OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sala capitular

La sala capitular o aula capitular és l'estança d'un monestir construïda generalment a l'ala est del claustre. Sol ser una peça molt àmplia per tal que hi càpiguen tots els monjos, embellida amb una bona ornamentació arquitectònica. En alguns monestirs d'estil romànic o gòtic s'hi accedeix per una entrada que constitueix una veritable façana en menut, amb porta d'arquivoltes i molta decoració.
En aquesta sala es reunia la comunitat de monjos amb l'abat per fer el capítol, és a dir, recordar les escriptures de la regla adoptada i conversar sobre assumptes relatius al monestir i els seus habitants. Les reunions es feien generalment després de la missa, al matí. Els monjos s'asseien al llarg dels murs seguint un rigorós ordre d'antiguitat. S'acabava l'acte amb la confessió pública dels monjos que desitjaven acusar-se ells mateixos de les faltes comeses o bé denunciar algun altre company; en aquest cas se n'havia d'ometre el nom.
El conjunt de la sala capitular era el primer que es construïa al claustre del monestir. Es començava a edificar poc després d'haver-se alçat la capçalera de l'església.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.225. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 7 desembre 2014].
# La villana riconosciuta

La villana riconosciuta és una òpera en tres actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Giuseppe Palomba. S'estrenà al Teatro del Fondo de Nàpols el 1783. El 1787 es representà a Barcelona com La villanella rapita.

## Referències

* ↑ Dades a operone.de
* ↑ Rossi, Nick. Domenico Cimarosa: His Life and His Operas. Greenwood Publishing Group, 1999, p. 201. ISBN 9780313301124.

## Enllaços externs

* Partitura de l'estrena
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Elisa Reverter i López

Elisa Reverter i López (Badalona, 1917-2009) va ser una artista i política catalana.
De jove es va exiliar a França al final de la Guerra Civil, un fet que va testimoniar en el llibre autobiogràfic, Dones a l’infern, editat per Columna-Edicions de l’Eixample, el 1995, on narra el seu exili i internament als camps de concentració per a dones de Couizà-Moutazels, a Carcassona (departament de l’Aude) i la regió del Llenguadoc-Rosselló, al sud de França.
Catalanista i militant de Convergència Democràtica de Catalunya, va ser regidora de Patrimoni Cultural de l'Ajuntament de Badalona durant el primer ajuntament democràtic. A més de la seva faceta política, també es va en l'àmbit artístic, especialment es va dedicar a l'escultura i al dibuix artístic. Va treballar per recuperar la masia de can Miravitges i va ser la responsable de portar la Venus de Badalona de retorn a la ciutat. L'artista era propietària i vivia a la masia de can Butinyà.
Va morir l'abril de 2009 als 92 anys a causa d'una insuficiència renal al Centre Sociosanitari del Carme. El funeral es va celebrar el diumenge 19 d'abril en una cerimònia íntima, reservada a la gent propera. El 26 d'abril va ser homenatjada a casa seva, on descansen les seves cendres. Després de la seva mort, l'Ajuntament de Santa Coloma de Gramenet va adquirir els drets de compra de la masia.
El 2011 la plataforma Anastàsies Badalona, integrada per dones amb inquietuds culturals, va organitzar unes jornades sobre Dona Cultura Badalona a l'Espai Betúlia a can Casacuberta centrades en la figura d'Elisa Reverter amb diverses ponències de persones que van conèixer l'artista, entre el seu nebot Xavier Lacort i Paco Escudero, que va glossar tota la seva tasca durant el període del primer ajuntament democràtic. El 2017, amb motiu del centenari del seu naixement, el Museu de Badalona li va dedicar una exposició.

