OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# BlueWillow AI

BlueWillow és una eina d'intel·ligència artificial que permet generar una imatge a partir d'un prompt que l'usuari presenta. Aquesta permet crear logotips, gràfics, escenes fotogràfiques realistes, etc. L'usuari obté una varietat d'imatges generades amb intel·ligència artificial que mostren el que es demana en el prompt i així l'usuari no necessita fer ús d'eines més complexes pels seus dissenys.
Així mateix, BlueWillow ofereix un servei comparable a altres eines d'imatge generada per IA com Midjourney o DALL-E, encara que BlueWillow és totalment gratuïta i la pot utilitzar qualsevol. Tanmateix, també inclou alguns plans de pagament per tal d'obtenir una imatge encara més encertada.

## Funcionament

Per fer ús de l'eina BlueWillow cal que l'usuari accedeixi a la seva pàgina i, un cop allà, escrigui un prompt de la seva elecció i cliqui en "Generate Artwork". El següent pas demana introduir el correu electrònic de l'usuari o bé obrir l'aplicació de Discord. D'aquesta manera, en pocs segons, en el teu estudi IA, s'hi mostrarà la imatge creada. A més, l'usuari pot escollir el model d'intel·ligència artificial que desitja que generi la imatge. En el pla gratuït s'inclou el model BlueWillow v4, Stable Diffusion v2.1 i Google Imagen. Un cop creades les imatges l'usuari pot redefinir o regenerar els treballs i compartir-los amb la comunitat.
Per tal d'obtenir més informació sobre l'eina d'IA, s'ofereix a l'usuari la possibilitat d'unir-se a la seva comunitat de Discord i així poder rebre informació sobre nous anuncis i notícies de la plataforma.

## Característiques

BlueWillow utilitza una interfície que permet que tothom pugui utilitzar-lo, ja que no requereix coneixements experts, sinó que només cal que s'introdueixi el prompt. Així mateix, permet generar diferents tipus d'imatges, des de logotips i gràfics fins a imatges realistes, convertint prompts textuals en obres d'art creades amb intel·ligència artificial.
Les imatges que s'obtenen amb BlueWillow, poden usar-se tant per a ús personal com comercial, creant peces úniques per a cada usuari.

## Referències

* ↑ «Future Tools - BlueWillow». [Consulta: 16 desembre 2023].
* ↑ «What Is BlueWillow AI And How To Use It - Dataconomy» (en anglès americà), 19-06-2023. [Consulta: 16 desembre 2023].
* 1 2 «BlueWillow | Free AI Art Generator» (en anglès). [Consulta: 16 desembre 2023].
* 1 2 «Blue Willow - AI Tool Reviews, Pricing and Alternatives 2023». [Consulta: 16 desembre 2023].
# Simonsberg

Simonsberg és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 8 kilòmetres de Husum a la península d'Eiderstedt. El 2022 tenia 837 habitants.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties» (en anglès), 13 juliol 2024. [Consulta: 15 març 2025].
# Exèrcit Ciutadà Irlandès

L'Exèrcit Ciutadà Irlandès (anglès Irish Citizen Army, (ICA), gaèlic irlandès: Arm Saoránach na hÉireann), fou un petit grup de voluntaris entrenats establert a Dublín per a defensar de la policia les manifestacions dels treballadors. Fou creat per James Larkin i Jack White. Altres membres destacats en foren James Connolly, Sean O'Casey, la Comtessa Markievicz, Francis Sheehy-Skeffington.

## Fonts

* James Larkin, The Lion of the Fold per Donal Nevin.
* Ireland's Independence 1880–1923 per Oonagh Walsh
* Six Days to Shake an Empire per Charles Duff
* The Imagination of an Insurrection: Dublin, Easter 1916 per William Irwin Thompson
* The IRA 1926-1936, Brian Hanley
* The Irish Citizen Army 1916-1913, D.R. O'Connor Lysaght, a History Ireland, Vol. 14, No. 2, April/May 2006.
* The Irish Citizen Army, Labour clenches its fist! Arxivat 2015-02-02 a Wayback Machine., Ciaran Perry.

