OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Émile Sauret

Émile Sauret (Dun-le-Roi, França, 22 de maig de 1852 - Londres, Regne Unit, 12 de febrer de 1920) fou un violinista i compositor francès.
Estudià en els conservatoris de París i de Brussel·les. En aquest darrere va ser deixeble de Bériot, i ja des dels catorze anys es feu aplaudir com a concertista a França, Itàlia, Amèrica, Anglaterra i Alemanya.
El 1880 fou nomenat professor de violí del Conservatori de Kullak de Berlín, més tard va ser cridat al Conservatori Stern de la mateixa ciutat, càrrec en el que fou rellevat per Florián Zajíc i, posteriorment a l'Acadèmia Reial de Música amb les mateixes funcions. El 1893 passà a Chicago com a professor de l'Institut Ziegfeld, romanent allà fins al 1906, en què tornà a Europa, i des de 1908 va residir a Londres, on va tenir alumnes distingits, entre ells el violinista navarrès José Antonio de Huarte, la londinenca Otie Chew Becker, Florizel von Reuter, Ethel Barns i William Henry Reed.
El 1872 s'havia casat amb la pianista Maria Teresa Carreño, de la que se'n separà alguns anys més tard. Sauret és autor de dos concerts, una balada, una llegenda, una serenata, un caprici, un scherzo, i altres composicions per a violí amb acompanyament d'orquestra o de piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pàg. 761 (ISBN 84-239-4554-5)
* ↑ Enciclopèdia Espasa, vol. 70, pàg. 899. (ISBN-84-239-4570-7)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. 9, pàg. 171 (ISBN 94-239-4590-2)
# Émile Waldteufel

Charles Émile Lévy Waldteufel, més conegut com a Émile Waldteufel (Estrasburg, Alsàcia, 9 de desembre de 1837 - 18 de febrer de 1915) fou un compositor francès.
Començà els seus estudis amb Heyberger i després ingressà en el Conservatori de París, on fou deixeble de Marmontel i d'en Laurent, però hagué d'interrompre els cursos d'aquell establiment i durant algun temps restà emprat en un magatzem de pianos, però després de l'èxit de dos dels seus valsos, Manolo i Joies et peines, que edità a les seves espatlles, es dedicà plenament a la composició.
El 1856 fou nomenat pianista de l'emperadriu Eugènia i ensems director dels balls de la cort, dirigint, a més, els balls de l'Òpera. Després dirigí les seves obres a Alemanya i Anglaterra, on els seus valsos assoliren la millor acollida, el mateix que arreu d'Europa.
Durant molts anys aquestes composicions lleugeres, rivalitzaren amb les de Strauss, havent-se de citar:
* Espanya,
* Greina-Green,
* Estudiantina,
* Dans un songe,
* A toi,
* Amour et Princetemps,
* Mysotis,
* Sentiers fleuris,
* Les violettes, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 69, pàg. 1522 (ISBN 84-239-4569-3)
# Étienne Loulié

Étienne Loulié (París, 1654 - París, 16 de juliol de 1702) fou un músic francès.
Fou el primer músic al què se li acudí la idea d'inventar un instrument per a mesurar el temps en la música, que anomenà cronometre; també inventà l'aparell dit sonòmetre, per a afinar el clavicordi.
Va donar a llum diverses obres concernents a l'art musical, que se sàpiguen: Elements on principes de la musique, mis dans un novel ordre, etc. (París, 1696); Abrégé des principes de musique, avec plusieurs leçons, sur chaque difficulté de ces mesmes principes (París, 1696), obra editada també a Amsterdam amb el títol Elements ou principes de musique, avec la maniere du chant, i Nouveau système de musique, ou nouvelle decision du monochorde, avec la description et l'usatge du sonomètre, instrument de nouvelle invention pour apprendre a acordar le clavecin. (París, 1698).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 335. (ISBN 84-239-4531-6)
# Étienne Ozi

