OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chimillas

Chimillas (en aragonès Chimiellas) és un municipi aragonès situat a la província d'Osca i enquadrat a la comarca de la Foia d'Osca.
La seva població és de 359 habitants (2010) en una superfície de 9,97 km² i una densitat de 27,98 hab/km².

## Història

Els orígens històrics de Chimillas es poden remuntar a l'època del domini musulmà a terres d'Osca, el seu topònim en àrab significa petita mesquita.
El primer esment del poble apareix el març de 1098 en un document en què parla d'heretats a 'Gimellas'.
Al final de l'Edat Mitjana, el 1495, se sap que el lloc tenia 13 focs dels quals 12 pertanyien a famílies musulmanes, essent només una casa habitada per família cristiana. En aquest mateix any Chimillas adquireix categoria de lloc; entre 1488 i 1495 és sobrecudilla d'Osca; el 1646 és sendera d'Osca i entre 1711 i 1833 és corregiment d'Osca.
El 1834 posseeix ja Ajuntament propi, formant part del partit judicial d'Osca.
Pel que fa a la propietat de la terra, el 1414 la terra pertanyia a l'Ordre de l'Hospital, el 1566 era de l'Encomana de Sant Joan de l'Hospital, el 1610 segueix sent de l'Ordre de l'Hospital i Senyoriu de les Ordres el 1785 .
L'església parroquial està dedicada a Sant Jordi i és un edifici construït al segle xvii, d'una sola nau coberta amb volta de llunets, i capelles als laterals que es cobreixen, alhora, amb volta de canó. La torre campanar presenta dos cossos, de carreu el primer i de maó el superior, i remat amb el corresponent chapitel, tot això de la mateixa època de l'església o potser del segle següent. Els retaules es corresponen, així mateix, amb els segles xvi i xvii.

## Alcaldes

2019- Miguel Torres Palacín (Partit Popular)
2011-2019 Juan Manuel Ramiro Contreras (PSOE)
1991-2011 Alejandro Ciprés Ubico (PAR)
1987-1991 José Andrés Calvo Lasierra (PSOE)
1983-1987 José Manuel Calvo Lasierra (Alianza Popular)
1979-1983 José Manuel Calvo Lasierra (UCD)

## Demografia

1900 734
1910 650
1930 588
1940 485
1950 401
1960 369
1970 569
1981 406
1986 150
1992 152
1999 308
2006 357
2022 402

## Monuments

Església parroquial (Segle xvii), dedicada a Sant Jordi

## Referències

* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Chimillas». Arxivat de l'original el 2016-09-14. [Consulta: 16 juliol 2016].
* 1 2 «Chimillas, pequeña mezquita» (en espayol). Elena Nogarol Bescós, 27-11-2001. [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ Alcaldes de Aragón de las elecciones de 2011
* ↑ «Alcaldes de todos los municipios de la provincia de Huesca». Heraldo.es, 14-06-2015. Arxivat 2017-02-10 a Wayback Machine.
* ↑ Ministerio de Hacienda y Administraciones Públicas (Gobierno de España). «Treinta aniversario de las primeras elecciones municipales de la democracia». Arxivat de l'original el 6 de marzo de 2014. [Consulta: 6 març 2014].
* ↑ «402 habitantes (Datos del INE de acuerdo al Padrón municipal a 1 de enero de 2022)» (en espayol). [Consulta: 15 octubre 2023].
* ↑ «Iglesia Parroquial de San Jorge» (en espayol). [Consulta: 15 octubre 2023].
# Acadèmia Balsells

L'Acadèmia Balsells és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp), situat al raval de sant Pere, 47, protegit com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

És un edifici cantoner, situat davant de l'antic hospital que havia servit com a escola privada, instal·lada en una casa d'habitació. Hi ha planta baixa, entresol, un pis i una golfa. Presenta dues obertures a cada costat del portal d'entrada, que corresponen als balcons del primer pis. A l'última planta hi ha finestres. El portal, d'arc de mig punt, és de pedra i a l'entrada hi ha dos pinacles a cada costat i adossats a la paret, que donen una nota de sobrietat compositiva i ornamental, adjectius aplicables a tot l'edifici. És un bon exemple de l'arquitectura senyorial i domèstica del segle xviii a Reus. La façana que dona al carrer de Josep Maria Arnavat és molt més senzilla. És tota plana, amb dues portes, nou finestres molt petites i dos balcons petits. El remat de la cornisa és idèntic al que existeix a la façana que dona al raval.
Anteriorment havia allotjat la Cambra de Comerç. Actualment s'ha modernitzat el seu interior convertint els espais en pisos i s'ha construït un tercer pis no gaire visible des del carrer. La façana s'ha respectat. Abans de la reforma de 2007 era una bona mostra de l'arquitectura local.

