OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Àngels Rosell Simplicio

Maria Àngels Rosell Simplicio (Barcelona, 1931 - 14 de maig de 2016) fou una treballadora social, activista social i política catalana.
Durant tota la seva vida mantingué una indiscutible trajectòria i treball per una societat igualitària i justa. Va ser la fundadora de l'escola bressol Belendai del Camp de la Bota, destinada als fills i filles de dones gitanes. L'any 1983 es va convertir en regidora de Serveis Socials de l'Ajuntament de Sant Adrià de Besòs, càrrec que ocupà fin el 1999. També en fou tinent d'alcalde. Durant la seva estada a l'Ajuntament, va impulsar el Casal de la Dona, un dels primers serveis d'atenció a les dones de Catalunya. Quan va deixar l'Ajuntament va continuar treballant a la Mina, on l'any 2001 va fundar l'Associació de Dones de la Mina, Adrianes, amb l'objectiu de promoure la transformació del barri a través de la participació de les dones. Va col·laborar activament en la plataforma d'entitats de la Mina i en moltes altres iniciatives del barri i del municipi. També fou patrona de la Fundació Apip-Acam d’ençà de la seva fundació el 1982.

## Reconeixements

El maig del 2010, el President de la Generalitat de Catalunya, José Montilla, li va lliurar la Medalla al treball President Macià en reconeixement del seu compromís i dedicació a la participació de les dones i a la cohesió social en favor de les dones treballadores i gitanes.
El gener del 2017, en un acte d'homenatge pòstum de record a l'activista, l'alcalde de Sant Adrià de Besòs, Joan Callau, anuncià que l'Ajuntament de Sant Adrià nomenava a Maria Àngels Rosell, fundadora de l'Associació de Dones Adrianes, filla adoptiva de la població. Abans d'això, com a reconeixement la seva lluita per millorar la ciutat, i sobretot el barri de la Mina, en el Ple municipal del 25 de juliol de 2016 s'havia aprovat la proposta del Consell Municipal de les Dones de donar el nom de Maria Àngels Rosell a la plaça situada davant del futur CAP de la Mina. L'activista fou una de les homenatjades per l'Ajuntament de Barcelona en la campanya Ciutat de Dones, el març de 2023.

## Referències

* 1 2 3 «Maria Àngels Rosell serà nomenada filla adoptiva de Sant Adrià». Diari de Sant Adrià, 20-01-2017 [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Traspàs de Maria Àngels Rosell». Fundació Apip-Acam, 09-06-2016. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Maria Àngels Rosell serà filla adoptiva de la ciutat. L'alcalde ho va anunciar ahir en l'acte d'homenatge, organitzat per l'Associació de Dones Adrianes». Ajuntament de Sant Adrià, 08-02-2018. [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Biografies». Ciutat de Dones. Ajuntament de Barcelona, 01-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-03-25. [Consulta: 25 març 2023].

## Vegeu també

* Viquiprojecte:Ciutat de dones
# Marta Cascante Serratosa

Marta Cascante Serratosa (Barcelona), és catedràtica de bioquímica i biologia molecular a la Universitat de Barcelona, lidera el Grup de Recerca de Biologia de Sistemes Integrativa, Metabolòmica i Càncer. És membre de l'Institut de Biomedicina de la Universitat de Barcelona (IBUB) i de la Xarxa de Referència d'R+D+I en Química Teòrica i Computacional (XRQTC) de Catalunya.
Centrada en la recerca i l'estudi del càncer i les malalties metabòliques i en el desenvolupament d'eines per a l'anàlisi del control i la regulació de sistemes bioquímics amb finalitat biomèdica o biotecnològica. Ha impulsat la internacionalització de la recerca que es fa a Catalunya en aquest camp com a investigadora principal de 8 projectes finançats per la Comissió Europea, en el marc dels programes FP7 i Horizon 2020. Ha format part dels comitès científics assessors de diverses institucions nacionals i estrangeres i dels comitès editorials de diferents revistes científiques, a més ha estat membre dels comitès directius de la International Metabolomics Society i de la Sociedad Española de Bioquímica i, des de l'any 2014, membre del comitè d'experts independents que assessora la Comissió Europea sobre les prioritats en l'àrea de salut per al programa de recerca i innovació Horizon 2020 és membre actiu de diferents grups internacionals de treball en el camp de la Biologia i la Medicina de Sistemes. Ha publicat més de 200 articles científics i ha rebut els guardons ICREA Acadèmia 2010 i ICREA Acadèmia 2015 que premien l'excel·lència de la recerca. L'any 2015 vaig rebre la Medalla Narcís Monturiol en reconeixement de la seva contribució al progrés de la ciència i la tecnologia a Catalunya i en 2016 va rebre el Premi Antoni Caparrós al millor projecte de transferència de coneixement.

