OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Antiga Escola Rubió i Ors

L'Antiga Escola Rubió i Ors és un edifici al carrer de Rafael de Casanova, 6, que havia estat un grup escolar del municipi de Reus (Baix Camp), inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya, probablement construït per Pere Caselles, arquitecte municipal.

## Descripció

És un edifici d'una sola planta, rectangular, i un petit pati en un solar que fa cantonada. La planta baixa presenta un cos central i dues ales en la mateixa direcció, de més petita superfície i amb perfecta simetria tant en façanes com en planta. Les façanes són planes amb estructuració dels buits en dos grups de cinc finestres dibuixant un arc rebaixat a la façana principal, i obertures també rebaixades corresponents a les ales laterals. Hi ha una cornisa amb una espadanya en el centre de la façana principal, amb ornamentació de terra cuita. El tancament del pati es realitza amb un mur de pedra, amb remat de maó, pilastres amb ornamentació floral, la rosa de Reus, a la part alta, reixes i portes de ferro forjat. L'interior es distribuïa en quatre aules en la part central, dues per a nenes i dues per a nens, unes bertes a l'oest i al pati interior i les altres a l'est i al carrer, a més de serveis, despatxos i guarda-roba. Com en totes les escoles dissenyades per Pere caselles, hi ha una estricta separació entre els nens i les nenes, i els accessos, separats, es feien per les dues cantonades de l'edifici. El sòcol i el mur del pati són de pedra, les parets arrebossades i pintades d'ocre, amb trencaaigües de ceràmica.
L'escola es va començar a edificar el 1909, quan el Ministeri va concedir una subvenció, i es va inaugurar el 1911. Quan l'any 1923 Pere caselles va rebre l'encàrrec de l'Ajuntament de Reus de construir quatre grups escolars nous, l'esquema d'aquesta escola li va servir de base per al projecte, que no es va arribar a realitzar.
A principis dels anys noranta va deixar de ser escola i des del 1994 fins al 2010 va acollir l'Arxiu Municipal de Reus. Actualment és un dels edificis on es guarda material de l'Arxiu Comarcal del Baix Camp.
A Reus hi ha una altra escola amb el nom de Rubió i Ors, situada a la plaça de l'Abat Oliba, 33

## Referències

* ↑ «Escola Rubió i Ors». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16-VIII-2015].
* 1 2 3 Sardà ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus, vol. 03: camí de Valls. Reus: l'Ajuntament; COAC, 2024, p. 17. ISBN 9788409559329.
* ↑ «Escola Rubió i Ors». Ajuntament de Reus. [Consulta: 16-VIII-2015].
# Petàurids

Els petàurids (Petauridae) són una família que inclou onze espècies de pòssum de mida mitjana, repartides en tres gèneres. Viuen a Austràlia i Papua Nova Guinea.
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Astron-6

Astron-6 va ser una companyia de producció i direcció de cinema canadenc fundada el 2007 per Adam Brooks i Jeremy Gillespie.Més tard, l'empresa es va expandir per incloure Matt Kennedy, Conor Sweeney i Steven Kostanski, que ara són socis iguals a l'empresa. Astron-6 és coneguda per produir pel·lícules independents de baix pressupost centrades en els anys 80 que sovint combinen el terror amb la comèdia.

## Biografia

Un documental previst per al 2012 No Sleep, No Surrender, que detallava la realització i la producció de la seva pel·lícula del 2011 Father's Day, mai es va completar, tot i que es va llançar un tràiler teaser. El seguiment del Father's Day, una comèdia de terror inspirada en giallo, The Editor, va ser dirigida per Adam Brooks i Matthew Kennedy el 2014.
El 2016, Astron-6 va produir la sèrie web Divorced Dad. La sèrie va ser descrita pels cineastes com "una carta d'amor als programes de televisió d'accés per cable entranyablement incompetents creats per les celebritats de les petites ciutats llunyanes preparades per a la pantalla durant les dècades de 1980 i 90".
Gillespie i Kostanski van dirigir la pel·lícula de terror del 2016 The Void, pensada com una sortida del treball més còmic d'Astron-6. La pel·lícula mostra més de la criatura de Kostanski i els efectes pràctics tal com es veu a les pel·lícules anteriors d'Astron-6.