Étienne Ozi (Nimes, 1754 - París, 1813) fou un músic i compositor francès.
Fou un notable concertista de fagot, i formà part de la Capella Reial, i de la Imperial durant l'Imperi. També figurà en l'orquestra del teatre de l'Òpera de París, i fou professor de fagot en el Conservatori.
Aquest músic es pot considerar com el primer que perfeccionà aquell instrument a França, i es distingí particularment en els concerts que es donaren pels anys 1796 en el teatre Feydean, de París.
És autor de l'obra didàctica Méthode de basson aussi nécessaire pour les maitres que pour les élevés avec des airs et des duos (1787), que més tard es va refondre en una altra edició amb el títol Méthode nouvelle et raisonnée pour le basson (París, 1796).
Va escriure molt música per a fagot, a saber:
* 7 concerts per a fagot, amb acompanyament d'orquestra, impresos a París.
* 3 simfonies concertants per a clarinet i fagot (París, 1795-1797)
* 24 duos per a fagot (París, 1793-94)
* 6 duos per a fagot o violoncel (París, 1800)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, volum núm. 40, pp. 1259-60 (ISBN 84-239-4540-5)
# Étienne Vigée

Étienne Vigée (París, França, 2 de desembre de 1758 - 8 d'agost de 1820) fou un literat parisenc.
Era fill de l'artista del pastel Louis Vigée (1727-1768) i, germà de la cèlebre pintora Élisabeth Vigée-Lebrun (1755-1842), es donà a conèixer molt jove en la literatura i aconseguí el càrrec de secretari del gabinet de la comtessa d'Artois i el d'inspector de la Caixa d'Amortitzacions, places de les que se'n va veure privat per culpa de la Revolució.
Empresonat el 1795, i no recobrà la llibertat fins a l'agost de l'any següent, però poc temps després fou novament perseguit, va haver d'amagar-se. El 1795 se li concedí una feina, del que en restà cessant el 1799, i per a sostenir-se hagué de donar lliçons de literatura, fins que Lluís XVIII li'n donà una modesta col·locació.
Les seves obres principals són:
* Epître aux membres de l'Académie française décriés dans le XVIIIe. siècle;
* Lettres sur la mort de Colardeau,
Així com les comèdies:
* Les aveux difficiles, (1783)
* La fausse coquette, (1784)
* La belle-mare ou les dangers d'un second mariage, (1788)
* L'entrevue, (1788)
L'any 1815 publicà una col·lecció de poesies.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 45, pàg. 1106 (ISBN 84-239-4568-5)
# Communauté d'agglomération du Bassin de Thau

La Communauté d'agglomération du Bassin de Thau és una comunitat francesa de municipis situada dins la zona de l'Hérault.

## Història

La Communauté d'agglomération du Bassin de Thau, més coneguda pel nom de "Thau Agglomération" (Aglomeració de Thau), va ser fundada l'any 2003. Des del 18 d'abril del 2008, la Thau Agglomération és presidida per Pierre Bouldoire, batlle de Frontinhan, elegit per 38 vots de 39 en el consell comunitari, indret on es va fer la votació.

## Composició

La Thau Agglomération reagrupa els 8 nuclis següents:
| Ciutat/Comunitat | Superfície (km 2) | Habitants (any 2005) | Nombre d'Elegits |
| Los Banhs de Balaruc | 8,66 | 5.745 | 4 |
| Balaruc Vièlh | 5,92 | 1.813 | 3 |
| Bosiga | 21,36 | 4.160 | 15 |
| Frontinhan | 31,72 | 22.144 | 7 |
| Gijan | 16,56 | 4.579 | 3 |
| Lopian (Erau) | 44,75 | 9.518 | 7 |
| Marcilhan | 51,71 | 7.734 | 4 |
| Mesa (Llenguadoc) | 60,75 | 12.827 | 15 |
| Miravau | 11,05 | 3.049 | 3 |
| Poçan | 27,44 | 5.120 | 21 |
| Seta | 24,21 | 43.400 | 12 |
| Vic-la-Gardiole | 18,49 | 2.483 | 3 |
| Vilamanda | 36,60 | 3.222 | 12 |
| Total | 168,32 | 87.128 | 39 |

## Consell de la Comunitat

Està compost per 8 batlles i de 31 consellers comunitaris.

## Competències de la Thau

4 competències obligatòries:
* El desenvolupament econòmic
* L'adaptació de l'espai
* L'equilibri social de l'hàbitat
* La política de la ciutat
Ella igualment assegura...
* La gestió dels transports en commu amb la réseau TOTEM
* La col·lecta, distribució i tractament dels residus
* El sanejament, protecció i el desenvolupament del medi ambient
* La construcció, adaptació, manteniment i la gestió dels equips culturals i esportius d'interès comunitari.