## Referències

* 1 2 «Marta Cascante Serratosa». mariusrubiralta.cat. [Consulta: 16 gener 2017].
* 1 2 CATANZARO BARCELONA, MICHELE «Comença la carrera per crear el primer cos humà virtual». El Periódico, 14-04-2008.
* ↑ ub. «Universitat de Barcelona - Els catedràtics Marta Cascante i David Serrat reben la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic». www.ub.edu, 08-10-2009. [Consulta: 16 gener 2017].
# Medalla Chern

La Medalla Chern és un premi internacional de matemàtiques, atorgat durant el Congrés Internacional de Matemàtics (IMC) que se celebra cada quatre anys, en reconeixement dels assoliments destacats de tota una vida dedicada a l'estudi de les matemàtiques al més alt nivell.
Nomenat en honor del matemàtic xinès Shiing-Shen Chern (1911, Jiaxing, Xina - 2004, Tianjin, Xina), el reconeixement és atorgat en conjunt per la Unió Matemàtica Internacional (IMU) i la Fundació Medalla Chern (CMF) durant la cerimònia d'obertura, de la mateixa manera que la Medalla Fields, el Premi Nevanlinna i el Premi Gauss. El primer va ser atorgat en el 2010 a Hyderabad.
El premi consisteix en una medalla decorada amb la figura de Chern, una premi en metàl·lic de 250.000 dòlars i a més l'opció de redirigir els 250.000 dòlars en donacions de caritat cap a una o més organitzacions que recolzin la recerca, educació o divulgació en matemàtiques.

## Guardonats

* 2010 Louis Nirenberg -; "pel seu rol en la formulació de la teoria moderna de les equacions diferencials parcials el·líptiques no lineals i la seva tutoria a nombrosos estudiants i postdoctorals en aquesta àrea".
* 2014 Phillip Griffiths

## Vegeu també

* Medalla Fields
* Premi Abel
* Congrés Internacional de Matemàtics (ICM)
* Unió Matemàtica Internacional (IMU)
* Premi Nevanlinna

## Referències

* ↑ Chern Medal Award Arxivat 2014-09-08 a Wayback Machine., ICM.
* ↑ Chern Medal – Louis Nirenberg, ICM.

## Enllaços externs

* Lloc oficial.
* Comunicat de premsa Arxivat 2010-12-14 a Wayback Machine., IMU.
* Bases Arxivat 2011-07-17 a Wayback Machine., ICM.
# Montserrat Andreu Batlló

Montserrat Andreu Batlló (1924 – Barcelona, 3 d'agost del 2003) va ser una psicòloga i assistent social catalana.
Als anys seixanta va visitar Alemanya i descobrir la tasca de les Aldees Infantils, creades el 1949. El 1967 es va entrevistar amb el seu fundador, Hermann Gmeiner, i fundà a Catalunya la primera de les Aldees Infantils SOS a Sant Feliu de Codines, inaugurada per l'aleshores princesa Sofia de Grècia el 1972. El moviment es va estendre poc després a Galícia i finalment a arreu d'Espanya, de manera que el 1981 es va fundar Aldeas Infantiles SOS España sota el patrocini del príncep Felip de Borbó. El 1993 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya en reconeixement de la seva tasca.

## Referències

* ↑ «Nos ha dejado Montserrat Andreu» (en castellà). església.net, 01-09-2003.
* ↑ «Montserrat Andreu Batlló». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Origen del moviment Aldees Infantils SOS Arxivat 2004-07-04 a Wayback Machine. (castellà)
# Montserrat Busquets Surribas

Montserrat Busquets Surribas (Girona, 24-08-1956) és infermera, llicenciada en Antropologia Social i Cultural i màster en Bioètica i Dret.
Ha treballat com a infermera assistencial en la Ciutat Sanitària Vall d'Hebrón i com a professora de l'Escola Universitària Princeps d'Espanya del Institut Català de la Salut i de la UNED.
La seva tesi de doctorat, dirigida per Jordi Caïs, tracta sobre Autonomía e información en el proceso de atención sanitaria a mujeres con cáncer de mama y hombres con enfermedad coronaria per la Universitat de Barcelona.
Va ser membre de la Comissió Deontològica del Col·legi d'Infermeres i Infermers de Barcelona, del Comitè de Bioètica de Catalunya i de l'Associació de Bioètica de la Universitat de Barcelona.
El 2016 va rebre el Premi Infermeria i Societat ‘Prop teu', que atorga la Fundació Infermeria i Societat, en reconeixement de la seva contribució a la professió infermera.

