OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sitifis

Sitifis o Sitifi (grec antic: Σίτιφι) va ser una ciutat de l'interior de la Mauritània Cesariense, en una plana propera a la frontera amb Numídia, a la via entre Cartago i Cirta, segons diu l'Itinerari d'Antoní.
Va ser una possessió dels reis númides i no era més que una petita ciutat sense importància. Quan els romans van establir la província de Mauritània Cesariense va quedar convertida en una ciutat de frontera i va créixer, i després, cap a l'any 294, va ser la capital de la nova província de la Sitifiense. Sota domini dels vàndals era la capital del districte anomenat Zabé (Ζάβη). El seu nom modern és Sétif i existeixen encara unes ruïnes de la vella ciutat.
La ciutat es considerada com l'origen de les manifestacions del 8 de maig de 1945, i aquests esdeveniments es consideren l'avantsala de la Guerra d'Independència d'Algèria.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sitifi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 22 juliol 2022].
* ↑ Mohammed Harbi, (en francès) « La guerre d'Algérie a commencé à Sétif », Le Monde diplomatique, mai 2005, p. 21
# Oleh Moliboha

Oleh Moliboha (Dniprò, 27 de febrer de 1953 - Moscou, 9 de juny de 2022) fou un jugador de voleibol ucraïnès que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, guanyà la medalla d'or en la mateixa competició.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del Món de voleibol, el 1978 i 1982, dues medalles d'or a la Copa del Món de voleibol, el 1977 i 1981, i quatre medalles d'or al Campionat d'Europa de voleibol, el 1977, 1979, 1981 i 1983.
A nivell de clubs jugà a l'Avtomobilist de Dnepropetrovsk, el Dinamo de Leningrad i el CSKA de Moscou (1975-1984), amb qui guanyà set lligues soviètiques (1976-1982), una Copa de l'URSS (1982) i tres Copes d'Europa (1977, 1982 i 1983).
Una vegada retirat exercí d'entrenador de voleibol de la selecció soviètica, russa i de l'equip masculí del CSKA de Moscou entre d'altres equips.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Oleg Moliboga». [Consulta: 23 agost 2023].
* 1 2 3 «МОЛИБОГА Олег Алексеевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 22 agost 2023].
# Lídia Glubókova

Lídia Glubókova (rus: Ли́дия Тимофе́евна Глубо́кова) (Elektrostal, 17 de setembre de 1953 - Elektrostal, 15 de maig de 2022) va ser una jugadora d'hoquei sobre herba soviètica que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herba. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze a la Copa del món d'hoquei sobre herba de 1981.

## Referències

* ↑ «Lidiya Glubokova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 20 juliol 2019].
# Serguei Kopílov

Serguei Vladímirovitx Kopílov (Сергей Владимирович Копылов) (Tula, 29 de juliol de 1960) va ser un ciclista rus representant la Unió Soviètica. Competí en el ciclisme en pista on va obtenir una medalla als Jocs Olímpics de Moscou, i cinc més als Campionats del Món, tres d'elles d'or.
El seu germà Víktor també es dedicà al ciclisme.

## Palmarès

* 1978
** Campió del món júnior en Velocitat
* 1980
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Moscou en Velocitat individual
* 1981
** Campió del món en Velocitat amateur
** 1r al Gran Premi de París
* 1982
** Campió del món en Velocitat amateur
* 1983
** Campió del món en Quilòmetre
* 1984
** 1r al Gran Premi de París

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Viktor Krovopuskov

Viktor Krovopuskov (en rus: Виктор Кровопусков) (Moscou, Unió Soviètica 1948) és un tirador d'esgrima rus, ja retirat, guanyador de quatre medalles olímpiques d'or.

## Biografia

Va néixer el 29 de setembre de 1948 a la ciutat de Moscou, capital en aquells moments de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia (Unió Soviètica) i que avui dia és capital de la Federació Russa.