## Bibliografia

* Anderson, W.K. 1994. James Connolly and the Irish Left. Dublin: Irish Academic Press. ISBN 0-7165-2522-4.
* Fox, R.M. 1943. The History of the Irish Citizen Army. Dublin: James Duffy & Co.
* Greaves, C. Desmond. 2004 [New edition]. Liam Mellows and the Irish Revolution. Belfast: Foilseacháin an Ghlór Gafa. ISBN 1-905007-01-9.
* Hanley, Brian. 2002. The IRA: 1926-36. Dublin: Four Courts Press. ISBN 1-85182-721-8.
* Robbins, Frank. 1978. Under the Starry Plough: Recollections of the Irish Citizen Army. Dublin: The Academy Press. ISBN 0-906187-00-1.
* O'Casey, Sean (as P. Ó Cathasaigh). 1919. Story of the Irish Citizen Army. London: Journeyman.
# Stóra Dímun

Stóra Dímun (Gran Dímun) és una illa del sud de les Fèroe, la setzena més petita amb només 2,6 km². És muntanyosa (alçada màxima: 396 m al Høgoyggj) i només accessible amb mar tranquil. Actualment només és habitada per una desena de persones (2021), si bé antigament havia tingut més habitants, tal com palesa la Saga Faereyinga (Saga dels feroesos) del segle xiii. Fins a la dècada de 1920 hi havia restes d'una església.
L'illa forma part del grup d'illes anomenades Útoyggjar (illes exteriors o perifèriques en feroès), que tenen en comú la mala comunicació amb la resta d'illes i escassa població.

## Referències

* 1 2 «Population 01.01.2020» (en anglès). Statistical Database, 01-01-2020. [Consulta: 11 setembre 2021].
* ↑ «Løgtingslóg um at veita stuðul til íløgur í infrakervið á útoyggjum» (en feroès). Lógasavnid. [Consulta: 15 juliol 2019].

## Vegeu també

* Llista de fiords de les Illes Fèroe
# Frank Klawonn

Frank Klawonn (Schwedt, 22 de març de 1966) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del món de rem, el 1986 i 1987, així com cinc campionats de l'Alemanya Oriental.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Frank Klawonn». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Frank KLAWONN» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# Cometa Ikeya-Seki

    Hi ha dos cometes anomenats Ikeya-Seki: C/1965 S1 (aquest), i C/1967 Y1 (1968 I, 1967n).
El cometa Ikeya Seki (C/1965 S1) va ser descobert independentment pels astrònoms aficionats Kaoru Ikeya i Tsutomu Seki, amb uns 15 minuts de diferència d'un a un altre, el 18 de setembre de 1965, a les 19$^h$12$^m$, a l'oest de l'estrella "Alphard" (α Hydrae) amb una magnitud estimada de 8, presentant-se difús amb condensació. El 19 de setembre a les 18$^h$57$^m$36$^s$ ho confirmava el Smithsonian Astrophysical Observatory des de Woomera (Austràlia). Des d'un primer moment se li reconeix com un cometa "suïcida" o de Kreutz, augmentant el seu brillantor ràpidament. Així en 1 d'octubre va tenir una magnitud aproximada de 5,5 i el dia 12 del mateix mes, de 2; i una cua d'uns cinc graus de longitud. Va passar pel periheli a 0,007786 U.A. del Sol el 21 d'octubre de 1965 a les 4$^h$24$^m$, podent-se ser vist en ple dia, tapant amb la mà el disc solar. En eixe moment va poder tenir una magnitud de —10 o —11. La cua del cometa va aconseguir una longitud de 20 a 25 graus en els últims dies d'octubre i primers de novembre. En el seu afeli s'allunya de l'astre rei fins a 183,192214 U.A. El seu període de revolució és de 876,684262 anys. Hi ha una possibilitat que aquest cometa fóra el retorn del gran cometa X/1106 C1, que va ser vist en plena llum del dia en tot Europa.-
Dels sis cometes descoberts per Kaoru Ikeya, el 1966 R$_1$ (Ikeya-Everhart), és parabòlic; els restants de períodes grandíssims:
* 1963 A1 (Ikeya) amb un període de 932,490861 anys.
* 1964 N1 (Ikeya) amb un període de 391,431491 anys.
* 1965 S1 (Ikeya-Seki) amb període de 876,684262 anys.
* 1967 I1 (Ikeya-Seki) amb període de 89.488,683726 anys.
* 153P/Ikeya-Zhang amb 373,425796 anys de període.
Comet Ikeya-Seki, vist des de Canberra el 31 d'octubre de 1965. Dibuix de David Nicholls.
# Vot paral·lel