## Filmografia

* Astron-6 (2011, DVD recopilatori)
* Manborg (2011)
* Father's Day (2011)
* The Editor (2014)
* "W is for Wish" a ABCs of Death 2 (2014)
* The Void (2016) (només Steven Kostanski i Jeremy Gillespie)
* Leprechaun Returns (2018) (només Steven Kostanski)
* Divorced Dad (2019) —Sèrie de 7 episodis
* Chowboys: An American Folktale (2019)
* Psycho Goreman (2020) (només Steven Kostanski i Adam Brooks)
* "Veggie Masher commercial" a "Storm Drain" segment de V/H/S/94 (2021)
* Frankie Freako (2024)

## Referències

* ↑ «Fake Trailer leads to movie deal for locals». , 23-08-2010 [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ «Women in Horror 2013: The Ladies of Astron-6». Fangoria. Arxivat de l'original el 30 December 2013. [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ «No Sleep, No Surrender: The Making of "Father's Day" - Teaser Trailer». YouTube. Arxivat de l'original el 2021-12-21. [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ «Astron-6 Return with "Divorced Dad" Web Series», 19-03-2016. [Consulta: 14 novembre 2018].
* ↑ «Astron-6 (review)». DVD Talk. [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ Pace, Dave «Manborg Movie Review». Fangoria, 02-11-2012. Arxivat 4 de juliol 2013 a Wayback Machine.
* ↑ «Father's Day». Fangoria. [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ «Astron-6 team tap Kier, Risk for "THE EDITOR"». Fangoria. Arxivat de l'original el 30 December 2013. [Consulta: 29 desembre 2013].
* ↑ «Jeremy Gillespie (MANBORG, W is for WISH from THE ABC'S OF DEATH 2». Dread Central. [Consulta: 29 desembre 2013].
* 1 2 Saucedo, Robert. «Saying Goodbye To Astron-6» (en anglès). Birth.Movies.Death., 05-07-2019. [Consulta: 30 maig 2021].
* ↑ «Chowboys Trailer». Vimeo. [Consulta: 4 desembre 2018].

## Enllaços externs

* Astron-6 - Lloc web oficial
# Elegy for young lovers

Elegy for Young Lovers (en alemany, Elegie für junge Liebende) és una òpera en tres actes de Hans Werner Henze sobre un llibret en anglès de W. H. Auden i Chester Kallman.

## Background

L'òpera es va estrenar en la traducció a l'alemany feta per Lluís de Hessen-Darmstadt al Schlosstheater Schwetzingen, en el marc del festival de Schwetzingen el 20 de maig de 1961. L'estrena en l'original anglès va ser al Festival de Glyndebourne, també el 1961. Henze va revisar l'òpera el 1987, i la versió revisada es va estrenar el 28 d'octubre de 1988 a La Fenice de Venècia.

## Personatges

| Rol | Veu | Càsting de l'estrena, 20 maig 1961 (Director: Heinrich Bender) |
| Hilde Mack, vídua | soprano de coloratura | Eva Maria Rogner |
| Elizabeth Zimmer | soprano | Ingeborg Bremert |
| Carolina, Comtessa de Kirchstätten, secretària de Mittenhofer | contralto | Lilian Benningsen |
| Toni Reischmann | tenor | Friedrich Lenz |
| Gregor Mittenhofer, poeta | baríton | Dietrich Fischer-Dieskau |
| Dr. Wilhelm Reischmann, metge | baix | Karl-Christian Kohn |
| Josef Mauer, montanyista | parlat | Hubert Hilten |

## Enregistraments

* Liane Dubin (Elisabeth Zimmer), Catherine Gayer (Hilda Mack), Martha Mödl (Carolina Gräfin von Kirchstetten), Loren Driscoll (Toni Reischmann), Dietrich Fischer-Dieskau (Gregor Mittenhofer), Radio-Symphonie-Orchester Berlin. Director: Henze. En alemany, 1963. Deutsche Grammophon Arxivat 2011-07-18 a Wayback Machine.
* Richard Lloyd-Morgan (Mittenhofer), Regina Schudel (Hilda Mack), Aurelia Hajek (Carolina), Silvia Weiss (Elisabeth), Bruno Fath (Toni Reischmann), Orchestra of the Berliner Kammeroper. Director: Brynmor Llewelyn Jones, 1989. Deutsche Schallplatten DS (en directe a Berlín)
* Lisa Saffer (Hilda Mack), Rosemary Hardy (Elizabeth Zimmer), Mary King (Carolina von Kirchstetten), Christopher Gillett (Toni Reischmann), Roderick Kennedy (Dr. Wilhelm Reischmann), David Wilson-Johnson (Gregor Mittenhofer), Adrian Brine (Josef Mauer), Schönberg ensemble. En directe al Concertgebouw d'Amsterdam, 27 de setembre de 2000. Director: Oliver Knussen.