## Carrera esportiva

Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova individual i per equips en la modalitat masculina de sabre, un èxit que repetí en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Mosoou (Unió Soviètica).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat catorze medalles en el Campionat del Món d'esgrima, entre elles vuit medalles d'or; així com dues vegades la Copa del Món de l'especialitat.
L'any 1976 fou guardonat amb l'Orde de la Bandera Roja del Treball i el 1980 amb l'Orde de Lenin.
# Turbina Francis

La turbina Francis va ser desenvolupada per James B. Francis. Es tracta d'una turbina de reacció de flux intern que combina conceptes tant de flux radial com de flux axial.
La turbina Francis és el que s'anomena una turbina "de reacció", ja que l'element impulsor (normalment aigua) s'aplica a través d'ella, i és la mateixa circulació de l'element impulsor allò que la fa moure. És una de les tres principals famílies de turbines (Pelton, Francis i Kaplan).
Consta d'una part fixa, amb unes guies corbades anomenades deflectors (o distribuïdor), i d'una part mòbil amb àleps, també corbats, anomenada rotor. La inclinació dels deflectors es pot regular per ajustar el cabal aplicat als àleps, regulant així la velocitat de la turbina.
És un tipus de turbina molt apropiat per salts mitjans-alts amb cabals mitjans, essent capaces de produir potències elevadíssimes.
# Maria Jesús Lleonart

Maria Jesús Lleonart és una actriu catalana de doblatge, televisió i teatre, a més de directora de doblatge.
Formada a l'Institut del Teatre i a l'Escola d'Art Dramàtic Adrià Gual, va començar la trajectòria del doblatge contractada durant tres anys a l'estudi La Voz de España. Ha doblat habitualment actrius com Michelle Pfeiffer (en les pel·lícules Els fabulosos Baker Boys, La casa Rússia, El retorn de Batman com a Catwoman i L'edat de la innocència), Sissy Spacek (a The ring 2 i Com a casa, enlloc), Goldie Hawn, Judy Davis i Emily Watson. A més, va posar la veu a Faye Dunaway com la Bonnie Parker de Bonnie i Clyde, Maria Schneider a L'últim tango a París, Janet Leigh a Psicosi, Tracey Ullman a Lladres d'estar per casa i Frances McDormand a Fargo.
A banda, va participar en els doblatges en català de les sèries Dallas (en el personatge de Lucy Swing interpretat per Charlene Tilton), Breaking Bad (Skyler White, interpretada per Anna Gunn) i Gent del barri.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «La Vermella - M. Jesús Lleonart, la veu de Sissy Spacek i Judy Davis». Catalunya Ràdio. [Consulta: 21 febrer 2023].

## Enllaços externs

* Maria Jesús Lleonart a Eldoblatge.com
# John i Lorena Bobbitt

Lorena Leonor Bobbitt (Bucay (Equador), 1970) i John Wayne Bobbitt (Buffalo (Nova York) 23 de març del 1967) es van casar el 18 de juny de 1989 i van saltar a la fama per un incident en què la dona va tallar el penis al marit amb un ganivet de cuina el 1993. Fou condemnat per un problema d'actitud relacionat amb la seva addicció a l'alcohol.

## Incident

La nit del 23 de juny del 1993 John Bobbit va arribar a l'apartament on vivia la parella a Manassas (estat de Virgínia), begut després d'una nit sencera de festa, i d'acord amb el testimoni de la seua dona, Lorena Bobbit, la va violar. Després de l'incident, Lorena va anar a la cuina a beure un got d'aigua. Una vegada allí es va recordar d'un article que havia llegit en un informe de la revista de l'Associació Nacional d'Estudis de la Dona (National Women's Studies Association Journal). Va agafar un ganivet de cuina, va tornar a l'habitació, on John estava ja adormit i li va tallar el penis, aproximadament per la meitat.
Un cop consumada l'amputació, Lorena va abandonar l'apartament emportant-se el penis. Després de conduir un temps, va el va llançar per la finestra a un camp. Adonant-se de la gravetat de l'incident, Lorena va aturar-se i va trucar al 911. Després d'una cerca exhaustiva, la policia va trobar el penis al camp, el va empaquetar amb gel i el va portar a l'hospital on John estava ingressat.
El penis va ser reimplantat pels doctors James T. Sehn i David E. Berman durant una operació de nou hores i mitja. Després d'un any llarg de recuperació, John va recuperar completament les seues funcions sexuals.
El cas Bobbit va ser un dels primers escàndols que portà a legislar contra les violacions maritals als Estats Units. A més va cridar l'atenció sobre la violència domèstica. Dies després de l'incident, diversos grups feministes justificaven l'actuació de Lorena pels abusos continuats del seu home.
L'atenció que els mitjans de comunicació van donar al cas va obrir un debat sobre la violència domèstica, i va originar també una gran quantitat d'acudits, eslògans publicitaris, llegendes urbanes i escenes còmiques a la televisió nord-americana. El nom de Lorena Bobbit es va transformar en sinònim de "Talla penis".
Jordan Peele, el director de Déjame salir (2017), ha dirigit una sèrie documental que es pot veure a Amazon Prime Video i que intenta aclarir qualsevol dubte sobre els motius que van desencadenar els fets d'aquella nit de 1993.

