OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cala Margarida

La cala Margarida, o sota Ca la Margarida, és una platja urbana de la Costa Brava al terme municipal de Palamós (al Baix Empordà), situada a l'inici del Cap Gros, entre la cala dels Pots i la platja de la Fosca. Està flanquejada per una filera d'antigues casetes de pescadors, avui reconvertides en cases d'estiueig. Orientada al sud-sud-est, té una longitud de 107 m i una amplada de 7 m, formada per sorra gruixuda barrejada amb pedres i el fons és rocós.
No disposa de dutxes, ni bars ni restaurants. Des de la part esquerra de la platja surt un camí de ronda que voreja tot el cap Gros, on no hi ha cap construcció i la seva línia de mar està formada per alts penya-segats.
La Cala el 1700 era coneguda com Des Codolar d'en Gotes. En Gotes era el propietari de tot el Cap Gros, i en aquest indret es feia passar la quarantena a la tripulació dels vaixells que venien de lluny i que per tant eran sospitosos de portar malalties epidèmiques, perilloses per a la població de Palamós. Quan es demostrava que no estaven contaminats se'ls deixava entrar a la vila. Un codolar és un lloc on hi ha molts còdols, pedres arrodonides per l'acció de l'aigua.
Molts anys després, la mestressa de la casa de pagès propera (avui, ca l'Agustí) es deia Margarida, i els pescadors que anaven a La Cala a passar el diumenge van començar a dir que anaven a la cala sota ca la Margarida.

## Referències

* ↑ «Demanen corregir errors en alguns topònims de Palamós». Ràdio Palamós, 23-07-2020.
* 1 2 «Cala Margarida». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 216-217. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «CALA MARGARIDA». Departament de Turisme de Palamós. [Consulta: 5 novembre 2023].
* ↑ Trijueque, Pere «Els quatre genets de l'Apocalipsi a Palamós (1630-1750)». Estudis del Baix Empordà, 11, 1992, pàg. 45-109. ISSN: 1130-8524.
# Ignacio Rupérez

Ignacio Rupérez Rubio (Madrid, 17 d'octubre de 1943-Madrid, 25 de desembre de 2015) va ser un diplomàtic i periodista espanyol. Llicenciat en Dret i Periodisme, va ingressar en 1980 en la carrera diplomàtica. Va ser germà del polític del PP Javier Rupérez.
Abans de ser diplomàtic, va treballar com a periodista d'El País i ABC. Va estar destinat en les representacions diplomàtiques espanyoles a Egipte, Israel, Cuba, Ucraïna i l'Iraq. Ha estat sotsdirector general d'Àsia Continental, cap d'àrea d'Amèrica del Nord i assessor en el Gabinet del Secretari d'Estat d'Afers exteriors. En 2003 va ser nomenat vicepresident del Comitè Hispano-Nord-americà; al juny de 2005, ambaixador d'Espanya en la República de l'Iraq i, posteriorment, ambaixador d'Espanya en la República d'Hondures. "Producte de la seva voluntat són diversos projectes de cooperació financera que ha permès l'execució d'activitats i obres destinades a enfortir l'acció de l'Estat d'Hondures en favor, sobretot, dels més necessitats. En la seva gestió es va intensificar l'activitat del Centre Cultural d'Espanya a Tegucigalpa, al capdavant de l'incansable Álvaro Ortega Santos; i, l'Agència Espanyola de Cooperació Internacional, ha multiplicat els projectes oferts al país en els més diversos aspectes. Per exemple, l'Acadèmia Hondurenya de la Llengua està coordinant una important activitat destinada a l'elaboració d'un Diccionari de les llengües d'Hondures, obra que serà de gran importància per a la comprensió i integració de les diverses ètniques que conformen la identitat nacional hondurenya." Va ser Ambaixador en Missió Especial encarregat de les Relacions amb les Comunitats i Organitzacions Musulmanes en l'Exterior.
Entre d'altres, va ser guardonat amb l'Ordre de Francisco Morazán en el Grau de “Gran Cruz Placa de Plata”.