## Activitats

Les activitats principals de la Thau Agglomération són:
* Port
* Cria de Mol·luscs
* Vinicultura
* Vins i espirituosos
* Termalisme (Termes)
* Turisme
* Altres...

## Enllaços externs

* Thau Agglomération
# Clepsidra

La clepsidra o clèpsidra, o de vegades simplement rellotge d'aigua, és un instrument per a mesurar el temps basat a fer passar una quantitat d'aigua d'un recipient a un altre a través d'un petit orifici.
Les clepsidres estan formades per dos o més recipients, col·locats un sobre l'altre. El de sobre té un petit foradet a la base de manera que l'aigua s'hi escola a una determinada velocitat, i per tant, en un temps fix. Els recipients tenen marques a la paret interior de forma que el nivell de l'aigua indica el pas del temps. Si el subministrament d'aigua al recipient superior és continu, per exemple, reciclant la mateixa aigua mitjançant una o dues bombes connectades a respectius tubs o sifons que connecten els dos recipients, la clepsidra pot funcionar ininterrompudament i marcar les hores com qualsevol altre rellotge.
Les clepsidres tenen l'avantatge de poder funcionar també a la nit, cosa que els rellotges de sol no poden fer. El seu principal inconvenient és que controlar amb precisió la velocitat de caiguda de l'aigua és difícil i per això mateix no aconsegueixen una precisió gaire alta.

## Història

La clepsidra va ser inventada a Mesopotàmia fa més de 3000 anys. Els egipcis també en coneixien l'existència i van aportar notables millores al seu funcionament. Una de les clepsidres més antigues que s'han trobat estava a la tomba del faraó Amenhotep I, mort cap al 1500 aC. A partir del 325 aC, va ser molt utilitzada pels habitants de l'antiga Grècia que van ser els que li van donar el seu nom actual: klepsydra, paraula composta per klepto «robar» i hydro «aigua». La idea és que un recipient «roba» l'aigua a l'altre. Posteriorment, els romans i els xinesos també van construir clepsidres cada vegada més complexes.

## Vegeu també

* Història de la mesura del temps

## Referències

* ↑ Mellado, Francisco de Paula. Enciclopedia moderna: Diccionario Universal de literatura, ciencias, artes, agricultura, industria y comercio (en castellà). Establecimiento tipográfico de Mellado, 1851, p.987.
# Bridgeport (Illinois)

Bridgeport és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.168 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bridgeport tenia 2.168 habitants, 871 habitatges, i 585 famílies. La densitat de població era de 782,3 habitants/km².
Dels 871 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,1% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 32,8% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.635 $ i la renda mediana per família de 33.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.235 $ mentre que les dones 16.660 $. La renda per capita de la població era de 12.960 $. Aproximadament el 13% de les famílies i el 17,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bridgeport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bridgeport». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Draga

«draga» té aquests significats:
* Forma femenina de drac
* La Draga, jaciment arqueològic a Banyoles
* Draga (excavadora), aparell per a excavar sota l'aigua
# Paral·lel 23° sud

