OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cut Off

Cut Off és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 5.635 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cut Off tenia 5.635 habitants, 2.033 habitatges, i 1.608 famílies. La densitat de població era de 147,4 habitants/km².
Dels 2.033 habitatges en un 39,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 20,9% no eren unitats familiars. En el 18% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 11,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.077 $ i la renda mediana per família de 42.986 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.994 $ mentre que les dones 19.225 $. La renda per capita de la població era de 16.353 $. Entorn del 7,3% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cut Off». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cut Off». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Chackbay

Chackbay és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 4.018 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Chackbay tenia 4.018 habitants, 1.440 habitatges, i 1.140 famílies. La densitat de població era de 54,3 habitants/km².
Dels 1.440 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 20,8% no eren unitats familiars. En el 17,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 33,8% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.357 $ i la renda mediana per família de 41.934 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.139 $ mentre que les dones 19.443 $. La renda per capita de la població era de 15.389 $. Entorn del 10,2% de les famílies i el 13,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Chackbay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Chackbay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Atlanta (Louisiana)

Atlanta és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 150 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Atlanta tenia 150 habitants, 57 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 54,1 habitants/km².
Dels 57 habitatges en un 45,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 24,6% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 30,7% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 9,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.875 $ i la renda mediana per família de 29.531 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.833 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 21.021 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 15,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Atlanta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Atlanta». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# ELF

ELF (sigles de extremely low frequency) o freqüència extremadament baixa és la banda de l'espectre de radiofreqüència compresa entre 3 i 30 Hz (longitud d'ona de 100.000 a 10.000 km). Aquesta banda s'utilitza bàsicament per transmetre dades a submarins a qualsevol profunditat; com l'aigua de mar és conductora, atenua principalment les freqüències altes i impedeix la comunicació en altres bandes de freqüència. Nogensmenys, la capacitat i la velocitat de transmissió de dades amb ELF és força baixa, fet que limita el seu ús intensiu com a canal estàndard de comunicació; en general un senyal ELF demana a un submarí que pugi a profunditat periscòpica, on es podrà iniciar la comunicació a freqüències més útils.
Una altra dificultat de les transmissions en ELF és la gran mida de les antenes necessàries. Normalment s'utilitzen línies d'alta tensió amb distàncies de més de 20 km. A més, consumeixen i emeten grans quantitats d'energia. Alguns estudis també afirmen que les ones ELF poden afectar el cervell humà, ja que utilitza freqüències de 10 a 30 Hz.
# Barraca C-17

La barraca C-17 és una barraca de vinya situada al municipi de Subirats (Alt Penedès), al marge d'una vinya, al nord del Pago, sobre Can Sala.
És una construcció de pedra seca. de planta circular, amb una amplada entre 3 i 2,8 m, i una alçada màxima de 2,32 m. La construcció és de la tipologia de sostre de falsa volta, típic en aquestes edificacions (acostament de filades de pedra seca, sense cap mena de material d'unió, i amb una gran llosa per tapar el sostre). El portal, amb la llinda plana, està orientat al sud-est, té una alçada de 105 cm, una amplada de 35-50 cm i un gruix de 70 cm. Al sostre hi ha pedres i terra. Té dos conjunts verticals de cocó/fornícula, una fornícula i una espitllera. Està adossada parcialment a un marge.

## Referències

* 1 2 3 «Barraques de pedra seca de Subirats». Ravalnet, 01-02-2007.
* 1 2 «Wikipedra». Observatori del Paisatge de Catalunya.
# Seymour (Connecticut)

Seymour és una població dels Estats Units a l'estat de Connecticut. Segons el cens del 2005 tenia 16.144 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seymour tenia 15.454 habitants, 6.155 habitatges, i 4.210 famílies. La densitat de població era de 409,5 habitants/km².
Dels 6.155 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.408 $ i la renda mediana per família de 65.012 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.171 $ mentre que les dones 32.186 $. La renda per capita de la població era de 24.056 $. Aproximadament el 3,6% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seymour». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seymour». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Colla Castellera de la Cerdanya

