OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bleda (hun)

Bleda (Priscus: Βλήδας; Procopius: Βλέδας) (390-445) va ser rei dels huns conjuntament amb el seu germà petit Àtila.
Ell i el seu germà van pujar al tron dels huns el 434, quan el seu oncle Ruas va morir sense descendència. D'entrada van intentar mantenir els termes de la pau amb els romans. Àtila i Bleda es van trobar amb la delegació imperial a la ciutat de Margus (actual Požarevac) i, tots muntats a cavall d'acord amb els costums huns, van negociar un acord favorable: els romans no tan sols van retornar les tribus fugitives, sinó que també van doblar el tribut de 350 lliures d'or romanes, van obrir les fronteres als mercaders huns i van pagar un rescat de vuit sòlids per cada presoner romà. Durant aquest període, els huns van estendre el seu imperi fins als Alps, el Rin i el Vístula. Durant els següents cinc anys es va mantenir la pau i els dos cabdills huns van dedicar-se a fer incursions a l'Imperi Persa dels sassànides, tot i que van ser derrotats quan intentaven penetrar Armènia.
El 439 els huns i els romans es van acusar mútuament de trencar el tractat de Màrgum. La guerra es va reprendre i davant l'exèrcit d'Àtila i Bleda van caure les ciutats romanes de Viminàcium, Margus, Sigindunum (Belgrad) i Sírmium. Després d'una breu treva el 442, els huns van continuar amb els seus atacs i van saquejar Raciària, Naïssus (Nis), Sàrdica (Sofia), Filipòpolis (Plòvdiv) i Arcadiòpolis. Finalment l'emperador oriental Teodosi II va admetre la derrota i va acceptar un nou tribut encara més elevat als huns.
Poc després va morir Bleda, onze anys després de pujar al tron. Tot i que no es coneixen les causes de la seva mort, al llarg de la història s'ha especulat que Àtila va assassinar-lo durant una cacera.
Una de les poques coses que es coneixen de la vida personal de Bleda és que, després de la gran campanya hun del 441, va obtenir un nan moro anomenat Zerco. A Bleda el divertia tant que va fer-li forjar una armadura a mida perquè el pogués acompanyar durant les campanyes.

## Referències

* ↑ Bóna, István. Les Huns. Le grand empire barbare d'Europe (s.IV-s.V) (en francès). Errance, 2002, p. 39. ISBN 978-2-87772-223-0.
* ↑ Maenchen-Helfen, Otto. The World of the Huns: studies in their history and culture. Berkeley (Calif.): University of California Press, 1973, p. 81-82.
# Bridgeville (Delaware)

Bridgeville és una població dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 1.436 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bridgeville tenia 1.436 habitants, 570 habitatges, i 381 famílies. La densitat de població era de 684,5 habitants per km².
Dels 570 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,7% hi vivien parelles casades, en un 20,9% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.579 $ i la renda mediana per família de 30.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.536 $ mentre que les dones 20.298 $. La renda per capita de la població era de 14.965 $. Aproximadament el 24,9% de les famílies i el 27,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bridgeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bridgeville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gat (Israel)

Gat (coneguda com a Gat dels filisteus) fou una de les cinc ciutats estat filistees al nord-est del país dels filisteus, habitada pels gitites o gittites.
A les cartes de Tell al-Amarna Gat rep el nom de Gimti, i s'esmenta com a rei a Shuwardata, i probablement també a Abdi-Ashirti.
La Bíblia esmenta com a rei de Gat, en temps de David i Salomó, a Akish. La ciutat fou el lloc on vivia Goliat, derrotat per David, i també fou la ciutat d'Ittai que amb 600 soldats va ajudar David en el seu exili d'Absalom; David va fugir a Gat i va servir al seu rei Akish.
El llibre dels reis esmenta Gat com una ciutat ocupada pel rei arameu Hazael de Damasc i les darreres excavacions mostren les restes d'un setge i destrucció al segle ix aC que probablement serien les proves d'aquesta batalla o d'una posterior conquesta pel rei Uzziah (Usies o Azaries) de Juda vers la meitat del segle viii aC (Chron. XXVI 6.). Josefus l'assigna al territori de Dan i diu que Hezekiah (Ezequies) va conquerir les ciutats filistees de Gaza a Gat vers el 700 aC. El seu nom assiri fou Gaimta.
La ciutat va ser habitada més tard però com a lloc secundari o llogaret. Durant les croades es va construir una fortalesa (la Guàrdia blanca) com a part de les fortaleses que protegien Ascaló, però fou ocupada pels aiúbides i va esdevenir una vila àrab conegut per Tell es-Safi que va existir fins al 1948, i després fou anomenat Tel Zafit pels jueus.
Després de suposar-se que era el llogaret de Kuryet al-Gat prop de Beit Jebrin, el lloc de l'antiga ciutat ha estat identificat efectivament com Tell es-Safi (Tel Zafit). S'han trobar nombroses restes i inscripcions entre elles algunes que porten un nom semblant a Goliat, datada vers el segle x aC, que indiquen que aquest tipus de nom estaven en ús a la ciutat però no demostren l'existència de Goliat.
Viccionari
# Roura