## Referències

* Amadeus Almanac, accessed 30 October 2008
* Clements, Andrew, "Elegy for Young Lovers", The New Grove Dictionary of Opera, ed. Stanley Sadie (Londres, 1992) ISBN 0-333-73432-7

## Enllaços externs

* Schott Music, partitura d'Elegy for Young Lovers
* L'obra a la web de la Hans Werner Henze Stiftung Arxivat 2020-02-25 a Wayback Machine.
# Fabio Dal Zotto

Fabio Dal Zotto (Vicenza, 17 de juliol de 1957) és un tirador d'esgrima italià, ja retirat, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on va disputar tres proves del programa d'esgrima. En la prova del floret individual va guanyar la medalla d'or i en la del floret per equips la de plata, mentre que en la d'espasa per equips quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del Món d'esgrima, tres de plata i una de bronze, entre les edicions de 1977 i 1981, i una de bronze a les Universíades de 1977.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Fabio Dal Zotto». [Consulta: 5 agost 2023].
* ↑ «Scheda Atleta». [Consulta: 5 agost 2023].
# Diàlegs de Tirant e Carmesina

Diàlegs de Tirant e Carmesina és una òpera de cambra de Joan Magrané sobre un llibret en català de Marc Rosich a partir de Tirant lo Blanch de Joanot Martorell.

## Personatges

| Personatge | Veu | Càsting de l'estrena 18 de juliol de 2019 |
| Tirant lo Blanch | baríton | Josep-Ramon Olivé |
| Carmesina | soprano | Isabella Gaudí |
| Plaerdemavida / Vídua reposada | mezzosoprano | Anna Alàs i Jové |

## Referències

* ↑ «Diàlegs de Tirant e Carmesina». [Consulta: 2 març 2020].
* ↑ Radigales, Jaume. «Tirant lo Blanc sota el cel de Peralada». Diari Ara. [Consulta: 2 març 2020].
# Casa Massó

La Casa Massó o cal Massó, o també ca l'Auqué Pujol, és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp), situat al raval de Jesús, 40, inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici de caràcter palatí, entre mitgeres, amb dues plantes i golfa. El portal d'accés està descentrat respecte a l'ample de la façana i és una composició amb reminiscències barroques en els elements ornamentals de la porta i en els ulls de bou de la golfa. Els esgrafiats de la façana i la decoració interior són molt interessants. Un balcó corregut, centrat amb la porta d'entrada, ajunta tres balconeres, i en deixa una de sola a l'esquerra.

## Història

La casa es va construir a inicis del segle xix, cap al 1804, segons diu la clau de pedra a l'arc de la portalada, on també hi ha, esculpides, les inicials del primer propietari, A. M. (Anton Massó). L'any 1929, el propietari Enric Auqué va refer els revestiments malmesos de la façana, la va pintar i hi va afegir els esgrafiats amb motius vegetals i els baixos relleus amb gerres. A principis del segle xx al pis principal, s'hi va instal·lar l'oficina d'administració de l'Institut Pere Mata.

## Referències

* 1 2 3 Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 09: tomb de ravals. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 55. ISBN 9788409559381.
* 1 2 «Casa Masó». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 8-VIII-2015].
# Antoaneta Kostadinova

Antoaneta Kostadinova (búlgar: Антоанета Костадинова) (Tărgovište, 17 de gener de 1986) és una tiradora olímpica búlgara, especialitzada en les proves de 10 metres amb pistola d'aire i 25 metres amb pistola. Ha participat en 3 Olímpiades, guanyant la medalla de plata en la disciplina dels 10 metres pistola d'aire, en els Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més, ha guanyat 5 medalles en els Jocs Europeus i 2 medalles de plata en els Campionats d'Europa.
Antoaneta Boneva (és el seu nom de soltera), va estudiar per ser professora d'esports, tot i que actualment la seva dedicació professional és la de policia.