## Referències

* ↑ «Jail for John Bobbitt». The New York Times, 01-09-1994 [Consulta: 23 desembre 2016].
* ↑ Salvà, Nando «El record d'un cas molt mediàtic: Lorena Bobbit, més que un penis tallat». el Periódico, Dissabte 18 febrer 2019, pàg. 52.
# Ghazi (guerrer)

Ghazi eren aquells guerrers musulmans que participaven en una incursió contra els infidels. Més tard el seu prestigi va convertir el nom ghazi en un títol especialment emprat entre els otomans. Aparegueren a Transoxiana i Khorasan al segle viii, i els ghazis llavors combatien per la fe i vivien del botí de guerra. Formaven corporacions i eren contractats per fer la guerra als estats veïns no musulmans, i als heretges dins i fora d'un estat. En temps de pau esdevenien un problema pels govern, ja que fàcilment passaven a ser bandits. Una revolta de ghazis es va produir al Khorasan el 821 i van participar en la revolta de Bukharà contra l'emir samànida el 930. Molts van servir als samànides. Mahmud de Gazni se'n va emportar 20.000 a l'Índia. La majoria eren turcs però no hi havia un element nacional en la seva formació i les corporacions atreien a descontents polítics o religiosos i aventurers de tota mena sense distinció d'ètnia. A la frontera romana d'Orient els ghazis existien a partir de vers el 840, i l'element turc no hi era pas menys present; els romans d'Orient sovint utilitzaven també mercenaris turcs.
La corporació dels ghazis fou reorganitzada vers el 1200 pel califa an-Nàssir, i van esdevenir una mena de confraria religiosa i cavalleresca. No obstant a l'Àsia Menor on l'element turc era més present, els ghazis van conservar un caràcter més popular i nòmada, i foren aquests els que després de 1071 havien conquerit Anatòlia; entre aquests ghazis van destacar Foad Ghazi. L'enfonsament de l'estat seljúcida va fer aparèixer nous ghazis que van formar els principats turcmans vers el 1300. Fou llavors quan es va introduir la gorra blanca entre els ghazis que els caracteritzà en endavant. Els primers sultans otomans van portar el títol de ghazi. Quan el poder otomà es va consolidar les corporacions de ghazis foren primer controlades i finalment dissoltes.

## Bibliografia

* Paul Witek, Deux chapitres de l'histoires des Turc de Roum, Byzantion XI, 1936
# Fenícia Primera

Fenícia Primera o simplement Fenícia (Phoenicia Prima) fou una província romana creada al segle iv per dividió de la província de la Síria Fenícia, agafant la zona costanera. La capital fou Tir i abraçava Ptolemais, Sidó, Berytus, Byblos, Botryo, Tripolis, Arcae, Orthosias, Aradus, Antaradus, i Caesarea Paneas.
# Zombieland: Double Tap

Zombieland: Double Tap és una pel·lícula estatunidenca de comèdia i zombies del 2019, dirigida per Ruben Fleischer i escrita per Rhett Reese, Paul Wernick, i David Callaham. Una seqüela de Benvinguts a Zombieland (2009), protagonitzada per Woody Harrelson, Jesse Eisenberg, Abigail Breslin, i Emma Stone reprenent els seus papers del primer film, juntament amb nous membres del repartiment com Rosario Dawson, Zoey Deutch, i Luke Wilson.
Zombieland: Double Tap va ser estrenada als Estats Units el 18 d'octubre de 2019,de la mà de Sony Pictures Releasing sota la seua marca paraigües Columbia Pictures. Va rebre crítiques de tot tipus dels crítics i va recaptar 87 milions de dòlars a nivell mundial.