Roura és un municipi francès, situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. L'any 2006 tenia 2.942 habitants. Amb Rémire-Montjoly forma part de la zona residencial de Caiena. Limita amb Régina d'est a sud, i més a l'est, Saint-Élie, Kourou, Montsinéry-Tonnegrande, Matoury i Rémire-Montjoly.

## Urbanisme

La comuna està formada de dos burgs principals, el burg créole de Roura i la vila hmong de Cacao. El burg de Roura està situat a 27 km de Caiena al marge dret de l'Oyak, molt a prop del riu Mahury. També hi ha nombroses zones habitades dispersades al llarg dels rius Comté i Orapu: la vila palikur de Favard, les comunitats laosianes de Dacca i haitiana de Fourgassié.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| ? | ? | ? | ? | 1.314 | 1.791 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Història

La comuna fou creada el 1675 amb un establiment dels jesuïtes. Instal·lat al vessant de la muntanya de Roura, es va construir una capella amb l'ajuda d'esclaus indis i negres, posteriorment elevat a la dignitat de la parròquia. És possible que el nom de la zona vingui de la deformació del nom original d'una tribu indígena que hi vivia aleshores, Aroua. La localitat va ser erigida en parròquia el 1725.
Roura es constituí en ciutat el 1991 amb la construcció del pont sobre el riu Mahury. Anteriorment, calia agafar el ferry de La Gabrielle per accedir-hi.
Després dels intents d'establir les penitenciaries de Saint-Augustin, Sainte-Marie i Saint-Philippe, el lloc de Cacao va ser pràcticament abandonat fins que el 1977 s'hi establiren 500 hmongs fugint de Laos. Es van convertir en pròsper poble agrícola que alimenta el mercat de Caiena de fruites, hortalisses i flors tropicals.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | David Riché | |

## Enllaços externs

* Comité de Turisme de la Guaiane, sobre la regió de Roura
* Àlbum de fotos Arxivat 2006-09-26 a Wayback Machine.
* Àlbum de fotos Arxivat 2005-05-13 a Wayback Machine.
* Història amb diaporama Arxivat 2008-11-13 a Wayback Machine.
# Dexter (Minnesota)

Dexter és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 333 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dexter tenia 333 habitants, 130 habitatges, i 89 famílies. La densitat de població era de 88,7 habitants per km².
Dels 130 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,7% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 31,5% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.861 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 14.199 $. Entorn del 7,1% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dexter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dexter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Ivan Utrobin

Ivan Utrobin (10 de març de 1934 - 25 de juny de 2020) fou un esquiador de fons rus que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on va disputar dues proves del programa d'esquí de fons. Formant equip amb Guennadi Vagànov, Igor Voronchikhin i Pàvel Koltxin guanyà la medalla de bronze en el relleu 4x10 km, mentre en els 15 quilòmetres fou quart i en els 30 quilòmetres fou dissetè.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del món d'esquí nòrdic de 1962 i dotze campionats nacionals, quatre en els 50 quilòmetres (1961, 1963, 1965, 1966), tres en els 30 quilòmetres (1960, 1962, 1965) i 70 quilòmetres (1965, 1967, 1968) i un en els 15 quilòmetres (1966) i el relleu (1962).
El 1968, mentre entrenava amb bicicleta, va ser atropellat per un cotxe que li provocà importants fractures en braços i cames. No recuperaria l'anterior nivell i el 1972 deixà de competir.