Els sistemes de vot paral·lel són sistemes de votació mixtos en què els votants participen en dues eleccions concurrents que utilitzen sistemes electorals diferents i en què una elecció sovint no té cap influència directa sobre els resultats de l'altra. Si la influència o l'impacte d'una elecció sobre l'altra és gran, llavors es tracta només d'un sistema de representació proporcional mixta. El sistema de membres suplementaris (SMS) és el sistema de vot paral·lel més utilitzat i que combina l'escrutini uninominal majoritari amb la representació proporcional.
Amb el SMS, un percentatge predeterminat dels membres del parlament hi són elegits amb l'escrutini uninominal majoritari; és a dir, competeixen en eleccions locals a llurs respectives circumscripcions, i el candidat que hagi aconseguit el major nombre de vots, n'és elegit com a representant. La resta dels membres del parlaments són elegits per mitjà de l'escrutini proporcional plurinominal; és a dir, assignats a partir de les llistes de partits (obertes o tancades) en proporció al nombre total de vots que cada partit va rebre en les eleccions. Els diputats electes amb el primer mètode sovint es coneixen com a "diputats uninominals", i els diputats electes amb el segon mètode, com a "diputats plurinominals".
A diferència dels sistemes de representació proporcional mixta, en què s'aconsegueix la representació proporcional en tot el parlament (és a dir que el nombre de seients assignats a cada partit correspon a la proporció dels vots que els partits van obtenir en les eleccions), en el SMS, la proporcionalitat està confinada només a la secció del parlament assignada amb el mètode de representació proporcional. Així, si un partit aconsegueix el 5% dels vots, només li serà assignat el 5% dels seients dels diputats plurinominals, sense importar el nombre de seients que hagi guanyat uninominalment, fins i tot si no n'aconsegueix cap.
Alguns països, com a Mèxic, estableixen límits al nombre de seients assignats plurinominalment, per evitar que un partit sigui "sobrerepresentat", sovint posant un límit al nombre de seients que un partit pot tenir en total (uninominals i plurinominals), o a la diferència entre el percentatge de vots obtinguts en les eleccions i el percentatge de seients que el partit obté en total (uninominals i plurinominals).

## Ús
### Andorra

A Andorra s'usa un sistema de vot paral·lel en les Eleccions al Consell General. En aquestes eleccions, la meitat dels 28 consellers generals s'elegeixen amb escrutini proporcional plurinominal en llistes tancades, i l'altra meitat s'elegeixen en un sistema majoritari plurinominal a raó de dos consellers per a cadascuna de les set parròquies.

## Vegeu també

* Representació proporcional mixta
# Abelisaure

L'abelisaure (Abelisaurus comahuensis) fou una espècie de dinosaure descendent dels primitius ceratosaures. Es tracta de l'única espècie del gènere Abelisaurus. Se n'han trobat restes fòssils a l'oest de l'Argentina. Caçava titanosaures i altres preses.
Tenien unes extremitats superiors comparativament petites per a la seva mida total, amb quatre dits petits i gruixuts, que no els eren de gaire utilitat. Un altre tret important era el seu crani. Tenien un enorme cap amb una mandíbula inferior bastant feble en comparació amb la superior. El seu crani era molt gros, amb unes òrbites oculars i fosses nasals enormes, però el més destacable era l'obertura prenasal típica dels arcosaures, destinada a allotjar els músculs mandibulars i a alleugerir el pes total del cap.

## Referències

* ↑ Entrada «Abelisaurus comahuensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ Paul, 2016, p. 87.