La Colla Castellera de la Cerdanya és una colla castellera amb seu a la comarca de la Cerdanya. Es van fundar l'any 2019, apadrinada pels Castellers de Berga i els Castellers d'Andorra. Vesteix el color verd turquesa. Actualment es considera colla en formació.
La colla va fer els seus primers assajos a Llívia l'any 2018, impulsada per un grup de joves i el propi alcalde de Llívia. L'any següent es van traslladar a un antic teatre d'Alp. Després de passar per Ger, l'any 2022 van tornar a canviar de seu a La Tor de Querol.
Per la diada del seu bateig, van completar la primera diada amb tres construccions de sis pisos: el 3 de 6, el 4 de 6 amb l'agulla i el 4 de 6. L'any 2019 van seguir fent passes endavant amb el primer 5 de 6 descarregat a Santpedor el 26 d'octubre. La feina, tot i l'entrebanc de la pandèmia, es veuria recompensada el 2023 per la Diada de la colla a Das amb l'estrena del 2 de 6, completant d'aquesta manera la seva millor diada de la història: 3 de 6, 2 de 6 i 4 de 6 amb l'agulla.

## Referències

* 1 2 3 «Llistat de colles - CCCC». [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «La Colla Castellera de Cerdanya celebra el seu bateig a Alp». [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ Andrés, Guillem. «La Cerdanya comença a fer passos per crear una colla castellera», 19-07-2018. [Consulta: 15 novembre 2023].
* 1 2 Benages, Judit. «“El nostre objectiu és portar el sentiment casteller a la Cerdanya"», 23-07-2019. [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «La Colla Castellera de Cerdanya reprèn l'activitat a la Tor de Querol - Pànxing». [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ NacióBerguedà. «Els Castellers de Berga es converteixen en els padrins de la nova Colla Castellera de Cerdanya». [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Instagram». [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Colla Castellera de Cerdanya on Instagram» (en anglès). Instagram.
Colles castelleres actuals (llista) :
Colles de vuit :
Colles de set :
Colles de sis :
Notes: Que han carregat (en cursiva) o descarregat almenys un castell de la gamma. Les estructures de 3 i de 4 es consideren de gamma bàsica, i la resta, de gamma alta. :
# Colla Castellera del Baix Montseny

La Colla Castellera del Baix Montseny és una colla castellera fundada l'any 2019 a Santa Maria de Palautordera, Vallès Oriental, tot i que després van passar a assajar a Sant Celoni. És la cinquena colla castellera en actiu de la comarca. Vesteixen la camisa color blau turquesa fosc i els seus millors castells són el 3 de 6 amb el pilar, el 3 de 6 i el 4 de 6.
La colla va iniciar l'activitat l'any 2019 a Santa Maria de Palautordera, però a causa de la pandèmia de la COVID-19 el projecte no es va poder reactivar fins al mes de juny del 2022. Els primers resultats van arribar el 18 de juny de l'any següent amb el primer 3 de 6 descarregat a la Trobada de colles del Vallès Oriental a Parets del Vallès i al setembre amb el 4 de 6 descarregat a Figueres per la diada d'aniversari de la Colla Castellera de Figueres. La temporada culmina el 15 d'octubre a la seva diada de bateig a Santa Maria de Palautordera amb la primera diada completa de castells de sis i l'estrena del 3 de 6 amb l'agulla.

## Referències

* 1 2 3 «La Colla Castellera del Baix Montseny, nova colla en formació de la CCCC», 26-04-2023.
* ↑ «El Baix Montseny estrena colla en categoria de formació | RevistaCastells.cat», 15-05-2024. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Llistat de colles».
* ↑ «Base de Dades de la Coordinadora de Colles Castelleres de Catalunya – Colla Jove Xiquets de Tarragona». [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ https://santceloni.cat, Ajuntament de Sant Celoni-. «Presentació del projecte de colla castellera». [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Tres versions del 4de9 amb folre | RevistaCastells.cat», 15-05-2024. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Amb Lleida, 20 colles de 8 al Baròmetre | RevistaCastells.cat», 15-05-2024. [Consulta: 17 maig 2024].
* ↑ «Bateig de la Colla Castellera del Baix Montseny i es posa la camisa blau turquesa», 16-10-2023. [Consulta: 17 maig 2024].
Colles castelleres actuals (llista) :
Colles de vuit :
Colles de set :
Colles de sis :
Notes: Que han carregat (en cursiva) o descarregat almenys un castell de la gamma. Les estructures de 3 i de 4 es consideren de gamma bàsica, i la resta, de gamma alta. :
# Colom imperial de les Salomó