## Referències

* ↑ Насонов, Александр. «Скончался призёр Олимпиады-1964 по лыжным гонкам Иван Утробин. Ему было 86 лет» (en rus). [Consulta: 11 març 2023].
* ↑ «Olympic cross-country bronze medallist Utrobin dies aged 87», 28-06-2020. [Consulta: 11 març 2023].
* 1 2 3 «Olympedia – Ivan Utrobin». [Consulta: 11 març 2023].
* ↑ «Шеблов Геннадий Михайлович - Олимпийское образование в школе», 11-03-2007. Arxivat de l'original el 2007-03-11. [Consulta: 11 març 2023].
* 1 2 «УТРОБИН Иван Степанович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 11 març 2023].
# Aguínskoie (Zabaikàlie)

Aguínskoie o Aga (buriat: Ага; rus: Аги́нское) és un assentament urbà i centre administratiu del districte d'Aga Buriàtia al krai de Zabaikàlie, Rússia. Es troba a la vall del riu Aga (afluent de l'Amur). Població: 11,717 (Cens rus (2002)); 9,286 (Cens Soviètic (1989)); 7,200 (1967).
Aguínskoie fou fundada el 1811.
# All My Love

«All My Love» és una cançó de la banda britànica Coldplay publicada com a tercer senzill de l'àlbum Moon Music el 4 d'octubre de 2024 mitjançant les discogràfiques Parlophone i Atlantic Records.
# Unprecedented Sh!t

Unprecedented Sh!t és el vint-i-tresè àlbum d’estudi de la cantant i compositora estatunidenca Ani DiFranco (vint-i-un en solitari més els dos en col·laboració amb Utah Phillips).
L’àlbum va ser publicat el disset de maig de 2024 sota el segell de Righteous Babe Records, tant en format CD com en vinil.
Les onze cançons del disc van ser escrites el 2011 i el 2022, i aborden temes socials i/o polítics tals com el patriarcat, la llibertat reproductiva o el canvi climàtic.
Sent quelcom excepcional en la seva discografia, DiFranco deixa la producció i la mescla en mans alienes, en aquesta ocasió del productor BJ Burton, que havia produït un dels seus àlbums favorits, 22, A Million (2016) del cantautor nord-americà Bon Iver.

## Llista de cançons

Totes les cançons foren escrites i compostes per Ani DiFranco, a excepció del segon vers de "More or Less Free" que és de NATEDOGG916.

### Edició en vinil
## Personal

* Ani Difranco – veu, guitarra
* Andy Stochansky – tambor de mà a «Virus»
* Todd Sickafoose – piano elèctric a «New Bible»
* Terence Higgins – bateria a «New Bible»
* Jharis Yokley – bateria a «Baby Roe»
* Joy Clark – veu de fons a «The Knowing»
* Lilli Lewis – veu de fons a «The Knowing»

### Producció

* Producció i Mescla – BJ Burton
* Enregistrament – Mike Napolitano
* Masterització – Huntley Miller
* Disseny – Regan Hagar
* Fotografia portada – Danny Clinch
* Fotografia interior – Ani DiFranco

## Referències

* ↑ «Ani DiFranco - Unprecedented Sh!t (Album)» (en anglès). [Consulta: 25 agost 2024].
# Hibai Arbide Aza

Hibai Arbide Aza (Barakaldo, 17 de setembre de 1979) és un activista, advocat i periodista basc.
Va estudiar Dret i va exercir d'advocat a Barcelona durant nou anys. D'ençà del 2014, però, resideix i fa de corresponsal de televisió a Grècia, concretament per a la cadena veneçolana TeleSur. A més, ha publicat en premsa escrita en diversos mitjans espanyols i internacionals. El 2015, es va unir a Muzungu Producciones, una cooperativa de realitzadors i periodistes dedicats al periodisme social.
Al llarg de la seva trajectòria, s'ha implicat especialment en qüestions relacionades amb les fronteres i la llibertat de moviment; ha cobert, primer com a activista, després com a advocat i ara com a periodista, l'anomenada crisi migratòria a Europa, que ha afectat tant Grècia mateix com els Balcans, l'Orient Mitjà i Alemanya. En els seus treballs tracta sovint altres qüestions socials, els drets civils i les preocupacions del col·lectiu LGBTI.
Avui, a Atenes, mira d'escriure un llibre, fa de discjòquei com a passatemps i fa bicicleta.