El paral·lel 23° sud és una línia de latitud que es troba a 23 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'oceà Atlàntic, l'Àfrica, l'Oceà Índic, el Sud-est Asiàtic, l'Australàsia, l'Oceà Pacífic i Amèrica del Sud.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 23° de latitud sud, un grau de longitud equival a 102,522 km; la longitud total del paral·lel és de 36.908 km, que és aproximadament 93,0% de la de l'equador, del que es troba a 2.545 km i a 7.457 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 23° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 23° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿23.000°S,0.000°E﻿ / -23.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Oceà Atlàntic 23° 0′ S, 14° 24′ E﻿ / ﻿23.000°S,14.400°E﻿ / -23.000; 14.400﻿ (Namíbia) Namíbia Passa al sud de Walvis Bay 23° 0′ S, 20° 0′ E﻿ / ﻿23.000°S,20.000°E﻿ / -23.000; 20.000﻿ (Botswana) Botswana 23° 0′ S, 27° 57′ E﻿ / ﻿23.000°S,27.950°E﻿ / -23.000; 27.950﻿ (Sud-àfrica) Sud-àfrica Limpopo 23° 0′ S, 31° 30′ E﻿ / ﻿23.000°S,31.500°E﻿ / -23.000; 31.500﻿ (Moçambic) Moçambic 23° 0′ S, 35° 34′ E﻿ / ﻿23.000°S,35.567°E﻿ / -23.000; 35.567﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic Canal de Moçambic 23° 0′ S, 43° 29′ E﻿ / ﻿23.000°S,43.483°E﻿ / -23.000; 43.483﻿ (Madagascar) Madagascar 23° 0′ S, 47° 48′ E﻿ / ﻿23.000°S,47.800°E﻿ / -23.000; 47.800﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 23° 0′ S, 113° 50′ E﻿ / ﻿23.000°S,113.833°E﻿ / -23.000; 113.833﻿ (Austràlia) Austràlia Austràlia Occidental Territori del Nord Queensland 23° 0′ S, 150° 46′ E﻿ / ﻿23.000°S,150.767°E﻿ / -23.000; 150.767﻿ (Mar del Corall) Mar del Corall Passa al nord de l'escull Cato a illes del Mar del Corall Austràlia 23° 0′ S, 167° 17′ E﻿ / ﻿23.000°S,167.283°E﻿ / -23.000; 167.283﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic El paral·lel defineix la frontera marítima meridional de les Illes Cook, des del meridià 167 a l'oest al meridià 156 a l'oest Passa al nord de Morane, Polinèsia Francesa Passa al nord de Mangareva, Polinèsia Francesa 23° 0′ S, 70° 20′ O﻿ / ﻿23.000°S,70.333°O﻿ / -23.000; -70.333﻿ (Xile) Xile 23° 0′ S, 66° 58′ O﻿ / ﻿23.000°S,66.967°O﻿ / -23.000; -66.967﻿ (Argentina) Argentina 23° 0′ S, 62° 0′ O﻿ / ﻿23.000°S,62.000°O﻿ / -23.000; -62.000﻿ (Paraguai) Paraguai 23° 0′ S, 55° 38′ O﻿ / ﻿23.000°S,55.633°O﻿ / -23.000; -55.633﻿ (Brasil) Brasil Mato Grosso do Sul Paraná São Paulo Rio de Janeiro - Passa al sud de la ciutat de Rio de Janeiro 23° 0′ S, 43° 14′ O﻿ / ﻿23.000°S,43.233°O﻿ / -23.000; -43.233﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic Passa al sud de la costa de Brasil 23° 0′ S, 42° 1′ O﻿ / ﻿23.000°S,42.017°O﻿ / -23.000; -42.017﻿ (Brasil) Brasil Rio de Janeiro - Ilha do Cabo Frio 23° 0′ S, 41° 58′ O﻿ / ﻿23.000°S,41.967°O﻿ / -23.000; -41.967﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic

## Vegeu també

* Paral·lel 22° sud
* Tròpic de Capricorn
* Paral·lel 24° sud

## Referències

* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 21 agost 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Paral·lel 31° sud

