OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dodecàedre xato

En geometria, el dodecàedre xato és un dels tretze políedres arquimedians.
Té 92 cares, 12 de les quals són pentagonals i 80 triangulars, 150 arestes i a cadascun dels seus 60 vèrtexs hi concorren una cara pentagonal i quatre cares triangulars.

## Àrea i volum

Les fórmules per calcular l'àrea A i el volum V d'un dodecàedre xato tal que les seves arestes tenen longitud a són les següents:
    ${\begin{aligned}&A=a^{2}{\sqrt {15\left(95+6{\sqrt {5}}+8{\sqrt {15\left(5+2{\sqrt {5}}\right)}}\right)}}\\&V=xa^{3}\\\end{aligned}}$
On x és l'arrel real positiva del polinomi:
    ${\begin{aligned}P\left(x\right)&=187.445.810.737.515.625-182.124.351.550.575.000x^{2}\\&+6.152.923.794.150.000x^{4}+1.030.526.618.040.000x^{6}\\&+162.223.191.936.000x^{8}-3.195.335.070.720x^{10}+2.176.782.336x^{12}\\\end{aligned}}$

## Esferes circumscrita, inscrita i tangent a les arestes

Els radis R, r i $\rho$ de les esferes circumscrita, inscrita i tangent a les arestes respectivament són:
    ${\begin{aligned}&R=ax\\&P(x)=209-2.696x^{2}+13.872x^{2}-35.776x^{6}+47.104x^{8}-27.648x^{10}+4.096x^{12}\\&r=ax\\&P(x)=1-128x^{2}+6.384x^{4}-149.376x^{6}+1.443.072x^{8}-3.900.416x^{10}+856.064x^{12}\\&\rho =ax\\&P\left(x\right)=1-40x^{2}+624x^{4}-4.672x^{6}+16.384x^{8}-21.504x^{10}+4.096x^{12}\\\end{aligned}}$
On a cada expressió, x és l'arrel real positiva del polinomi que es presenta a continuació. On a és la longitud de les arestes.

## Dualitat

El políedre dual del dodecàedre xato és l'hexacontàedre pentagonal.

## Políedres relacionats

El dodecàedre xato es pot obtenir a partir del dodecàedre expandint les 12 cares pentagonals i llavors girant-les lleugerament fins que l'espai entre ells es pugui omplir amb corones de triangles equilàters.
| Dodecàedre | Dodecàedre expandit rombicosidodecàedre | Dodecàedre xato |

## Quiralitat

El dodecàedre xato és un políedre quiral: es presenta en dues formes que són mútuament la imatge especular l'una de l'altre. L'únic altre polígon arquimedià quiral és el cub xato.

## Vegeu també

* Políedre arquimedià
* Políedre de Catalan
* Políedre regular
* Sòlid platònic
* Sòlid de Johnson

## Bibliografia

* H. M. Cundy & A. P. Rollett. I modelli matematici. Milà: Feltrinelli, 1974.
* Dedò, Maria. Forme, simmetria e topologia. Bolonya: Decibel & Zanichelli, 1999. ISBN 88-08-09615-7.

## Enllaços externs

* Políedres I Arxivat 2009-05-09 a Wayback Machine. Pàgina 13
* Políedres arquimedians Arxivat 2008-08-27 a Wayback Machine.
* Paper models of Archimedean solids
# Banu Khattab

Banu Khattab va ser una dinastia ibadí rica d'origen Hawwara que va prosperar gràcies al comerç d'esclaus transsahariana. Va governar Zawila i els oasis circumdants a la regió de Fezzan des de 918/919 fins a 1172–1177 quan va ser saquejada i conquerida pels armeni-mamelucs Qaraqush. La inestabilitat creada per Qaraqush va ser explotada pels Kanem, que sota el regnat de Dunama Dabbalemi s'havien apoderat del control del Fezzan, establint una nova capital a Traghan, a unes quantes milles a l'oest de Zawila. Més tard tornarien a governar el Fezzan sota el control nominal dels hàfsids al segle XV.