## Referències

* 1 2 3 «Elisa Reverter: una dona a l’infern». Infograma. Comunicació lliure de Santa Coloma de Gramanet, 31-03-2023.
* 1 2 3 Redacció «Mor l'exregidora Elisa Reverter, a la qual diumenge s'homenatjarà a la masia de Can Butinyà». El Punt Avui, 21-04-2009.
* 1 2 Redacció «Mor Elisa Reverter, propietària de la Masia de Can Butinyà». Badaweb, 21-04-2009.
* ↑ Membrives, Marta «Elisa Reverter centra unes jornades a l'Espai Betúlia». El Punt Avui, 25-02-2011.
# Isòton

En química, els isòtons són núclids que tenen el mateix nombre de neutrons però difereixen en el nombre atòmic (nombre de protons) i, per tant, diferent nombre màssic. El Bor i el Carboni presenten tots dos 6 neutrons sent:
* Bor: nombre atòmic (Z)=5 i nombre màssic (A)=11 conté 5 protons i 6 neutrons
* Carboni: Z=6 e A=12 conté 6 protons i 6 neutrons
Exemples:
* Isòtons amb nombre de neutrons igual a 1 : ³He i ²H.
* Isòtons amb nombre de neutrons igual a 7 : $^{13}$C, ¹⁴N, $^{12}$B.
* Els següents nuclis contenen 20 neutrons cada un $^{36}$S, $^{37}$Cl, $^{38}$Ar, $^{39}$K, $^{40}$Ca.
Les propietats entre els àtoms d'elements químics diferents que presenten el mateix nombre de neutrons s'anomena isotonia.

## Referències

* ↑ «Isotones» (en anglès). Gold Book. IUPAC. [Consulta: 23 maig 2021].

## Vegeu també

* Isòtops
* Isòbars
# Blanca Parés

Blanca Parés (l'Ametlla del Vallès, 16 de setembre de 1991) és una actriu catalana.
Va néixer el 16 de setembre de 1991. Després de formar-se en interpretació, va començar la seva carrera professional interpretant el personatge de Quintina a la sèrie El Secreto de Puente Viejo d'Antena 3. El 2014 va abandonar la sèrie i va passar al cinema, esdevenint una de les protagonistes de Julieta de Pedro Almodóvar. Va tornar a la televisió, novament a Antena 3, amb la nova temporada d'Amar es para siempre el 2016, interpretant Alba Novoa, un dels membres de la família protagonista. El 2018 va protagonitzar el drama romàntic Los amores cobardes de Carmen Blanco.

## Referències

* ↑ «Blanca Parés» (en castellà). Abismo Films. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Julieta, 'Pedro Almodovar ci ha colpito fin dall'inizio': intervista all'attrice del film Blanca Pares» (en italià). Mauxa, 02-06-2016. Arxivat de l'original el 21 de febrer 2017 [Consulta: 27 gener 2024].
* 1 2 «Miguel Ángel Muñoz, Ana Torrent, Blanca Parés y Arturo Querejeta se unen a Amar es para siempre». Europa Press, 03-08-2016.
* ↑ «Blanca Parés, Quintina en ‘El secreto de Puente Viejo’, abandona la serie (Exclusiva)» (en castellà). Mi Zona TV, 19-11-2014. [Consulta: 27 gener 2024].
* ↑ «Blanca Parés, de Puente Viejo a chica Almodóvar». TP. Díez Minutos, 21-02-2017.
* ↑ «‘Amar es para siempre’: los fichajes de la quinta temporada». Díez Minutos, 09-06-2016.
* ↑ «'Los amores cobardes', un paseo dramático por el ayer y el hoy». El Correo Gallego, 13-09-2018.
* ↑ «Porcs a Mart, Blanca Parés i... ILLUMINATI!». Cadena SER, 21-08-2018.
# Luci Fabi Ciló Septimià

