OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roser Rahola d'Espona

Roser Rahola d'Espona (Barcelona, 21 de setembre de 1914 - ibídem, 22 de gener de 2020), I baronessa de Perpinyà, fou una editora catalana, presidenta i fundadora de l'editorial Vicens Vives. El 1994 va rebre la Creu de Sant Jordi per la seva tasca d'elaboració de manuals pedagògics bàsics per a l'ensenyament de la cultura catalana.
Provinent de famílies burgeses d'origen empordanès (Rahola) i vigatà (Espona), era un dels set fills de l'advocat Baldiri Rahola i Llorens (1879-1959), cosí del membre de la Lliga Regionalista i ministre Pere Rahola i Molinas; dos dels seus germans foren els polítics Josep i Frederic Rahola. Va estudiar a la Universitat de Barcelona, on va conèixer el seu marit, l'historiador i professor seu, en Jaume Vicens Vives, el 1933, any en què també va participar en el Creuer universitari pel Mediterrani, que promogué la universitat espanyola en els anys de la República. No va poder acabar la carrera per culpa de la guerra; es va llicenciar finalment el 1951. A més a més, Rahola va col·laborar en l'edició del llibre: "Noms per a una història de l’edició a Catalunya". Del Gremi d’Editors de Catalunya, l'any 2001.
Roser Rahola i Jaume Vicens es varen casar en plena guerra civil, el 20 d'agost de 1937, amb una cerimònia civil al rectorat de la universitat oficiada pel Conseller de Justícia i rector de la universitat Pere Bosch i Gimpera. Fruit del matrimoni nasqueren els seus fills Pere, Roser, Anna, Adela i Albert.
En dia 9 d'abril de 2010 rebé el títol de baronessa de Perpinyà per reial decret 434/2010, concedit pel rei Joan Carles I el dia 8 d'abril, en reconeixement de la seva trajectòria com a empresària i continuadora de l'obra del seu marit, Jaume Vicens Vives.

## Referències

* 1 2 Muñoz i Lloret, Josep Maria. Edicions 62. Jaume Vicens i Vives (1910-1960): una biografia intel·lectual, 1997. ISBN 9788429742664
* ↑ «Mor Roser Rahola, presidenta i fundadora de l'Editorial Vicens Vives». El Punt Avui, 24-01-2020 [Consulta: 28 gener 2020].
* ↑ Nomenament al BOE (en castellà)
* ↑ «Mor Roser Rahola d'Espona, presidenta i fundadora d'Editorial Vicens Vives». Gremi d’Editors de Catalunya, 17-01-2020. [Consulta: 24 juliol 2024].
* ↑ Pasamar Alzuria, Gonzalo. Ediciones AKAL. Diccionario Akal de historiadores españoles contemporáneos, 2002. ISBN 9788446014898
* ↑ Gracia Alonso, Francisco; Fullola i Pericot, Josep Maria. El sueño de una generación : el crucero universitario por el Mediterráneo de 1933. Barcelona: Publicacions i Edicions, Universitat de Barcelona, 2006, pàg. 64. ISBN 84-8338-483-3.
* ↑ Fullola i Pericot, Josep Maria; Francisco Gracia Alonso. Edicions Universitat Barcelona. El sueño de una generación: el crucero universitario por el Mediterráneo de 1933 (en castellà), 2006. ISBN 9788483384831
* ↑ Avui, Joan Carles I concedeix sis títols nobiliaris a diverses personalitats, entre les quals també hi ha Roser Rahola, vídua de Jaume Vicens Vives
# Rudolf Schuster