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2012 | Londres | 9a posició | 10m pistola d'aire |
| 2012 | Londres | 10a posició | 25m pistola |
| 2016 | Rio de Janeiro | 41a posició | 10m pistola d'aire |
| 2016 | Rio de Janeiro | 8a posició | 25m pistola |
| 2020 | Tòquio | 2 | 10m pistola d'aire |
| 2020 | Tòquio | 4a posició | 25m pistola |
| Campionat del Món ||||
| 2010 | Múnic | 36a posició | 10m pistola d'aire |
| 2010 | Múnic | 33a posició | 25m pistola |
| 2014 | Granada | 19a posició | 10m pistola d'aire |
| 2014 | Granada | 7a posició | 25m pistola |
| 2018 | Changwon | 33a posició | 10m pistola d'aire |
| 2018 | Changwon | 20a posició | 25m pistola |
| 2022 | Caire | 14a posició | 10m pistola d'aire |
| 2022 | Caire | 4a posició | 25m pistola |
| 2023 | Bakú | 35a posició | 10m pistola d'aire |
| 2023 | Bakú | 53a posició | 25m pistola |
| Jocs Europeus ||||
| 2015 | Bakú | 23a posició | 10m pistola d'aire |
| 2015 | Bakú | 2 | 25m pistola |
| 2019 | Minsk | 3 | 10m pistola d'aire |
| 2019 | Minsk | 3 | 25m pistola |
| 2023 | Cracòvia | 6a posició | 10m pistola d'aire |
| 2023 | Cracòvia | 2 | 25m pistola |
| 2023 | Cracòvia | 3 | 10m pistola Equip mixt |
| Campionat d'Europa ||||
| 2007 | Granada | 12a posició | 25m pistola |
| 2008 | Winterthur | 37a posició | 10m pistola d'aire |
| 2011 | Brescia | 25a posició | 10m pistola d'aire |
| 2011 | Belgrad | 6a posició | 25m pistola |
| 2012 | Vierumaeki | 9a posició | 10m pistola d'aire |
| 2015 | Arnhem | 2 | 10m pistola d'aire |
| 2015 | Maribor | 8a posició | 25m pistola |
| 2016 | Gyor | 2 | 10m pistola d'aire |
| 2017 | Maribor | 4a posició | 10m pistola d'aire |
| 2017 | Bakú | 4a posició | 25m pistola |
| 2019 | Osijek | 27a posició | 10m pistola d'aire |
| 2019 | Bolonya | 13a posició | 25m pistola |
| 2020 | Cracòvia | 6a posició | 10m pistola d'aire |
| 2021 | Osijek | 26a posició | 10m pistola d'aire |
| 2021 | Osijek | 14a posició | 25m pistola |
| 2022 | Hamar | 16a posició | 10m pistola d'aire |
| 2022 | Cracòvia | 7a posició | 25m pistola |
| 2023 | Tallinn | 15a posició | 10m pistola d'aire |
| 2023 | Tallinn | 14a posició | 10m pistola d'aire Equip mixt |

## Referències

* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 31 octubre 2023].
* ↑ «Tokyo 2020 Shooting 10m Air Pistol Women Results» (en anglès). olympics.com.
* ↑ «Perfil personal» (en anglès). ISSF. [Consulta: 15 febrer 2023].
# La buona figliuola

La Cecchina, ossia La buona figliuola (La Cecchina, o La bona minyona) és una opera buffa en tres actes de Niccolò Piccinni, amb llibret de Carlo Goldoni. S'estrenà al Teatro delle Dame de Roma el 6 de febrer de 1760.
El 1758, Piccinni es traslladà a Roma, on presentà Alessandro nelle Indie, també amb text de Metastasio, i dos anys més tard estrenà La Cecchina ossia la buona figliola, òpera que feu augmentar la fama de l'autor entre el públic italià i l'europeu en general.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants

## Enllaços externs

* Llibret
# Flagel·lina

La flagel·lina és una proteïna que s'autoorganitza en un cilindre buit per formar el filament en flagel bacterià que sol tenir una massa molecular d'entre 30 a 60 kDa. La flagel·lina és el constituent principal de flagel bacterial, i és present en quantitats grans en gairebé tots els bacteris flagel·lats.