Luci Fabi Ciló Septimià (en llatí Lucius Fabius Cilo Septimianus, però una inscripció li dona el nom de Lucius Fabius Cilo Septiminus Catinius Acilianus Lepidus Fulcinianus) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Fàbia.
Va ser amic personal de l'emperador Septimi Sever, que el va nomenar prefecte de la ciutat i tutor dels seus dos fills.
Va ser cònsol els anys 193 i 204. Després d'haver intentat fer d'intermediari entre els dos germans, es va enemistar amb el fill gran de Septimi Sever, i quan Geta va ser assassinat, Caracal·la va ordenar la seva mort. Els soldats van anar a casa seva, i després d'haver saquejat el mobiliari i les coses de valor, el van agafar quan era al bany i el van passejar per la ciutat amb unes sabatilles de fusta i només amb una peça de roba, i amb la intenció de matar-lo en arribar a palau, però aquesta crueltat gratuïta va provocar la seva salvació. Perquè el poble, que va veure cóm es tractava a algú que abans havia estat honorat, van començar a protestar i la guàrdia de la ciutat se'ls va unir. Davant d'un tumult imminent Caracal·la, temerós, va sortir a la porta del palau i li va tirar la capa a sobre, el va acollir i el va perdonar i va ordenar executar als soldats que li havien donat aquell maltractament.
Va viure uns anys i encara va poder salvant la vida de Macrí quan aquest va estar a punt de compartir la sort de Luci Fulvi Plaucià, del que era agent. Macrí va provocar la mort de Caracal·la.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 749.
# Consultori sentimental

Un consultori sentimental és una columna periòdica publicada en general en un diari, tot i que també es pot presentar en format radiofònic o en un blog, entre altres mitjans.
El seu format típic és de pregunta i resposta: un lector, en general anònim, exposa el seu problema i des del mitjà se li respon amb una solució o, si més no, amb unes paraules de consol. El conseller solia presentar tradicionalment la personalitat d'una dona de certa edat i, per tant, experimentada (en anglès s'anomenava agony aunt, és a dir 'tieta angoixes', però aquest terme ja no està en ús). Però sovint els consells els escriu un equip de redactors o, en cas de ser una sola persona, ho fa tanmateix sota pseudònim.
El periòdic londinenc The Athenian Mercury va publicar des del 1690 el primer consultori sentimental del que es té notícia. I a l'estat espanyol van ser molt populars el Consultorio de Elena Francis, programa emès per Ràdio Barcelona entre 1947 i 1966, i després per altres emissores de ràdio fins al 1984, i «El consultorio de Doña Montserrat Fortuny», amb veu de Mercedes Laspra i emès per Radio España entre 1939 i 1984, ambdós des de Barcelona.
Molts consultoris sentimentals apareixen redifosos en diversos mitjans. Exemples estatunidencs destacats inclouen Dear Abby, Ann Landers, Tell Me About It de Carolyn Hax i Dear Prudence de Slate.com. Ja a la dècada de 1970, el Chicago Tribune i el New York Daily News Syndicate estimaven que 65 milions de persones llegien "Dear Abby" diàriament. A l'any 2000, tant les columnes sindicades Ann Landers com Dear Abby es van publicar en més de 500 diaris.

## Referències

* 1 2 3 4 Hendley, W. Clark «Dear Abby, Miss Lonelyhearts, and the Eighteenth Century: The Origins of the Newspaper Advice Column» (en anglès). The Journal of Popular Culture, 11, 2, 9-1977, pàg. 345–352. DOI: 10.1111/j.0022-3840.1977.00345.x. ISSN: 0022-3840.
* ↑ Serra, Màrius. «Fans de Fortuny» (en castellà). La Vanguardia, 06-10-2009. [Consulta: 1r novembre 2023].
* ↑ «La Red, refugio de corazones rotos» (en castellà). El Mundo, 26-10-1999. [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ Wilkes, Roger. Scandal: a scurrilous history of gossip. Londres: Atlantic Books, 2002. ISBN 978-1-903809-63-1.
* 1 2 Gudelunas, David. Confidential to America : newspaper advice columns and sexual education. New Brunswick : Transaction Publishers, 2008. ISBN 978-1-4128-0688-6.
* ↑ «Recordando los consultorios de Elena Francis y Montserrat Fortuny – Guia de la Radio» (en castellà). Guia de la Radio, 12-05-2020. [Consulta: 1r novembre 2023].
# Edna Carrillo

