OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serralada del Hàjar

La serralada del Hàjar (àrab: جبال حجر, jibāl Ḥajar, literalment ‘muntanyes de Pedra’) és una cadena muntanyosa de la península Aràbiga repartida entre el nord-est d'Oman i l'est dels Emirats Àrabs Units, que separa les terres més planes de la costa del golf d'Oman de l'altiplà desèrtic central. Es troba entre 50 i 100 km a l'interior des de la costa del golf.
Les muntanyes s'estenen del nord, als Emirats, seguint la costa i fins a l'extrem nord-est d'Oman; les muntanyes de més al nord, als Emirats i a la península de Musandan, formen part de la cadena separada de Rus al-Jabal.
Les muntanyes del nord (Hàjar al-Gharbi) a la zona entre els Emirats i Oman, continuen cap al sud-est, sempre seguint la costa; la part central és el Jabal Akhdar, la part de major altura i més agresta d'Oman, i on hi ha el cim més alt d'Oman. El Jabal Akhdar i la més petita serralada de Jabal Nakhl, estan vorejats al sud per la vall baixa de Samail (que porta al nord-est a Mascat). A l'est de la vall de Samail hi ha les muntanyes Hàjar orientals (Hàjar aix-Xarqi) que segueixen a l'est, ja molt properes a la costa, fins a la ciutat de Sur.
La terra costanera entre les muntanyes i el golf és anomenada Al Batinah (‘el Davant’), i la terra de les muntanyes Adh Dhahirah (‘l'Esquena’).

## Vegeu també

* Huwaylat, conté una descripció de les muntanyes Hadjar situades al districte sud de Ras al-Khaimah.
# Tractat d'Aleksandrópol

El tractat d'Aleksandrópol (en turc: Gümrü Antlaşması) fou un tractat de pau entre Armènia i Turquia que va posar fi a la Guerra turco-armènia i va acabar amb el somni de la Gran Armènia que havia establert el Tractat de Sevres (1920). El tractat es va signar al 2 de desembre de 1920 a la ciutat de Gyumri (República Democràtica d'Armènia) pel ministre d’Exteriors armeni Alexander Khatisyan. No obstant això, el dia anterior, el govern armeni d'Erevan havia dimitit i havia transferit el poder a un govern pro-soviètic, amb el suport de la Rússia soviètica i, per tant, Khatisyan ja no actuava en nom del govern armeni, i el tractat era tècnicament nul.
Els nacionalistes turcs, disconformes amb el Tractat de Sevres, van atacar la part dels territoris assignats a Armènia i que aquesta controlava. Armènia, que rebia ajuda en armament dels britànics, es va veure atacada al mateix temps per la República Socialista Soviètica de l'Azerbaidjan, governada pels comunistes, circumstància que el juny de 1920 la van obligar a signar un alto el foc per poder atendre al front turc.
Els termes del tractat van ser preparats pels turcs, sense que els armenis tinguessin cap aportació. Es va requerir que Armènia cedís a Turquia tota la província de Kars juntament amb el districte de Surmalu de la província d'Erevan. Una gran part del sud de la província d'Erevan també havia de ser cedida a l'Azerbaidjan. El juliol els turcs van donar suport a la presa del poder pels comunistes a Nakhtxivan, on es va formar una República soviètica independent. El setembre Armènia va signar la pau amb Azerbaidjan cedint Zangechur i l'Alt Karabakh, i reconeixent el govern de Nakhtxivan. La guerra va continuar contra Turquia que va seguir amb el seu avanç. El novembre els turcs van prendre Aleksandrópol (Gyumri) i el 3 de desembre es va signar la pau en virtut de la qual Armènia va renunciar a tots els districtes de l'Asia Menor que abans de la guerra eren turcs, així com a Kars i Ardahan, reconeixent la independència de Nakhtxivan.

