OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mutualisme (teoria econòmica)

El mutualisme és una teoria econòmica socialista llibertària, pertanyent al segment individualista de l'anarquisme, que propugna que els individus han de rebre el producte complet del seu treball. És favorable al mercat i al lliure intercanvi entre productors i a la propietat entesa com a ús personal i usdefruit. La seva fi és aspirar a una societat lliure, horitzontal i igualitària.
També se l'anomena anarquisme de mercat o anticapitalisme de lliure mercat.

## Principis del mutualisme

El mutualisme és un sistema que es basa en les tendències associatives dels éssers humans per a aconseguir satisfer les seves necessitats a través de la cooperació voluntària i pacífica, l'ajuda mútua i la solidaritat en un model on els productors intercanvien lliurement productes i serveis. Kevin Carson explica:
La seva visió última és una societat en la qual l'economia estigui organitzada entorn del mercat lliure entre productors, i la producció estigui duta per artesans i camperols autònoms, petites cooperatives de productors, empreses grans controlades pels treballadors i cooperatives de consumidors. El grau en el qual encara existeix el treball assalariat (que és probable, si no ho suprimim per la força), la supressió dels privilegis estatistes resultarà que el salari natural del treballador, com Benjamin Tucker va dir, serà el seu producte complet.
És una teoria econòmica i social de caràcter evolucionista, però això no exclou que els mutualistes siguin partidaris de la revolució social; és més, consideren ambdues coses com a part del mateix procés.
És el model econòmic al que usualment s'han adherit els anarquistes individualistes, de tal manera que aquests solen considerar ambdues coses com més o menys el mateix. No obstant això, altres persones comenten que existeixen algunes diferències entre la visió del mutualisme de Pierre-Joseph Proudhon i la dels anarquistes individualistes, situant-se la visió de Proudhon en un punt intermedi entre l'individualisme i el col·lectivisme.

## Referències

* ↑ «What is Mutualism?» (en anglès). The Mutualist WordPress, 13-03-2014.
* ↑ «A. WHAT IS MUTUALISM?». [Consulta: 21 octubre 2018].
# Boonville (Indiana)

Boonville és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 6.834 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Boonville tenia 6.834 habitants, 2.688 habitatges, i 1.854 famílies. La densitat de població era de 894,4 habitants per km².
Dels 2.688 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,2% hi vivien parelles casades, en un 12,4% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.913 $ i la renda mediana per família de 42.096 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.264 $ mentre que les dones 22.227 $. La renda per capita de la població era de 15.869 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Boonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Boonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Xiclet

El xiclet o goma de mastegar és una llaminadura per a mastegar amb gust dolç. Si bé la major part de les actuals empren una base de plàstic neutre, l'acetat polivinílic, fins fa relativament poc temps el xiclet utilitzava encara la saba d'un arbre tropical, fet al qual deu el nom. El seu nom prové del xicle (originàriament del mot nàhuatl tziktli [ˈt͡sikt͡ɬi] 'cosa agafatosa') via l'espanyol, que és un polímer gomós que s'obté de la saba de l'arbre Manilkara chicle, un arbre de la família de les sapotàcies originari de Mèxic i Amèrica Central. Perquè té un gust dolç i aromàtic, nombrosos pobles amerindis l'utilitzaven per a mastegar.

## Referències

* ↑ Aira, Toni «El xiclet és un llegat dels hàbits higiènics de l'antigua cultura maia». Sàpiens [Barcelona], núm. 79, 5-2009, p. 13. ISSN: 1695-2014.
* ↑ Duran, Xavier «El xiclet». Sàpiens [Barcelona], núm. 104, 6-2011, p. 22. ISSN: 1695-2014.
Viccionari
# Zwitterió

Un zwitterió (de l'alemany "zwitter", "híbrid", "hermafrodita") és un compost químic que és elèctricament neutre, però que té càrregues formals positives i negatives en àtoms diferents. Els zwitterions són polars i normalment presenten una elevada solubilitat en aigua i força baixa en molts dissolvents orgànics de caràcter apolar.
Els amfòlits són molècules que contenen grups àcids i grups bàsics (i són, per tant, amfòters) que existeixen com a ions dipolars en certs intervals de pH. El pH al qual totes les molècules estan en la forma d'ió dipolar es coneix com a punt isoelèctric de la molècula. Les molècules amfòlites són excel·lents per a l'elaboració de les dissolucions tampó, ja que aguanten lleus addicions d'àcids o bases i esmorteeixen els canvis de pH de la dissolució per ionització selectiva. En presència d'àcids, aquestes molècules acceptaran ions d'hidrogen, que eliminen de la dissolució. Al contrari, en presència de bases, donaran ions d'hidrogen a la dissolució, i esmorteiran igualment el pH.