## Referències

* ↑ «Acadèmia Balsells». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1-IX-2015].
* 1 2 Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 09: tomb de ravals. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 27. ISBN 9788409559381.
# Tupaia de cua emplomallada

La tupaia de cua emplomallada (Ptilocercus lowii) és una espècie de tupaia de la família dels ptilocèrcids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.200 msnm a Brunei, Indonèsia, Malàisia i Tailàndia. És l'única tupaia nocturna. El seu hàbitat natural són els boscos, tant primaris com secundaris, així com els jardins. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. Fou anomenat en honor del funcionari britànic Hugh Low.

## Referències

* ↑ Entrada «Ptilocercus lowii» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ «tupaia de cua emplomallada». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ Juman, M. M.; Sargis, E. J. «Ptilocercus lowii» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN, 2023. DOI: 10.2305/IUCN.UK.2023-1.RLTS.T41491A229799507.en. [Consulta: 27 octubre 2024].
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Low».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
# Acció per Andorra

Acció per Andorra, sovint escurçat a Acció (ACC!Ó), és un partit socioliberal d'Andorra fundat el setembre de 2022 com a escissió dels Liberals d'Andorra. El partit és membre de l'Aliança de Liberals i Demòcrates per Europa.

## Història

El partit neix després que els quatre consellers del Consell General dels Liberals d'Andorra –Ferran Costa, Marc Magallon, Silvia Ferrer i Eva López–, juntament amb la ministra Judith Pallarés, anunciessin que havien abandonat el partit el 14 de juny de 2022. Pallarés va afirmar que van abandonar el partit per desavinences amb un gir conservador dins dels liberals, mentre que ella i els consellers van preferir un projecte social liberal. Van continuar romanent al govern i donant-li suport.

## Resultats electorals
### Eleccions al Consell General

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 2023 | Judith Pallarés i Cortés | 805 | 4.20 | 1 / 28 | 3 | 6è | TBA |

## Referències

* ↑ «Acció, un nou partit a Andorra sorgit de la ruptura interna dels Liberals». VilaWeb, 27-10-2022 [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Pallarés i els quatre consellers generals deixen Liberals i posen contra les cordes Espot i Gallardo». Altaveu, 14-06-2022 [Consulta: 6 abril 2023].
* ↑ «Pallarés i els parlamentaris liberals deixen el partit garantint estabilitat governamental». Altaveu, 14-06-2022 [Consulta: 6 abril 2023].
# Meadowview Estates

Meadowview Estates és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 422 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Meadowview Estates tenia 422 habitants, 226 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 2.036,7 habitants/km².
Dels 226 habitatges en un 11,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 30,1% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 59,3% no eren unitats familiars. En el 44,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,87 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,64.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,6% tenia menys de 18 anys, un 16,6% entre 18 i 24, un 23,7% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 25,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.688 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.809 $ mentre que les dones 24.583 $. La renda per capita de la població era de 27.395 $. Entorn del 2,9% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Meadowview Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Meadowview Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Molossus

Molossus és un gènere de ratpenats de la família dels molòssids que es troba a Amèrica (des de Mèxic fins al nord de l'Argentina).

## Taxonomia

* M. alvarezi
* M. aztecus
* Ratpenat cuallarg de Barnes (Molossus barnesi)
* Ratpenat cuallarg de Bonda (Molossus bondae)
* M. coibensis
* Ratpenat mastí de Thomas (Molossus currentium)
* M. fentoni
* M. melini
* Ratpenat cuallarg de Pallas (Molossus molossus)
* M. paranaensis
* Ratpenat mastí de Miller (Molossus pretiosus)
* Ratpenat cuallarg negre (Molossus rufus)
* Ratpenat cuallarg d'Allen (Molossus sinaloae)

## Referències

* ↑ Distribució (anglès)

## Enllaços externs

* The Taxonomicon (anglès)
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Call of Duty 4: Modern Warfare

Call of Duty 4: Modern Warfare, comunament conegut com a COD4, és un videojoc bèl·lic d'acció en primera persona desenvolupat per Infinity Ward per la Xbox 360, PS3, Nintendo DS i PC. És el vuitè de la saga Call of Duty. El videojoc va ser llançat als Estats Units el 6 de novembre de 2007 i a Europa el 9 de novembre de 2007. La banda sonora original, ha sigut escrita per Harry Gregson-Williams i Stephen Barton.