Edna Guadalupe Carrillo Torres (Guadalajara, Mèxic, 12 de novembre de 1991), més coneguda com a Edna Carrillo, és una judoka mexicana. Practica el judo des de l'edat de 4 anys, i als 13 va participar a la seva primera olimpíada nacional. Al llarg de la seva carrera professional ha aconseguit 35 medalles (12 d'or, 10 de plata i 13 de bronze) en diferents esdeveniments esportius a nivell nacional, sud-americà i panamericà, entre els anys 2010 i 2023. Va participar als jocs olímpics de Rio 2016, on va superar en la primera ronda a la turca Dilara Lokmanhekim, però va caure a la segona, a mans de la japonesa Ami Kondo. Es va classificar per als jocs olímpics de Tokio 2020 però finalment no va poder participar-hi perquè estava embarassada. Fins a l'any 2019 va competir representant a Jalisco, el seu estat natal, però per falta de suport en competicions internacionals, va començar a representar a Tamaulipas. El març de 2025 tenia el número 47 de la categoria "inferior a 48kg seniors world". Estudia administració turística a l'Instituto de Estudios Superiores de Tamaulipas Anáhuac.

## Referències

* 1 2 3 4 «“Las olimpiadas son un sueño que se debe abrazar para hacerlo realidad”» (en castellà). Zona Docs, 09-04-2024. [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ «Olímpicos de Tokio 2020, posibilidad de hacer historia para Edna Carrillo» (en espanyol). El Diario NTR, 28-02-2017.
* 1 2 «Edna Carrillo, la judoca que rechazó unos Juegos Olímpicos para ser madre. Y no se arrepiente» (en castellà). Yahoo Noticias, 10-05-2023. [Consulta: 12 març 2025].
* 1 2 «Edna Carrillo» (en anglès). Comitè Olímpic Internacional. [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ «Olympedia – Extra-Lightweight (≤48 kilograms), Women». [Consulta: 2 març 2025].
* ↑ «Carrillo Edna» (en castella). International Judo Federation..
# Landfall

Landfall és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 700 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Landfall tenia 700 habitants, 292 habitatges, i 167 famílies. La densitat de població era de 3.378,4 habitants per km².
Dels 292 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,5% hi vivien parelles casades, en un 17,8% dones solteres, i en un 42,8% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.136 $ i la renda mediana per família de 35.893 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.375 $ mentre que les dones 25.500 $. La renda per capita de la població era de 15.588 $. Entorn del 20,1% de les famílies i el 19,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Landfall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Landfall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Batalla de Pyongyang

La batalla de Pyongyang (japonès: 平壌作戦) va ser la segona batalla més important de la Primera Guerra Sinojaponesa. Va tenir lloc el 15 de setembre del 1894 a Pyongyang, avui en dia capital de Corea del Nord, entre forces de l'Imperi Japonès i de l'Imperi Xinès. De vegades les fonts occidentals es refereixen a aquesta batalla con el nom arcaic de Batalla de Ping Yang.
Entre 13 000 i 15 000 topes xineses de l'exèrcit de Beiyang, sota el mandat del general Ye Zhichao van arribar a Pyongyang el 4 d'agost de 1894 i havien fet reparacions extenses a les antigues muralles de la ciutat, sentint-se segurs en el nombre de combatents i en la força de les seves defenses.
El Primer Exèrcit del príncep Yamagata Aritomo, de l'Exèrcit Imperial Japonès, va convergir a Pyongyang des de diverses direccions el 15 de setembre de l'any 1894. Pel matí va realitzar un atac directe a les cantonades nord i sud-oest de la ciutada emmurallada, sota molt poca supervisió. La defensa xinesa fou forta, però finalment va ser superada per un inesperat atac envoltant per part dels japonesos des de la rereguarda, fet que costà als xinesos unes pèrdues enormes respecte als japonesos.