## Producció literària

* Articles d'Ignacio Rupérez en El País.
* Articles d'Ignacio Rupérez Arxivat 2016-11-13 a Wayback Machine. en El Huffington Post.
* L'orientalisme en la pintura d'Antonio Muñoz Degraín: The Jordan National Gallery of Fini Arts, Amman (Jordània) del 20 de gener al 27 de febrer 2000. Ignacio Rupérez & Ramón García Alcaraz. Generalitat Valenciana. València, 1999.
* Pròleg a Dies de guerra: Diari de Bagdad d'Ángeles Espinosa, Alberto Masegosa, Antonio Baquero, 2003.
* Danys col·laterals: un espanyol en l'infern iraquià. Editorial Planeta. 2008.
* Pròleg a Acostament a la cultura d'Hondures per Luis Mariñas Otero. Centre Cultural d'Espanya a Tegucigalpa, 2010.
* Pròleg a Tegucigalpa per Rafael Trobat. Centre Cultural d'Espanya a Tegucigalpa, 2010.
* Pròleg Antiprólogo Oportú i Impertinent al cop d'estat del 28 de juny de 2009, el Patrimoni Cultural i la Identitat Nacional d'Hondures de Darío A. Euraque. Sant Pere Sula, 2010.
* Ignacio Rupérez en Dialnet

## Referències

* ↑ Fallece el exembajador español en Irak Ignacio Rupérez
* ↑ El Gobierno nombrará hoy a Ignacio Rupérez embajador en Irak.
* ↑ HASTA LUEGO EMBAJADOR RUPÉREZ per Víctor Manuel Ramos
* ↑ Cancillería condecora a embajador de España
# Bedford (Kentucky)

Bedford és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 677 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bedford tenia 677 habitants, 282 habitatges, i 183 famílies. La densitat de població era de 653,5 habitants/km².
Dels 282 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,4% hi vivien parelles casades, en un 20,6% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 17,3% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.528 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.341 $ mentre que les dones 22.188 $. La renda per capita de la població era de 14.818 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bedford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bedford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Claude Brodin

Claude Brodin (Les Andelys, 30 de juliol de 1934 - Les Andelys, 17 d'octubre de 2014) va ser un tirador d'esgrima francès, especialista en espasa, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960. Era germà del també tirador d'esgrima Jacques Brodin.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on quedà eliminat en sèries de la competició d'espasa per equips del programa d'esgrima. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esgrima de 1959.

## Referències

* ↑ Les Andelys : Décès de Claude Brodin, ancien commerçant et ancien champion d’escrime sur L'impartial.fr
* 1 2 3 «Olympedia – Claude Brodin». [Consulta: 27 novembre 2024].
# Iréne Theorin

Iréne Theorin (Hestra, Suècia, 18 de juny de 1963) és una soprano dramàtica sueca.

## Biografia

Es va criar al camp amb cinc germans, en una comunitat de 200 habitants on encara resideix. La seva família era oberta i atenta a les obres socials però no estava relacionada amb la música. Va deixar l'institut als 17 anys per formar una família i ja tenia tres fills quan algú del veïnat que cantava al cor de la parròquia li va fer notar que havia de prendre classes.
Va iniciar amb 27 anys els seus estudis de música a Göteborg i dos anys després ja formava part de l'Òpera de Copenhaguen amb Ingrid Bjoner, Birgit Nilsson i Susanna Eken.
Destaca en rols wagnerians, especialment com a Brünnhilde a L'anell del nibelung complet en el nou Teatre Reial de Copenhaguen, Nuremberg, Pequín, Colònia, Semperoper, Dresden, Tòquio, Covent Garden, Òpera Alemanya de Berlín, com Brünnhilde de Siegfried en el Gran Teatre del Liceu de Barcelona, i com Isolda, amb la qual va fer el seu debut protagonista al Festival de Bayreuth el 2008 (havia cantat el 2000 com a Ortlinde, dirigida per Giuseppe Sinopoli), paper que ja havia cantat a Essen i Brussel·les. Va tornar al Festival amb el mateix paper en les reposicions de l'obra el 2009, 2011 i 2012.
Ha cantat Senta, Donna Anna, Eva, Leonora, Amelia, Elisabeth, Sieglinde, Gutrune, Freia, Venus, Elsa, Aida (amb la qual es va inaugurar el nou teatre d'òpera de Copenhaguen), Desdemona de Verdi, Turandot de Puccini, Elisabetta de Don Carlo i Tosca, entre d'altres.