## Referències

* ↑ , <https://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/*-SIM_8133>. Consulta: 14 maig 2022
* 1 2 Willis, John Ralph. Slaves and Slavery in Muslim Africa: The servile estate (en anglès). Psychology Press, 1985. ISBN 978-0-7146-3201-8.
* ↑ نور, مكتبة. «Download book Pages From The History Of Fezzan PDF» (en anglès). www.noor-book.com. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Gast, M. (en francès) Encyclopédie berbère, 23, 01-10-2000, pàg. 3513–3521. DOI: 10.4000/encyclopedieberbere.1612. ISSN: 1015-7344 [Consulta: free].
* ↑ Trousset, P.; Despois, J.; Gauthier, Y.; Gauthier, Ch; E. B (en francès) Encyclopédie berbère, 18, 01-08-1997, pàg. 2777–2817. DOI: 10.4000/encyclopedieberbere.2083. ISSN: 1015-7344 [Consulta: free].
* ↑ Baadj, Amar S. Saladin, the Almohads and the Banū Ghāniya: The Contest for North Africa (12th and 13th centuries) (en anglès). BRILL, 2015-08-11. ISBN 978-90-04-29857-6.
* ↑ Shillington, Kevin. Encyclopedia of African History: A - G.. 1 (en anglès). Taylor & Francis, 2005. ISBN 978-1-57958-245-6.
* ↑ Willis, John Ralph. Slaves and Slavery in Muslim Africa: The servile estate (en anglès). Psychology Press, 1985. ISBN 978-0-7146-3201-8.
* ↑ Abun-Nasr, Jamil M.; Internet Archive. A history of the Maghrib. Cambridge [Eng.] University Press, 1971. ISBN 978-0-521-07981-5.
# Josep Azemar i Pont

Josep Azemar i Pont (Figueres, 1862 - Barcelona, 1914), va ser un arquitecte modernista. Es va casar amb Concepció Puig de la Bellacasa i Rosés i van tenir vuit fills, entre ells Pilar Azemar i Puig de la Bellacasa, esposa de Manuel Carrasco i Formiguera i mare de Raimon Carrasco i Azemar.
Autor de nombrosos edificis modernistes de Figueres, on va ser arquitecte municipal entre els anys 1899 i 1914, com la Casa Cusí, la Casa Aron, la Casa de Puig (casa natal del pintor Salvador Dalí), la Casa Puig Soler, la Casa Salleres, la Casa Mas Roger o l'Escorxador municipal. A Olot va construir la Casa Pujador. Va dirigir la reforma de la Vil·la Florida de Barcelona, antiga Escola de Puericultura i actualment centre cívic de Sarrià - Sant Gervasi.

## Galeria

* Vil·la Florida (Barcelona)
* Casa Cusí (Figueres)
* Casa de Puig (Figueres)
* Casa Puig Soler (Figueres)
* Casa Salleres (Figueres)
* Casa Mas Roger (Figueres)
* Escorxador municipal de Figueres
* Casa al carrer Moreria, 6 (Figueres)
* Casa Pujador (Olot)

## Referències

* ↑ Tubert i Canada, Enric «Josep Azemar i Pont, arquitecte modernista». Revista de Girona, 1987 [Consulta: 22 abril 2015].
* ↑ «Vil·la Florida. De casa senyorial del segle xvi a equipament públic.». Ajuntament de Barcelona, 2007. [Consulta: 9 octubre 2012].
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 13 agost 2013].
# Fil·lostòmids

Els fil·lostòmids (Phyllostomidae) són una família de ratpenats que es distribueixen des de Mèxic fins al nord de l'Argentina.

