OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Momo

En la mitologia grega, Momo o Momos (en grec Μωμος Mômos, «burla», «culpa»; en llatí Momus) era la personificació del sarcasme, les burles i l'agudesa irònica. Era el déu dels escriptors i poetes, un esperit d'inculpació i crítica.
Hesíode explicava que Momo era un fill (o una filla) de Nyx, la nit i germà o germana de les Hespèrides. Una vegada, Gea, la Terra, fatigada pel pes dels homes que es multiplicaven massa ràpidament, va demanar a Zeus que en disminuís el nombre. El déu va enviar als homes la Guerra de Tebes. Però el remei era insuficient i va pensar a exterminar el gènere humà amb els seus llamps o enviant un diluvi. Però Momos li va aconsellar un sistema més segur: que Tetis es casés amb un mortal i que engendrés una filla, Helena, que provocaria la discòrdia entre Àsia i Europa. (Teogonia, 214). Així s'explica de vegades l'origen de la guerra de Troia.
Llucià de Samòsata recordava (en el diàleg ampliat Hermotimus, 20) que es va burlar d'Hefest per haver fabricat els humans sense portes al pit a través de les quals poder veure'n els pensaments. Fins i tot es va burlar d'Afrodita. A causa de les seves constants crítiques, va ser exiliat del mont de l'Olimp. Se'l representava amb una màscara que aixecava perquè se li veiés la cara, i amb un titella a la mà, símbol de la bogeria.

## Carnaval

A les festes de Carnaval de diverses ciutats del món, es ret homenatge al déu Momo amb diversos actes. A Cadis, la crema d'un ninot representant el déu Momo clausura les festes de Carnaval cada any.

## Altres significats

Momo també és el títol d'una novel·la de l'escriptor alemany Michael Ende, més conegut per La història interminable.

## Vegeu també

* Pam i pipa.
* La Bohème, on el «Cafè Momus» és el escenacio d'un passatge en el barri llatí.
* Theoi Project - Momos (anglès)
* Bohemian Café Society Arxivat 2005-02-09 a Wayback Machine.: l'«autèntic» Cafè Momus (anglès).

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 373. ISBN 9788496061972.
# Fredericksburg (Indiana)

Fredericksburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 92 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fredericksburg tenia 92 habitants, 41 habitatges, i 25 famílies. La densitat de població era de 35,5 habitants/km².
Dels 41 habitatges en un 29,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 12,2% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 31,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 34,8% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.250$ i la renda mediana per família de 31.563$. Els homes tenien una renda mediana de 25.000$ mentre que les dones 35.250$. La renda per capita de la població era de 10.626$. Entorn del 21,4% de les famílies i el 23,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fredericksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fredericksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Holland (Minnesota)

Holland és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 215 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Holland tenia 215 habitants, 103 habitatges, i 67 famílies. La densitat de població era de 90,2 habitants per km².
Dels 103 habitatges en un 29,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,5% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 34% no eren unitats familiars. En el 34% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,62.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 18,1% de 45 a 60 i un 29,8% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,9 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 21.058 $ i la renda mitjana per família de 26.875 $. Els homes tenien una renda mitjana de 31.563 $ mentre que les dones 20.313 $. La renda per capita de la població era de 12.982 $. Entorn del 15,3% de les famílies i el 18,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Holland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Holland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Aleria

Aleria és una ciutat de Còrsega situada a l'est de l'illa, al departament de l'Alta Còrsega.

## Història

Alàlia (grec antic: Ἀλαλίη) era una colònia grega fundada el 564 aC pels foceus que van arribar de Jònia, però al cap d'uns vint anys, quan el general persa Hàrpag va conquerir la seva ciutat a la Jònia, gran part dels seus habitants es van traslladar a Alàlia on van viure dedicant-se a la pirateria. La seva activitat va provocar l'hostilitat dels tirrens i dels cartaginesos i es van veure obligats a abandonar l'illa. Llavors es van establir a Vèlia (Lucània), segons Heròdot i Diodor de Sicília. Va passar llavors als cartaginesos, i després la van ocupar els romans el 259 aC, a la Primera Guerra Púnica, sota la direcció de Luci Corneli Escipió, que també va sotmetre tota l'illa. Va rebre una colònia romana durant la dictadura de Sul·la i va existir durant tot l'imperi com a capital de la província. Segons Plini el Vell, era una de les principals ciutats de Còrsega. Finalment va ser arrasada pels vàndals al segle v i la població va abandonar la plana litoral per refugiar-se a l'interior de les muntanyes. A pesar d'algunes instal·lacions genoveses, no es va repoblar definitivament fins al segle xx. Avui té uns 2.000 habitants.
Se'n poden visitar les antigues ruïnes i el museu del fort De Matra.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 778 | 1.913 | 2.885 | 2.410 | 2.022 | 1.966 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Ange Fraticelli | UMP | |

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Aleria». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 12 gener 2021].