## Discografia de referència

* Wagner, Der Ring des Nibelungen (Brünnhilde) / Schondwant, producción de Kasper Bech Holten, Danish Royal Opera, 2006.

## Referències

* ↑ «Iréne Theorin». Opera Online. [Consulta: 27 abril 2020].
* ↑ Maricel Chavarría. «Una antidiva en la ópera». [Consulta: 12 març 2016].
* ↑ Codalario. «IRÉNE THEORIN, soprano: `Hay cosas que sólo son posibles en Bayreuth`». [Consulta: 12 març 2016].

## Enllaços externs

* Iréne Theorin - Lloc web oficial
* Orchestre de Paris - Iréne Theorin comme à Bayreuth (anglès)
# I'm Your Man

I'm Your Man és un àlbum del cantautor canadenc Leonard Cohen aparegut el 1988, tot i que va ser enregistrat la tardor de 1987. Ha estat considerat un àlbum de retorn de Cohen després de la pobra promoció de Various Positions el 1984. Aquest disc marca l'entrada de Cohen a la música moderna, amb una sonoritat que s'acosta al pop sintètic. El disc va aconseguir ser número 1 a Noruega. L'àlbum va ser editat per Columbia i produït per Leonard Cohen mateix, Roscoe Beck, Jean-Michel Reusser, Michel Robidoux.

## Llista de temes

* First We Take Manhattan
* Ain't No Cure for Love
* Everybody Knows (Cohen/Sharon Robinson)
* I'm Your Man
* Take This Waltz (Federico García Lorca/Cohen)
* Jazz Police (Cohen/Jeff Fisher)
* I Can't Forget (Cohen/Roscoe Beck)
* Tower of Song
La cançó Everybody Knows va ser una de les primeres que Cohen va escriure amb l'ajuda amb Sharon Robinson, que esdevindria una col·laboradora freqüent en el futur, sobretot pel fet que va ser coautora del disc Ten New Songs, del 2001.
Take this Waltz es basa en la lletra del poema Pequeño vals vienés, de Federico García Lorca. Enrique Morente i Lagartija Nick primer, i Ana Belén després l'han versionada als discos Omega y Lorquiana, respectivament.

## Versions

* En la banda sonora de la pel·lícula Leonard Cohen: I’m Your Man hi ha dues versions de Tower of Song. Una apareix com una versió en directe de Martha Wainwright i l'altra més elaborada i gravada en estudi per Cohen i U2.
* Aaron Neville, que ja havia enregistrat Bird on the Wire, va contribuir amb la peça Ain't No Cure for Love en l'àlbum d'homenatge Tower of Song.
* Everybody Knows va ser versionada per Concrete Blonde a la pel·lícula Pump Up the Volume (1990) i l'exEagles Don Henley al disc Tower of Song.
* El disc d'homenatge de 1991 I’m Your Fan va treure el títol de la peça I’m Your Man, on R.E.M. interpretava First We Take Manhattan i The Pixies I Can't Forget.
* Michael Bublé va versionar I’m Your Man en el seu disc Call Me Irresponsible de 2007.