## Enllaços externs

* Charlie Oscar Delta (Pàgina oficial del videojoc)
# Angelot

L'angelot o escat (Squatina squatina) és una espècie de tauró de la família Squatinidae, pròpia de l'Atlàntic oriental i la Mediterrània.

## Descripció

* Cos ample amb el cap gran i pla.
* Les aletes pectorals, carnoses, s'estenen a banda i banda del cap sense soldar-s'hi.
* Dues aletes dorsals petites, situades per darrere de les ventrals.
* Sense aleta anal ni membrana nictitant.
* Té cinc parells de fenedures branquials.
* Presenta una coloració terrosa sense taques al cos.
* Ultrapassen els 183 cm de longitud.
* Els mascles assoleixen la maduresa sexual als 180 cm, i les femelles entre els 125 i 165 cm.

## Hàbitat

Durant el dia es troba parcialment soterrat en el fons de sorra o fang amb una actitud desmanyotada. A la nit neda pel fons enèrgicament. Es distribueix des de la costa fins a fondàries de 150 m. Quan està colgat, només li surten els ulls; amb aquesta postura pot assetjar les preses, que captura saltant sobre elles amb la boca oberta.

## Alimentació

Consumeix peixos plans (palaies i llenguados), també petits taurons, rajades, mol·luscs i crustacis.

## Reproducció

És ovovivípar aplacentari. A la primavera les femelles surten dels amagatalls de les fondàries per apropar-se a les aigües costaneres més somes, on donen ventrades de 9 a 20 individus de 24 a 30 cm de longitud total.

## Aprofitament

Espècie sense interès pesquer. Abans molt comuna, cada vegada és menys habitual veure-la a les llotges, a causa de la pesca il·legal d'arrossegament en caladors de menys de 50 m de fondària.
La pell s'usava com a paper de vidre, i per això el paper de vidre també s'anomena paper d'escat o paper d'escatar.

## Referències

* ↑ «Squatina squatina». Convention on the Conservation of Migratory Species of Wild Animals. [Consulta: 15 juny 2022].
* ↑ Alcover, Antoni M.; Moll, Francesc de B. «escat». A: Diccionari català-valencià-balear. Palma: Moll, 1930-1962. ISBN 8427300255.
* ↑ «escat» Diccionari Normatiu Valencià. Acadèmia Valenciana de la Llengua.
* Barrull, Joan i Mate, Isabel: Els taurons dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col. Conèixer la natura, núm. 14. Barcelona, març del 1996. ISBN 84-7306-920-X. Plana 93.
# Mucorals

Els mucorals (Mucorales) són un ordre de fongs de la divisió dels mucoromicots (Mucoromycota), classe dels mucoromicets (Mucoromycetes). Anteriorment es classificava com una subdivisió de la divisió parafilètica Zygomycota.

## Història natural

La majoria de les espècies de mucorals són sapròtrofes, i creixen sobre substrats orgànics (com la fruita, el sòl, etc.). Algunes espècies són paràsites o patògenes d'animals, plantes i altres fongs. Unes poques espècies causen malalties en animals i humans (zigomicosi), i també reaccions d'al·lèrgia.

## Taxonomia

L'ordre dels mucorals inclou 417 espècies repartides en 17 famílies:
* Família Backusellaceae
* Família Circinellaceae
* Família Cunninghamellaceae
* Família Lentamycetaceae
* Família Lichtheimiaceae
* Família Mucoraceae
* Família Mycocladaceae
* Família Phycomycetaceae
* Família Pilobolaceae
* Família Protomycocladaceae
* Família Radiomycetaceae
* Família Rhizomucoraceae
* Família Rhizopodaceae
* Família Saksenaeaceae
* Família Syncephalastraceae
* Família Syzygitaceae
* Família Thermomucoraceae

## Referències

* 1 2 Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
* ↑ O'Donnell, Kerry; Lutzoni, Francois M.; Ward, Todd J.; Benny, Gerald L. Evolutionary relationships among mucoralean fungi (Zygomycota): Evidence for family polyphyly on a large scale. (en anglès). Mycologia, 2001.
* ↑ Hoffmann et al. The family structure of the Mucorales: a synoptic revision based on comprehensive multigene-genealogies (en anglès). Persoonia, 2013.

