laboral amb el pla Bolonya i també sobre els seus orígens familiars com a baixllobregatina descendent d'andalusos. En la seva intervenció a El Debat de La Sexta durant la campanya electoral, Vega va denunciar la desigualtat en el sistema educatiu a causa de la prevalença de l'escola concertada i la discriminació en l'accés a l'aprenentatge del català.

## Referències

* ↑ Botanch, Josep Maria. «Un partit sense suport electoral es converteix en un think tank i no vull que la CUP sigui això.». El Món, 13-01-2024. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ Nuñez, Ivet. «Qui és Laure Vega, la candidata de la CUP amb el discurs més contundent». El Món, 17-07-2023. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ «La CUP escull Laia Estrada com a candidata per al 12-M». El Nacional, 26-03-2024. [Consulta: 26 març 2024].
* ↑ Forner, Gessamí. «La democracia no debería tener límites ni en el plano social ni el plano nacional» (en castellà). El Salto, 07-05-2024. [Consulta: 7 maig 2024].
* ↑ «Ni el treballador de Glovo ni la nació catalana no poden decidir». El Crític, 10-01-2024. [Consulta: 21 febrer 2025].
* ↑ «Laure Vega (CUP) denuncia que los ricos "pueden aprender cualquier idioma" mientras se veta "el catalán a la clase obrera"» (en castellà). La Sexta, 06-05-2024. [Consulta: 7 maig 2024].
# Ibn Umail

Ibn Umail (Mohammed ibn Umail al-Tamimi, en àrab أبو عبد الله محمد بن أميل التميمي) és un alquimista àrab del segle x. En la literatura llatina medieval se l'anomena Senior Zadith o Zadith filius Hamuelis (traducció d'Ibn Umail).

## Obres

Poc se sap de la seua vida. És autor d'alguns tractats d'alquímia, com ara Hall ar-Rumuz (Explicació dels símbols), Kitâb mafâtîh al-hikma al-`uzmâ, etc. El més conegut, perquè es transmet a l'oest llatí, és Kitâb al-mâ' al-waraqî wa al-ardh al-najmîya (El llibre de l'aigua d'argent i la terra estelada) traduït al llatí amb el títol Tabula Chemica.
Es tracta d'un comentari del seu poema didàctic sobre l'alquímia, titulat Risâla al-shams ilâ al-hilâl (L'epístola del sol i la mitja lluna)', i traduït al llatí amb el títol dEpistula solis et Lunam crescentum. Aquest poema és una oda o cassida, composta de 448 hemistiquis.
El Llibre de l'aigua d'argent i la terra estelada conté moltes cites d'autors alquímics, i també "paraules d'Hermes Trimegist", algunes de les quals provenen d'originals grecs, i altres són apòcrifs àrabs del segle x. Aquestes cites són valuoses per a la història de l'alquímia, i també indiquen la influència de les idees hermètiques sobre l'alquímia àrab.
En la introducció, Ibn Umail descriu de manera al·legòrica com s'obté la pedra filosofal. Com una visió onírica, presenta un vell assegut en un temple, sostenint una taula de pedra com un llibre obert, davant d'assistents que es dediquen a contemplar símbols: un cercle solar i una mitja lluna, unes àguiles que sostenen entre les urpes un arc dibuixat amb una fletxa.
Aquests símbols semblen indicar etapes de l'operació alquímica (fixació, sublimació, coagulació, etc.) i elements químics (coure, argent, sofre, magnesi, etc.).

## Transmissió a l'Occident llatí

Ja al segle XII se n'havia fet una mala traducció al llatí. La Tabula Chemica, juntament amb la Turba philosophorum, és un dels primers i més importants tractats d'alquímica traduïts de l'àrab al llatí. Inclou grans fragments del comentari, i part del poema amb el títol Epistola solis ad lunam crescentem. La Tabula Chemica està àmpliament reproduïda i il·lustrada en l'Aurora consurgens, un manuscrit il·luminat que és un dels primers cicles d'il·lustracions alquímiques de la baixa edat mitjana.