Rudolf Schuster (nascut el 4 de gener de 1934) és un polític i escriptor eslovac i el segon president d'Eslovàquia entre 1999 i 2004.
Entre 1964 i 1990, Schuster va ser membre del Partit Comunista d'Eslovàquia. En aquest període va ser alcalde de Košhissi, entre els anys 1983 i 1986, i novament, després de la caiguda del comunisme entre els anys 1994 i 1999. Schuster va ser l'últim president comunista del Consell Nacional Eslovac (1989-1990), i va ser ambaixador de Txecoslovàquia al Canadà entre 1990 i 1992. En 1999 va ser nomenat ciutadà honorari de Miskolc, en reconeixement de la bona cooperació amb la ciutat de Košhissi durant la seva administració.
Schuster va fundar el Partit de l'Enteniment Civil (SOP – Strana občianskeho porozumenia) de centre-esquerra en 1998. Va ser elegit president d'Eslovàquia el 29 de maig de 1999 i va ser inaugurat el 15 de juny. Va buscar la seva reelecció en les eleccions de 2004 com a independent, però solament va rebre 7.4% dels vots i acabant en quart lloc. Ivan Gašparovič va ser el seu successor.

## Referències

* ↑ «Honorary citizens on the official homepage of Miskolc». Arxivat de l'original el 2006-08-23. [Consulta: 4 abril 2017].
* ↑ Spectator
* ↑ Roger East, Richard Thomas. . Routledge (UK). ISBN 1-85743-126-X.
# Sarila

Sarila fou un estat tributari protegit de l'agència del Bundelkhand amb una superfície de 85 km² rodejat totalment per territori del districte d'Hamirpur. La capital era Sarila amb 3.290 habitants el 1901. La població del principat era en 1881 de 5.014, en 1891 de 5.622 i en 1901 de 6.298.
L'estat fou fundat el 1765 quan Aman Singh Bundela, fill de Pahar Singh de Jaipur, un besnet del maharajà Chhatarsal de Panna, el va rebre com a jagir. El va succeir Tej Singh, però fou deposat per Ali Bahadur de Banda; no obstant va ser reposat en part del seu territori per la mediació d'Himmat Bahadur. Quan els britànics van establir el seu domini el 1803, Tej Singh només dominava la vila de Sarila i la fortalesa però en reconeixement de la seva influència a la regió i a la seva submissió voluntària als britànics, va rebre uns diners (1000 rupies al mes) fins que se li pogués assignar més territori. El 1807 se li van donar 11 pobles i es va retirar la pensió. El 1898 va pujar al tron el raja Mahipal Singh, menor d'edat i fill pòstum, sota regència de la seva mare assistida per un kamdar. El sobirà va signar l'accessió a l'Índia el 1947 i el document de fusió el 1948 i l'estat va desaparèixer finalment el 31 de desembre de 1949 dins d'Uttar Pradesh.

## Llista de rages

* Aman Singh 1755 - 1788
* Tej Singh 1788 - 1818 (fill)
* Anirudah Singh 1818 - 1842 (fill)
* Hindupat Singh 1842 - 1871 (fill)
* Khallak Singh 1871 - 1882 (fill)
* Pahar Singh 1882 - 1898 (fill adoptiu, fill biològic de Kunwar Samar Singh, al seu torn fill de Kunwar Bakht Singh un descendent de Raja Jagatraj Singh de Jaitpur)
* Mahipal Singh 1898 - 1947 (fill)

## Bibliografia

* Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Senyoriu d'Elda

El Senyoriu d'Elda fou una jurisdicció feudal dins el terme actual de les terres de la Vall d'Elda, a la comarca del Vinalopó Mitjà.

