# Igrok

Igrok (en rus Игрок, El jugador) és una òpera de quatre actes amb música i llibret de Serguei Prokófiev, basada en El jugador de Fiódor Dostoievski. Es va estrenar el 29 d'abril de 1929 al Théâtre Royal de la Monnaie de Brussel·les.

## Origen i context

Albert Coates, del Teatre Mariinski, va animar a Prokófiev a escriure aquesta òpera i li va prometre que s'estrenaria en aquest teatre. Prokófiev escrigué l'òpera en partitura per a piano i acabà l'orquestració el gener de 1917. El director d'escena devia ser Vsevolod Meyerhold. Tanmateix, amb l'esclat de la Revolució de Febrer de 1917, aquesta producció no arribà a realitzar-se.

## Representacions

L'òpera no es pogué estrenar fins a l'any 1929, després d'una revisió de l'any 1927, al Théâtre Royal de la Monnaie, Bèlgica.
L'Òpera Bolxoi representà l'òpera al Metropolitan Opera de Nova York, l'any 1975, i el Metropolitan Opera feu la seva pròpia producció el març de 2001. La versió original de l'opera es representà, finalment, al Teatre Bolxoi de Moscou, l'any 2001, dirigida per Guennadi Rojdéstvenski. A Catalunya arribà el 26 de juny de 2010 al Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment a l'estrena Brusseles, 29 d'abril de 1929 (Director: Corneil de Thoran) |
| Alexei, tutor de la família del General | Tenor | José Lens |
| Polina (Pauline), fillastra del General | Soprano | Lily Lebalanc |
| El General | Baix | Milorad Yovanovitch |
| Blanche | Mezzosoprano | Yvonne Andry |
| El marquès | Tenor | G. Rambaud |
| Mr. Astley | Baríton | Emile Colonne |
| La baronessa | | Mme Nayaert |
| El baró | Baix | Georges Clauzure |
| L'àvia ("Babulenka"), La tieta del General | Mezzosoprano | Simone Ballard |
| Príncep Nilski | Tenor | H. Marcotty |

## Enregistrament

| Any Versió | Repartiment | Director, Cor i orquesrta | Discogràfica |
| 1966 Versió revisada | Vladímir Makhov, Gennadi Troitskio, Nina Poliakova, Tamara Antipova | Guennadi Rojdéstvenski, Cor de l'Òpera de la Radio de toa la Unió, Orquestra Simfònica de la Radiotelevisió de tota la Unió | CD: Melodiya Cat: CD 10 01271 |
| 1996 Versió revisada | Nikolai Gassiev, Liubov Kazarnovskaia, Marianna Taràssova, Valeri Lébed, Serguéi Aleksashkin, Vladímir Galusin, Elena Obraztsova | Valeri Guérguiev, Orquesta Kirov del Teatre Mariïnski | CD: Philips Cat: 454 559 |
| 2001 Versió original | Mikhaïl Urussov, Olga Guriakova, Leonid Zimnenko, Elena Manistina, Pavel Kudriavtxenko, Vladislav Verestnikov, Evgenia Segeniuk | Guennadi Rojdéstvenski, Solistes de l'Òpera del Bolxoi; Orquestra del Teatre Bolxoi | CD: Exton Cat: OVCL-00155 |

## Referències

* ↑ «Cartell publicitari». La Vanguardia. [Consulta: 8 gener 2017].
* ↑ Porter, Andrew, "Prokofiev's Early Operas: The Gambler. The Love of Three Oranges" (agost de 1962). The Musical Times, 103 (1434) 528-530.
* ↑ Harlow Robinson: "Dostoevsky and Opera: Prokofiev's The Gambler", The Musical Quarterly, vol. LXX, n.º 1, págs. 96–106, 2000.
* ↑ David Nice Prokofiev: From Russia to the West 1891-1935: New Haven: Yale University Press, 2003; p. 121
* ↑ "Spinning the Roulette Wheel With a Firm Russian Hand", New York Times, escrit per Anthony Tommasini, 21 de març de 2001.
* ↑ "The digital opera archives of La Monnaie Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine."
* ↑ Enregistraments d'El jugador en operadis-opera-discography.org.uk