## Referències

* ↑ Herzig, Edmund; Kurkchiyan, Marina. The Armenians: Past and Present in the Making of National Identity (en anglès). RoutledgeCurzon, 2005, p. 110. ISBN 978-0-7007-0639-6.
* ↑ Payaslian, S. United States Policy Toward the Armenian Question and the Armenian Genocide (en anglès). Springer, 2005-12-01, p. 182. ISBN 978-1-4039-7840-0.
* ↑ Suny, Ronald G. Armenia, Azerbaijan, and Georgia (en anglès). DIANE Publishing, 1996, p. 16. ISBN 0788128132.
* ↑ Hille, Charlotte. State Building and Conflict Resolution in the Caucasus (en anglès). BRILL, 2010-04-16, p. 155. ISBN 978-90-474-4136-6.
* ↑ Hovannisian, Richard G. «The Contest for Kars (1914-1921)». A: Armenian Kars and Ani (en anglès). Mazda Publishers, 2011, p. 316. ISBN 978-1-56859-157-5.
# Bandera de la Ciutat del Vaticà

La bandera de la Ciutat del Vaticà és de forma quadrada constituïda per dues bandes verticals iguals, groga al costat del fust i blanca. A la part blanca en el centre s'hi situen les claus de Sant Pere creuades i coronades per la tiara papal.
En heràldica, els colors blanc i groc representen l'or i l'argent. Per raó de la regla de contrarietat dels colors, normalment no són situats de costat, excepte en aquesta bandera, on els colors representen igualment les claus de Sant Pere i els colors que tenen a l'escut.

## Banderes dels Estats Pontificis

* Bandera dels Estats Pontificis abans de 1808.
* Bandera dels Estats Pontificis entre 1808-1870.
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 1980 - Parelles

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 celebrats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units) es disputà una prova en categoria mixta per parelles, que formà part del programa oficial dels Jocs.
Les proves es disputaren entre els dies 16 i 18 de febrer de 1980 a l'Olympic Center.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 24 patindors de 7 comitès nacionals diferents.
| Austràlia (2) Canadà (2) Estats Units (6) RDA (4) | RFA (2) Regne Unit (2) Unió Soviètica (6) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Unió Soviètica Irina Rodninà Aleksandr Zàitsev | Unió Soviètica Marina Cherkasova Sergei Shakhrai | RDA Manuela Mager Uwe Bewersdorff |

## Resultats

| Posició | Nom | CON | PC | PL | Punts | Places |
| 1 | Irina Rodninà Aleksandr Zàitsev | Unió Soviètica | 1 | 1 | 147.26 | 9 |
| 2 | Marina Cherkasova Sergei Shakhrai | Unió Soviètica | 2 | 2 | 143.80 | 19 |
| 3 | Manuela Mager Uwe Bewersdorff | RDA | 4 | 3 | 140.52 | 33 |
| 4 | Marina Pestova Stanislav Leonovich | Unió Soviètica | 3 | 4 | 141.14 | 31 |
| 5 | Kitty Carruthers Peter Carruthers | Estats Units | 5 | 5 | 137.38 | 46 |
| 6 | Sabine Baeß Tassilo Thierbach | RDA | 6 | 6 | 136.00 | 53 |
| 7 | Sheryl Franks Michael Botticelli | Estats Units | 7 | 7 | 133.84 | 64 |
| 8 | Christina Riegel Andreas Nischwitz | RFA | 8 | 8 | 131.70 | 71 |
| 9 | Barbara Underhill Paul Martini | Canadà | 9 | 9 | 129.36 | 78 |
| 10 | Susan Garland Robert Daw | Regne Unit | 11 | 10 | 124.36 | 91 |
| 11 | Elizabeth Cain Peter Cain | Austràlia | 10 | 11 | 121.30 | 98 |
| NF | Tai Babilonia Randy Gardner | Estats Units | -- | -- | -- | -- |
    NF: no finalitzaren
# Nikolai Zimiàtov

Nikolay Zimiàtov (en rus: Никола́й Семёнович Зимя́тов) (Moscou, Unió Soviètica 1955) és un esquiador de fons rus, ja retirat que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada del 1980.