## Vegeu també

* Fets d'Aleria (1975).
* Bisbat d'Aleria.
# Cab Calloway

Cabell Calloway III (25 de desembre de 1907 - 18 de novembre de 1994) va ser un cantant i director de banda de jazz nord-americà. Va ser un intèrpret habitual al Cotton Club de Harlem, on es va convertir en un vocalista popular de l'era del swing. La barreja de jazz i vodevil va ser elogiada durant una carrera que va durar més de 65 anys.
Calloway va ser un mestre del cant scat enèrgic i va dirigir una de les bandes de ball més populars dels Estats Units des de principis de la dècada del 1930 fins a finals de la dècada del 1940. La seva banda incloïa els trompetistes Dizzy Gillespie, Jonah Jones i Adolphus "Doc" Cheatham, els saxofonistes Ben Webster i Leon "Chu" Berry, el guitarrista Danny Barker, el baixista Milt Hinton i el bateria Cozy Cole.
Calloway va tenir diversos discos d'èxit durant les dècades de 1930 i 1940, convertint-se en el primer músic afroamericà a vendre un milió de còpies d'un sol disc. Va ser conegut com l'home "Hi-de-ho" del jazz per la seva cançó més famosa, "Minnie the Moocher", gravada originalment el 1931. Va estar a les llistes de Billboard en cinc dècades consecutives (de 1930 a 1970). Calloway també va fer diverses aparicions a l'escenari, al cinema i a la televisió fins a la seva mort el 1994 a 86 anys. Va tenir papers a Stormy Weather (1943), Porgy and Bess (1953), The Cincinnati Kid (1965) i Hello Dolly! (1967). La seva carrera va gaudir d'un marcat ressorgiment a partir de l'aparició a la pel·lícula de 1980 The Blues Brothers.
Calloway va ser el primer afroamericà a tenir un programa de ràdio sindicat en l'àmbit nacional. El 1993, Calloway va rebre la Medalla Nacional de les Arts del Congrés dels Estats Units. Va rebre pòstumament el premi Grammy a la trajectòria a tota la vida el 2008. La seva cançó "Minnie the Moocher" va ser inclosa al Saló de la Fama del Grammy el 1999 i es va afegir al Registre Nacional d'Enregistraments de la Biblioteca del Congrés el 2019. Tres anys més tard, el 2022, el National Film Registry va decidir preservar les seves pel·lícules casolanes com a "pel·lícules culturalment, històricament o estèticament significatives". També és inclòs a la Big Band i Jazz Hall of Fame i a l'International Jazz Hall of Fame.

## Referències

* ↑ «Transition» (en anglès). Newsweek, 27-11-1994.
* ↑ Litchman, Irv (December 3, 1994). «Cab Calloway Conquered Biz With Panache». Billboard: 10, 105.
* ↑ «Cab Calloway Songs Top Songs / Chart Singles Discography». Music VF, US & UK hits charts.
* ↑ Brooks, Peter «The case for the Calloway house». The Baltimore Sun, 26-07-2019, p. 11.
* ↑ Lelyveld, Nita. «National Medal of Arts to Ray Charles, Cab Calloway, Arthur Miller». AP News, 04-10-1993.
* ↑ Morgan, David. «Jay-Z, Cyndi Lauper, "Schoolhouse Rock" added to National Recording Registry» (en anglès americà). CBS News, 20-03-2019.
* ↑ Ulaby, Neda «'Iron Man,' 'Super Fly' and 'Carrie' are inducted into the National Film Registry» (en anglès). NPR, 14-12-2022.
# Donkey Kong Country

Donkey Kong Country és un videojoc de plataformes per a la Super Nintendo protagonitzat per Donkey Kong.

## Argument

En el joc, Donkey Kong té un nou company, Diddy Kong. Ambdós han de recuperar el carregament robat de bananes de mans de King K. Rool. Altres personatges inclosos en el joc són Candy Kong, Funky Kong, i Cranky Kong (qui aparenta ser l'original Donkey Kong que va barallar-se amb Mario i l'avi de l'actual Donkey Kong) És també el primer Donkey Kong que es desenvolupa en el seu territori, amb la creació de l'Illa de Donkey Kong. Altra característica nova que identifica al joc és la capacitat que tenen els dos personatges principals per a utilitzar peixos espasa, estruços, rinoceronts i granotes per a moure's en el joc. La idea principal del mateix és anar passant una sèrie de pantalles en diferents "mons" on cadascun presenta al final un gran enemic que ha de ser vençut per a poder avançar al pròxim "món". Els "mons" estan representats per seccions del que seria Illa de Donkey Kong.