## Referències

* ↑ Discogs - I'm your Man remastered-vinyl-LP 2011 Columbia / Music On Vinyl (MOVLP424) Europe
* ↑ Ankeny, Jason. «I'm Your Man». AllMusic. [Consulta: 29 setembre 2009].
* ↑ «Leonard Cohen: I'm Your Man - VG-lista. Offisielle hitlister fra og med 1958». Lista.vg.no, 01-06-2006. Arxivat de l'original el 2011-06-04. [Consulta: 13 novembre 2010].
* ↑ Browne, David (June 16, 1988). Leonard Cohen: I'm Your Man : Music Reviews. Rolling Stone. Accessed July 14, 2006.
* ↑ http://thisisspain.info/towns-and-cities/granada/history
# Versace

Gianni Versace Srl, comunament anomenada Versace, és una empresa de moda de luxe italiana fundada per Gianni Versace el 1978. L'empresa produeix articles de confecció i complements fets a Itàlia, peces d'alta costura sota la marca Atelier Versace i llicència la marc per a la venda d'ulleres a Luxottica. El logotip de l'empresa està inspirat en Medusa, una figura de la mitologia grega.

## Història

La marca va ser fundada l'any 1978 per Gianni Versace i dirigida després del seu assassinat per la seva família: el seu germà Santo Versace va ocupar-ne la presidència, mentre la seva germana Donatella va passar a ser la directora creativa. La filla de Donatella, Allegra Versace Beck, es va convertir en l'accionista majoritària havent heretat la part del seu oncle Gianni. L'altre fill, Daniel, va heretar gran part de la seva col·lecció d'art.
El setembre de 2018, la companyia es va vendre al grup Michael Kors per 2.120 milions de dòlars. El gener de 2019, Versace va integrar-se formalment en el grup Capri Holdings Limited, on també hi és Jimmy Choo. Els nous propietaris van mantenir Donatella Versace com a cap de disseny creatiu.
El març de 2025, Versace va anunciar el nomenament de Dario Vitale —procedent de Miu Miu— en el càrrec de director creatiu. Donatella Versace va passar al paper d'ambaixadora de la marca, centrant-se en la tasca filantròpica de la firma.

## Referències

* ↑ Davis, Daniel. Versace. Nova York: Infobase Learning, 2011, p. 29. ISBN 9781604139808.
* ↑ Lores, Alexandra. «El espectacular vestido de Atelier Versace con el que Anne Hathaway celebró sus curvas post parto» (en castellà). Vanity Fair, 13-01-2020. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ Zargani, Luisa. «Versace, Luxottica Renew Eyewear License» (en anglès americà). Women's Wear Daily, 10-04-2020. Arxivat de l'original el 2022-09-03. [Consulta: 3 setembre 2022].
* ↑ «Versace Logo And Its Golden History: Everything You Need To Know» (en anglès). logo.com. Arxivat de l'original el 2024-07-26. [Consulta: 2 maig 2022].
* ↑ Mau, Dhani. «Versace Chairman Responds to Rumors He's Selling His Stake in the Company» (en anglès). Fashionista, 10-04-2014. [Consulta: 14 març 2025].
* 1 2 «Donatella Versace deixa la direcció creativa de la marca: de salvar els mobles a icona de la moda». 3/24, 13-03-2025. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ Horyn, Cathy «A New Half-Owner for Versace, and She's Almost 18» (en anglès). The New York Times, 15-06-2004. Arxivat de l'original el 2020-10-18. ISSN: 0362-4331 [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ Mboga, Paulette. «Meet Daniel Versace, Donatella Versace and Paul Beck's son» (en anglès). Tuko, 28-09-2022. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ Phelps, Nicole. «Michael Kors Buys Versace for More Than $2.12 Billion» (en anglès americà). Vogue, 25-09-2018. Arxivat de l'original el 2023-10-31. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ Kent, Sarah. «Exclusive: Dario Vitale to Succeed Donatella Versace as Chief Creative Officer of Versace» (en anglès). The Business of Fashion, 13-03-2025. [Consulta: 13 març 2025].
# Cala Seca

La Cala Seca és una platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada al Parc Natural del Cap de Creus, entre la Cala Torta i la platja de Ribes Altes, a uns cinc quilòmetres al nord de la població. Orientada al sud, té una longitud de 20 m i una amplada entre 10 i 15 m, formada per còdols. L'accés és difícil, per un corriol que baixa des de prop del final de la carretera que arriba al Cap de Creus. La platja està encaixonada en una cala allargada que la protegeix de la tramuntana, formada per roques i pedres esculpides i erosionades.