## Bibliografia

* Paul, G. S. The Princeton Field Guide to Dinosaurs (en anglès). 2a edició. Princeton University Press, 2016. ISBN 9781400883141.
# Cua-roig de McCall

El cua-roig de McCall (Erythrocercus mccallii) és una espècie d'ocellpertanyent al gènere Erythrocercus. No hi ha consens taxonòmic sobre la família a la que pertany, variant entre els eritrocèrcids (Erythrocercidae) o bé els escotocèrtids (Scotocercidae).
Habita les zones forestals d'Àfrica central i Occidental, al sud de Mali, Sierra Leone, Libèria, Costa d'Ivori, Ghana, Nigèria, sud de Camerun, sud-oest de la República Centreafricana, Guinea Equatorial, el Gabon, República del Congo, República Democràtica del Congo i oest d'Uganda. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Cua-roig de McCall». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* 1 2 «Cupwings, crombecs, cettiid bush warblers, Streaked Scrub Warbler, yellow flycatchers, hylias» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 10 octubre 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 628. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Chestnut-capped Flycatcher. Erythrocercus mccallii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Oldersbek

Oldersbek (danès Oldersbæk ) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 8 kilòmetres de Husum. El 2022 tenia 754 habitants.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties» (en anglès), 13 juliol 2024. [Consulta: 15 març 2025].
# Dong Jun

Dong Jun (1961) és un almirall (shangjiang) xinès, membre de l'Exèrcit Popular d'Alliberament (PLA) que va servir com a comandant de l'Armada de l'Exèrcit Popular d'Alliberament des de setembre de 2021 fins a desembre de 2023. El 29 de desembre de 2023 va ser nomenat Ministre de Defensa Nacional, succeint a Li Shangfu, qui va ser destituït l'octubre de 2023.

## Biografia

El 1978, Dong va ser admès a l'Acadèmia Naval de la Marina de Dalian. Després de graduar-se, va començar el seu servei a l'Armada el 1979. Successivament ha servit com a cap del departament d'entrenament militar del Comandament Naval de l'Exèrcit d'Alliberament del Poble Xinès, cap adjunt d'estat major de la flota de Beihai i comandant de la unitat 92269 de la Marina.
El 2013, Dong va ser nomenat comandant adjunt de la Flota del Mar de l'Est, ocupant aquest càrrec fins al desembre de 2014, quan va ser nomenat cap adjunt d'Estat major de la Armada de l'Exèrcit Popular d'Alliberament. El gener de 2017 va ser ascendit a comandant adjunt del Comandament del Teatre del Sud. El març de 2021 va esdevenir comandant adjunt de l'Armada de l'Exèrcit Popular d'Alliberament, i va arribar a comandant l'agost de 2021. Va ser nomenat comandant de l'Armada de l'EPL el setembre de 2021. Va ser succeït com a comandant per Hu Zhongming el desembre de 2023.
Va ser ascendit al rang de contraalmirall (shaojiang) el juliol de 2012, vicealmirall (zhongjiang) el juliol de 2018 i almirall (shangjiang) el setembre de 2021.
Finalment el desembre de 2023 fou nomenat Ministre de Defensa.

## Referències

* 1 2 «海军原副参谋长董军少将出任南部战区副司令员_人事风向_澎湃新闻-The Paper». [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ «习近平今再晋升5名上将» (en xinès simplificat). RFI, 06-09-2021. [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ «人事观察｜时隔两个月再晋上将 战区军兵种军校齐换帅» (en xinès). china.caixin.com/. [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ 谭欣雨. «Xi presents orders to promote military officers to rank of general». [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ «China names submariner Hu Zhongming as top PLA Navy commander» (en anglès). South China Morning Post, 26-12-2023. [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ 谭欣雨. «Xi presents orders to promote military officers to rank of general» (en anglès). China Daily. [Consulta: 3 gener 2024].
* ↑ «中央军委举行晋升上将军衔仪式 习近平颁发命令状并向晋衔的军官表示祝贺-新华网» (en xinès). News.cn. [Consulta: 3 gener 2024].
# Bulbul coronat de Java

El bulbul coronat de Java (Alophoixus bres) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de les illes de Java i Bali (Indonèsia). Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i els de l'estatge montà, així com les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera en perill d'extinció.