## Estructura

L'estructura de la flagel·lina és responsable de la forma helicoïdal del filament flagel·lar, que és important per a la seva funció pròpia. Els extrems N i C terminals de la flagel·lina formen el nucli intern de la proteïna i és responsable de l'habilitat de la flagel·lina per polimeritzar per a formar el flagel bacterià. La porció central de la proteïna constitueix la superfície exterior pel filament flagel·lar. Mentre l'extrem C terminal de la proteïna és bastant similar entre tots els flagels bacterians, la porció central és variable de manera natural entre les diferents espècies.

## Resposta immunitària
### En mamífers

Els mamífers sovint han adquirit respostes immunitàries (T-cell i respostes d'anticossos) a bacteri flagellats acudeix sovint a antígens flagel·lars. Alguns bacteris es poden canviar entre gens de la flagel·lina múltiples per eludir aquesta resposta.
La propensió de la resposta immunitària a flagel·lina pot ser explicada per dos fets:
* Primer, flagel·lina és una proteïna extremadament abundant en bacteris flagel·lats.
* En segon lloc, existeix un receptor immune innat específic que reconeix la flagel·lina, del tipus receptor de peatge tipus 5 (TLR5).

### En plantes

A més a més se sap que una seqüència de 22 aminoàcids (flg22) de la part de N-terminal conservada de la flagel·lina activa mecanismes de defensa de la planta. La percepció de flagel·lina en Arabidopsis thaliana funciona mitjançant el receptor anàleg a cinasa, FLS2 (flagellin-sensitive-2)), la proteïna-cinasa activada per mitogen, que actua com a compost de senyalització i més de 900 gens s'afecten al tractament de flg22. La preestimulació amb un pèptid flg22 sintètic condueix a la resistència realçada contra invasions bacterianes.

## Referències

* Bacterial flagellin and plant disease resistance, published by Zipfel. et al (2004) Resum de l'article
* «Flagel·lina» (en anglès). Medical Subject Headings.
# El follet del bosc tranquil

El follet del bosc tranquil (のどか森の動物大作戦, Nodoka Mori no Doubutsu Daisakusen, lit. ‘La gran operació dels animals del bosc tranquil’) és un anime japonès en format d'especial, emès a la cadena Fuji TV en el bloc Nissei Family Special el 3 de febrer de 1989. Va ser produït per Nippon Animation amb assistència de Madhouse. L'especial es va estrenar el 12 de desembre de 1992 a TV3 doblat al català.
L'especial està basat en la novel·la infantil de 1968 Jakobus Nimmersatt, de l'autor alemany Boy Lornsen.
Aquesta és la primera pel·lícula en què el compositor Tatsumi Yano s'encarrega d'un acompanyament teatral. Yano va ser elegit perquè havia arranjat el tema principal per al grup de música Slap Stick, que va cantar el tema principal d'aquest especial.

## Trama

En Peter, una fada en forma de nen, viu en un bosc tranquil amb uns animals. Aviat rep la notícia que la gent del poble vol guanyar diners talant els arbres del bosc. En Peter, que entén el llenguatge humà, escriu un avís als habitants del poble perquè aturin les tales, però és en va. Així, en Peter i els animals decideixen canviar els animals del bosc per bestiar per sorprendre la gent. La gent de la ciutat entra en pànic davant aquest gir inesperat dels fets.

## Doblatge

| Personatge | Japonès | Català |
| Peter | Masako Nozawa | Marta Barbarà |
| Jacobus | Kaneta Kimotsuki | |
| Pia | Minori Matsumashi | Lourdes López |
| Mary | | Teresa Manresa |
| Carl | Mami Koyama | Joël Mulachs |
| Pepo | Masaru Ikeda | Mark Ullod |
| Benjamin | Isshin Ikeda | Jaume Mallofré |
| Paul | Rokurō Naya | Ivan Pera |
| Magnus | Junpei Takiguchi | Francesc Alborch |
| Stofel | Kōhei Miyauchi | Emili Freixas |
| Capellà | | Antoni Crespo |
| Boron | | Enric Serra Frediani |
| Adam | Minoru Inaba | Joaquim Sota |
| Bertha | Kiyoko Shibata | Pepa Arenós |
| Penny | | Fina Rius |
| Ketal (gat) | Tetsuo Mizutori | Jaume Villanueva |
| Gallina | | Jaume Costa |