## Gràfics

El joc de Donkey Kong Country va ser molt revolucionari en l'aspecte gràfic, sent el primer joc comercial per a videoconsoles de la llar a utilitzar gràfics 3-D pre-renderitzats. Una tècnica també utilitzada en el joc de la companyia Rare, Killer Instinct. Més endavant molts videojocs van utilitzar també el pre-render 3-D juntament amb objectes completament 3-D. Rare prengué un risc financer significativament alt al comprar el costós equip SGI utilitzat per a generar gràfics renderitzats. Si el joc no haguera estat comercialment exitós, és probable que la companyia haguera quedat en fallida.
El productor de Nintendo Shigeru Miyamoto va criticar negativament en una ocasió al Donkey Kong Country, indicant que Donkey Kong Country provava que els jugadors podien tolerar un videojoc amb jugabilitat mediocre mentre l'art fóra bo." A més, anys després del seu llançament, el joc fou esmentat a la llista de Electronic Gaming Monthly de jocs sobrevalorats.

## Música

Donkey Kong Country incloïa també una popular banda de so que va ser llançada en format CD sota el nom de DK Jamz. Els compositors Robin Beanland, Eveline Fischer i Dave Wise van col·laborar per a produir aquest conjunt de música inspirada en la selva. El disc conté un total de 20 pistes.
La banda de so posseïa també una col·laboració d'OC ReMix dita Kong in Concert."

## Notes

* ↑ http://www.n-sider.com/gameview.php?gameid=82 Arxivat 2009-02-17 a Wayback Machine.
# Gai Lutaci Catul el Jove

Gai Lutaci Catul (en llatí: Caius Lutatius Catulus) va ser un magistrat romà del segle iii aC. Era probablement fill de Gai Lutaci Catul, i formava part de la gens Lutàcia, una gens romana d'origen plebeu.
Va ser elegit cònsol romà l'any 220 aC junt amb Luci Veturi Filó. Els dos cònsols van avançar cap als Alps i van sotmetre molts pobles i ciutats sense lluita, però els detalls de l'expedició no són coneguts.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 654.
# Vanaspati

Vanaspati (en devanagari वनस्पति) és un terme sànscrit per a referir-se al regne vegetal de forma genèrica. Alguns textos hindús vèdics limiten l'accepció als vegetals amb fruit però sense flor aparent. El Rigveda dona el nom de Vanaspati a una deïtat dels boscos.
En hindi el terme vanaspati també es fa servir per a fer referència a l'oli vegetal, molt utilitzat en la gastronomia de l'Índia (i pakistanesa). Té una aparença semisòlida. A l'Índia s'elabora a partir de l'oli de palma. El vanaspati és emprat per fregir aliments, com les pakores.
# Cretaci inferior

| Període | Època | Estatge | Edat (Ma) |
| Paleogen | Paleocè | Danià | (més recent) |
| Cretaci | Superior | Maastrichtià | 72,1 ± 0,2 |
| Cretaci | Superior | Campanià | 83,6 ± 0,2 | 83,6 ± 0,2 |
| Cretaci | Superior | Santonià | 86,3 ± 0,5 | 86,3 ± 0,5 |
| Cretaci | Superior | Coniacià | 89,8 ± 0,3 | 89,8 ± 0,3 |
| Cretaci | Superior | Turonià | 93,9 | 93,9 |
| Cretaci | Superior | Cenomanià | 100,5 | 100,5 |
| Cretaci | Inferior | Albià | ~ 113,0 | ~ 113,0 |
| Cretaci | Inferior | Aptià | ~ 125,0 | ~ 125,0 |
| Cretaci | Inferior | Barremià | ~ 129,4 | ~ 129,4 |
| Cretaci | Inferior | Hauterivià | ~ 132,6 | ~ 132,6 |
| Cretaci | Inferior | Valanginià | ~ 139,8 | ~ 139,8 |
| Cretaci | Inferior | Berriasià | ~ 145,0 | ~ 145,0 |
| Juràssic | Superior | Titonià | (més antic) |
| Comissió Internacional d'Estratigrafia (2020) ||||
El Cretaci inferior és la més antiga de les dues grans subdivisions del període Cretaci. Començà fa uns 146 milions d'anys i acabà en fa 100 milions.
Fou en aquest període que aparegueren o prosperaren moltes espècies noves de dinosaures, com ara els psitacosaures, espinosaures o celurosaures, mentre que els supervivents del Juràssic superior continuaren existint.
Als oceans, els ictiosaures començaren a decaure i finalment s'extingiren a principis del Cretaci superior. Els neògnats, els ocells i els angiospermes aparegueren per primer cop.
Durant aquest període aparegueren les angiospermes, que esdevingueren dominants al final del Cretaci. El seu progrés, facilitat per l'aparició de les abelles, és un bon exemple de coevolució. Els primers representants dels arbres moderns, incloent-hi les figueres, els plàtans i les magnòlies, sorgiren durant el Cretaci. Al mateix temps, algunes gimnospermes mesozoiques, com ara les coníferes, continuaren prosperant, malgrat que altres tàxons, com ara les bennettitals, s'extingiren abans de la fi del període.