## Biografia

Va néixer el 28 de juliol de 1955 a la ciutat de Moscou, en aquells moments capital de la Unió Soviètica i que avui en dia és la capital de la Federació Russa. El 1984 fou guardonat amb l'Orde de l'Amistat dels Pobles.

## Carrera esportiva

Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 realitzats a la ciutat de Lake Placid (Estats Units) on aconseguí tres medalles d'or en les proves de 30 km, 50 km i relleus 4x10 km amb l'equip soviètic. Així mateix finalitzà en quarta posició en la prova de 15 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1984 realitzats a Sarajevo (Iugoslàvia) aconseguí retenir el títol en la prova dels 30 km, finalitzant en segona posició en els relleus 4x10 quilòmetres. Així mateix, en aquests Jocs, finalitzà en sisena posició en la prova dels 15 km i tretzè en els 50 quilòmetres.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar la medalla de plata l'any 1978 en el Campionat del Món d'esquí nòrdic realitzat a Lahti en la prova dels 30 quilòmetres, així com vuit campionats soviètics.

## Referències

* ↑ Panorama of the 1984 Sports Year (en russian). Moscow: Fizkultura i sport, 1985, p. 37.
* 1 2 «Olympedia – Nikolay Zimyatov». [Consulta: 15 novembre 2023].
* 1 2 «ЗИМЯТОВ Николай Семенович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 15 novembre 2023].
* ↑ «Athlete : ZIMJATOV Nikolaj». International Ski Federation. [Consulta: 31 març 2018].

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Nikolay Zimyatov Arxivat 2012-10-25 a Wayback Machine.
# Guntis Osis

Guntis Osis (Talsi, 30 d'octubre de 1962) és un pilot de bob letó, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Calgary, on guanyà la medalla de bronze en la prova de bobs a quatre del programa de bob. Formà equip amb Jānis Ķipurs, Juris Tone i Vladimir Koslov.
Una sanció per dopatge el 1989 posà punt-i-final a la seva carrera esportiva.

## Referències

* 1 2 «Guntis Osis Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 13 febrer 2020].
# Trofeu César & Tècniques

El Trofeu César & Tècniques, nom original en francès Trophée César & Techniques, és un premi que atorga l'Acadèmie des Arts et Techniques du Cinéma de França. El premi va ser entregat per primera vegada l'any 2011.
Aquest premi honora el sector tècnic del cinema. Les persones físiques ja son premiades a les diferents categories dels César (vestuari, muntatge, fotografia, etc...), però aquest premi en fa ressò dels proveïdors de serveis tècnics.
Segons el seu reglament aquest premi «pretén premiar cada any una empresa del sector del cinema tècnic a França, per la seva capacitat per promoure un esdeveniment o una estratègia de desenvolupament especialment sinèrgica amb el sector cinematogràfic, o una contribució particular a la creació cinematogràfica durant l'any passat».
Per ser escullida per aquest premi una empresa ha de estar domiciliada a França, i haver participat en alguna pel·lícula elegible pels Premis César
Aquest premi, encara que atorgat per l'Acadèmie i englobat dins dels César, no es lliura a la mateixa cerimònia, sino a un sopar anomenat Soirée César & Techniques.

## Palmarès

* Font: Pàgina oficial del premi.

### Dècada del 2010

| Any | Empresa | Especialitat |
| 2011 |
| 2011 | Archipel Productions | Postproducció. |
| 2012 |
| 2012 | Mikros Image | Efectes visuals, animació i postproducció. |
| 2013 |
| 2013 | Mikros Image | Efectes visuals, animació i postproducció. |
| 2014 |
| 2014 | Transpalux | Il·luminació. |
| 2015 |
| 2015 | Poly Son | Postproducció d'àudio. |
| 2016 |
| 2016 | M141 | Postproducció. |
| 2017 |
| 2017 | Tapages & Nocturnes | Lloguer i venda d'equips d'àudio professionals. |
| 2018 |
| 2018 | Mikros Image | Efectes visuals, animació i postproducció. |
| 2019 |
| 2019 | Poly Son | Postproducció d'àudio. |