## Taxonomia

* Família: Phyllostomatidae
** Subfamília: Brachyphyllinae
*** Brachyphylla
** Subfamília: Carollinae
*** Carollia
*** Rhinophylla
** Subfamília: Desmodontinae
*** Desmodus
*** Diaemus
*** Diphylla
** Subfamília: Glossophaginae
*** Tribu Glossophagini
**** Anoura
**** Choeroniscus
**** Choeronycteris
**** Glossophaga
**** Hylonycteris
**** Leptonycteris
**** Lichonycteris
**** Monophyllus
**** Musonycteris
**** Scleronycteris
** Subfamília: Lonchophyllinae
*** Tribu Hsunycterini
**** Hsunycteris
*** Tribu Lonchophyllini
**** Lionycteris
**** Lonchophylla
**** Platalina
**** Xeronycteris
** Subfamília: Phyllonycterinae
*** Erophylla
*** Phyllonycteris
** Subfamília: Phyllostominae
*** Tribu Lonchorhinini
**** Lonchorhina
**** Macrophyllum
**** Mimon
*** Tribu Micronycterini
**** Glyphonycteris
**** Lampronycteris
**** Macrotus
**** Micronycteris
**** Neonycteris
**** Trinycteris
*** Tribu Phyllostomini
*** Gardnerycteris
**** Phylloderma
**** Phyllostomus
*** Tribu Vampyrini
**** Chrotopterus
**** Lophostoma
**** Tonatia
**** Trachops
**** Vampyrum
** Subfamília: Stenodermatinae
*** Tribu Stenodermatini
**** Ametrida
**** Ardops
**** Ariteus
**** Artibeus
**** Centurio
**** Chiroderma
**** Cubanycteris †
**** Dermanura
**** Ectophylla
**** Enchisthenes
**** Mesophylla
**** Phyllops
**** Platyrrhinus
**** Pygoderma
**** Sphaeronycteris
**** Stenoderma
**** Uroderma
**** Vampyressa
**** Vampyrodes
*** Tribu Sturnirini
**** Sturnira

## Referències

* ↑ Entrada «Phyllostomidae» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :
# Font del carrer Migdia

La font del carrer Migdia és una font pública de Santa Fe del Penedès (Alt Penedès), adosada a una casa del carrer Migdia, abans carrer Major, davant de Ca la Mília.

## Descripció

És una font d'obra, de 2 m d'alçada x 85 cm d'amplada, adossada en una paret al carrer Migdia, estructurada en tres cossos. El cos superior, de forma triangular lleugerament corbada està decorat amb petites rajoles que formen arabescos geomètrics. El cos mitjà, quadrat, està decorat amb rajoles de mides més gran que formen rombes concèntrics de color verd i groc, al centre d'aquest cos es troba l'aixeta de la font, metàl·lica amb polsador. Al cos inferior, que toca a terra, es troba el dipòsit que recull l'aigua, que sobresurt 55 cm respecte al pla vertical de la font.

## Història

La història d'aquesta font està íntimament lligada a l'arribada de la primera aigua potable a Santa Fe. Durant l'any 1935, l'ajuntament de Santa Fe, amb l'alcalde Josep Forns i Montserrat al capdavant i amb l'ajuda d'altres ciutadans del poble, va decidir portar-hi aigua i fer dues fonts. Els encarregats de buscar l'aigua foren Bartomeu Montserrat i Ramon Bosch. Van fer dos pous, sense trobar-hi aigua. Les tasques de sondeig es feien a la zona dels pujols perquè l'aigua que sortia d'allà era de molt bona qualitat. Finalment van fer un pou d'on sortia aigua i, treballant a pic i pala, assoliren una profunditat de 6 metres, amb una mina de 15 metres. El consistori va demanar diners a la Generalitat de Catalunya, presidida en aquell moment per Francesc Macià, i es va aconseguir un ajut de 6000 pessetes. L'ajuntament, per la seva banda, també va recollir diners. Començaren les obres, arribant les rases al poble després de diversos dies de feina.
Es van construir dues fonts, una al carrer Major (ara carrer de Migdia) i l'altra a la plaça Major (ara plaça de Catalunya). S'havia decidit fer una festa per beneir les fonts i fer rajar aigua a dojo per a tothom, ja que es tractava d'un esdeveniment històric per a Santa Fe. Però pocs dies abans de la celebració esclatà la Guerra Civil del 1936, restant tot paralitzat. El Comitè local es va quedar els diners que hi havia a l'Ajuntament. Van fer rajar les fonts sense festa ni benedicció i van enviar una carta a Bartomeu Montserrat, l'encarregat de les obres, dient-li que totes les despeses les havia de pagar ell, ja que al·legaven que aquells diners que hi havia a l'ajuntament havien de servir per comprar armes, municions i altres coses. Al cap d'uns dies, però, el Comitè i l'Ajuntament van arribar a un acord per compensar econòmicament al senyor Montserrat.