## Repartiment

* Woody Harrelson com a Tallahassee
* Jesse Eisenberg com a Columbus
* Emma Stone com a Wichita
* Abigail Breslin com a Little Rock
* Rosario Dawson com a Nevada
* Zoey Deutch com a Madison
* Avan Jogia com a Berkeley
* Luke Wilson com a Albuquerque
* Thomas Middleditch com a Flagstaff
A més a més, Bill Murray reprén el seu paper de si mateix com una versió ficcionalitzada d'ell mateix. Els periodistes Al Roker, Grace Randolph, Josh Horowitz i Lili Estefan fan un cameo.

## Referències

* ↑ «Zombieland: Double Tap». Instagram. [Consulta: 11 agost 2019].
* ↑ «Zombieland: Double Tap Reviews». [Consulta: 22 octubre 2019].
* ↑ «Zombieland: Double Tap (2019)». [Consulta: 29 octubre 2019].
* ↑ «Zombieland: Double Tap (2019)». [Consulta: 20 octubre 2019].
# Arseni Corsellas Serra

Arseni Corsellas Serra (Figueres, 17 de setembre de 1933 – Madrid, 16 de novembre de 2019) va ser un actor i doblador català. Va començar la seva carrera en el doblatge a mitjans dels anys seixanta. Alguns dels actors als quals va posar veu foren Sean Connery, Charlton Heston, Michael Caine, Kirk Douglas, Robert Duvall, Omar Sharif i Jack Nicholson, entre d'altres. Un dels doblatges més famosos en català va ser la veu de J.R. a Dallas.
En els anys cinquanta va començar a treballar a Ràdio Joventut de Barcelona i posteriorment a Radio Nacional de España a Barcelona com a actor del Teatro Invisible sota la direcció de Juan Manuel Soriano. A mitjans dels anys seixanta va orientar la seva carrera professional al doblatge cinematogràfic, en els seus inicis va doblar els actors Richard Burton, Stanley Baker o Humphrey Bogart (al segon doblatge de Casablanca).
El 1983 va ser un dels primers a doblar en català quan Televisió de Catalunya comença les emissions. El personatge de J.R., de la sèrie de televisió Dallas, interpretat per l'actor Larry Hagman, fou un dels que va doblar. Durant els anys seixanta i setanta va ser el director de doblatge de gairebé totes les pel·lícules que es varen doblar als estudis Voz de España a Barcelona.
Ha treballat com a actor a les pel·lícules Lo mejor que le puede pasar a un cruasán de Paco Mir i Amor propio de Mario Camus. El 1986 el varen distingir amb l'Atril d'or de doblatge. Posteriorment, va rebre el premi de l'Associació de Veterans de RNE, i el 2019, el premi Take Daurat.

## Referències

* ↑ «Arseni Corsellas Serra». Diccionari enciclopèdic del cinema a Catalunya. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «La Vermella - Montse Miralles, la veu de la Pam de "Dallas", la senyora King de "L'espantaocells" i Marilyn Monroe». Catalunya Ràdio. [Consulta: 15 novembre 2022].
* 1 2 3 4 «Mor l'actor de doblatge Arseni Corsellas, la veu del J.R. de "Dallas"». 324, 17-11-2019. [Consulta: 17 novembre 2019].
* ↑ «Arsenio Corsellas» (en castellà). publiradio, 17-11-2019. Arxivat de l'original el 17 de novembre 2019. [Consulta: 17 novembre 2019].
* 1 2 «Mor l'actor i director de doblatge Arseni Corsellas». El Punt Avui, 17-11-2019. [Consulta: 17 novembre 2019].
# Variola Vera

Variola Vera (ciríl·lic: Вариола вера) és una pel·lícula del 1982 de Iugoslàvia dirigida per Goran Marković.
El tema de la pel·lícula es basa en el brot de verola a Iugoslàvia del 1972. És una sàtira de la corrupció de l'àmbit mèdic i de la salut pública. Encara que s'inspira en fets reals, la pel·lícula inclou elements del cinema de terror. El títol fa referència al virus Variola vera que causa la verola.
La pel·lícula va atorgar Marković el primer premi al millor director i al millor guió a la III edició de la Mostra de València.
Una enquesta de 30 crítics i periodistes iugoslaus realitzada al diari Oslobođenje la va nomenar pel·lícula iugoslava de l'any de 1982.