### Dècada del 2020

| Any | Empresa | Especialitat |
| 2020 |
| 2020 | Transpalux Studios de Bry | Proveïdor d'equips audiovisuals. Estudis de rodatge. |
| 2021 |
| 2021 | CLSFX Atelier 69 | Efectes especials, maquillatge i animatrònica. |
| 2022 |
| 2022 | Micro Climat Studios | Postproducció. |
| 2023 |
| 2023 | MPC Studio Paris | Efectes visuals i animació. |
| 2024 |
| 2024 | Poly Son | Postproducció d'àudio. |
| 2025 |
| 2025 | TSF Studios | Estudis i mitjans tècnics de rodatge. |

## Referències

* 1 2 «Trophée et Prix de l’Innovation César & Techniques» (PDF) (en francès). Règlement du Trophée et Prix de l’Innovation César & Techniques, 30-09-2024, pàg. 1.

## Enllaços externs

* Lloc oficial dels César (francès)
* Els César per any a IMDb (francès)
* Els César per any a Filmaffinity (castellà)
# Barry (Minnesota)

Barry és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 25 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barry tenia 25 habitants, 12 habitatges, i 6 famílies. La densitat de població era de 38,6 habitants per km².
Dels 12 habitatges en un 16,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 41,7% no eren unitats familiars. En el 41,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 41,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,08 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20% tenia menys de 18 anys, un 16% entre 18 i 24, un 4% entre 25 i 44, un 48% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 51 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.250 $ i la renda mediana per família de 19.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 7.124 $. Cap de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barry». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Bases antàrtiques permanents

En la següent taula estan en ordre alfabètic les bases antàrtiques permanents, és a dir les que estan operatives tot l'any. S'indica la població màxima a l'estiu i la mitjana de població durant l'hivern, segons dades del Consell de Directors de Programes Antàrtics, conegut com a COMNAP i de la World Gazetteer.

## Referències

* ↑ Council of Managers of National Antarctic Programs (COMNAP). «Main Antarctic Facilities operated by National Antarctic Programs in the Antarctic Treaty Sea (South of 60° latitude South)» (en anglès). www.comnap.aq, 01-04-2012. Arxivat de l'original el 2017-10-16. [Consulta: 23 abril 2014].

## Enllaços externs

* Diamond DX Club
# Casa Xuriguer

La Casa Xuriguer és un edifici situat a la Rambla de Santa Mònica de Barcelona, al costat del Teatre Principal, catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

En aquest indret hi havia el Col·legi de Sant Pere Nolasc dels mercedaris, fundat el 1642 i abandonat el 1827.
El col·legi i les seves cases foren subhastades per l'Estat, i aquesta parcel·la fou rematada a favor de Joan Tomasino, que cedí el seu dret a Antoni Xuriguer i Andarió, que la va adquirir el 1842 per 436.000 rals. El 1847, l'arquitecte Francesc Daniel Molina i Casamajó va projectar la reforma i remunta de l'edifici existent.

## Descripció

Es tracta d'un edifici de planta baixa, entresol, tres pisos i golfes. La façana s'articula de manera molt equilibrada i repetitiva. Els baixos compten amb quatre obertures molt heterogènies i que semblen adaptades en temps recents. Per sobre, la primera planta compta amb quatre obertures amb balcons senzills. Les dues de la dreta presenten un emmarcament motllurat, element que manca als de l'esquerra. La segona planta presenta el mateix nombre d'obertures, però són de mida més gran i estan unides per una gran balconada. Amb una mida progressivament decreixent, els pisos tercer i quart compten amb un balcó per cada obertura. Les golfes tenen per quatre petites obertures tancades un amb porticó de fusta. Aquesta planta està separada de la inferior per una petita cornisa. L'immoble està coronat amb una cornisa poc desenvolupada i un mur en forma de balcó en quatre trams.
El més destable és la decoració de la façana. Entre els primer i el tercer pis hi ha tres grans conjunts de panells de terra cuita, situats entre les línies de balcons. Aquests presenten motius bàsicament florals que menen sovint de gerros i s'intercalen amb tres medallons circulars a mode de rosetó. Als extrems s'hi observa el mateix tipus de decoració, però amb una temàtica trenada. Tots aquests motius es tallen al final del tercer pis, abans de l'esmentada cornisa, que es troba decorada amb nous motius florals. Entre les finestres de les golfes hi ha màscares intercalades.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Casa Xuriguer». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Casa Xuriguer». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Col·legi de Sant Pere Nolasc». monestirs.cat.
* ↑ AHPB, Manuel Clavillart, 22-04-1842.
* ↑ Barraquer i Roviralta, Gaietà. Los religiosos en Cataluña durante la primera mitad del siglo XIX. Vol. 4. Barcelona: Imprenta de Francisco J. Altés y Alabart, 1918, p. 22-23.