## Referències

* 1 2 3 «Font del carrer Migdia». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Riu Farah

El riu Farah (persa: Farāh Rud) és un riu de la part occidental de l'Afganistan.
Neíx a les muntanyes de Band-e Bayan i corre uns 460 km fins a la llacuna de Helmand a la frontera entre Afganistan i l'Iran però desaiguant a la part afganesa de la llacuna. La ciutat de Farah, capital de la província de Farah, es troba a la seva riba a uns 100 km abans de la desembocadura.
# Dolabra

Dolabra és una paraula llatina que designa una mena de pic o tallantó usat pels legionaris romans.
Té un mànec llarg de fusta on s'acobla perpendicularment un cap doble de ferro, que acaba per un costat en una fulla esmolada paral·lela al mànec, i a l'altre costat un pic normalment corbat. S'utilitzava per tallar la fusta, per a trencar la terra de les vinyes i per la poda quan la podadora no era prou forta, per fer estacades de defensa, i per enderrocar muralles Els autors coincideixen que era una eina usada pels soldats romans.
També s'usava per excavar o trencar la terra, però aquesta dolabra tenia la part del pic més recta. Els paletes, segons Isidor de Sevilla, l'usaven per a la construcció. També s'anomenava dolabra (dolabra pontificalis) la destral que feien servir els sacerdots als sacrificis

## Notes

* ↑ Segons el Diccionari llatí-català, pàg. 446 deriva de dolo, que significa tallar, colpejar

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Dolabra». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 28 juny 2024].
* ↑ Properci. Elegies, IV, 2
* ↑ Quint Curci Ruf, Història d'Alexandre el Gran, VIII, 4, 11
* ↑ Columel·la. De Arboribus, X, 2
* ↑ Juvenal. Sàtires, VIII, 248
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IX, 37; XXI, 11
* ↑ Tàcit. Historiarum libri, III, 20
* ↑ Pal·ladi. De re rustica, II, 1; III, 21
* ↑ Isidor de Sevilla. Etymologiae, XIX, 19, 11
* ↑ Sext Pompeu Fest. De Verborum Significatione, 318
# Consell de la Informació de Catalunya

El Consell de la Informació de Catalunya (CIC) és una entitat que representa la voluntat del Col·legi de Periodistes de Catalunya (CPC) i que vetlla pel compliment del Codi Deontològic professional de Catalunya. Aquesta entitat va ser creada el 1997 pel CPC i es va constituir com a fundació el 1999.
El CIC està format per periodistes i experts en diferents àmbits, i es dedica a vetllar pel compliment dels principis i criteris d’ètica professional del periodisme continguts en el Codi Deontològic. A més, el CIC també es dedica a l’estudi de temes d’actualitat, com ara l’ús de la intel·ligència artificial a les redaccions.
El CIC ha mostrat el seu compromís amb la defensa de la funció social dels mitjans de comunicació i ha considerat legítim i necessari que aquests rebin ajudes públiques. No obstant això, l’entitat considera que la concessió de diners públics no es pot basar en criteris sense transparència, partidistes o que responguin a interessos que no tenen res a veure amb el periodisme. En aquest sentit, el CIC defensa que el repartiment d’aquestes ajudes es faci tenint en compte criteris basats en el servei a la societat, i no en l’audiència a qualsevol preu.
Ha mostrat preocupació quan s'han produït declaracions que desqualifiquen la labor dels periodistes i considera que aquestes pràctiques només condueixen a la desinformació. L’entitat està disposada a estudiar i resoldre qualsevol conflicte d’aquesta naturalesa, però rebutja sense matisos les desqualificacions sense arguments.