## Referències

* ↑ «Defensa de l' #Edifici15o, 4/11/2011 (Cas)». SantsTV, 2011. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ Hita, Elena. «Paty Godoy, Oriol Puig y Santiago Giraldo invitados de la cuarta sesión del Ciclo Planeta UAB» (en castellà). Universitat Autònoma de Barcelona, 29-03-2022. [Consulta: 25 juliol 2022].
* ↑ «[VIDEO Conversa Mal Dita amb Hibai Arbide: “Pandèmia, fronteres i refugiats/des”]». maldecap.com, 19-04-2020. [Consulta: 26 juliol 2022].
* 1 2 «Hibai Arbide Aza» (en castellà). 5W. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ Lupe, Santiago. «Hibai Arbide Aza: “El PSOE debe ser considerado como un partido antiinmigración como lo son los partidos de extrema derecha”» (en castellà). izquierdadiario.es, 03-06-2021. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «Los dos activistas detenidos en Grecia aseguran que desobedecen "para que Euskal Herria sea tierra de acogida"» (en castellà). Público, 28-12-2016. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «Informació» (en castellà). YouTube, 19-09-2014. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «Hibai Arbide: «Europak badaki hori gertatzen ari dela, Europak hori gertatzea nahi du»» (en basc). Hala Bedi, 13-03-2020. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ Arbide Aza, Hibai. «“Por fin dejarán de reírse de mí cada vez que enseño mi DNI”» (en castellà). Pikara Magazine, 13-10-2017.
* ↑ «Hibai Arbide Aza» (en castellà). Ctxt. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «Participants». Free Culture Forum 2015, 2015. [Consulta: 26 juliol 2022].
# Menchu Gutiérrez

Menchu Gutiérrez (Madrid, 1957) és una escriptora i traductora espanyola. Ha publicat els següents poemaris: El grillo, la luz y la novia (1981), De barro la memoria (1987), La mordedura blanca (Premi de Poesia Ricardo Molina, 1989), La mano muerta cuenta el dinero de la vida (1997) i Lo extraño, la raíz (Siruela, 2015). Ha estat inclosa en les antologies Las diosas blancas i Litoral Femenino. I les novel·les Basenji (1994), Viaje de estudios (Siruela, 1995), La tabla de las mareas (Siruela, 1998), La mujer ensimismada (Siruela, 2001), Latente (Siruela, 2003), "Disección de una tormenta" (2005), "Detrás de la boca" (2008), El faro por dentro (Siruela, 2011), una obra sobre els records, la contemplació i el pas del temps, i Araña, cisne, caballo (Siruela, 2014). És, també, traductora de William Faulkner, Anne Brontë o Edgar Allan Poe, entre altres autors.vidual encaminada al compliment de l'extrema consciència;

## Referències

* ↑ «Les clarianes del temps». CCCB. [Consulta: 22 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Menchu Gutiérrez - Lloc web oficial (castellà)
# Wulfenita

La wulfenita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la scheelita. Originàriament, aquest mineral va ser anomenat plumbum spatosum flavo-rubrum, ex Annaberg, Austria l'any 1772 per Ignaz von Born. Va ser reanomenada l'any 1845 per Wilhelm Karl von Haidinger en honor del mineralogista austríac Franz Xaver von Wulfen (1728-1805).

## Característiques

La wulfenita és un molibdat de plom amb fórmula Pb(MoO₄). Cristal·litza en el sistema tetragonal en forma de cristalls fins tabulars d'un brillant color vermell-taronja o taronja-groc. La seva duresa a l'escala de Mohs oscil·la entre 2,5 i 3. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'stolzita, Pb(WO₄). Pertany al grup scheelita de minerals juntament amb la powel·lita, la raspita i l'stolzita.

## Formació i jaciments

És un mineral secundari i escàs que es troba en jaciments de plom en les zones d'oxidació hidrotermal. Apareix associada a altres minerals com ara: vanadinita, smithsonita, piromorfita, mimetita, limonita, hemimorfita, fluorita, cerussita, descloizita, plattnerita o anglesita.
A Catalunya s'ha descrit, per exemple, a la pedrera de la Carretera de les Aigües (Collserola), a la pedrera Berta (Sant Cugat del Vallès-El Papiol), a Cierco (Vilaller), a Prullans (Baixa Cerdanya) i a la mina Atrevida (Vimbodí). A la mina Teresita (Sant Fost de Campsentelles) s'ha descrit la varietat Chillagita.

## Varietats

Es coneixen les següents varietats:
* La chillagita, una varietat que conté tungstè.
* La wulfenita càlcica, o calcowulfenita, una varietat amb calci que substitueix el plom fins almenys una proporció Ca:Pb = 1:1,7.
* La wulfenita cròmica, una varietat que conté crom.
* La wulfenita vanàdica, o eosita, una varietat de wulfenita que conté vanadi en substitució de molibdè.