## Referències

* ↑ «Bulbul coronat de Java». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 616. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Brown-cheeked Bulbul. Alophoixus bres» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Culpabilitat (penal)

La culpabilitat, en dret penal, és el judici d'imputació personal, és a dir, suposa la reprotxabilitat del fet ja qualificat com a típic i antijurídic, fundada en el desacatament de l'autor davant del dret per mitjà de la seva conducta, mitjançant la qual menyscaba la confiança general en la vigència de les normes. Per al culpable té la conseqüència de la imposició d'una pena i l'obligació de respondre dels perjudicis causats. El problema de la culpabilitat és central en el dret penal, ja que determina finalment la possibilitat d'exercici de l'ius puniendi.
Sota la categoria de la culpabilitat, com a últim element de la teoria del delicte, s'agrupen totes aquelles qüestions relacionades amb les circumstàncies específiques que van concórrer a la persona de l'autor en el moment de la comissió del fet típic i antijurídic.
El grau de culpabilitat està en relació al tram recorregut en el camí del delicte, a si la participació és directa o no, i també depèn de les circumstàncies que hi concorren.
La configuració de la culpabilitat, en la teoria del delicte, exigeix la personalitat de les penes; és a dir, que s'impedeix castigar a algú per un fet aliè. Sobre la base d'aquest principi, només es poden imposar penes o mesures de seguretat a qui hagi realitzat el fet típic i antijurídic.

## Referències

* 1 2 3 «culpabilitat». GEC. [Consulta: 12 novembre 2021].
* ↑ «colpevolézza in Vocabolario - Treccani» (en italià). [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ Naujoël. «Apuntes de Derecho para estudiantes y Abogados.» (en espanyol europeu). [Consulta: 4 desembre 2021].
* ↑ «guilt | law | Britannica» (en anglès). [Consulta: 29 octubre 2022].
* 1 2 García, Esther Hava. «La culpabilidad» (en castellà), 19-12-2012. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ Monografias.com, Lorenzo Hurtado Vera. «La culpabilidad - Monografias.com» (en castellà). [Consulta: 4 desembre 2021].

## Vegeu també

* Eumènides
* Lliure albir
* Perdó
* Remordiment
* Reparació
# Amalienburg

Amalienburg és un pavelló de cacera construït entre 1734-1739 per François de Cuvilliés per a Carles VII i la seva esposa, Maria Amalia d'Àustria, dins de Nymphenburg, prop de Múnic. Als ulls de molts experts, és el millor exemple del rococó alemany.
Va ser dissenyat per François de Cuvilliés, gran divulgador del rococó com l'estil més important de la primera part del segle xviii publicant, entre 1738 i 1756, molts llibres sobre decoració d'interior, mobiliari, treballs en metall, i altres temes decoratius.
Amalienburg es construí entre 1734 i 1739 i estava dissenyat per a la dona de l'emperador, l'electriu Amalia, gran aficionada a la cacera. La majoria part de la disposició interior gira al voltant de la sala de miralls, al centre de l'edifici. Obra de Johann Baptist Zimmermann i Joachim Dietrich, crea una atmosfera etèria amb els colors nacionals bavaresos, platejat i blau. Algunes habitacions estan unides, com el Gabinet blau (conté també una canera per als gossos de caça), i el Dormitori de l'electriu.

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2007-07-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Psi

Psi (Ψ ψ) és la vint-i-tresena lletra de l'alfabet grec. Té un valor numèric de 700.
Utilitzacions de Psi:
* És el símbol de la psicologia
* Equival a una funció d'ona
* Psi (client de missatgeria instantània): Client XMPP/Jabber de missatgeria instantània

## Referències

* ↑ «psi». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia, s.d. [Consulta: 23 juny 2022].
Viccionari
# Concert per a piano núm. 5 (Mozart)