## Trama

La trama de la pel·lícula segueix els esdeveniments durant l'epidèmia de verola al territori de l'aleshores Iugoslàvia el 1972. Se segueix el curs de l'epidèmia, així com el seu impacte en la psique i el comportament de les persones que estan exposades als perills que comporta. Un pelegrí musulmà torna al país des de l'Aràbia Saudita infectat d'una malaltia desconeguda. Mogut d'un lloc a un altre, mor i la infecció s'estén. Quan els responsables s'adonen que es tracta d'una malaltia que es pensava que era erradicada, ja és massa tard: la verola comença a propagar-se. Els infectats queden aïllats i deixats a la lògica d'una terrible malaltia que tothom ja s'ha oblidat, considerant-la un passat llunyà. La pel·lícula segueix el comportament de gairebé totes les capes de la societat en què es va produir l'epidèmia: pacients a l'hospital, personal mèdic, ciutadans corrents, fins i tot polítics, funcionaris del govern de l'època. Mostra com una amenaça tan mortal ajuda a la gent a mostrar els seus veritables colors.

## Repartiment

* Rade Šerbedžija - Dr. Grujic
* Erland Josephson - Dr. Dragutin Majcan Kenigsmark (doblat per Petar Kralj)
* Dušica Žegarac - Dr. Markovic
* Varja Đukić - Dr. Danka Uskoković
* Rade Marković - Superintendent de Čole
* Vladislava Milosavljević - Infermera Slavica
* Peter Carsten - Epidemiòleg de l'ONU (Doblat per Mihajlo Viktorović)
* Aleksandar Berček - Magister Jovanović
* Radmila Živković - Infermera Zaga
* Semka Sokolović-Bertok - Dr. Pústula
* Bogdan Diklić - Duško

## Referències

* 1 2 3 Goulding, Daniel J.. Liberated Cinema: The Yugoslav Experience, 1945-2001. Indiana University Press, 2002, p. 180. ISBN 978-0-25321-582-6.
* ↑ Schneider, Steven Jay. 100 European Horror Films. Bloomsbury Publishing, 2019, p. 63. ISBN 978-1-83871-403-1.
* ↑ Los filmes yugoslavo y marroquí ganaron la Mostra del Mediterráneo, ABC, 12 d'octubre de 1982
* ↑ «Yugoslav News Bulletin». Tanjug, 04-01-1983.

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* Variola Vera a TCM Movie Database (anglès)
# Olaf Magnusson

Olaf Magnusson (en noruec: Olav Magnusson) (1099 - 22 de desembre de 1115), fill de Magne el Descalç o Magne III de Noruega, va ser rei de Noruega juntament amb els seus germans entre 1103 i 1115.
A la mort del seu pare el 1103, quan Olaf només era un nen de quatre o cinc anys, ell i els seus dos germans grans Sigurd i Eystein van heretar el tron noruec.
Per raó de la seva joventut els seus dos germans van governar en nom seu fins que el 1115 Olaf va emmalaltir i morir.
La seva poca rellevància històrica, deguda al fet que mai va exercir el govern, va fer que Olaf no hagi estat tingut en compte en la numeració dels reis noruecs. El numeral que li hauria correspost és Olaf IV, que va ser usat per un altre rei dos segles i mig més tard.