## Aplicacions dels zwitterions

* Són utilitzats com a agents esmorteïdors en la majoria de les millors dissolucions tampó:
** Els àcids aminosulfònics basats en MES, MOPS, HEPES, PIPES o CAPS
** Els àcids aminocarboxílics (aminoàcids) derivats de la glicina, i els seus derivats bicina, tricina, i alanina
* Usats com detergents:
** CHAPS
* Productes naturals com els alcaloides, psilocibina i àcid lisèrgic.
Exemples menys comuns de zwitterions són:
* Zwitterions quininoides.
* Drogues com ara la Fexofenadina (Allegra ®).

## Vegeu també

* Aminoàcid

## Referències

* ↑ IUPAC., IUPAC Compendium of Chemical Terminology, Electronic Version Arxivat 2007-01-29 a Wayback Machine.. Retrieved November 12, 2006.
Viccionari
# Pottawattamie Park

Pottawattamie Park és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 300 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pottawattamie Park tenia 300 habitants, 121 habitatges, i 86 famílies. La densitat de població era de 463,3 habitants/km².
Dels 121 habitatges en un 26,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 25,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 22,3% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 22,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.500 $ i la renda mediana per família de 46.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 63.750 $ mentre que les dones 22.292 $. La renda per capita de la població era de 24.383 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pottawattamie Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pottawattamie Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luci Eli Preconi Estiló

Luci Eli Preconi Estiló (en llatí Lucius Aelius Praeconius Stilo) va ser un cavaller i gramàtic romà probablement del segle ii aC.
Ciceró el descriu com a molt expert en literatura grega i romana i especialment en obres llatines antigues. Va instruir a Marc Terenci Varró que en parla amb molt de respecte i va ser també mestre de retòrica de Ciceró. Va rebre el nom de Praeconinus, perquè el seu pare era un praeco (pregoner), i el de Stilo (stilus, estil, manera d'escriure) per la qualitat dels seus escrits.
Era membre del partit aristocràtic i va acompanyar a Quint Cecili Metel Numídic a l'exili el 100 aC i junts van retornar a Roma l'any 99 aC. No va aspirar a cap magistratura i no va parlar en públic però va compondre discursos pels seus amics, que Ciceró no aprecia gaire.
Va escriure uns comentaris sobre les cançons dels salii i sobre les Lleis de les dotze taules, i una obra anomenada De Proloquiis. És considerat el fundador dels estudis gramaticals a Roma.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/921?rgn=full+text;view=image;q1=StiloSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 913. ]
# Perovskita

La perovskita és un mineral format per òxid de calci i de titani, de fórmula CaTiO₃. Pertany al subgrup de la perovskita. El seu nom prové del mineralogista rus L. A. Perovski.
S'anomena també perovskita a l'estructura en què cristal·litzen un nombre considerable d'òxids ternaris (p.e. $CaTiO_{3}$, $GdFeO_{3}$). La seva forma més senzilla (perovskita simple) correspon al cas en què l'òxid ternari té fórmula general $ABC_{3}$, on $A$ i $B$ són cations i $C$ és un anió (oxigen, fluor…). En aquest cas, els cations B es col·loquen en els vèrtexs d'un cub, els cations $A$ en el centre del cub, i els anions $C$ al punt mitjà de les arestes del cub. Això fa que els cations $B$ estiguin envoltats de sis anions $C$ formant un octàedre.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la perovskita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, latrappita, lueshita, natroniobita, barioperovskita, lakargiita, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauita, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaita, dessauita-(Y), cleusonita, gramaccioliita-(Y), diaoyudaoita, hawthorneita, hibonita, lindqvistita, magnetoplumbita, plumboferrita, yimengita, haggertyita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeita, zenzenita i mengxianminita.

## Vegeu també

* Cel·la solar de perovskita

## Enllaços externs

* Mindat (anglès)
# Leonid Bartèniev

Leonid Bartèniev (Poltava, 10 d'octubre de 1933 - Moscou, 17 de novembre de 2021) fou un atleta ucraïnès, especialista en curses de velocitat, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960. Posteriorment fou un destacat entrenador.
Va quedar orfe de ben petit. Son pare fou víctima de les purgues estalinistes i la seva mare va morir el 1942.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne, on disputà tres proves del programa d'atletisme. Formant equip amb Boris Tokaryev, Yuri Konovalov i Vladimir Sukharyev, guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres, mentre en els 100 i 200 metres quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, va disputar dues proves del programa d'atletisme. Revalidà la medalla de plata en els 4x100 metres, en aquesta ocasió formant equip amb Gusman Kosanov, Yuri Konovalov i Edvin Ozolinš. En els 200 metres quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze en els 4x100 metres al Campionat d'Europa d'atletisme, el 1954 i 1958. Al Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants va guanyar una medalla d'or i una de bronze el 1955 i dues de plata el 1957. A la Universíada de 1961 guanyà una medalla d'or.
Es proclamà campió de la URSS dels 100 metres el 1958, dels 200 metres el 1957 i 1959, i del 4x100 metres el (1955, 1958 i 1959. Va posseir nombrosos rècords de la URSS.
El 1961 entrà a formar part de l'equip d'entrenadors soviètics i entre 1964 i 1980 fou l'entrenador de la selecció nacional de la URSS als Jocs Olímpics.