## Vegeu també

* Fonda de Sant Agustí

## Enllaços externs

* «Casa Xuriguer». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Meridià 42 a l'est

El meridià 42 a l'Est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord a través de l'oceà Àrtic, Europa, Àsia, l'Àfrica, l'Oceà Índic, el Oceà Sud i l'Antàrtida al pol Sud.
El meridià 42 a l'Est forma un cercle màxim amb el meridià 138 a l'Oest. Com tots els altres meridians, la seva extensió correspon a una semicircumferència terrestre, uns 20.003,932 km. Al nivell de l'equinocci, és a uns 4.675 kilòmetres del meridià de Greenwich.

## De Pol a Pol

Començant en el pol Nord i dirigint-se cap al pol Sud, aquest meridià travessa:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,42.000°E﻿ / 90.000; 42.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 80° 30′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿80.500°N,42.000°E﻿ / 80.500; 42.000﻿ (Mar de Barents) Mar de Barents 68° 29′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿68.483°N,42.000°E﻿ / 68.483; 42.000﻿ (Mar Blanc) Mar Blanc 66° 23′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿66.383°N,42.000°E﻿ / 66.383; 42.000﻿ (Russia) Rússia 43° 13′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿43.217°N,42.000°E﻿ / 43.217; 42.000﻿ (Abkhazia/Georgia) Abkhàzia o Geòrgia Abkhàzia és un estat parcialment reconegut. La majoria de les nacions consideren que el seu territori forma part de Geòrgia. 43° 1′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿43.017°N,42.000°E﻿ / 43.017; 42.000﻿ (Georgia) Geòrgia 41° 30′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿41.500°N,42.000°E﻿ / 41.500; 42.000﻿ (Turkey) Turquia 37° 10′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿37.167°N,42.000°E﻿ / 37.167; 42.000﻿ (Syria) Síria 36° 44′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿36.733°N,42.000°E﻿ / 36.733; 42.000﻿ (Iraq) Iraq 31° 9′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿31.150°N,42.000°E﻿ / 31.150; 42.000﻿ (Saudi Arabia) Aràbia Saudita 17° 42′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿17.700°N,42.000°E﻿ / 17.700; 42.000﻿ (Mar Roig) Mar Roig 16° 51′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿16.850°N,42.000°E﻿ / 16.850; 42.000﻿ (Saudi Arabia) Aràbia Saudita Illes Farasan 16° 38′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿16.633°N,42.000°E﻿ / 16.633; 42.000﻿ (Mar Roig) Mar Roig 13° 48′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿13.800°N,42.000°E﻿ / 13.800; 42.000﻿ (Eritrea) Eritrea 12° 50′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿12.833°N,42.000°E﻿ / 12.833; 42.000﻿ (Ethiopia) Etiòpia 11° 52′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿11.867°N,42.000°E﻿ / 11.867; 42.000﻿ (Djibouti) Djibouti 10° 55′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿10.917°N,42.000°E﻿ / 10.917; 42.000﻿ (Ethiopia) Etiòpia 4° 6′ N, 42° 0′ E﻿ / ﻿4.100°N,42.000°E﻿ / 4.100; 42.000﻿ (Somalia) Somàlia 0° 59′ S, 42° 0′ E﻿ / ﻿0.983°S,42.000°E﻿ / -0.983; 42.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 60° 0′ S, 42° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,42.000°E﻿ / -60.000; 42.000﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 68° 22′ S, 42° 0′ E﻿ / ﻿68.367°S,42.000°E﻿ / -68.367; 42.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamada per Noruega