## Notes i referències

* ↑ Julius Ruska, Studien zu Muhammad Ibn Umail al-Tamimi's Kitab al-Ma' al-Waraqi wa'l-Ard an-Najmiyah,Isis, Vol. 24, No. 2 (feb., 1936), pàgs. 310-342.
* 1 2 3 4 5 Georges C. Anawati. L'alchimie arabe. Éditions du Seuil, 1997, p. 128 i 130-131. ISBN 978-2-02-062028-4.
* ↑ Segons Julius Ruska, Zadith prové fonèticament de l'expressió honorífica al-sadik, i Senior del títol de xeic - Julius Ruska, Senior Zadith = Ibn Umail. Orientalistische Literaturzeitung 31, 1928, pàgs. 665-666.
* ↑ E. J. Holmyard, Alchemy, pàg. 102.
* ↑ Présences d’Hermès Trismégiste Albin Michel - Cahiers de l’Hermétisme. Visages d'Hermès Trismégiste (documents iconographiques), Antoine Faivre, pàg. 49.
# Egon Franke

Egon Franke (Gliwice, 23 d'octubre de 1935 - Torí, 30 de març de 2022) fou un tirador d'esgrima polonès, especialista en floret, que va competir durant la dècada de 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on quedà eliminat en quarts de final en la prova del floret per equips. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la del floret individual va guanyar la medalla d'or, mentre en la del floret per equips guanyà la de plata. El 1968, als Jocs de Ciutat de Mèxic, va guanyar la medalla de bronze en la prova del floret per equips.
En el seu palmarès també destaquen vuit medalles al Campionat del Món d'esgrima, una d'or, dues de plata i cinc de bronze, entre les edicions de 1961 i 1967. A nivell nacional guanyà el campionat de Polònia de floret de 1962, així com tres campionats per equips.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Egon Franke». [Consulta: 2 agost 2023].
* ↑ «Egon Franke (1935-2022) – Polski Komitet Olimpijski» (en polonès). [Consulta: 2 agost 2023].
# Astronomische Gesellschaft Katalog

El Astronomische Gesellschaft Katalog o AGK fa referència a una sèrie de catàlegs d'estrelles compilats per la societat Astronomische Gesellschaft, amb seu a Heidelberg, a Baden-Württemberg, Alemanya. Els primers catàlegs eren coneguts com a AGK (Astr. Gesellschaft katalog, en alemany) i AGK2, edicions que van ser substituïdes pel AGK3 catàleg d'estels amb llum pròpia segons la seva posició i moviment propi situats al nord de la declinació -2,5 graus. Actualment hi ha una versió actualitzada coneguda com a AGK3 U. Els moviments propis del AGK3 van ser aportats per la inspecció 'Quick V' de Palomar, que abastà un error formal mitjà de 0,82 segons per segle. Les posicions AGK3U tenen un error mitjà de 0,167 segons i una època calculada segons el terme mitjà (average epoch) 1950.62. Segons la documentació el catàleg AGK3 «és un catàleg de posicions i moviment propi, al nord de la declinació 2,5, deduïda de les plaques fotogràfiques preses a Bergedorf i Bonn entre els anys 1928 a 1932 i entre 1956-1963. Els autors del primer catàleg foren O. Heckmann i W. Dieckvoos, mentre que l'AGK3 és obra de B. Bucciarelli, D. Daou, M. G. Lattanzi, L. G. Taff.

## Vegeu també

* Catàleg d'Estrelles Brillants

## Enllaços externs

* Plana del Vizier, SIMBAD, Centre de Données d'Estrasburg (anglès)
# Joldelund

Joldelund (frisó septentrional Jåålönj, danès Hjoldelund) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 28 kilòmetres al sud-oest de Flensburg i 28 kilòmetres al sud-est de Niebüll.
# Claudine Thévenet

Claudina Thévenet (Lió, 30 de març de 1774 - 3 de febrer de 1837) fou una religiosa francesa que fundà la Congregació de Religioses de Jesús-Maria. És venerada com a santa per l'Església Catòlica.