## Referències

* ↑ «Taula Cronostratigràfica Internacional v. 2020/03» (PDF). Comissió Internacional d'Estratigrafia. [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ Wang, Xin. The Dawn Angiosperms: Uncovering the Origin of Flowering Plants (en anglès). Springer, 2017, p. 1. ISBN 9783319583259.
# Caitlin Regal

Caitlin Regal (Takapuna, Nova Zelanda, 9 de febrer de 1992) és una piragüista neozelandesa, ja retirada, que competia en la modalitat d'aigües tranquil·les.
Regal va participar en 2 Olimpíades, guanyant la medalla d'or als Jocs Olímpics de Tòquio 2020, en la prova del K-2 500m, al costat de la seva compatriota Lisa Carrington. A més, va guanyar 4 medalles d'or en els Campionats del Món.
L'esportista va començar en el món del piragüisme professional amb 21 anys, ja que fins aleshores havia estat socorrista de surf. El febrer del 2022, amb 29 anys va anunciar la seva retirada de l'esport professional.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Categoria |
| 2016 | Rio de Janeiro | 5a posició | K-4 500m |
| 2020 | Tòquio | 9a posició | K-1 500m |
| 2020 | Tòquio | 1 | K-2 500m |
| 2020 | Tòquio | 4a posició | K-4 500m |
| Campionat del Món ||||
| 2015 | Milà | 9a posició | K-4 500m |
| 2017 | Racice | 1 | K-2 500m |
| 2017 | Racice | 3 | K-4 500m |
| 2018 | Montemor-o-Velho | 2 | K-2 500m |
| 2018 | Montemor-o-Velho | 2 | K-4 500m |
| 2019 | Szeged | 9a posició | K-2 500m |
| 2019 | Szeged | 4a posició | K-4 500m |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). Federació Internacional de Piragüisme. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Perfil oficial olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Catch Olympic Kayaker Caitlin Regal at home - if you can» (en anglès). Stuff, 26-06-2021.
* ↑ «Olympics: Tokyo gold medalist canoe sprinter Caitlin Regal announces retirement» (en anglès). NZ Herald, 27-01-2022.
# Cal Conill (Bruc)

Cal Conill és una masia situada en un petit turó tocant al terme de Castellfollit del Boix, si bé pertany al municipi del Bruc, a la comarca catalana de l'Anoia.
La seva estructura té forma d'ela amb planta i pis. Al seu voltant es troben altres edificacions auxiliars pròpies d'una explotació agropecuària.

## Referències

* 1 2 «Cal Conill. El Bruc | Mapes de Patrimoni Cultural», 25-07-2012. [Consulta: 16 desembre 2023].
# Cal Tarrats Homdedeu

Cal Tarrats Homdedeu o l'edifici al raval de Jesús, 14 és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de planta baixa comercial, quatre pisos i terrat, que supera per molt les alçades d'altres cases del raval. Té una disposició poc habitual de la porta d'entrada, que se situa en un lateral i dona un aspecte asimètric a l'edifici. La composició de la façana ve marcada per dos eixos verticals. Els buits de planta baixa tenen un arc carpanell, amb tarja i mènsules que fan de suport als balcons del primer pis, amb dues obertures a la dreta i una a l'esquerra. Hi ha aquesta distribució amb balcons als tres primers pisos, el quart té finestres. Tota la façana és molt rica en ornamentació: mènsules, dintells dels balcons, semi-pilastres amb capitells com a muntants dels balcons i sanefes amb motius geomètrics. L'edifici es remata amb unes mènsules, una barbacana i un terrat. L'ornamentació i la mida de les obertures va disminuint en funció de l'alçada dels pisos. Les baranes són de ferro forjat, amb obra de fusta i persianes de llibret i enrotllades.