## Història

Durant el segle XIV aquestes terres pertanyeren a la corona fins que Pere el Cerimoniós les cedí a Bertran Dugesdin. El 1424, el Cerimoniós les vengué a Ximén Pérez de Corella, comte de Cocentaina. Al segle xv, els comtes de Cocentaina venen els senyorius d'Elda, Petrer i Aspe a Joan de Coloma, cristià vell pertanyent a la noblesa titulada i al servei del rei Ferran el Catòlic. Joan Coloma i els seus descendents seran els senyors de la Baronia d'Elda (a Elda pertanyia la pedania de Salines, anomenada "el lloc de Salines") i Petrer fins que el rei Felip II concedeix el títol de Comte d'Elda a Joan Coloma i Cardona, net de l'anterior, en reconeixement dels seus mèrits com a virrei de Sardenya.
Serà el segon comte d'Elda, Antoni Coloma i Saa, l'encarregat d'executar el Reial Decret d'expulsió dels moriscos signat per Felip III en 1609. El segon comte d'Elda intervé directament en el trasllat dels moriscos del Regne de València a les costes del nord d'Àfrica i, d'igual manera, com a senyor de moriscs, participa directament en el projecte i aplicació de la repoblació posterior.
Amb l'expulsió dels "moriscos", el Senyoriu queda pràcticament buit, sense pagesos per conrear les terres, per la qual cosa urgeix la repoblació. Per a això, es publiquen les conegudes Cartes Pobla. Aquests documents han de regular, durant els dos segles posteriors, les relacions de producció i l'administració de gran part de la pagesia valencià fins a la primera de les disposicions abolicionistes, signada en 1808 per les Corts de Cadis.

## Senyors d'Elda

* Joan de Coloma, I Senyor
* Joan Francesc Coloma, II Senyor
* Joan Coloma i Cardona, III Senyor

## Referències

* ↑ Pais Valencià - Elda i Peter
# Galina Injuvàtova

Galina Injuvàtova (rus: Галина Дмитриевна Инжуватова) (28 de febrer de 1952) va ser una jugadora d'hoquei sobre herba soviètica que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de bronze en la competició d'hoquei sobre herba.

## Referències

* ↑ «Galina Inzhuvatova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de juny 2017. [Consulta: 20 juliol 2019].
# Grove City (Minnesota)

Grove City és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 608 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grove City tenia 608 habitants, 257 habitatges, i 160 famílies. La densitat de població era de 366,8 habitants per km².
Dels 257 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,7% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 37,4% no eren unitats familiars. En el 31,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 17,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.313 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 20.417 $. La renda per capita de la població era de 14.237 $. Entorn del 9,4% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grove City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grove City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Campionat Sud-americà de futbol de 1935

El Campionat sud-americà de futbol de 1935 fou la tretzena edició del Campionat sud-americà i es disputà a Lima, Perú entre el 6 de gener i el 27 de gener de 1935.
Després de l'edició de 1929 i de la Copa del Món de futbol de 1930, en la que l'Uruguai derrotà l'Argentina 4-2 a la final, es trencaren les relacions entre les dues seleccions. Per aquest motiu, la següent edició del Campionat sud-americà no arribà fins al 1935, que a més serví de classificatori pels Jocs Olímpics de 1936 a Berlín.
Les seleccions que hi prengueren part foren Argentina, Xile, Perú, i Uruguai. Brasil, Bolívia i Paraguai no participaren en la competició.

## Estadis

* Lima
* Estadio Nacional
* Capacitat: 40.000

## Ronda final

Cada equip jugà tres partits. Es concediren dos (2) punts per guanyar, un (1) punt per empatar i zero (0) punts per una derrota.
| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Uruguai | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 1 | +5 | 6 |
| Argentina | 3 | 2 | 0 | 1 | 8 | 5 | +3 | 4 |
| Perú | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 5 | −3 | 2 |
| Xile | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 7 | −5 | 0 |
| Argentina | 4–1 | Xile |
| Lauri 28' Arrieta 49' García 57' Masantonio 71' | | Carmona 8' |
| Uruguai | 1–0 | Perú |
| H. Castro 80' | | |
| Uruguai | 2–1 | Xile |
| Ciocca 33', 35' | | Giudice 54' |
| Argentina | 4–1 | Perú |
| Masantonio 10', 61', 81' García 50' | | T. Fernández 2' |
| Perú | 1–0 | Xile |
| Montellanos 5' | | |
| Argentina | 0–3 | Uruguai |
| | | Castro 18' Taboada 28' Ciocca 36' |