## Antecedents

El dia 4 d'agost, van arribar a Pyongyang entre 13.000 i 15.000 soldats xinesos de l'Exèrcit de Beiyang, dels quals 8.000 en vaixell i la resta a peu des de Manxúria, i es van dispersar en 27 forts, en els quals van fortificar les muralles i construir fossats, sentint-se segurs per la seva superioritat numèrica i l'entitat de les defenses. Tanmateix, les forces japoneses que ja hi eren a la Península de Corea des del juny van coincidir al nord de la ciutat amb reforços que havien desembarcat uns dies abans a la península i atacaren les fortificacions al nord de la ciutat.

## Batalla

Les tropes xineses van resistir l'atac inesperat fins a les 16:30, hora en què van aixecar una bandera blanca. Una forta pluja va impedir que es formalitzés la rendició, cosa que van aprofitar els xinesos per fugir de la ciutat.

## Conseqüències

Després de la batalla, els japonesos van avançar cap al nord fins al riu Yalu sense oposició. Els xinesos havien decidit abandonar el nord de Corea i defensar-se de la riba nord del riu Yalu. El comandament del Primer exèrcit japonès va ser lliurat pel mariscal Yamagata al general Nozu per raons de salut i el comandament de la 5a divisió va ser assumida pel tinent general Yasukata Oku.

## Referències

* 1 2 Elleman, Bruce A. Modern Chinese Warfare, 1795-1989 (en anglès). Psychology Press, 2001, p. 99-100. ISBN 978-0-415-21474-2.
* ↑ Paine, S. C. M.. The Sino-Japanese War of 1894-1895: Perceptions, Power, and Primacy (en anglès). Cambridge University Press, 2003, p. 166. ISBN 978-0-521-81714-1.
# Centrum-Demokraterne

Centrum Demokraterne (Demòcrates de Centre, CD) partit polític danès fundat el 1973 per Erhard Jakobsen, antic diputat i alcalde de Gladsaxe pels socialdemòcrates. Ha participat en els governs de centredreta (1982-1988) i centreesquerra (1993-1996).
A les eleccions legislatives daneses de 2001 va perdre la seva representació parlamentària i va rebre un cop molt dur. A les eleccions legislatives daneses de 2005 només va rebre 33.535 vots (l'1%). També es presentà a les eleccions locals daneses de 2005 llevat a la regió Midtjylland, on la secció local va oblidar recollir les signatures necessàries per a presentar-se. Després d'un congrés extraordinari el 26 de gener de 2008, va decidir dissoldre's.

## Partits polítics

* 1973-1989: Erhard Jakobsen
* 1989-2005: Mimi Jakobsen
* 2005-2007: Bjarne Møgelhøj
* 2007-2008: Ben Haddou
# Contrasenya d'un sol ús

Una contrasenya d'un sol ús, genèricament OTP (de l'anglès One-Time Password) i, també coneguda com a contrasenya dinàmica, és una contrasenya que només és vàlida per a una sessió o transacció d'inici de sessió, en un sistema informàtic o un altre dispositiu digital. L'avantatge més important que tracten les contrasenya d'un sol ús, és que, a diferència de les contrasenyes estàtiques, no són vulnerables als atacs de repetició. Això vol dir que un intrús potencial que aconsegueixi gravar una contrasenya d'un sol ús que ja s'ha utilitzat per iniciar sessió en un servei o per realitzar una transacció no la podrà utilitzar, ja que deixarà de ser vàlida.