El paral·lel 31° sud és una línia de latitud que es troba a 31 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'oceà Atlàntic, l'Àfrica, l'Oceà Índic, l'Australàsia, l'Oceà Pacífic i Amèrica del Sud. En aquesta latitud el sol és visible durant 14 hores, 13 minuts durant el solstici d'hivern i 10 hores, 4 minuts durant el solstici d'estiu.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 31° de latitud sud, un grau de longitud equival a 95,504 km; la longitud total del paral·lel és de 34.381 km, que és aproximadament 86,0% de la de l'equador, del que es troba a 3.431 km i a 6.571 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 31° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 31° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿31.000°S,0.000°E﻿ / -31.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Oceà Atlàntic 31° 0′ S, 17° 40′ E﻿ / ﻿31.000°S,17.667°E﻿ / -31.000; 17.667﻿ (Sud-àfrica) Sud-àfrica Cap Septentrional - per uns 20 km Cap Occidental Cap Septentrional Cap Oriental KwaZulu-Natal - per uns 13 km 31° 0′ S, 30° 16′ E﻿ / ﻿31.000°S,30.267°E﻿ / -31.000; 30.267﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 31° 0′ S, 115° 19′ E﻿ / ﻿31.000°S,115.317°E﻿ / -31.000; 115.317﻿ (Austràlia) Austràlia Austràlia Occidental Austràlia Meridional Nova Gal·les del Sud 31° 0′ S, 153° 2′ E﻿ / ﻿31.000°S,153.033°E﻿ / -31.000; 153.033﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic 31° 0′ S, 71° 39′ O﻿ / ﻿31.000°S,71.650°O﻿ / -31.000; -71.650﻿ (Xile) Xile Coquimbo 31° 0′ S, 70° 17′ O﻿ / ﻿31.000°S,70.283°O﻿ / -31.000; -70.283﻿ (Argentina) Argentina Província de San Juan Província de La Rioja Província de Córdoba Província de Santa Fe Entre Ríos Passa vora les ciutats de Paraná (31°44′S 60°32′W) i Santa Fe (31°38′S 60°42′W). 31° 0′ S, 57° 52′ O﻿ / ﻿31.000°S,57.867°O﻿ / -31.000; -57.867﻿ (Uruguai) Uruguai 31° 0′ S, 55° 53′ O﻿ / ﻿31.000°S,55.883°O﻿ / -31.000; -55.883﻿ (Brasil) Brasil Rio Grande do Sul - per uns 13 km 31° 0′ S, 55° 45′ O﻿ / ﻿31.000°S,55.750°O﻿ / -31.000; -55.750﻿ (Uruguai) Uruguai 31° 0′ S, 55° 26′ O﻿ / ﻿31.000°S,55.433°O﻿ / -31.000; -55.433﻿ (Brasil) Brasil Rio Grande do Sul 31° 0′ S, 50° 41′ O﻿ / ﻿31.000°S,50.683°O﻿ / -31.000; -50.683﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic

## Vegeu també

* Paral·lel 30° sud
* Paral·lel 32° sud

## Referències

* ↑ «Duration of Daylight/Darkness Table for One Year». Astronomical Applications Department of the U.S. Naval Observatory. Arxivat de l'original el 2019-10-12. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 24 agost 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Paral·lel 43° sud

El paral·lel 43° sud és una línia de latitud que es troba a 43 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'oceà Atlàntic, l'Oceà Índic, l'Oceà Pacífic i Amèrica del Sud. En aquesta latitud el sol és visible durant 15 hores, 22 minuts durant el solstici d'hivern i 9 hores, 0 minuts durant el solstici d'estiu.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 43° de latitud sud, un grau de longitud equival a 81,540 km; la longitud total del paral·lel és de 29.355 km, que és aproximadament 73,0% de la de l'equador, del que es troba a 4.763 km i a 5.239 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 43° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 43° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿43.000°S,0.000°E﻿ / -43.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Oceà Atlàntic 43° 0′ S, 20° 0′ E﻿ / ﻿43.000°S,20.000°E﻿ / -43.000; 20.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 43° 0′ S, 145° 36′ E﻿ / ﻿43.000°S,145.600°E﻿ / -43.000; 145.600﻿ (Austràlia) Austràlia Tasmània 43° 0′ S, 147° 57′ E﻿ / ﻿43.000°S,147.950°E﻿ / -43.000; 147.950﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic Mar de Tasmània 43° 0′ S, 170° 34′ E﻿ / ﻿43.000°S,170.567°E﻿ / -43.000; 170.567﻿ (Nova Zelanda) Nova Zelanda Illa del Sud 43° 0′ S, 173° 7′ E﻿ / ﻿43.000°S,173.117°E﻿ / -43.000; 173.117﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic 43° 0′ S, 74° 15′ O﻿ / ﻿43.000°S,74.250°O﻿ / -43.000; -74.250﻿ (Xile) Xile Illa Gran de Chiloé 43° 0′ S, 73° 21′ O﻿ / ﻿43.000°S,73.350°O﻿ / -43.000; -73.350﻿ (Golf de Corcovado) Golf de Corcovado 43° 0′ S, 72° 45′ O﻿ / ﻿43.000°S,72.750°O﻿ / -43.000; -72.750﻿ (Xile) Xile 43° 0′ S, 72° 3′ O﻿ / ﻿43.000°S,72.050°O﻿ / -43.000; -72.050﻿ (Argentina) Argentina 43° 0′ S, 64° 20′ O﻿ / ﻿43.000°S,64.333°O﻿ / -43.000; -64.333﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic

## Vegeu també

* Paral·lel 42° sud
* Paral·lel 44° sud

## Referències

* ↑ «Duration of Daylight/Darkness Table for One Year». Astronomical Applications Department of the U.S. Naval Observatory. Arxivat de l'original el 2019-10-12. [Consulta: 27 agost 2018].
* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 27 agost 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Emili Samper Prunera

Emili Samper Prunera (Tarragona, 1980) és un escriptor i investigador català. És doctor en Filologia Catalana i Màster en Estudis Superiors de Llengua, Cultura i Literatura Catalanes. Treballa a l'Arxiu de Folklore del Departament de Filologia Catalana de la Universitat Rovira i Virgili. Ha centrat la seva activitat investigadora en la literatura oral popular i també ha fet incursions en l'estudi del còmic. El 2014 va guanyar el 29è Premi Valeri Serra i Boldú, considerat el guardó més important de cultura popular catalana, amb el treball Les rondalles de Cels Gomis i Mestre: edició, catalogació i estudi.

## Obres

* Les rondalles de Cels Gomis i Mestre. Edició, catalogació i estudi Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, Biblioteca de cultura popular Valeri Serra i Boldú 25, 2015, 178 p.
* Llegendes de Tarragona Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2014, 144 p.
* De l'anarquisme al folklore. Cels Gomis i Mestre (1841-1915). Tarragona: Publicacions URV, Recerca 27, 2013, 214 p.
* Ramon Comas i Maduell: vida i obra d'un poeta. Tarragona: Edicions El Mèdol, La Galeria 3, 2003, 64 p.

## Referències

* ↑ Universitat Rovira i Virgili. Emili Samper. Consulta: 22 de febrer de 2016.
* ↑ SAMPER, Emili. Quan la ciutat es vesteix amb vinyetes: la Setmana del Còmic de Tarragona Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. Revista Kesse, núm. 45, 2011 .
* ↑ DÍAz PLAZA, Javier. Emili Samper guanya el premi més prestigiós de cultura popular catalana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.. Diari de Tarragona, 22 d'abril de 2014.
* ↑ Les rondalles de Cels Gomis i Mestre. Edició, catalogació i estudi.
* ↑ Llegendes de Tarragona
* ↑ De l'anarquisme al folklore. Cels Gomis i Mestre (1841-1915)
* ↑ Ramon Comas i Maduell: vida i obra d'un poeta

## Enllaços externs

* La batcova. Blog de l'autor
# Clara Granell i Martorell

Clara Granell i Martorell (Tarragona, 1988) és una investigadora catalana. Informàtica especialista dels sistemes complexos, treballa a la Universitat de Saragossa d'ençà del 2019 amb una beca post-postdoctoral Juan de la Cierva. El 2016 va guanyar el premi DonaTic que atorga el Departament de Polítiques Digitals i Administració Pública de la Generalitat de Catalunya.
El 2020 arran de la pandèmia per coronavirus ha desenvolupat amb diversos col·legues models matemàtics per a estudiar l'evolució del virus. Com diverses altres personalitats científiques recomanava a l'abril del mateix any d'allargar el confinament.

## Referències

* ↑ «Clara Granell: "Calculo que, a partir d'ara, ens queda un mes de confinament"». Catalunya Ràdio, 29-03-2020 [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ «Lliurament de la 2a edició dels Premis 12×12 Dona TIC». ODEE, 24-03-2020 [Consulta: 13 abril 2020].
* ↑ «Clara Granell: ‘La gent no està conscienciada del perill en què vivim’». Vilaweb, 13-04-2020 [Consulta: 13 abril 2020].
# Dames xineses

Les dames xineses són un joc de tauler del subtipus joc abstracte que es juga sobre una estrella de sis puntes, admetent des d'un jugador en solitari fins a sis competidors. Malgrat el seu nom, l'origen del joc és alemany i data del segle xix.
L'objectiu és travessar el tauler i col·locar les fitxes en la punta d'estrella oposada. Per això es pot moure, per torns, les fitxes avançant recte o en diagonal, sense retrocedir. L'estratègia ve perquè a banda de moure una casella, també es pot saltar una altra fitxa, sigui pròpia o aliena i així s'avança més terreny (es poden acumular salts). Les fitxes mai no moren, només queden blocades quan no poden moure i llavors el jugador perd el torn.