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 41 a l'est
* Meridià 43 a l'est
# Meridià 4 a l'est

El meridià 4 a l'est de Greenwich és una línia de longitud que s'estén des del pol Nord a través de l'oceà Àrtic, l'oceà Atlàntic, Europa, l'Àfrica, l'oceà Antàrtic i Antàrtida al pol Sud.
El meridià 4 a l'est forma un cercle màxim amb el meridià 176 a l'oest.
Com tot els altres meridians, la seva longitud correspon a una semicircumferència terrestre, són 20.003,932 km. Al nivell de l'equador, la seva distància del meridià de Greenwich és de 445 km

## De Pol a Pol

Des del pol Nord i dirigint-se cap al sud fins al pol Sud, el meridià 4 a l'Est passa per:
    Coordenades País, territori o mar Notes 90° 0′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿90.000°N,4.000°E﻿ / 90.000; 4.000﻿ (Oceà Àrtic) Oceà Àrtic 81° 25′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿81.417°N,4.000°E﻿ / 81.417; 4.000﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic 61° 0′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿61.000°N,4.000°E﻿ / 61.000; 4.000﻿ (Mar del Nord) Mar del Nord 51° 50′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿51.833°N,4.000°E﻿ / 51.833; 4.000﻿ (Països Baixos) Països Baixos Illes de Goeree-Overflakkee i Schouwen-Duiveland Penínsules de Tholen i Zuid-Beveland Flandes zelandès 51° 14′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿51.233°N,4.000°E﻿ / 51.233; 4.000﻿ (Bèlgica) Bèlgica 50° 21′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿50.350°N,4.000°E﻿ / 50.350; 4.000﻿ (França) França 43° 33′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿43.550°N,4.000°E﻿ / 43.550; 4.000﻿ (Mar Mediterrània) Mar Mediterrània 40° 4′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿40.067°N,4.000°E﻿ / 40.067; 4.000﻿ (Menorca) Espanya Illa de Menorca 39° 55′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿39.917°N,4.000°E﻿ / 39.917; 4.000﻿ (Mar Mediterrània) Mar Mediterrània 36° 54′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿36.900°N,4.000°E﻿ / 36.900; 4.000﻿ (Algèria) Algèria 19° 5′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿19.083°N,4.000°E﻿ / 19.083; 4.000﻿ (Mali) Mali 16° 6′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿16.100°N,4.000°E﻿ / 16.100; 4.000﻿ (Níger) Níger Per uns 8 km 16° 1′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿16.017°N,4.000°E﻿ / 16.017; 4.000﻿ (Mali) Mali Per uns 5 km 15° 59′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿15.983°N,4.000°E﻿ / 15.983; 4.000﻿ (Níger) Níger 12° 51′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿12.850°N,4.000°E﻿ / 12.850; 4.000﻿ (Nigèria) Nigèria 6° 25′ N, 4° 0′ E﻿ / ﻿6.417°N,4.000°E﻿ / 6.417; 4.000﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic 60° 0′ S, 4° 0′ E﻿ / ﻿60.000°S,4.000°E﻿ / -60.000; 4.000﻿ (Southern Ocean) Oceà Atlàntic 70° 3′ S, 4° 0′ E﻿ / ﻿70.050°S,4.000°E﻿ / -70.050; 4.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega

## Referències

* ↑ T. Vincenty. «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation», 01-04-1975.
* ↑ «Vincenty formula for distance between two Latitude/Longitude points».

## Vegeu també

* Meridià 3 a l'est
* Meridià 5 a l'est
# Portada/efemèride març 30

« 29 de març · 30 de març · 31 de març »