## Referències

* 1 2 «Montserrat Busquets» (en català). Fundació Grífols. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Tesi doctoral». [Consulta: 23 octubre 2019].
* ↑ «Quienes somos» (en català). Col·lectiu Minerva. [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ «Premi Infermeria i Societat 2016.». [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «Entrevista Montserrat Busquets: “Curar és una tasca importantíssima, però no es pot curar sense cuidar”» (en català). Diari de la Sanitat. [Consulta: 6 febrer 2025].
# Mummeïta

La mummeïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el seu nom en honor del William Gustav Mumme (1936-), mineralogista australià, que va ser el primer en estudiar el mineral, en reconeixement del seu treball sobre les sulfosals.

## Característiques

La mummeïta és una sulfosal (A$_m$B$_n$S$_p$)de fórmula química Cu$_{0.58}$Ag$_{3.11}$Pb$_{1.10}$Bi$_{6.65}$S$_{13}$, idealitzada com (Cu,Ag)$_{3-4}$(Pb,Bi)$_{7-8}$S$_{13}$. Cristal·litza en el sistema monoclínic com intercreixements de cristalls columnars curts de fins a 1 mm, exdissolts a lamel·les alternes de mummeïta i una varietat seva anomenada mummeïta plumbocúprica. És de color gris i la seva duresa a l'escala de Mohs és 4.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la mummeïta pertany a «02.JA: Sulfosals de l'arquetip PbS, derivats de la galena amb poc o gens de Pb» juntament amb els següents minerals: benjaminita, borodaevita, cupropavonita, kitaibelita, livingstonita, makovickyita, pavonita, grumiplucita, mozgovaita, cupromakovickyita, kudriavita, cupromakopavonita, dantopaita, cuprobismutita, hodrušita, padĕraita, pizgrischita, kupčíkita, schapbachita, cuboargirita, bohdanowiczita, matildita i volynskita.

## Formació i jaciments

La mummeïta va ser descoberta l'any 1986 a la mina Alaska, al Comtat de San Juan (Colorado, Estats Units). També ha estat trobada a Vyšná Boca, a Žilina i la mina Rozália, a Banská Bystrica (Eslovàquia) i a les mines del districte Lavrion, a Àtica (Grècia).
Les mostres extretes de la mina Alaska solen trobar-se associades amb altres minerals com:calcopirita, esfalerita, pirita, ourayita, schapbachita, heyrovskyita i quars.

## Referències

* 1 2 3 «Mummeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* 1 2 3 «Mummeite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 16 de juliol 2012. [Consulta: 12 gener 2017].
# Nano Nagle

Nano Nagle (comtat de Cork, 1728 - Cork, 20 d'abril de 1784) fou una monja irlandesa, fundadora de la Congregació de les Germanes de la Presentació de la Santíssima Mare de Déu i venerable serventa de Déu de l'Església Catòlica.
Va néixer com la filla gran de Garrett i Anna Matthew Nagle. Es va formar a París, on va romandre fins a la mort del seu pare el 1774. Després de tornar a Dublín, es va dedicar als pobres i a l'educació juvenil. En els anys 1750 - 1771, va obrir sis escoles per a nens de famílies pobres. El 1771 va demanar a les ursulines franceses que n'administressin una. A causa de la tardança i la manca de compromís de les germanes, el 1776 va fundar la seva pròpia congregació, la Congregació de les Germanes de la Presentació de la Santíssima Mare de Déu. Va ser la primera congregació socialment activa a Irlanda, centrada en l’ajuda multidimensional per a famílies pobres. La congregació va ser reconeguda oficialment per la Santa Seu el 1802, pocs anys després de la mort de la seua fundadora.
El procés de beatificació de Nano Nagle va començar amb el consentiment de la Santa Seu el 14 d'octubre de 1985 i el 31 d'octubre de 2013 va ser declarada venerable pel papa Francesc.
El 2000, va ser elegida dona del mil·lenni en reconeixement dels seus èxits com a pionera de l'educació femenina a Irlanda.

