# Casa-fàbrica Terrés

La casa-fàbrica Terrés era un edifici situat als carrers de la Riereta i Sant Rafael del Raval de Barcelona, conservat parcialment. Juntament amb la veïna casa-fàbrica Balius, constituïa un conjunt d'estil neoclassicista amb una clara influència de l'École polytechnique francesa, compost en tres parts simètriques, amb una casa a cada un dels extrems, generalment destinades a habitatges o oficines, i les «quadres» situades al centre.

## Història

Pere Terrés i Coll era un fabricant establert al barri de Sant Pere. L'octubre del 1839, els cònjuges Josep Suñol i Teresa Capdevila li van establir en emfiteusi un terreny del seu hort als carrers de Sant Rafael i de la Riereta, i el desembre del mateix any va demanar permís per a construir-hi una casa-fàbrica de planta baixa i dos pisos, segons el projecte del mestre d'obres Antoni Jambrú i Riera. L'abril del 1840, va demanar permís a aixecar un tercer pis sobre l'edifici en construcció, novament segons el projecte de Jambrú. El 1841, hi va fer instal·lar una màquina de vapor de 20 CV.
El 1851, Terrés va fer suspensió de pagaments i els seus creditors van posar en venda la fàbrica, conjuntament amb la màquina de vapor i una altra de paper continu. Finalment, el 1852 va ser adquirida per 20.172 duros, 14 rals i 7 morabatins pels industrials igualadins Josep Castells i Camps i Francesc d'Assís Castells i Comas, que el 1854 van constituir, juntament amb Gabriel i Salvador Castells i Comas i Josep, Domènec i Jaume Castells i Mas (fills de Josep), la societat Castells i Cia, dedicada a la filatura del cotó. El 1858, aquesta va demanar permís per a instal·lar-hi una caldera de vapor, segons els plànols del mestre d'obres Felip Ubach, i novament el 1859 per a fer-hi una remunta. Posteriorment, la propietat passà a mans d'Eusebi Castells i Reixachs (Igualada, 1848–Barcelona, 1909), fill de Francesc i Rosa Reixachs, les germanes del qual, Magdalena, Dolors i Concepció, van fer el llegat que va permetre la construcció de l'Asil del Sant Crist d'Igualada.
A principis del segle xx hi havia la fàbrica de Casimir Casaramona i Puigcercós: «Casaramona (Casimiro), fab. de colchas, toallas, mantas de algodón y tejidos de algodón y lana, Riereta, 17. Despacho: Córtes, 601.» El 9 de març del 1911 va ser destruïda per un incendi i es va traslladar a la nova Fàbrica Casaramona a Montjuïc. Tanmateix, va quedar en peu una part del cos destinat a habitatges del carrer de la Riereta, 17, que el 1925 va ser objecte d'una remunta de tres pisos projectada per l'arquitecte Miquel Madorell i Rius.
La resta del solar és ocupada per una promoció d'habitatges construïda als anys 1990 per l'empresa mixta Promoció de Ciutat Vella SA (PROCIVESA).

## Referències

* 1 2 3 4 Artigues i Vidal i Mas i Palahí, 2019.
* ↑ Diario de Barcelona, 09-12-1814, p. 955.
* ↑ Guía de forasteros en Barcelona, 2ª parte, 1842, p. 34.
* ↑ AHPB, notari Ramon Sanpons, manual 1.249/13, f. 421v-425, 24-10-1839.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-132, 16-12-1839.
* ↑ AHCB, C.XIV Obreria C-134, 27-4-1840.
* ↑ Diario de las Sesiones del Congreso de los Diputados, 1849, p. 846.
* ↑ Diario de Barcelona, 28-11-1851, p. 7032-7033.
* ↑ Diario de Barcelona, 06-08-1852, p. 4658.
* ↑ AHPB, notari Joaquim Òdena, manual 1.315/13, f. 231v-245, 22-07-1852.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 22-11-1860, p. 10767-10768.
* 1 2 Castells i Catasús, 2006, p. 189.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 142, 312.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 137, 211.
* ↑ AMCB, Q136 Obres públiques 3/1 2143.
* ↑ «Castells y Compañía. Fàbrica de filatures de cotó. Riereta 17. Prolongació de l'alçada de la façana d'un edifici». Q127 Foment 1005 bis C. AMCB, 1859.
* ↑ Anuario-Riera, 1896, p. 418.
* ↑ Farrés i Florensa, 2018, p. 10.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1909, p. 1416.
* ↑ «Patricio Segú. Riereta 17. Addicionar tres pisos». Q127 Foment 1714/1925. AMCB.

## Bibliografia

* Artigues i Vidal, Jaume; Mas i Palahí, Francesc. El model de casa fàbrica als inicis de la industrialització. Registre de fàbriques de Ciutat Vella de Barcelona 1738-1807/1808-1856, 2019, p. 509-513. ISBN 978-84-9156-216-0.
* Cabana, Francesc «Casimir Casarramona. L'opció del vapor». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
* Castells i Catasús, Conxa «Joan Castells i Boronat i els seus germans. Els orígens d’un llinatge de l’alta burgesia industrial igualadina». Miscellanea Aqualatensia, 12, 2006, pàg. 185-206.
* Farrés i Florensa, Joan «La comunitat de les Germanes Josefines a Igualada (1886-1971)». Revista d'Igualada, 59, 9-2018, pàg. 6-17.