## Arqueologia

Al subsòl s'hi va localitzar un jaciment d'època neolítica l'any 1925, durant la instal·lació d'un dipòsit de gasolina al soterrani de la casa. El doctor Salvador Vilaseca va distingir dos estrats en un forat d'1,70 m de profunditat. A l'últim estrat van aparèixer cinc o sis braçalets de petxina retallada, dos dels quals estaven sencers, que es van relacionar amb la l'existència d'un possible enterrament neolític. No obstant, no va aparèixer res més. Aquest solar (igual que la resta del carrer), al llarg del temps ha patit nombroses obres de reforma i no hi ha hagut més notícies de més troballes de restes arqueològiques.

## Història

Josep Maria Tarrats Homdedeu, propietari, amb el seu germà Joan, de l'empresa La Fabril Algodonera, va encarregar aquesta casa l'any 1890 i hi va residir un temps. Més tard va viure amb el seu germà a la casa Tarrats, al carrer de sant Joan.

## Referències

* 1 2 3 Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 09: tomb de ravals. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 49. ISBN 9788409559381.
* 1 2 «Edifici al raval de Jesús, 14». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20-VII-2025].
* ↑ «Raval de Jesús, núm. 14». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 18-VIII-2015].
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 639-640.
# Cala Calís

La cala Calís, també anomenada platja del Calis, o cova del Calis, és una platja situada a la badia de Montjoi, al municipi de Roses (Alt Empordà). Està situada a 8 quilòmetres de la població de Roses. S'hi accedeix pel camí de ronda. És molt propera a la cala Montjoi, de la que només la separen uns esculls. Té una longitud de 50 metres i 15 metres d'amplada de sorra gruixuda, amb el fons marí que adquireix un fort desnivell. Des de l'any 2009 gaudeix del certificat ambiental europeu EMAS i de l'internacional ISO 14.001.

## Referències

* 1 2 «Cala Calís». Turisme de Roses.
* ↑ «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «El Calis i el Calitjàs». Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ «Cala Calís». Visita Costa Brava.
# Cala Culip

La cala Culip és una petita badia del municipi de Cadaqués (Alt Empordà), situada al Parc Natural del Cap de Creus. Orientada al nord, és la primera cala del mar d'Amunt, nom que rep el litoral al nord del Cap de Creus. Està separada de la Cala Jugadora per l'istme del Cap de Creus. Dins de la cala hi ha la platja dels Pescadors i la platja es Gentils. Sota les aigües de la cala hi ha un cementiri amb restes de naufragis de vaixells fenicis, grecs i romans, doncs la cala era una trampa en cas de mal temps, ja que es troba ben plena d'esculls rocallosos i rep amb tota la força els embats del vent de tramuntana.
El nom de la cala, que abans es coneixia com a Calipo, és probable que tingui relació amb la Calipso que va enamorar a Odisseu, personatges de la mitologia grega.
En aquest paisatge es va inspirar Salvador Dalí per algunes de les seves obres, com El gran masturbador.

## Referències

* 1 2 3 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 88-89. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ «Mapa Topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Calas perdidas con encanto en Cadaqués» (en castellà). Turismo en Cadaqués, 09-04-2023.
# Cala Culleró

La cala Culleró és una petita platja natural del municipi de Cadaqués (Alt Empordà) situada al Parc Natural del Cap de Creus, molt a prop del Far del Cap de Creus, davant de l'illa de Culleró. Orientada a nord-nord-oest, té una longitud de 21 m i una amplada de 5 metres, formada per grava i còdols. La cala està molt exposada al vent de tramuntana i a la mala mar. S'hi practica el nudisme.
El paisatge al seu voltant és de roques zoomòrfiques esculpides per l'aigua salada i la tramuntana. Algunes de les formacions rocoses tenen nom i estan catalogades, com la roca del Gran Masturbador, nom que li donà Salvador Dalí, i altres, com la roca de l'Àliga, la roca del Camell, etc. El nom de Culleró evoca una cullera petita.

## Referències

* ↑ «Cala Cullaró». Visita Costa Brava.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 90-91. ISBN 978-84-9034-407-1.
* 1 2 «https://www.timeout.cat/girona/ca/que-fer/cala-cullero». Time Out, 14-07-2016.