## Referències

* ↑ «Nano Nagle: Foundress of the Presentation Order». Cathedral of St. Mary and St. Anne, Cork. Arxivat de l'original el 3 novembre 2013.
* ↑ Raftery, Deirdre; Nowlan-Roebuck, Catherine; Delaney, Catriona. Nano Nagle: The Life and the Education Legacy. Irish Academic Press, 2019, p. 25. ISBN 978-1788550598.
* ↑ «Nano Nagle – remains an influential educator». Irish Independent, 29-04-2009.
* ↑ McQuinn, Cormac «Vatican announces Irishwoman Nano Nagle on path to sainthood». Irish Independent, 31-10-2013.
* ↑ «The Nano Nagle Cause». Presentation Sisters Union.
# Neyma

Neyma Julio Alfredo (Maputo, 6 de maig de 1979) és una cantant moçambiquesa.
Va començar la seva carrera quan va aparèixer al programa de televisió competició musical Fantasia en 1995, en el que va assolir el segon lloc. No obstant això, el seu avanç va ser quan va rebre un contracte de gravació i el 1999, va publicar el seu primer àlbum, Brigas. Foren populars els singles "Brigas", "Mae virtude mais bela" i "Praia feliz", que foren molt publicitats. El 2000 va treure el segon àlbum, Baila i en 2001 Renascer. Però va ser Arromba, editat en 2005, que va fer de Neyma una cantant aclamada internacionalment i reconeguda com la gran sensació del cant de Moçambic i del món lusòfon. A principis de 2010, va publicar el seu sisè àlbum, titulat Neyma 10 Anos en reconeixement dels 10 anys de carrera musical. El 2014 fou nomenada ambaixadora de l'UNICEF per Moçambic.

## Discografia

* Brigas (1999)
* Baila (2000)
* Renascer (2001)
* Arromba (2005)
* Idiomas (2006)
* Neyma 10 Anos (2010)
* Neyma Greatest Hits (2014)

## Referències

* ↑ Neyma al web de Coca-Cola d'Uganda
* ↑ Biografia de Neyma a africafama
* ↑ NEYMA CONTINUA COMO EMBAIXADORA DO UNICEF EM MOÇAMBIQUE ATÉ 2019 al web d'UNICEF
* ↑ CANTORA NEYMA VAI SER EMBAIXADORA DA UNICEF ATÉ 2019 A Bola, 3 d'octubre de 2017

## Enllaços externs

* Web oficial
# Maria di Rohan

Maria di Rohan és una òpera en tres actes de Gaetano Donizetti, amb llibret de Salvatore Cammarano. S'estrenà al Kärntnertortheater de Viena el 5 de juny de 1843.
A Catalunya es va estrenar el 2 de juny de 1846 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona. El 19 de juny de 1849 es va representar per primera vegada al Gran Teatre del Liceu.

## Referències

* 1 2 «Maria di Rohan». Gran Teatre del Liceu. [Consulta: 22 desembre 2024].

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
Òperes de Gaetano Donizetti :
Il Pigmalione (1816)
Enrico di Borgogna (1818)
Pietro il grande (1819)
Zoraida di Granata (1822)
La zingara (1822)
Alfredo il grande (1823)
L'ajo nell'imbarazzo (1824)
Emilia di Liverpool (1824)
Alahor in Granata (1826)
Don Gregorio (1826)
Elvida (1826)
Gabriella di Vergy (1826)
Olivo e Pasquale (1827)
Otto mesi in due ore (1827)
Il borgomastro di Saardam (1827)
L'esule di Roma (1828)
Alina, regina di Golconda (1828)
Gianni di Calais (1828)
Il castello di Kenilworth (1829)
Il diluvio universale (1830)
Imelda de' Lambertazzi (1830)
Anna Bolena (1830)
Le convenienze ed inconvenienze teatrali (1831)
Gianni di Parigi (1831)
Francesca di Foix (1831)
Fausta (1832)
Ugo, conte di Parigi (1832)
L'elisir d'amore (1832)
Sancia di Castiglia (1832)
Il furioso all'isola di San Domingo (1833)
Parisina d'Este (1833)
Torquato Tasso (1833)
Lucrezia Borgia (1833)
Rosmonda d'Inghilterra (1834)
Gemma di Vergy (1834)
Marino Faliero (1835)
Maria Stuarda (1835)
Lucia di Lammermoor (1835)
Belisario (1836)
Il campanello (1836)
Betly, o La capanna svizzera (1836)
L'assedio di Calais (1836)
Roberto Devereux (1837)
Maria de Rudenz (1838)
Poliuto (1838)
Pia de' Tolomei (1838)
Le duc d'Albe (1839)
La fille du régiment (1840)
Les martyrs (1840)
La favorita (1840)
Adelia (1841)
Rita (1841)
Maria Padilla (1841)
Linda di Chamounix (1842)
Caterina Cornaro (1844)
Don Pasquale (1843)
Maria di Rohan (1843)
Dom Sébastien (1843) :
# Il guarany