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1935
* Uruguai Setè títol

## Golejadors
### 4 gols

* Herminio Masantonio

### 3 gols

* Aníbal Ciocca

### 2 gols

* Diego García
* Héctor Castro

### 1 gol

* Arturo Arrieta
* Miguel Ángel Lauri
* Arturo Carmona
* Carlos Giudice
* Teodoro Fernández
* Alberto Montellanos
* José Taboada

## Referències

* 1 2 3 4 Campionat sud-americà de futbol 1935 a RSSSF
# Karl Adolph Gjellerup

Karl Adolph Gjellerup (Roholte, 2 de juny de 1857 - Klotzsche, 11 d'octubre de 1919) que signà nombroses de les seves obres amb el pseudònim Epigonos, fou un dramaturg i novel·lista danès, guardonat amb el Premi Nobel de Literatura el 1917.

## Biografia

Va néixer el 2 de juny del 1857 a la ciutat de Roholte, població situada a l'illa de Sjælland. Va estudiar teologia a la Universitat de Vallensved, on es graduà el 1878. A partir del 1892, va viure a Alemanya, on va escriure diverses obres en alemany.
Morí el 11 d'octubre del 1919 a la seva residència de Klotzsche a Dresden, població situada a l'estat alemany de Saxònia.

## Obra literària

Les seves primeres novel·les, Ung Dansk (Jove danès, 1879) i Germanernes Laerling (Deixeble dels teutons, 1882), foren considerades autobiogràfiques i acusaven la influència del determinisme crític de Georg Brandes, un dels principals crítics literaris del seu moment. La seva tragèdia lírica Brynhild (1884) va ser la que li va permetre iniciar una etapa de producció dramàtica, a la qual van seguir diverses obres de tema revolucionari, com St. Just (1886), Thamyris (1887) i les comèdies Herman Vandel (1891) i Wuthorn (1893). En les seves últimes novel·les, com Pilgrimen Kamanita (El pelegrí kamanita, 1906), es veu la seva forta atracció per la cultura alemanya, en què aborda àmpliament el misticisme oriental.
L'any 1917, juntament amb Henrik Pontoppidan, li fou atorgat el Premi Nobel de Literatura, en reconeixement de la seva variada i rica poesia inspirada en alts ideals.

### Obra seleccionada

* 1878: En idealist
* 1879: Ung Dansk
* 1879: Det unge Danmark
* 1880: Antigonos
* 1882: Germanernes loerling
* 1884: Brynhild
* 1886: St. Just
* 1887: Thamyris
* 1889: Minna
* 1891: Herman Vandel
* 1893: Wuthorn
* 1896: Møllen
* 1906: Pilgrimmen Kamanita

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Karl Adolph Gjellerup» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Quitridiomicots

Els quitridiomicots (Chytridiomycota) són una fílum o divisió del regne del fongs (Fungi), coneguts informalment com a quitridis. El nom deriva del grec antic "chytridios", que significa "petita olla", i que descriu l'estructura que conté zoòspores.
Els quitridis són un dels primers llinatges de fongs que van divergir, i la seva pertinença al regne dels fongs queda demostra per la presència de quitina a la paret cel·lular, un flagel opistocont (flagel posterior que "empeny" la cèl·lula), nutrició osmòtrofa, ús de glicogen com a compost d'emmagatzematge d'energia i síntesi de lisina per la via del α-amino àcid adípic (AAA).
Els quitridiomicots són saprobis, i son capaços de degradar materials difícils de digerir com la quitina i la queratina. Diverses espècies són paràsites, i hi ha hagut un augment significatiu en la investigació dels quitridis des del descobriment de Batrachochytrium dendrobatidis, l'agent causal de la quitridiomicosi, una malaltia que devasta les poblacions d'amfibis de tot el món.