## Referències

* 1 2 «Cala Seca». Visita Costa Brava.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 76-77. ISBN 978-84-9034-407-1.
# Barlow (Kentucky)

Barlow és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 715 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barlow tenia 715 habitants, 334 habitatges, i 189 famílies. La densitat de població era de 541,3 habitants/km².
Dels 334 habitatges en un 27,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,3% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 43,4% no eren unitats familiars. En el 40,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,14 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.333 $ i la renda mediana per família de 28.214 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 16.731 $. La renda per capita de la població era de 15.564 $. Entorn del 15,2% de les famílies i el 18,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barlow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barlow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Claude Rouer

Claude Rouer (17è districte de París, 25 d'octubre de 1929 - Villeneuve-Saint-Georges, 23 de juliol de 2021) va ser un ciclista francès, que fou professional entre 1953 i 1955.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics de Hèlsinki de 1952, en què guanyà la medalla de bronze de la contrarellotge per equips, junt a Jacques Anquetil i Alfred Tonello. El 1953 va participar en el Tour de França, acabant en la darrera posició de la classificació general.

## Palmarès

* 1951
** 1r a la París-Briare
* 1952 (amateur)
** 1r a la París-Barentin
** Medalla de bronze a la contrarellotge per equips dels Jocs Olímpics

### Resultats al Tour de França

* 1953. 76è de la classificació general

## Referències

* ↑ «matchID - Moteur de recherche des décès». [Consulta: 28 juliol 2024].
* ↑ «ROUER Claude (Claude Paul Lucien)». [Consulta: 28 juliol 2024].
* 1 2 «Olympedia – Claude Rouer». [Consulta: 28 juliol 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Claude Rouer a sitiodeciclismo.net
# Tenrec espinós petit

El tenrec espinós petit (Echinops telfairi) és una espècie de tenrec endèmica de Madagascar. Els seus hàbitats naturals són els boscos secs tropicals o subtropicals, les sabanes seques, les zones arbustoses seques tropicals o subtropicals i les zones herboses seques baixes tropicals o subtropicals.
És l'única espècie del gènere Echinops.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Cala d'en Remendon

La cala d'en Remendon és una platja natural inclosa a l'espai d'interès natural (PEIN) de Castell-Cap Roig al terme municipal de Palamós (Baix Empordà). És la continuació de cala Estreta, passat l’escull que les divideix en dos i consisteix en una mitja lluna fins al següent escull de roques, que la separa de la cala de Roca Bona. Sovint se la confon amb la cala Estreta. Orientada al sud-est, té una longitud de 170 metres i una amplada mitjana de 8 metres, formada per sorra gruixuda, grava i còdols. No disposa de cap servei. S'hi accedeix a peu pel camí de ronda, des de la platja de Castell. S'hi practica el nudisme.
Forma part d'un grup de quatre platges: cala Estreta, cala d'en Remendon, cala de Roca Bona i la cala del Cap de Planes, connectades entre elles per roques que sobresurten al mar i que fan d'espigons naturals, afavorint l'acumulació de sorra. A l’última platja, cap de Planes, és on acaba el terme municipal de Palamós. Enfront d'elles, aproximadament a un quilòmetre, hi ha les illes Formigues.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.

## Referències

* ↑ «Cala d'en Remendón». Oficina de Turisme de Palamós.
* 1 2 «Cala Estreta». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Cala d'en Remendón». Costa Brava's.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Cala d’en Remendón». Red Costa Brava.
* ↑ «Cala Estreta». Natura Local.
* ↑ «Cala Estreta». Agència Catalana de Turisme.
# Barbourmeade

Barbourmeade és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.260 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barbourmeade tenia 1.260 habitants, 506 habitatges, i 400 famílies. La densitat de població era de 1.131,4 habitants/km².
Dels 506 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,7% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 33,7% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.711 $ i la renda mediana per família de 78.414 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.563 $ mentre que les dones 36.458 $. La renda per capita de la població era de 32.865 $. Entorn del 0,5% de les famílies i el 0,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barbourmeade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barbourmeade». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.