Il Guarany és una òpera en quatre actes d'Antônio Carlos Gomes, amb llibret d'Antonio Scalvini. S'estrenà al Teatro alla Scala de Milà el 19 de març de 1870. A Catalunya es va estrenar al Liceu de Barcelona el 7 de març de 1876.
Actualment i excepte en terres brasileres, no és habitual en els repertoris.

## Origen i context

Il Guarany va ser composta per Gomes a Europa sobre un llibret extret de la novel·la brasilera de José de Alencar, que havia entusiasmat a Gomes. L'èxit d'un brasiler a la Scala, el 1870, es comprèn només perquè la figura de Verdi, encara en ple èxit, s'havia fet menys present; Gomes va emergir per aquesta disminució com ho van fer Boito, Ponchielli i altres. Totes les qualitats que distingeixen Gomes (habilitat constructiva, equilibrat desenvolupament escènic, encant melòdic, interès pel lluïment de les veus, orquestració senzilla però diferenciada i adequada a les situacions dramàtiques) conflueixen perfectament en Il Guarany, la seva òpera més coneguda.

## Argument

La història és bastant convencional, encara que desenvolupada en un àmbit que resultava fascinant per als europeus del segle xix, la selva amazònica. A grans trets, l'obra dona compte d'una lluita entre colonitzadors portuguesos i la tribu dels aimorès, batalla que es desenvolupa el 1560, aproximadament, en algun lloc de l'Amazònia, i que culmina amb l'explosió i destrucció del castell del vell gentilhome portuguès Don Antonio de Mariz.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants

## Referències

* ↑ (castellà) ALIER, Roger. Guia Universal de la ópera. Barcelona, 2007, Ediciones Robinbook. ISBN 978-84-96924-03-1
# Zoraida di Granata

Zoraida di Granata és una òpera en dos actes de Gaetano Donizetti, amb llibret de Bartolomeo Merelli, basat en Gonzalve de Cordoue ou Grenade Reconquise de Jean Pierre Claris de Florian (1791). S'estrenà al Teatro Argentina de Roma el 28 de gener de 1822.
Òperes de Gaetano Donizetti :
Il Pigmalione (1816)
Enrico di Borgogna (1818)
Pietro il grande (1819)
Zoraida di Granata (1822)
La zingara (1822)
Alfredo il grande (1823)
L'ajo nell'imbarazzo (1824)
Emilia di Liverpool (1824)
Alahor in Granata (1826)
Don Gregorio (1826)
Elvida (1826)
Gabriella di Vergy (1826)
Olivo e Pasquale (1827)
Otto mesi in due ore (1827)
Il borgomastro di Saardam (1827)
L'esule di Roma (1828)
Alina, regina di Golconda (1828)
Gianni di Calais (1828)
Il castello di Kenilworth (1829)
Il diluvio universale (1830)
Imelda de' Lambertazzi (1830)
Anna Bolena (1830)
Le convenienze ed inconvenienze teatrali (1831)
Gianni di Parigi (1831)
Francesca di Foix (1831)
Fausta (1832)
Ugo, conte di Parigi (1832)
L'elisir d'amore (1832)
Sancia di Castiglia (1832)
Il furioso all'isola di San Domingo (1833)
Parisina d'Este (1833)
Torquato Tasso (1833)
Lucrezia Borgia (1833)
Rosmonda d'Inghilterra (1834)
Gemma di Vergy (1834)
Marino Faliero (1835)
Maria Stuarda (1835)
Lucia di Lammermoor (1835)
Belisario (1836)
Il campanello (1836)
Betly, o La capanna svizzera (1836)
L'assedio di Calais (1836)
Roberto Devereux (1837)
Maria de Rudenz (1838)
Poliuto (1838)
Pia de' Tolomei (1838)
Le duc d'Albe (1839)
La fille du régiment (1840)
Les martyrs (1840)
La favorita (1840)
Adelia (1841)
Rita (1841)
Maria Padilla (1841)
Linda di Chamounix (1842)
Caterina Cornaro (1844)
Don Pasquale (1843)
Maria di Rohan (1843)
Dom Sébastien (1843) :
# Windhausenia delacroixi