## Avantpassats

| 16. Sigurd Syr Halfdansson | 16. Sigurd Syr Halfdansson | 16. Sigurd Syr Halfdansson | 16. Sigurd Syr Halfdansson |
| 8. Harald III Hardrada | 8. Harald III Hardrada | 8. Harald III Hardrada | 8. Harald III Hardrada | | | |
| 17. Åsta Gudbrandsdatter | 17. Åsta Gudbrandsdatter | 17. Åsta Gudbrandsdatter | 17. Åsta Gudbrandsdatter |
| 4. Olaf III Kyrre | 4. Olaf III Kyrre | 4. Olaf III Kyrre | 4. Olaf III Kyrre | | | |
| | | | 18. Torberg Arnesson | 18. Torberg Arnesson | 18. Torberg Arnesson | 18. Torberg Arnesson |
| 9. Tora Torbergsdatter | 9. Tora Torbergsdatter | 9. Tora Torbergsdatter | 9. Tora Torbergsdatter | | | |
| 2. Magne III el Descalç | 2. Magne III el Descalç | 2. Magne III el Descalç | 2. Magne III el Descalç | | | |
| | | | | | | | 10. Johan or Árni lági | 10. Johan or Árni lági | 10. Johan or Árni lági | 10. Johan or Árni lági | |
| | | | | | | | 5. Thora | 5. Thora | 5. Thora | 5. Thora | | | | |
| | | | | | | | 1. Olaf Magnusson | 1. Olaf Magnusson | 1. Olaf Magnusson | 1. Olaf Magnusson | | | | |
| | | | | | | | | | | | 6. Saxe de Vik | 6. Saxe de Vik | 6. Saxe de Vik | 6. Saxe de Vik |
| | | | | | | | | | | | | | | | 3. Sigrid Saxesdatter | 3. Sigrid Saxesdatter | 3. Sigrid Saxesdatter | 3. Sigrid Saxesdatter |
# Coronaviridae

Coronaviridae és una família de virus que pertany al grup dels virus d'ARN monocatenaris +. Tenen embolcall amb una superfície en forma de bastó que sembla una "corona".

## Subfamílies

Inclou les següents subfamílies:
* Subfamília: Coronavirinae
** Gèneres: Alphacoronavirus, Betacoronavirus, Gammacoronavirus
* Subfamília: Torovirinae
** Gèneres: Bafinivirus, Torovirus
L'abril del 2008, el ICTV va ratificar algunes propostes:

## Transmissió

Els coronavirus es transmeten per la ruta fecal oral o per aerosols de secrecions respiratòries.

## Patogènesi

Els Coronavirus infecten un marge ampli de mamífers i ocells a tot el món. Malgrat que la majoria de les malalties són suaus de vegades poden ser severes en humans, per exemple la síndrome respiratòria aguda severa (SARS).

## Referències

* ↑ ICTV 2009 MASTER SPECIES LIST VERSION 4, 20 març 2010.
* ↑ Carstens, E. B.; Ball, L. A. «Ratification vote on taxonomic proposals to the International Committee on Taxonomy of Viruses (2008)». Archives of Virology. Springer Wien, 154, 7, 7-2009, pàg. 1181-1188. DOI: 10.1007/s00705-009-0400-2. ISSN: 1432-8798.
* ↑ Thiel V (editor).. Coronaviruses: Molecular and Cellular Biology. 1st. Caister Academic Press, 2007. ISBN 978-1-904455-16-5.

## Enllaços externs

* Coronaviridae Arxivat 2006-04-30 a Wayback Machine.
* Coronavirus Arxivat 2007-03-09 a Wayback Machine.
* Focus on Coronaviruses
* Viralzone: Coronaviridae
# Romà l'Ostiari

Romà l'Ostiari (Roma?, s. III - ca. 258) fou un empleat de la presó de Roma, convertit al cristianisme i mort màrtir a mitjan segle iii. És venerat com a sant per l'Església catòlica. Se celebra el 9 d'agost, un dia abans que Sant Llorenç. Se'n conserven relíquies a San Lorenzo fuori le Mura i Santa Catarina dei Funari, a Roma. És esmentat com a màrtir al Liber Pontificalis juntament amb tres eclesiàstics; tots quatre apareixen com a companys de martiri de Sant Llorenç de Roma, el 10 d'agost de 258, i també van ésser sebollita a la catacomba de Ciríaca de la Via Tiburtina: la tomba de Romà és esmentada als itineraris de Roma del segle VII. Possiblement, la tradició pot basar-se en un fet real, però ha estat adulterada amb fets difícilment comprovables. Les actes llegendàries de Llorenç diuen que Romà era un dels porters (ostiarii) que vigilaven la presó on va ésser Sant Llorenç. Aquest el va convertir i batejar i després va ésser martiritzat. Altres fonts diuen que era soldat i que, convertit, esdevingué ostiari a una església de Roma, fins que fou detingut i morí màrtir.