## Taxonomia

La classificació dels quitridiomicots ha patit nombrosos canvis en el transcurs dels anys. L'actualització del 2024 reconeix les classes següents:
* Classe Caulochytriomycetes
* Classe Chytridiomycetes
* Classe Cladochytriomycetes
* Classe Lobulomycetes
* Classe Mesochytriomycetes
* Classe Polychytriomycetes
* Classe Rhizophydiomycetes
* Classe Rhizophlyctidomycetes
* Classe Spizellomycetes
* Classe Synchytriomycetes

## Referències

* 1 2 Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 8 març 2025].
* ↑ Alexopoulos, C.J., Mims, C.W.& Blackwell, M.. Introductory Mycology. 4th. John Wiley & Sons, 1996.
* ↑ Kendrick, Bryce. The Fifth Kingdom. 3rd. Newburyport, MA: Focus Publishing, 2000.
* ↑ Sparrow, F.K.. Aquatic Phycomyete. 2nd. Ann Arbor, MI: The University of Michigan Press, 1960.
* ↑ Blackwell, M. «The Fungi: 1,2,3 … million species?». American Journal of Botany, vol. 98, 3, 2011, pàg. 426–438. DOI: 10.3732/ajb.1000298. PMID: 21613136.
* ↑ Longcore, J.E.; Pessier, A.P.; Nichols, D.K. «Batrachochytirum dendrobatidis gen. et sp. nov., a chytrid pathogenic to amphibians». Mycologia, vol. 91, 2, 1999, pàg. 219–227. DOI: 10.1080/00275514.1999.12061011.
# Clifton (Colorado)

Clifton és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 17.345 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clifton tenia 17.345 habitants, 6.327 habitatges, i 4.694 famílies. La densitat de població era de 987,7 habitants per km².
Dels 6.327 habitatges en un 42% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 15,7% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,73 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 17,4% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.684 $ i la renda mediana per família de 34.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.418 $ mentre que les dones 20.704 $. La renda per capita de la població era de 12.968 $. Entorn del 10,4% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clifton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clifton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Campionat Sud-americà de futbol de 1916

El primer Campionat Sud-americà de futbol va tenir lloc a Buenos Aires, Argentina, del 2 al 17 de juliol de 1916. Es va celebrar durant les celebracions del centenari de la independència argentina. El torneig va ser guanyat per l'Uruguai.

## Format

No va haver-hi classificació per al torneig. Els equips participants van ser l'Argentina, el Brasil, Xile i l'Uruguai. Els equips van jugar una lliga, disputant un partit contra cadascú. La victòria valia dos punts, l'empat en valia un i la derrota cap.

## Estadis

| Buenos Aires | Avellaneda |
| Estadio G.E.B.A. | Estadio Racing Club |
| Capacitat: 18.000 | Capacitat: 30.000 |

## Ronda final

| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Uruguai | 3 | 2 | 1 | 0 | 6 | 1 | +5 | 5 |
| Argentina | 3 | 1 | 2 | 0 | 7 | 2 | +5 | 4 |
| Brasil | 3 | 0 | 2 | 1 | 3 | 4 | −1 | 2 |
| Xile | 3 | 0 | 1 | 2 | 2 | 11 | −9 | 1 |
| Uruguai | 4–0 | Xile |
| Piendibene 44' 75' Gradín 55' 70' | | |
| Argentina | 6–1 | Xile |
| Ohaco 2' 75' J.D. Brown 60' (pen) 62' (pen.) Marcovecchio 67' 81' | | Báez 44' |
| Brasil | 1–1 | Xile |
| Demósthenes 29' | | Salazar 85' |
| Argentina | 1–1 | Brasil |
| Laguna 10' | | Alencar 23' |
| Uruguai | 2–1 | Brasil |
| Gradín 58' Tognola 77' | | Friedenreich 8' |
| Argentina | 0–0 | Uruguai |

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1916
* Uruguai Primer títol

## Golejadors
### 3 gols

* Isabelino Gradín

### 2 gols

* Juan Domingo Brown
* Alberto Marcovecchio
* Alberto Ohaco
* José Piendibene

### 1 gol

* José Laguna
* Alencar
* Demósthenes
* Arthur Friedenreich
* Telésforo Báez
* Hernando Salazar
* José Tognola

## Referències

* ↑ Campionat Sud-americà de futbol 1916 a RSSSF
* ↑ El partit entre Argentina i Uruguai es va haver de suspendre als 5 minuts de començar amb 0-0 al marcador per baralles entre els espectadors. La gent va envair el camp i el xoc va acabar amb les tribunes de fusta en flames.