El colom imperial de les Salomó (Ducula brenchleyi) és una espècie d'ocell de la família dels colúmbids (Columbidae) que habita zones boscoses de les Illes Salomó.
Els seus hàbitats naturals són boscos de terra baixa humida subtropical o tropical i boscos de muntanya humits subtropicals o tropicals, predominantment en elevacions d'entre 200 i 700 metres, tot i que la desforestació provoca el seu desplaçament a altures superiors.
S'alimenta principalment de figues banyanes.

## Referències

* ↑ «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* 1 2 Baptista, Luis F.; Trail, Pepper W.; Horblit, H.M.; Boesman, Peter F. D. «Chestnut-bellied Imperial-Pigeon (Ducula brenchleyi)». Birds of the World, 04-03-2020. [Consulta: 21 agost 2023].
# Asolo

Asolo (en vènet Áxol) és un comune de la regió del Vèneto, al nord d'Itàlia. Se la coneix com «La perla de la província de Treviso», i també com «La ciutat dels cent horitzons» pels seus entorns muntanyosos. És membre de l'associació I Borghi più belli d'Italia ('Els pobles més bonics d'Itàlia`).

## Història

La ciutat era originàriament un assentament dels vènets, i Plini el Vell l'anomena Acelum. Els seus ciutadans estaven inscrits a la tribu romana Claudia. Claudi Ptolemeu diu que el seu nom era Ἄκεδον, i Pau Diaca fa esment d'Acilium, dient que al segle vi era una seu episcopal.
L'any 969 l'emperador Otó I va assignar el territori de la diòcesi d'Acelum/Asolo que depenia de la diòcesi de Treviso. El fet podria tenir relació amb la destrucció que van causar els assaltants hongaresos quan l'any 899 van derrotar Berenguer I d'Itàlia prop de la ciutat. Un dels bisbes en un sínode a Roma convocat pel papa Lleó IX el 1049 es deia Ugo d'Asolo.
Cap a l'any 1200 va ser conquerit per Ezzelino da Romano i va ser una de les seves possessions. Més tard, va ser la capital, i seu de la cort, del feu d'Asolo, que la República de Venècia (a la qual pertanyia) va concedir a Caterina Cornaro, l'antiga reina de Xipre. L'any 1489 se li va concedir de per vida, però el 1509 quan la Lliga de Cambrai va conquerir i saquejar Asolo, Caterina es va haver d'exiliar i va morir a Venècia un any després. Sota el seu regnat, el pintor Gentile Bellini, el poeta Andrea Navagero i el cardenal humanista Pietro Bembo van formar part de la cort.
L'any 1798, l'empresari italià Antonio Locatelli va construir el Teatre Asolo a l'antiga sala d'audiències del castell de Caterina Cornaro.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Acelum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ The encyclopaedia britannica : a dictionary of arts, sciences, literature and general information, vol. 2. Cambridge: Cambridge University Press, 1911, p. 764.
* ↑ «Asolo». I Borghi più belli d'Italia. [Consulta: 20 novembre 2023].
# Combinada nòrdica als Jocs Olímpics d'hivern de 1976

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1976 celebrats a la ciutat d'Innsbruck (Àustria) es disputà una prova de combinada nòrdica en categoria masculina. La competició se celebrà entre els dies 8 (prova de salt amb esquís) i 9 de febrer (prova de 15 quilòmetres d'esquí de fons) de 1976 a les instal·lacions esportives d'Innsbruck.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 34 esquiadors de 14 comitès nacionals diferents.
| Àustria (1) Canadà (1) Estats Units (3) Finlàndia (4) França (1) | Itàlia (2)  Japó (2) Noruega (4) Polònia (4) RDA (4) | RFA (2)  Suïssa (1) Txecoslovàquia (2) Unió Soviètica (3) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Ulrich Wehling | Urban Hettich | Konrad Winkler |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | RDA | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | RFA | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |

## Resultats

| Posicó | Esquiador | Punts |
| 1 | Ulrich Wehling | 423,39 |
| 2 | Urban Hettich | 418,90 |
| 3 | Konrad Winkler | 417,47 |
| 4 | Rauno Miettinen | 411,30 |
| 5 | Claus Tuchscherer | 409,51 |
| 6 | Nikolay Nogovitsyn | 406,44 |
| 7 | Valery Kopayev | 406,14 |
| 8 | Tom Sandberg | 405,53 |
| 9 | Pål Schjetne | 402,59 |
| 10 | Erkki Kilpinen | 402,26 |
| 11 | Jukka Kuvaja | 399,04 |
| 12 | Josef Pospíšil | 397,93 |
| 13 | Günther Deckert | 397,78 |
| 14 | Günther Abel | 394,57 |
| 15 | František Zeman | 383,11 |
| 16 | Stefan Hula | 382,88 |
| 17 | Jim Galanes | 381,13 |
| 18 | Jan Legierski | 381,08 |
| 19 | Karl Lustenberger | 378,10 |
| 20 | Marek Pach | 374,79 |
| 21 | Yuji Katsuro | 373,67 |
| 22 | Stein Erik Gullikstad | 372,72 |
| 23 | Aleksey Baranov | 370,17 |
| 24 | Jorma Etelälahti | 368,45 |
| 25 | Jacques Gaillard | 363,90 |
| 26 | Fritz Koch | 363,62 |
| 27 | Arne Bystøl | 359,31 |
| 28 | Michael Devecka | 343,88 |
| 29 | Walter Malmquist II | 341,47 |
| 30 | Michio Kubota | 338,61 |
| 31 | Francesco Giacomelli | 337,22 |
| 32 | Modesto De Silvestro | 319,89 |
| 33 | Kurt Sjolund | 252,22 |
| – | Stanisław Kawulok | NF |
    NF: no finalitzà

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Nordic Combined at the 1976 Winter Olympics». [Consulta: 26 desembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Individual, Men». [Consulta: 26 desembre 2024].
# Comitè Olímpic Estonià

El Comitè Olímpic Estonià (en estonià Eesti Olümpiakomitee) és el comitè olímpic nacional responsable de la particiacio d’Estònia als Jocs Olímpics. La seu està a Tallinn.

## Història

La Federació Estoniana d’Esports (Eesti Spordi Liit) va prendre la decisió de formar el Comitè Olímpic Estonià al primer Congrés de l'esport estonià celebrat el 30 de novembre de 1919, un any després de la declaració d'independència d’Estònia. Aquesta idea es va materialitzar el 8 de desembre de 1923, quan es va fundar oficialment el comitè olímpic nacional. El primer president de l’EOK va ser el doctor Karl Friedrich Akel.
Entre el 1920 i el 1936, l'equip estonià va poder participar als Jocs Olímpics d’estiu. Després de l’invasió del país per part de la Unió Soviètica el 1940 i la reocupació soviètica el 1944, els esportistes estonians van competir incorporades a les delegacions de la URSS als Jocs Olímpics d’estiu entre 1952 i 1988.
El comitè olímpic nacional va ser rehabilitat el 14 de gener de 1989 després que la Conferència Estoniana dels Esports Olímpics promogués la iniciativa. El mateix dia es van escollir els nous membres del comitè, Arnold Green i Atko Viru. La oficialitat del Comitè Olímpic Estonià es va aprovar a la sessió del Comitè Olímpic Internacional de Berlín el 18 de setembre de 1991, uns mesos després de la independència de la nació. L’11 de novembre de 1991 es feia efectiva la inclusió.
L’any 1992 una delegació del Comitè Olímpic Internacional presidida per Joan Antoni Samaranch va visitar Estònia. Els primers Jocs Olímpics on va competir Estònia després de la seva independència van ser els Jocs Olímpics d’Hivern de 1992, celebrats a Albertville (França).