## Vegeu també

* Pilobolus

## Bibliografia

* Voigt & Wöstemeyer. «Phylogeny and origin of 82 zygomycetes from all 54 genera of the Mucorales and Mortierellales based on combined analysis of actin and translation elongation factor EF-1α genes», 2001. Arxivat de l'original el 2009-04-28. [Consulta: 24 desembre 2011].
* Mucorales Arxivat 2011-11-09 a Wayback Machine. in Bryce Kendrick's textbook, The Fifth Kingdom.
* Mucorales at Zygomycetes.org
# Aceso

Aceso (en grec antic: Ἀκεσώ,) va ser, segons la mitologia grega, la deessa del procés de curació, i una de les filles d'Asclepi, déu de la medicina, i d'Epíone, deessa de la salut.
Era, pel seu pare, neta d'Apol·lo, déu del sol, de les arts i de la medicina. Les seves germanes eren Higiea, la personificació de la salut, Iaso, la que propícia la recuperació d'una malaltia, Panacea, els remeis, la medicina curativa, Meditrina, deessa dels medicaments i del vi, i Egla, que proporciona la bona salut.
També tenia tres germans, Macàon, hàbil cirurgià, que va combatre a la guerra de Troia, amb el seu germà Podaliri, un metge excel·lent, els dos únics mortals fills d'Asclepi, i Telèsfor, divinitat de la recuperació de la malaltia.

## Referències

* 1 2 3 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 59. ISBN 9788496061972.
* ↑ Wolf, J. Ch.. Prosistas griegas: testimonios y fragmentos. Oviedo: KRK Ediciones, 2011, p. 267. ISBN 9788483673386.
* ↑ Antal, Adriana «A god of convalescence. Telesphorus/Genius cucullatus in Roman Dacia». Acta Musei Napocensis, 51, I, 1014, pàg. 195-206.

## Bibliografia

* «Akeso». Theoi greek mythology [Consulta 5 de novembre de 2024]
# Rata talp nua

La rata talp nua (Heterocephalus glaber) és un rosegador excavador originari de la Banya d'Àfrica i parts de Kenya, sobretot a les regions de Somali. És l'única espècie vivent classificada dins el gènere Heterocephalus.
És notable pel seu estil de vida eusocial, gairebé únic entre els mamífers (només compartit per Fukomys damarensis) i per un conjunt altament inusual de trets fisiològics i de comportament que li permeten viure en un un entorn subterrani dur; més notablement, és l'únic mamífer termoconformador amb una forma gairebé completament ectotèrmica (de sang freda) de regulació de la temperatura corporal. La rata talp nua no té sensació de dolor a la pell, i un metabolisme molt baix gairebé de sang freda i freqüències respiratòries. També és notable per la seva longevitat i la seva resistència al càncer i la privació d'oxigen.

## Referències

* ↑ «rata talp nua». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ Buffenstein, Rochelle; Park, Thomas; Hanes, Martha; Artwohl, James E. Chapter 45 - Naked Mole Rat. Boston: Academic Press, 2012, p. 1055–1074. ISBN 978-0-12-380920-9.
* ↑ O'Riain, M. Justin; Faulkes, Chris G. «African Mole-Rats: Eusociality, Relatedness and Ecological Constraints». A: Ecology of Social Evolution. Springer, 2008, p. 207–223. DOI 10.1007/978-3-540-75957-7_10. ISBN 978-3-540-75956-0.
* ↑ «Eusociality in African mole-rats: new insights from patterns of genetic relatedness in the Damaraland mole-rat (Cryptomys damarensis)». Proceedings. Biological Sciences, vol. 269, 1495, 5-2002, pàg. 1025–30. DOI: 10.1098/rspb.2002.1978. PMC: 1690998. PMID: 12028759.
# Bàsquet als Jocs Olímpics d'estiu de 1984