## Referències

* ↑ «Wulfenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2015].
* 1 2 «Scheelite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «Stolzite-Wulfenite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «Mineral Location Search». [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Chillagite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «Calcian Wulfenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «Chromian Wulfenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2015].
* ↑ «Vanadian Wulfenite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 15 febrer 2015].
# Caïnita

La caïnita o kainita és un mineral de la classe dels sulfats. Va ser descoberta en 1865 a Saxònia (Alemanya), sent nomenada a partir del terme grec καινóς (kenós), que significa 'recent' o 'contemporani', en al·lusió a la seva recent formació com a mineral secundari.

## Característiques

És un sulfat de potassi i magnesi, amb part dels anions substituïts per clorur. A més està hidratat. L'hàbit és de cristalls tabulars gruixuts, exhibint sovint nombroses formes. Apareix de manera granular massiva, formant crostes i raïms que recobreixen la superfície de cavitats i fissures, en les quals els cristalls individuals poden aconseguir grans dimensions de fins a deu centímetres. El mineral pur és incolor, però és freqüent que presenti impureses que li donen variades coloracions: groc, marró, verd-gris, vermell, violeta o blau. És incolora sota llum transmesa. Quan és de color violeta es descoloreix a 150 °C. La varietat blava té com a impuresa H₂S. Té un sabor salat i amarg.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la caïnita pertany a «07.DF - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana i grans» juntament amb els següents minerals: uklonskovita, natrocalcita, metasideronatrita, sideronatrita, despujolsita, fleischerita, schaurteïta, mallestigita, slavikita, metavoltina, lannonita, vlodavetsita, peretaïta, gordaïta, clairita, arzrunita, elyïta, yecoraïta, riomariïta, dukeïta i xocolatlita.

## Formació i jaciments

Apareix en jaciments de minerals de potassi d'origen oceànic, com a mineral secundari a partir de metamorfisme o per resolució a partir de les aigües subterrànies; poques vegades un sublimat volcànic. Sol trobar-se associada a altres minerals com: silvita, halita, carnallita, kieserita, polihalita, langbeinita o picromerita.

## Referències

* ↑ «Kainite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 abril 2014].
* ↑ Leonhardt y Kühn (1935) Centralblatt für Mineralogie, Geologie und Paleontologie, Stuttgart: 193.
# Kutnohorita

La kutnohorita és un mineral de la classe dels carbonats. Va rebre aquest nom l'any 1901 per Antonín Bukovský, en honor de la seva localitat tipus, la ciutat de Kutna Hora (República Txeca). Pertany al grup de la dolomita.

## Característiques

La kutnohorita és un carbonat de calci, ferro i manganès, amb la mateixa estructura cristal·lina dels minerals del grup de la dolomita, tots ells carbonats càlcics. Forma una sèrie de solució sòlida amb l'ankerita, en la qual la substitució gradual del manganès per ferro va donant els diferents minerals de la sèrie. Forma una altra sèrie amb la dolomita, amb substitució gradual del manganès per magnesi.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la kutnohorita pertany a «05.AB: Carbonats sense anions addicionals, sense H₂O, alcalinoterris (i altres M$^{2+}$)» juntament amb els següents minerals: calcita, gaspeita, magnesita, otavita, rodocrosita, siderita, smithsonita, esferocobaltita, ankerita, dolomita, minrecordita, aragonita, cerussita, estroncianita, witherita, vaterita, huntita, norsethita, alstonita, olekminskita, paralstonita, baritocalcita, carbocernaita, benstonita i juangodoyita.

## Formació i jaciments

Apareix en jaciments relacionats amb sediments mangànics. Sol trobar-se associada a altres minerals com: rodocrosita, aragonita o calcita. A més dels elements de la seva fórmula, és molt freqüent que porti impureses de ferro i de magnesi, que li donen tonalitats de color.

## Varietats

La parakutnahorita és una varidad amb igual composició química però que presenta una estructura cristal·lina més desordenada semblant a la de calcita, no tant com l'estructura ordenada de dolomita que presenta la kutnohorita.

## Referències

* ↑ «Kutnohorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 setembre 2014].
* ↑ «Dolomite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 setembre 2014].
* ↑ «Ankerite-Kutnohorite Series» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 setembre 2014].
* ↑ «Parakutnahorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 setembre 2014].
# Schoenefeldia

Schoenefeldia és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Schoenefeldia gracilis Kunth
* Schoenefeldia transiens Chiov.