## Enllaços externs

* Campionat Sud-americà de futbol 1916 a RSSSF
* Campionat Sud-americà de futbol 2030/1916 Arxivat 2010-02-22 a Wayback Machine.
# Organisme pluricel·lular

Un organisme pluricel·lular és un organisme que està constituït per més d'una cèl·lula, i que conté cèl·lules diferenciades que realitzen funcions especialitzades. La majoria de la vida que es pot veure a simple vista és pluricel·lular, ja que forma part dels regnes Plantae, Animalia (tret d'organismes especialitzats com ara els mixozous, que són un grup d'animals paràsits microscòpics) i generalment, menys en algunes excepcions, del regne dels fongs (fungi).

## Orígens

La pluricel·lularitat s'ha desenvolupat de manera independent o en grup diverses vegades al llarg de la història de la vida en eucariotes Com a mínim en els casos següents:
* Animals
* Algues verdes (és possible que més d'una vegada)
* Fongs (és possible que més d'una vegada)
* Algues vermelles
* Algues brunes
* Rotaris
* Zoothamnium
* Sorogena
* Actinomicets
* Cianobacteris
* Mixobacteris
* Mixomicets
* Methanosarcina

## Referències

* 1 2 Arsuaga, Juan Luis. Breve historia de la tierra con nosotros dentro. Barcelona: Booket, 28-05-2019, p. 33. ISBN 9788423355372.
* ↑ http://courses.cit.cornell.edu/biog1101/outlines/Bonner%20-Origin%20of%20Multicellularity.pdf

## Vegeu també

* Organisme unicel·lular.
# Campionat Sud-americà de futbol de 1921

El Campionat sud-americà de futbol de 1921 fou la cinquena edició del campionat. Es disputà a Buenos Aires, Argentina entre el 2 i el 30 d'octubre de 1921.
Els països participants van ser Argentina, Brasil, Paraguai i Uruguai. Xile també fou convidat però no hi prengué part.
Fou guanyat per l'Argentina amb el Brasil segon.

## Estadis

Buenos Aires :
* Estadio Sportivo Barracas
* Capacitat: 30.000

## Ronda final

Cada país s'enfrontà a cadascun de la resta de participants. Dos (2) punts s'atorgaren per victòria, un (1) punt per empat i zero (0) punts per derrota.
| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Argentina | 3 | 3 | 0 | 0 | 5 | 0 | +5 | 6 |
| Brasil | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 3 | +1 | 2 |
| Uruguai | 3 | 1 | 0 | 2 | 3 | 4 | −1 | 2 |
| Paraguai | 3 | 1 | 0 | 2 | 2 | 7 | −5 | 2 |
| Argentina | 1–0 | Brasil |
| Libonatti 27' | | |
| Paraguai | 2–1 | Uruguai |
| Rivas 9' López 66' | | Piendibene 83' |
| Paraguai | 0–3 | Brasil |
| | | Machado 21', 44' Candiota 46' |
| Argentina | 3–0 | Paraguai |
| Libonatti 1' Saruppo 71' Echeverría 76' | | |
| Uruguai | 2–1 | Brasil |
| Romano 1', 8' | | Zezé I 53' |
| Argentina | 1–0 | Uruguai |
| Libonatti 57' | | |

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1921
* Argentina Primer títol

## Golejadors
### 3 gols

* Julio Libonatti

### 2 gols

* Ernesto Machado
* Ángel Romano

### 1 gol

* Raúl Echeverría
* Blas Saruppo
* Aníbal Médicis Candiota
* Zezé I
* Ildefonso López
* Gerardo Rivas
* José Piendibene

## Referències

* 1 2 3 4 Campionat sud-americà de futbol 1921 a RSSSF