## Primers anys

Segona de set germans, davant dels quals tenia una forta influència, i coneguda amb el nom de Glady, va viure l'esclat de la Revolució Francesa quan tenia 15 anys. El gener de 1794 va viure l'execució de dos dels seus germans, que li van demanar que perdonés els assassins. Aquestes paraules canviaren el curs de la seva vida, perquè decidí dedicar-se a alleujar el patiment causat per la Revolució donant a conèixer el missatge del cristianisme, sobretot entre els joves.

## Fundació de la congregació

El sacerdot André Coindre l'ajudaria a concretar aquesta tasca, que aviat comptà amb el suport d'un grapat de persones, en la fundació de la Congregació de les Religioses de Jesús-Maria el 6 d'octubre de 1818. El 1820 la nova Congregació es va traslladar al davant del santuari de Notre-Dame de Fourvière, on va rebre l'aprovació canònica de la diòcesi del Puy el 1823 i de Lió el 1825. El fi de la congregació, que inicialment era atendre els nens pobres fins a la majoria d'edat, passà a ser l'educació cristiana de totes les classes socials.

## Procés de canonització

Fou beatificada el 4 d'octubre de 1981 i canonitzada el 21 de març de 1993 per sant Joan Pau II. La seva festa litúrgica és el 3 de febrer.

## Referències

* 1 2 «Claudina Thévenet». Catalunya Cristiana, vol. XLVI, num. 2362, 02-02-2025, pàg. 34. ISSN: 2938-2238.
* 1 2 3 Redacció. «Claudine Thévenet (1774-1837)». Vatican.va. El Vaticà. [Consulta: 22 juny 2014].
* 1 2 3 «History and Foundation» (en anglès). Congrégation des Religieuses de Jésus-Marie. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ Redacció «Beatificació de la fundadora de les religiosses de Jesús Maria». Catalunya Cristiana, 11-07-1981 [Consulta: 22 juny 2014].
# Monticello (Minnesota)

Monticello és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2008 tenia 11.780 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monticello tenia 7.868 habitants, 2.944 habitatges, i 2.066 famílies. La densitat de població era de 488,4 habitants per km².
Dels 2.944 habitatges en un 43,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 23,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 35,4% entre 25 i 44, un 15,1% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.384$ i la renda mediana per família de 53.566$. Els homes tenien una renda mediana de 41.057$ mentre que les dones 25.854$. La renda per capita de la població era de 19.229$. Entorn del 4,2% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monticello». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monticello». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Sprakebüll

Sprakebüll (frisó septentrional mooring Språkebel, danès Spragebøl) és un municipi rural del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Südtondern, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. El 2023 tenia 281 habitants.
És esmentada per primer cop el 1498. Des del 1998 hi ha un parc eòlic, gestionat com un parc comunitari que en fa un poble d'energia. Aquest municipi mostra el que és possible quan ciutadans compromesos i valents s'uneixen per crear un espai per a la innovació. La comunitat energètica també demostra que la mobilitat elèctrica i el cotxe compartit són solucions atractives per als serveis públics rurals.
El nom té el sufix -büll, que és d'origen danès -bøl i que significa ‘casa, habitatge’, la primera part sol ser un nom de persona. Sovint són assentaments nous que al segle x és van crear a partir d'un poble veí més antic.