### Presidents del Comitè Olímpic Estonià

| Etapa | Nom |
| 1924 - 1931 | Friedrich Akel |
| 1931 - 1953 | Johan Laidoner |
| 1989 - 1997 | Arnold Green |
| 1997 - 2001 | Tiit Nuudi |
| 2001 - 2012 | Mart Siimann |
| 2012 - 2016 | Neinar Seli |
| 2016 - | Urmas Sõõrumaa |

## Referències

* ↑ «Estonia» (en anglès). COI. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «The Estonian Olympic Committee turns 100», 13-12-2023. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Remmelkoor, Reele «Karl Friedrich Akel (1871-1941) / by Reele Remmelkoor» (en english). Karl Friedrich Akel (1871-1941) / by Reele Remmelkoor, 2000.
* ↑ «Antverpen 1920» (en estonià). EOK. Arxivat de l'original el 23 maig 2012. [Consulta: 11 agost 2024].
* 1 2 «Olympedia | Estonia» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 11 agost 2024].
* 1 2 admin. «History» (en anglès britànic). [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «The Estonian Olympic Committee celebrated 100 years» (en anglès). [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Slutsk, Aado «Albertville ja nüüd Barcelona». Eesti Olümpiainfo, 1992, pàg. 19.
* ↑ «Estonia at the 1992 Winter Olympics» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ «Eesti Olümpiakomitee» (en anglès). Olympedia. [Consulta: 10 agost 2024].
# Comitè Olímpic de Nova Zelanda

El Comitè Olímpic de Nova Zelanda (codi COI: NZOC) és l'organisme que representa Nova Zelanda i selecciona els esportistes per als Jocs Olímpics. També és l'organisme responsable de la representació de Nova Zelanda als Jocs de la Commonwealth. La seva seu està a Auckland i la presidenta des del 2022 és Liz Dawson.
Tot i que va ser un membre fundador del Comitè Olímpic Internacional, Nova Zelanda no va enviar el seu equip a competir fins els Jocs Olímpics d'estiu de 1920. El 1908 i el 1912, Nova Zelanda i Austràlia van competir plegades com Australàsia. Nova Zelanda ha enviat equips a tots els Jocs Olímpics d'estiu des de 1920, tot i que va enviar una representació testimonial als Jocs Olímpics d'estiu de 1980 celebrats a Moscou a causa del boicot.
La primera participació de Nova Zelanda als Jocs Olímpics d'hivern va ser al 1952 i no va estar present als Jocs Olímpics d'hivern de 1956 ni els de 1964.
El Comitè Olímpic de Nova Zelanda ha enviat un equip als Jocs de la Commonwealth des de la primera edició de 1930, celebrada al Canadà.

## Emblema

L'emblema NZOC que consisteix en una representació d'una falguera platejada (emblema esportiu de Nova Zelanda) superposada als anells olímpics es va crear l'any 1979. Es va utilitzar per primera vegada públicament en uns Jocs Olímpics d'estiu de 1980 com a protesta per la intervenció russa a l'Afganistan. Va canviar a l'actual emblema a color el 1994.

## Administració

El NZOC està gestionat per una junta directiva encapçalada per la presidència. Cinc dels membres de la junta són escollits per l'assemblea general, dos són membres del Comitè Olímpic Internacional i el darrer és una persona representant dels esportistes.

## Referències

* 1 2 «New Zealand Olympic Team» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Olympedia | Australasia (ANZ)» (en anglès). Olympedia, 04-08-2024. Arxivat de l'original el 7 juliol 2024. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Olympedia | New Zealand (NZL)» (en anglès). Olympedia, 04-08-2024. Arxivat de l'original el 16 abril 2024. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «New Zealand» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* 1 2 «New Zealand Olympic Flags». [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «New Zealand Olympic Team». [Consulta: 4 agost 2024].