## Referències

* 1 2 «El Consell de la Informació de Catalunya muestra su preocupación por las críticas de Laporta a El Periódico» (en castellà). El Periódico, 03-02-2024. [Consulta: 23 juliol 2024].
* 1 2 «Josep Carles Rius, nuevo presidente del Consell de la Informació de Catalunya» (en castellà). La Vanguardia, 22-06-2021. [Consulta: 23 juliol 2024].
* ↑ «Los medios piden dotar de valor ético la inteligencia artificial» (en castellà). La Vanguardia, 05-03-2022. [Consulta: 23 juliol 2024].
* ↑ «El Col·legi de Periodistes de Catalunya defensa que les ajudes als mitjans es donin sense partidismes». El Periódico, 25-10-2021. [Consulta: 23 juliol 2024].
# Neomys

El gènere Neomys comprèn 3 espècies d'Euràsia.
* Neomys anomalus
* Neomys fodiens
* Neomys schelkovnikovi

## Referències

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* Distribució mundial de les diferents espècies d'aquest gènere. (anglès)
# Font dels Canons

La font dels Canons és una font situada a la població de Torre-ramona, al municipi de Subirats (Alt Penedès), adosada a l'edifici de la Confraria del Cava de Sant Sadurní. L'aigua prové d'una antiga mina ubicada al bosc pertanyent a la finca de Can formosa, que va ser canalitzada fins a l'emplaçament actual, quan es va construir la seu de la Confraria, el 1981. L'aigua, molt rica en calç, és de bona qualitat.
Els veïns de Torre-ramona sempre havien anat a buscar aigua a l'antiga font, prop de la qual hi havia un pou que abastava la comunitat. Aquell pou s'enderroca quan es construí la nova font i se'n construí un de nou al costat d'aquesta.

## Bibliografia

* Córdoba i Martínez, Manel. Les fonts del Penedès i els seus voltants (2a part). El Cargol Publicacions, S.L., 1997.
* Huerta Nartín, Carme. Les fonts de Subirats. Ed. Ajuntament de Subirats, 1985, p. 20-22.

## Referències

* ↑ «Font dels Canons». Mapes de patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ Querol i Rovira, Carles. Subirats. Conèixer el seu atractiu, viure'l i gaudir-lo. Ajuntament de Subirats i Edicions i Propostes Culturals Andana, SL, 2008, p. 57. ISBN 978-84-96995-03-1.
* ↑ «Mina de la Font dels Canons». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
# Gamaiúnov

Gamaiúnov - Гамаюнов (rus) - és un poble (un khútor) de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 112 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Dolomiten

Dolomiten és un diari en alemany del Tirol del Sud, fundat el 1882 i editat a Bozen, amb un tiratge de 49.909 exemplars. La seva orientació és catòlica i conservadora i defensa la identitat cultural dels alemanys i ladins del Tirol del Sud. Juntament amb el Neue Südtiroler Tageszeitung d'Arnold Tribus, és el diari amb més difusió al territori. També té difusió a Innsbruck, Múnic i Viena.

## Estructura

Fou fundat el 1882 amb el nom Der Tiroler (El Tirolès). El 1926 va prendre el nom de Dolomiten - Tagblatt der Südtiroler ("Dolomiten - Quotidià dels sudtirolesos") i era publicat sis dies a la setmana. L'eslogan era Dolomiten. Täglich, aber nicht alltäglich ("Dolomiten. Quotidià, però no rutinari"). L'editorial propietària era Athesia Druck s.r.l. Amb seu a Bozen, i venia una mitjana diària de 56.600 exemplars, que augmentava a 77.000 els divendres.
L'editora es troba a Bozen, però també té redaccions locals a Brixen, Meran, Schlanders i Innsbruck. Disposa d'una redacció composta de 47 col·laboradors fixos i vora de 150 lliures. Té unes 42 pàgines. Dolomiten és membre de Midas, una associació de periòdics per a les minories, el president de la qual és el director de Dolomiten, Toni Ebner jr.

## Història

Fundat el 1882 com Der Tiroler, el 1923 canvià el nom per Der Landsmann ("el Compatriota"), però el 1925 fou clausurat per les autoritats feixistes. El 24 de desembre de 1926 va reobrir, però, lligat a Acció Catòlica de la Diòcesi de Trento, tres dies a la setmana, amb el nom Dolomiten, que conservà d'aleshores ençà. Entre 1940 i 1943 es va publicar com a Tagblatt der Südtiroler (Quotidià dels sudtirolesos), fins que fou suspès pels nazis. El 1945 fou cedit al canonge Michael Gamper, qui continuà la publicació amb Toni Ebner pare i Josef Rampold.