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 celebrats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units d'Amèrica) es disputaren dues competicions de bàsquet, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina. La competició se celebrà entre els dies 29 de juliol i el 10 d'agost de 1984 al The Forum.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 213 jugadors, 142 homes i 71 dones, de 13 comitès nacionals diferents:
| Categoria masculina Austràlia Brasil Canadà Egipte Espanya Estats Units França Itàlia Iugoslàvia RFA Uruguai R.P. de la Xina | Categoria femenina Austràlia Canadà Corea del Sud Estats Units Iugoslàvia R.P. de la Xina |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bàsquet masculí Detalls | Estats UnitsSteve Alford Leon Wood Patrick Ewing Vernon Fleming Alvin Robertson Michael Jordan Joe Kleine Jon Koncak Wayman Tisdale Chris Mullin Sam Perkins Jeff Turner | EspanyaJosé Manuel Beirán José Luis Llorente Fernando Arcega Josep Maria Margall Andrés Jiménez Fernando Romay Fernando Martín Juan Antonio Corbalán Ignacio Solozábal Juan Domingo de la Cruz Juan Manuel López Iturriaga Juan Antonio San Epifanio | IugoslàviaDražen Petrović Aleksandar Petrović Rajko Žižić Andro Knego Nebojša Zorkić Ivan Sunara Sabit Hadžić Dražen Dalipagić Emir Mutapčić Ratko Radovanović Mihovil Nakić Branko Vukičević |
| Bàsquet femení Detalls | Estats Units Teresa Edwards Ludi Lea Henry Lynette Woodard Anne Theresa Donovan Catherine La Ora Boswell Cheryl Deann Miller Janice Faye Lawrence Cindy Jo Noble Kimberly Diane Mulkey Denise Marie Curry Pamela Denise McGee Carol Jean Menken-Schaudt | Corea del Sud Yang-Gae Park Eun-Sook Kim Hyung-Sook Lee Kyung-Hee Choi Mi-Ja Lee Kyung-Ja Moon Hwa-Soon Kim Myung-Hee Jeong Young-Hee Kim Jung-A Sung Chan-Sook Park Aei-Young Choi | R.P. de la Xina Yue-Fang Chen Xiao-Qin Li Yan Ba Song Xiaobo Chen Qui Jun Wang Li-Juan Xiu Zheng Haixia Xuedi Cong Hui Zhang Liu Qing Zhang Yueqin |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 2 | 0 | 0 | 2 |
| 2 | Corea del Sud | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 2 | Espanya | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Iugoslàvia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | R.P. de la Xina | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Basketball at the 1984 Summer Olympics». [Consulta: 28 desembre 2024].
# Simfonia núm. 3 (Mendelssohn)

La simfonia núm. 3 en la menor, op. 56, coneguda amb el sobrenom d'Escocesa, és una simfonia composta entre l'agost de 1829 i el 20 de gener de 1842 per Felix Mendelssohn. S'estrenà el 3 de març de 1842 a Leipzig per l'Orquestra de la Gewandhaus dirigida pel mateix compositor.

## Origen i context

La primera de les nou visites que el compositor va fer a les Illes Britàniques va començar l'abril de 1829. Havia estat animat pel seu professor de composició, Carl Friedrich Zelter, a abandonar la provinciana Berlín i veure món. El seu pare hi va estar d'acord. Igualment important va ser el desig del jove d'estar lluny de la llar i viure pel seu compte. Primer va ser a Londres, on es va allotjar amb el seu amic Carl Klingermann. La capital britànica va ser al principi desconcertant.
Fins a l'any 1842 Mendelssohn no va enllestir la partitura que és plena dels paisatges boirosos de la terra escocesa i creant una partitura amb una sonoritat en tot moment plena de colors diferents. El primer moviment té una atmosfera fosca, misteriosa i solemne. L'scherzo és vigorós contrastant amb l'Adagio que està inspirat amb el record de les ruïnes del castell de Holyrood. L'últim moviment posseeix un caràcter marcial i rotund des dels inicis per a la secció de corda amb un afegiment progressiu de la resta d'instruments provocant un poderós efecte culminant amb una conclusió triomfal.
Aviat es va acostumar a Londres. La seva música va ser tocada i rebuda càlidament. Una interpretació de la seva Primera Simfonia el va convertir en el favorit del públic britànic i d'aquí en endavant va considerar a Anglaterra la seva segona llar.
A l'estiu, ell i Klingermann se'n van anar de vacances a Escòcia. Primer van anar a Edimburg, on van visitar les ruïnes de la capella en la qual havia estat coronada Maria Estuard. Allà, al jove compositor se li va acudir la idea de gravar les seves impressions sobre Escòcia en una simfonia. Va escriure els primers 16 compassos de la introducció, que conté el material melòdic principal del moviment d'obertura.
El compositor estava encantat amb Escòcia. Va visitar Glasgow, Perth, Inverness i Loch Lomond, i va conèixer a sir Walter Scott, de qui havia llegit la totalitat de les seves novel·les.
La simfonia hauria d'esperar una dècada fins a ser acabada. El següent hivern, Mendelssohn va treballar-hi juntament amb l'Obertura de Les Hèbrides i la Simfonia Italiana, mentre viatjava per Roma i Nàpols. Tot i la numeració confusa de les simfonies de Mendelssohn (per ordre de publicació i no de composició), l'Escocesa va ser veritablement l'última de les obres simfòniques que va acabar.

## Referències

* ↑ Simfonia núm. 3 (Mendelssohn): Partitura lliure a l'IMSLP.