## Referències

* ↑ Paterson, Kenneth G.; Stebila, Douglas. «One-Time-Password-Authenticated Key Exchange». A: Information Security and Privacy (en anglès). 6168. Berlin, Heidelberg: Springer, 2010, p. 264–281 (Lecture Notes in Computer Science). DOI 10.1007/978-3-642-14081-5_17. ISBN 978-3-642-14081-5.
# Ramstedt

Ramstedt (danès Ramsted) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 12 kilòmetres de Husum i a 5 kilòmetre de Friedrichstadt.
# Grup prostètic

Un grup prostètic és el component no aminoacídic que forma part de l'estructura d'algunes proteïnes i que es troba fortament unit a la resta de la molècula. Les proteïnes amb un grup prostètic reben el nom d'heteroproteïnes (o proteïnes conjugades).
Hi ha enzims que són proteïnes conjugades; es tracta d'enzims que requereixen algun cofactor (metàl·lic o orgànic) i aquest es troba lligat amb força de manera permanent a l'estructura molecular. Si un cofactor enzimàtic (metàl·lic o orgànic) només s'uneix a l'enzim durant la catàlisi no ha de ser considerat un grup prostètic.

## Llista de grups prostètics

| Grup prostètic | Funció | Distribució |
| Mononucleòtid de flavina | Reaccions redox | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Dinucleòtid de flavina i adenina | Reaccions redox | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Pirroloquinolina quinona | Reaccions Redox | Eubacteris |
| Fosfat de piridoxal | Transaminació, descarboxilació i desaminació | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Biotina | Carboxilació | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Metilcobalamina | Metilació i Isomerització | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Pirofosfat de tiamina | Descarboxilació | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Hemo | Reaccions redox | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Molibdopterina | Reaccions d'oxigenació | Eubacteris, Archaea i eucariotes |
| Àcid lipòic | Reaccions redox | Eubacteris, Archaea i eucariotes |

## Referències

* 1 2 Joosten V, van Berkel WJ «Flavoenzymes». Curr Opin Chem Biol, 11, 2, 2007, pàg. 195–202. PMID: 17275397.
* ↑ Salisbury SA, Forrest HS, Cruse WB, Kennard O «A novel coenzyme from bacterial primary alcohol dehydrogenases.». Nature, 280, 5725, 1979, pàg. 843-4. PMID: 471057
* ↑ Eliot AC, Kirsch JF «Pyridoxal phosphate enzymes: mechanistic, structural, and evolutionary considerations». Annu. Rev. Biochem., 73, 2004, pàg. 383–415. PMID: 15189147.
* ↑ Jitrapakdee S, Wallace JC «The biotin enzyme family: conserved structural motifs and domain rearrangements». Curr. Protein Pept. Sci., 4, 3, 2003, pàg. 217–29. PMID: 12769720.
* ↑ Banerjee R, Ragsdale SW «The many faces of vitamin B12: catalysis by cobalamin-dependent enzymes». Annu. Rev. Biochem., 72, 2003, pàg. 209–47. PMID: 14527323.
* ↑ Frank RA, Leeper FJ, Luisi BF «Structure, mechanism and catalytic duality of thiamine-dependent enzymes». Cell. Mol. Life Sci., 64, 7-8, 2007, pàg. 892–905. PMID: 17429582.
* ↑ Wijayanti N, Katz N, Immenschuh S «Biology of heme in health and disease». Curr. Med. Chem., 11, 8, 2004, pàg. 981–6. PMID: 15078160.
* ↑ Mendel RR, Hänsch R «Molybdoenzymes and molybdenum cofactor in plants». J. Exp. Bot., 53, 375, 2002, pàg. 1689–98. PMID: 12147719.
* ↑ Mendel RR, Bittner F «Cell biology of molybdenum». Biochim. Biophys. Acta, 1763, 7, 2006, pàg. 621–35. PMID: 16784786.
* ↑ Bustamante J, Lodge JK, Marcocci L, Tritschler HJ, Packer L, Rihn BH «Alpha-lipoic acid in liver metabolism and disease». Free Radic. Biol. Med., 24, 6, 1998, pàg. 1023–39. PMID: 9607614.

## Vegeu també

* Coenzim
* Cofactor