## Tiratge

| Any | Còpies venudes |
| 2005 | 49.909 |
| 2004 | 49.625 |
| 2003 | 49.915 |
| 2002 | 49.882 |
| 2001 | 50.598 |
| 2000 | 49.853 |
| 1999 | 45.207 |
| 1998 | 44.293 |
| 1997 | 43.879 |
| 1996 | 40.906 |
Dades Ads - Accertamenti Diffusione Stampa

## Enllaços externs

* (alemany) Web del diari
# Conselleria d'Administració Pública de la Generalitat Valenciana

La Conselleria d'Administració Pública de la Generalitat Valenciana ha estat una conselleria o departament de la Consell de la Generalitat Valenciana activa des de la primera legislatura del País Valencià i que va mantindre estructura pròpia fins a la cinquena legislatura que s'integrà en Justícia. Des d'aleshores ha compartit departament amb Hisenda i amb Interior en diferents etapes i governs.
Aquest departament o conselleria és l'encarregada de la gestió de les competències en matèria de funció pública i tecnologies de la informació i la comunicació de l’administració.

## Històric de conselleres i consellers

| # | Legislatura | Nom | Inici mandat | Fi mandat | Partit polític |
| Conselleria d'Administració Pública (1985-1999) ||||||||
| 1 | I | Vicent Soler i Marco | 24 de juliol de 1985 | 27 de juliol de 1987 | PSPV |
| 2 | II | Joaquín Azagra Ros | 27 de juliol de 1987 | 19 de setembre de 1989 | PSPV |
| 3 | II i III | Emèrit Bono i Martínez | 19 de setembre de 1989 | 12 de juliol de 1993 | PSPV |
| 4 | III | Luis Berenguer Fuster | 12 de juliol de 1993 | 6 de juliol de 1995 | PSPV |
| 5 | IV | José Joaquín Ripoll Serrano | 6 de juliol de 1995 | 23 de juliol de 1999 | PP |
| Conselleria de Justícia i Administracions Públiques (1999-2005) ||||||||
| 6 | V | Serafín Castellano Gómez | 23 de juliol de 1999 | 22 de maig de 2000 | PP |
| 7 | V | Carlos González Cepeda | 22 de maig de 2000 | 21 de juny de 2003 | PP |
| 8 | VI | José Víctor Campos Guinot | 21 de juny de 2003 | 27 d'agost de 2004 | PP |
| Conselleria de Justícia, Interior i Administracions Públiques (2005-2007) ||||||||
| 9 | VI | Miguel Peralta Viñes | 27 d'agost de 2004 | 29 de juny de 2007 | PP |
| Conselleria de Justícia i Administracions Públiques (2007-2011) ||||||||
| 10 | VII | Fernando de Rosa Torner | 29 de juny de 2007 | 18 de setembre de 2008 | Independent |
| 11 | VII | Paula Sánchez de León | 18 de setembre de 2008 | 22 de juny de 2011 | PP |
| Conselleria d'Hisenda i Administracions Públiques (2011-2015) ||||||||
| 12 | VIII | José Manuel Vela Bargues | 22 de juny de 2011 | 30 de novembre de 2012 | PP |
| 13 | VIII | José Císcar Bolufer | 30 de novembre de 2012 | 7 de desembre de 2012 | PP |
| 14 | VIII | Juan Carlos Moragues Ferrer | 7 de desembre de 2012 | 30 de juny de 2015 | PP |
| Conselleria de Justícia, Administració Pública, Reformes Democràtiques i Llibertats Públiques (2015-2023) ||||||||
| 15 | IX i X | Gabriela Bravo Sanestanislao | 30 de juny de 2015 | 7 de juliol de 2023 | Independent |
| Conselleria d'Hisenda, Economia i Administració Pública (2023-2024) ||||||||
| 16 | XI | Ruth Merino Peña | 19 de juliol de 2023 | 22 de novembre de 2024 | Independent |
| Conselleria de Justícia i Administració Pública ||||||||
| 17 | XI | Nuria Martínez Sanchis | 23 de novembre de 2024 | Actualitat | |

## Referències

* ↑ Conseller de Presidència des de 25 d'abril de 1996
* ↑ A partir del 28 d'octubre de 2005: Conselleria de Justícia, Interior i Administracions Públiques
* ↑ Des de 2019: Conselleria de Justícia, Interior i Administració Pública