El Concert per a piano núm. 5 en re major, K. 175, fou escrit per Wolfgang Amadeus Mozart el 1773, a l'edat de disset anys. És el primer concert per a piano que compongué, ja que els anteriors concerts, els núm. 1, núm 2, núm. 3 i núm. 4 són transcripcions d'obres d'altres compositors. Aquest concert era un dels favorits de Mozart i és esmentat en moltes de les seves cartas. De fet, interpretà aquesta obra en concerts fins a l'any de la seva mort.
Pel que fa a la instrumentació, està escrit per a dos oboès, dues trompes, dues trompetes, timbales, i corda. Juntament amb el Concert núm. 13, K. 415 són els únics concerts que va compondre amb la participació de trompetes i timbales. Consta de tres moviments:
* Allegro
* Andante ma un poco adagio
* Allegro
El Rondó en re major per a piano i orquestra, K. 382, va ser escrit posteriorment com un possible final alternatiu per a aquest concert.

## Referències

* ↑ Hutchings, A.. A Companion to Mozart's Piano Concertos. Oxford: Oxford University Press, 1997. ISBN 0-19-816708-3.

## Enllaços externs

* Concert en re major K. 175: Partitura e informe crític (en alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
# Cultura Panzaleo

Panzaleo o Panzaleos és una cultura precolombina definida principalment per components ceràmics i localitzada a la zona de la part nord de la serralada de l'actual Equador, entre Quito i Riobamba, aproximadament, i a la zona de Quijos a l'Amazonia. Fou descrita per primera vegada des del punt de vista arqueològic per Jacinto Jijón y Caamaño a inicis del segle xx. L'especificitat del grup cultural ja havia estat apreciada per Pedro Cieza de León al segle xvi.
Es caracteritza per la presència de recipients ceràmics de parets molt fines, de soroll metàl·lic i un acabat superficial força polit, Destaquen les grans olles quasiesfèriques, obertes directament per la part superior o amb coll. Moltes d'aquestes olles estan decorades amb rostres humans, en molts casos representats mastegant fulles de coca. La decoració acostuma a ser de pintura positiva, amb predomini dels colors blanc i vermell i amb incisions i ornamentacions.

## Referències

* 1 2 Museo Nacional del Banco Central del Ecuador. Catálogo de la Sala de Arqueología (en castellà). Quito: Banco Central del Ecuador, 2001. ISBN 9789978722688.
* ↑ «Cultura Panzaleos – Enciclopedia Del Ecuador». [Consulta: 12 agost 2023].
# Tello Téllez de Meneses

Tello Téllez de Meneses fou bisbe de Palència, Regne de Castella, des del 1208 fins al 1247. L'any 1208 fundà l'Estudio General de Palencia, a instàncies i amb el suport del rei Alfons VIII de Castella. Consta que va participar en la batalla de Las Navas de Tolosa al capdavant d'un cos de soldats. Fou oncle de Sant Telm, a qui convidà a estudiar a la universitat. També participà en el IV Concili del Leterà. A Palència trobem amb el seu nom la fundació cultural Institució Tello Téllez de Meneses.

## Bibliografia

* Rodríguez Salcedo, Severino «Memorias de don Tello Téllez de Meneses». Publicaciones de la Institución Tello Téllez de Meneses, 1, 1949, p. 17. ISSN 0210-7317.

## Enllaços externs

* Lloc web de la Institución Tello Téllez Meneses.
# Blup Blup

Blup Blup és una petita illa volcànica de Papua Nova Guinea que es troba al nord de Nova Guinea. Forma part de les illes Schouten.
L'illa està formada per un estratovolcà que s'eleva fins als 402 msnm i té una feble zona hidrotermal a la costa nord-oest. Fa 3,5 km de llargada per 2 km d'amplada i és la segona més gran del grup amb 3,5 km². Té una costa irregular i antigues colades de lava. La darrera erupció va tenir lloc durant l'Holocè. L'illa compta amb un escull ben desenvolupat i una estreta llacuna a la costa nord.

## Referències

* 1 2 «Global Volcanism Program | Blup Blup» (en anglès). [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «Papua New Guinea - Blup Blup», 24-11-2010. Arxivat de l'original el 2010-11-24. [Consulta: 5 maig 2024].