Windhausenia delacroixi és una espècie extinta de mamífer litoptern de la família dels macrauquènids que visqué a Sud-amèrica durant el Pliocè, fa entre 2,6 i 5,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la formació d'Uquía i la formació de Maimará, totes dues a la província argentina de Jujuy. Es tracta de l'única espècie del gènere Windhausenia. Era un macrauquènid gros, encara que no tant com Macrauchenia. És possible que descendís de Promacrauchenia. Diverses anàlisis cladístiques el situen com el tàxon germà dels macrauquènids del Quaternari.

## Referències

* 1 2 Entrada «Windhausenia delacroixi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2025].
* ↑ Forasiepi et al., 2016.

## Bibliografia

* Forasiepi, A. M.; MacPhee, R. D. E.; Santiago, H. d. P.; Schmidt, G. I.; Amson, E.; Grohe, C. «Exceptional skull of Huayqueriana (Mammalia, Litopterna, Macraucheniidae) from the late Miocene of Argentina: anatomy, systematics, and paleobiological implications» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 404, 2016.
# Anella Científica

L'Anella Científica és una xarxa de telecomunicacions acadèmica catalana que connecta unes 80 institucions d'R+D+I, amb una infraestructura redundada gestionada pel Consorci de Serveis Universitaris de Catalunya. Ofereix connectivitat de 100 Gbps i serveis addicionals, i està connectada a RedIRIS i altres xarxes internacionals, facilitant la col·laboració en projectes globals.
El troncal de la xarxa utilitza connexions òptiques a 100 Gbps i Ethernet, amb la xarxa Giganet d'Orange per redirigir el tràfic en cas d'incidències. El protocol BGP assegura redundància tant en connexions internes com externes.
Des de la seva creació el 1993, l'Anella Científica ha passat per diverses renovacions tecnològiques, des de DQDB a ATM, fins a Gigabit Ethernet i, més recentment, a 100 Gbps amb nous equips òptics. Aquesta evolució li ha permès expandir-se de 6 a més de 80 punts d'accés en 25 anys.
Les connexions de l'Anella varien entre 10 Gbps i 100 Mbps, amb opcions de fibra o radioenllaç, i en casos específics també es poden proporcionar accessos ADSL o SHDSL segons la ubicació geogràfica de la institució. Les institucions que poden adherir-se a la xarxa inclouen universitats, organismes de recerca, centres tecnològics, hospitals sense ànim de lucre i altres entitats d'interès científic i tecnològic.
A més, l'Anella Científica ofereix serveis addicionals com DNS, accés directe a Internet, mitigació d'atacs DDoS, circuits dedicats i eines de monitoratge per a la gestió i millora del rendiment de la xarxa, incloent proves de velocitat, diagnosi i detecció d'anomalies.

## Referències

* ↑ «Les institucions adherides a l'Anella Científica». Arxivat de l'original el 2016-08-02. [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ «Els serveis en xarxa de l'Anella Científica». Arxivat de l'original el 2016-06-28. [Consulta: 18 juny 2016].
* ↑ CSUC «Comunicacions». Memòria d'Activitats de 2015, 16-06-2016. Arxivat de l'original el 2016-10-01 [Consulta: 16 juny 2016]. Arxivat 2016-10-01 a Wayback Machine.
* ↑ «Vídeo sobre la història de l'Anella Científica». [Consulta: 18 juny 2016].
* ↑ «Política d'ús de l'Anella Científica». CSUC, pàg. 2 p.
* ↑ «En marxa un nou servei de mitigació d'atacs de DDoS per a l'Anella Científica». El Blog del CSUC, 01-03-2018.

## Enllaços externs

* Anella Científica - Lloc web oficial
* Vídeo sobre l'Anella Científica