## Referències

* ↑ «El follet del bosc tranquil». ésAdir. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «TVアニメ のどか森の動物大作戦 (1980)» (en japonès). allcinema. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «AVUI / RÀDIO I TELEVISIÓ dissabte, 12 de desembre de 1992». Diari Avui p. 52, 12-12-1992. [Consulta: 5 febrer 2025].
* 1 2 3 «のどか森の動物大作戦 | 作品紹介» (en japonès). Nippon Animation. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «スーパー戦隊制作の裏舞台 矢野立美». A: スーパー戦隊 Official Mook 20世紀 (en japonès). Kodansha, p. 32. ISBN 978-4-06-509612-3.
* ↑ '89ビデオソフト全カタログ (en japonès). Telepal/Visipal. Shogakukan, 1989.
* ↑ «古川登志夫の詳細な芸歴» (en japonès). [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «のどか森の動物大作戦» (en japonès). [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «The Great Plot of the Animals of Placid Forest (1980)» (en anglès). [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ «EL FOLLET DEL BOSC TRANQUIL». Doblatge d'Anime en Català. [Consulta: 5 febrer 2025].
# Saltació (biologia)

En biologia, s'anomena saltació (del llatí saltus) una gran variació en les característiques d'un grup d'éssers vius entre una generació i la següent. Es denomina saltacionisme la hipòtesi que, en la teoria evolutiva, s'oposa al gradualisme darwinista i proposa la saltació com a mecanisme d'especiació.

## Referències

* ↑ «Antecedentes de la Teoría de la Evolución». [Consulta: 13 agost 2024].
* ↑ «Saltation» (en anglès). [Consulta: 13 agost 2024].
* ↑ «Saltationist theory | biology | Britannica» (en anglès). [Consulta: 13 agost 2024].

## Vegeu també

* Catastrofisme
* Gradualisme
* Mutació
Viccionari
# El franctirador de Donbass

El franctirador de Donbass (títol original en ucraïnès, Снайпер. Білий ворон; transcrit com a Snaiper. Bili voron, lit. ‘Francotirador. Corb blanc’) és un llargmetratge de drama bèl·lic de 2022 de l'UM-Group. La producció va començar el 2019. Va guanyar l'11è concurs de l'Agència Estatal d'Ucraïna per al Cinema i la pel·lícula va rebre 23.946.572 ₴ (el 80% del cost total de la producció de la pel·lícula). La pel·lícula és dirigida per Marian Buixan i escrita pel mateix Buixan i Mikola Voronin. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula explica la història d'un professor d'institut pacifista que volia viure en pau i harmonia amb la natura, però que es va veure impulsat a unir-se a l'exèrcit ucraïnès com a franctirador després que la guerra arribés al Donbàs. La història es va inspirar en la vida i les experiències del guionista Mikola Voronin, ell mateix mestre d'escola que més tard es va allistar a l'exèrcit.
El rodatge va tenir lloc a la tardor del 2020 al Centre Internacional de l'NSU a la província de Kíiv, abans de la invasió a gran escala d'Ucraïna per part de Rússia. En el rodatge va participar personal militar i equipament militar del Centre Internacional i de la Unitat Territorial Operativa del Nord de la Guàrdia Nacional d'Ucraïna, així com la Brigada de Resposta Ràpida de la Guàrdia Nacional. Un centenar de guàrdies i unes dues dotzenes d'equips van participar en les escenes de masses.

## Referències

* ↑ El franctirador de Donbass a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Снайпер. Білий Ворон». dzygamdb.com. [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ «Укладено договір на виробництво фільму «Білий ворон»». dergkino.gov.ua. Arxivat de l'original el 15 març 2020. [Consulta: 16 novembre 2022].
* ↑ «El franctirador de Donbass». Goita què fan, ara!. [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ «‘Sniper: The White Raven’ Is a Timely and Powerful Ukrainian War Movie». , 30-06-2022 [Consulta: 17 febrer 2023].
* 1 2 ««БІЛИЙ ВОРОН» НА ПОЛІГОНАХ МІЖНАРОДНОГО ЦЕНТРУ» (en ucraïnès). trudslava.org.ua. Arxivat de l'original el 2022-11-17. [Consulta: 15 març 2021].
* ↑ «Sniper: The White Raven review – raw account of Ukrainian resistance in Donbas». , 27-09-2022 [Consulta: 17 febrer 2023].