## Millors marques

* 100 metres llisos. 10.2" (1960)
* 200 metres llisos. 20.9" (1957)

## Referències

* ↑ «Бартенев Леонид», 29-05-2014. Arxivat de l'original el 2014-05-29. [Consulta: 27 juny 2020].
* 1 2 Leonid Bartèniev a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Berlin 2018 Statistics Handbook». european-athletics.org [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ «World Student Games (UIE)». [Consulta: 26 juny 2020].
* ↑ «World Student Games (Universiade - Men)». [Consulta: 27 juny 2020].
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 17, 25 i 194. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «БАРТЕНЕВ Леонид Владимирович | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 27 juny 2020].
* ↑ Fitxa a trackfield.brinkster.net
# Nakharar

Nakharar, en plural nakharark (armeni: նախարար, naxarar) era un títol nobiliari de la gran noblesa d'Armènia, de caràcter hereditari. Al segle iv hi havia unes 170 famílies de nakharark. El seu significat és 'aquell que té la família' però l'origen podria derivar del persa nafa (nació) o nakh (inici o origen). Al cap de la família, se l'anomena nakharar, nahapet o tanuter. Els altres membres de cada família o casa governaven porcions del domini familiar.
Els nakharark tenien una gran autoritat i se'ls anomenava també ishkhans o prínceps. El sistema s'ha anomenat feudal, però hi ha grans diferències. Una sola persona governa de fet tot el patrimoni, però se'l considera propietat de tota la família extensa. Si un dirigent mor sense deixar hereu, una altra branca de la mateixa família es fa càrrec de les possessions. Només es podien vendre les propietats a un membre de la família o amb el permís de la família, i això podria explicar perquè les famílies de la noblesa armènia eren endogàmiques, per evitar la dispersió del patrimoni.
Els nakharark tenia el comandament sobre els nobles dels seus dominis, als que podien cridar a la guerra; si arribava el cas també podia formar una milícia amb els habitants dels seus territoris. Un nakharar era el jutge suprem i cap de l'administració, i recaptava els impostos. Fins i tot els bisbes i clergue els obeïen dins dels seus dominis.
Les principals famílers de nakharark eren:
* Kamsarakan (governaven Arxarunik i Shirak) amb seu a Ervandashat. Tenien el títol militar hereditari de sparapet o comandant suprem de l'exèrcit.
* Mamikonian (governaven Taron, Bagrevand i Aragadzotn) amb seu principal a Valarshapat però amb seus secundàries a Mouch i Olakan. Dvin estava als seus dominis. Els Mamikonian eren també sparapets hereditaris però d'infanteria.
* Siuni (governaven Siunia) amb seu a Dzlouk al districte de Phaitakaran
* Bagràtides (governaven Ingilene o Ankl, la vall de Tshorokh al Taik, el país de Sper o Ispir i Baibert, el Kogovit, el Timoriq i Gogtn) amb seus a Ankl, Sembatavan, Sper, Bagaran i Dariunq (aquesta darrera al Kogovit). Tenien el títol hereditari de Tagadir (posa-corones, amb el dret de coronar els reis) i d'aspet (cap de la cavalleria).
* Reixtuní (governaven la regió del llac Van, regió anomenada Reixtunik al sud del llac, la província de Mokq, i el Beznunik al nord del llac) amb seu a Khelat.
* Artsruní (governaven el Petit Albag i Kordjaiq o Corduena) amb seu a Hadamakert. Tenien el títol hereditari d'Artsuvuní (porta àligues).
* Amatuní (governaven l'Airarat o Aragodzotn) amb seu a Osakan.
* Apahuní (governaven l'Apahunik al Turuberan)
* Vahevuní (governaven part del Turuberan) amb seu a Mardali.
* Gnuní (governaven l'Akhiovit al Turuberan) amb seu a Malazgird.
* Karbelian
* Mandakuni
* Remposian

## Referències

* ↑ Kurkjian, Vahan M. A history of Armenia. Nova York: Armenian General Benevolent Union of America, 1959, p. 326-327.
* ↑ Atabekian, Vrej. «Armenian Princely Families». The Union of Armenian Noblemen. Arxivat de l'original el 2020-07-31. [Consulta: 24 novembre 2021].