## Referències

* ↑ List foon toorpsnoome än topograafische betiikininge – kris Nordfraschlönj [Llista de noms de pobles i característiques topogràfiques - Districte de Nordfriesland] (pdf) (en alemany, frisó septentrional). Kiel: Govern de Slesvig Holstein, 2017, p. 189 [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ «Die Bürgerstiftung» (en alemany). Batllia de Sprakebüll, 28-09-2015. [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Voß, Bernd Claus. «Sprakebüll - die höchste E-Mobilitätsdichte in Deutschland, gemeinschaftliche ind- und Solarparks, eigene Nahwärme, gemeinnützige Bürgerstiftung [Sprakebüll - La densitat de mobilitat elèctrica més alta d'Alemanya, parcs eòlics i solars comunitaris, calefacció local, fundació comunitària sense ànim de lucre]» (en alemany). Comité europeu de les regions. [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Timmermann, Ulf. «Nordfriesische Ortsnamen [Topònims en frisó septentrional]». A: Munske, Horst Haider. Handbuch des Friesischen (en alemany). Tübingen: M. Niemeyer, 2001, p. 144. ISBN 978-3-484-73048-9.
* ↑ Hamer, Berthold. Topographie der Landschaft Angeln. Husum: Husum Druck- und Verlagsgesellschaft, 1994, p. 25. ISBN 978-3-88042-705-1.

## Enllaços externs

* Sprakebüll - Lloc web oficial (alemany)
# Sonata per a piano núm. 10 en do major, D 613 (Schubert)

La Sonata per a piano núm. 10 en do major, D 613, és una obra composta per Franz Schubert durant el mes d'abril del 1818. Segons Martino Tirimo, l'Adagio D. 612 seria probablement el moviment central de la sonata. Publicada molts anys després de la mort de Schubert, el 1897.

## Moviments

I. Moderato
En do major. És un fragment (no continua després del desenvolupament amb una cadència implícita en mi major)
(II. Adagio, D. 612)
En mi major
III.
En do major. És un fragment (la part escrita acaba en el que presumiblement és el final del desenvolupament). És com una siciliana.

## Referències

* ↑ Tirimo, Martino. Schubert: The Complete Piano Sonatas. Vienna: Wiener Urtext Edition, 1997.

## Enllaços externs

* Sonata per a piano núm. 10, D. 613: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Grete von Urbanitzky-Passini

Grete von Urbanitzky-Passini (Linz, 9 de juliol de 1891 - Ginebra, 4 de novembre de 1974) fou una escriptora i compositora musical austríaca. Descendent d'una noble família que ja existia en el segle xv, es casà el 1920 amb el doctor Passini, de Viena. Grete von Urbanitzky va estudiar a la Universitat de Zúric i, després, a la Universitat de Viena, llengües orientals, germanística i etnologia. Acabats els seus estudis fou, durant un any, redactora de la Wiener Allgemeine Künstler Zeitung i més endavant redactora en cap de l'Oesterreich Ungarische Finanzpresse.
Compongué les obres musicals: Einst und Jetzt; Komme d. Lockendes Frühl. Kind; D. Wachmann kommt; D. Kroaten; Ironie; D. Teepupped d. Kais; etc. Entre les seves obres literàries hi ha: Sehnsucht (1911); Wenn d. Weiber Menschen werden (1914); D. Kaiser junge Soldat (1915); D. Wilde Tier (1919); D. And Blut (1920, novel·la); D. Verflog, Vogel (1920, poema); Ausgew, Gedichte (1920); Auswanderer (1921, novel·la); Das Jahr der Maria (1921, poema); Masken der Liebe (1922, conte); Die goldene Peitsche(1922, novel·la); Maria Alborg (1923, novel·la); Mirjams Sohn (1926, novel·la). A més, va fer una edició de l'obra Lydia Sergijewna, de Claudi Anet (1925). També és autora d'un considerable nombre d'articles sobre cultura política, assaigs sobre etnografia, crítiques de llibres i articles de crítica teatral en diverses revistes i diaris.

## Referències

* ↑ «Urbanitzky, Grete | Frauen in Bewegung 1848–1938». [Consulta: 14 desembre 2024].
* 1 2 Enciclopèdia Espasa Volum núm. 65, pàg. 1350. ISBN 84-239-4565-0