## Vegeu també

* Llista de nakharark
* Sepuh
# Odon (Indiana)

Odon és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.376 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Odon tenia 1.376 habitants, 601 habitatges, i 378 famílies. La densitat de població era de 565,2 habitants/km².
Dels 601 habitatges en un 25,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 35,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 24,3% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 23,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.667 $ i la renda mediana per família de 42.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.438 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 20.020 $. Entorn del 8,7% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Odon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Odon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bandera de Mònaco

La bandera de Mònaco està formada per dues franges horitzontals de la mateixa grandària, de color vermell (la superior) i blanc. Posseeix els mateixos colors que la bandera d'Indonèsia, però la monegasca és més llarga, i la bandera de Polònia que té la franja superior blanca i la inferior vermella. El vermell i el blanc són els colors heràldics de la Casa de Grimaldi des de l'any 1339.
Mònaco ha usat una bandera com l'actual bandera d'Estat però en la qual figuraven les versions anteriors de l'escut d'armes que ha estat usada pràcticament des de la fundació del principat (tret del període que va estar annexionat a França de 1793 a 1814). La versió actual de la bandera nacional va ser adoptada el 4 d'abril de 1881.
Va existir un estendard compost pel losange amb els colors de la Casa de Grimaldi (en terminologia heràldica "losange de plata i gules") molt usat durant el segle xvii.

## La bandera d'Estat

La bandera d'Estat de Mònaco és de color blanc, les proporcions de la seva ample i llarg són de 2:3. En el centre de la bandera figura l'escut de Mònaco. Aquesta bandera té pocs usos respecte a altres països: S'hissa en el palau del Príncep, en algunes dependències governamentals i com estendard del Príncep quan accedeix al seu vaixell.

## Estendard del Príncep

L'estendard del Príncep es compon de les armes de la Casa dels Grimaldi sobre un fons blanc. Les dimensions són de 3:4 o 5:6 si s'usa amb serrells.

## Referències

* 1 2 «Art.7 Titre I. La Principauté - Les Pouvoirs Publics» (en francès). Gouvernement Princier. Principauté de Monaco. [Consulta: 4 novembre 2015].
# Fraates II de Pàrtia

Fraates II va ser rei de Pàrtia del 136 aC al 127 aC.
Va succeir al seu pare Mitridates quan aquest va morir el 136 aC. El 130 aC Antíoc VII Sidetes va organitzar una expedició contra els parts als quals va derrotar el riu Licos (el Zab). Armènia, Mèdia Atropatene i la Persis es van revoltar contra la sobirania dels parts. El rei part va alliberar llavors a Demetri II amb la idea que en reclamar el tron causaria disturbis a l'Imperi Selèucida. El 129 aC els parts van iniciar una ofensiva a Mesopotàmia i Antíoc VII va ser derrotat en la batalla d'Ecbàtana, en la que va morir i el seu fill Seleuc va caure presoner. L'hegemonia de Pàrtia sobre Mesopotàmia va esdevenir indiscutible i Osroene es va independitzar.
Babel es va ocupar cap a l'any 126 aC al sàtrapa de Caracene que s'havia fet independent, junt amb tot el nord d'aquest regne. Va ser nomenat governador de la part nord de Caracene un tal Himeros (nomenat sàtrapa de Mesene) que era un funcionari part, però Hispaosines es va poder mantenir uns anys al sud amb el títol de rei de Caracene. El 127 aC Fraates II va morir en la lluita contra la devastadora invasió dels saces. El va succeir el seu oncle Artaban II, germà de Mitridates I.

## Referències

* ↑ Jakobsson, Jens. «Seleucid Empire (306 - c.150 BCE)» (en anglès). Iran Chamber Society, 2004. [Consulta: 2 febrer 2018].
* ↑ Segal, J. B.. «Abgar». A: Encyclopædia Iranica (en anglès), p. 210-213.
* ↑ Curtis, Vesta Sarkhosh; Stewart, Sarah. The Age of the Parthians, Ideas of Iran, vol. 2, (en anglès). London: I. B. Tauris, 2007, p. 11.
# Batesville (Indiana)

Batesville és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 6.033 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Batesville tenia 6.033 habitants, 2.240 habitatges, i 1.581 famílies. La densitat de població era de 400,2 habitants per km².
Dels 2.240 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 13,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.115 $ i la renda mediana per família de 58.590 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.862 $ mentre que les dones 29.127 $. La renda per capita de la població era de 21.892 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Batesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Batesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nescús

Nescús (en francès Nescus) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana