OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Alain Ughetto

Alain Ughetto és un director de cinema francès nascut el 1950.

## Biografia

Alain Ughetto va néixer a França en una família d'origen italià, els seus dos avis paterns eren originaris del poble d'Ughettera, part del municipi de Giaveno al Piemont.
El 1981 va debutar amb el seu curtmetratge L'Échelle, que va ser nominat al César al millor curtmetratge d'animació el 1982, però no va guanyar.
El 1984 va presentar el seu curt La Boule al 37è Festival Internacional de Cinema de Canes a la secció "Perspectives du cinéma français", amb el que va guanyar el 1985 el César al millor curtmetratge d'animació.
El 2013 es va estrenar el seu primer llargmetratge, Jasmine, nominada al Premi del Cinema Europeu a la millor pel·lícula d'animació dels 2013.
El 2022 va estrenar el seu segon llargmetratge Interdit aux chiens et aux Italiens, una pel·lícula biogràfica sobre la història de l'emigració de la seva família.. La pel·lícula ha estat guardonada amb el "Prix du jury" i el "Prix Fondation Gan à la Diffusion" al Festival Internacional de Cinema d'Animació d'Annecy 2022 i amb els Premi del Cinema Europeu a la Millor Pel·lícula d'Animació el 2022.

## Filmografia
### Curtmetratges

* L'Échelle (1981)
* La Boule (1984)

### Llargmetratges

* Jasmine (2013)
* Interdit aux chiens et aux Italiens (2022)

## Notes

* 1 2 «“C’era una volta il paesino Ughettera nuvole di cotone e mattoni di zucchero”», 02-08-2022.
* ↑ «L'échelle».
* ↑ «LA BOULE».
* ↑ «La boule».
* ↑ «JASMINE».
* ↑ «Interdit aux chiens et aux Italiens».
* ↑ «Alain Ughetto sort un nouveau bijou d’animation en salles», 23-01-2023.
* ↑ «NO DOGS OR ITALIANS ALLOWED».
# Joan Busquets i Grau

Joan Busquets i Grau (El Prat de Llobregat, 1946) és un arquitecte i urbanista català titulat per la Universitat Politècnica de Catalunya el 1969 i doctorat per la mateixa el 1975, en la qual ocupa actualment la càtedra d'urbanisme. També és catedràtic de la Graduate School of Design de la Universitat Harvard des de 2002, i professor convidat i consultor en universitats de diversos països. Va ser guardonat amb el Premi Erasmus l'any 2011, un premi anual per a una persona que hagi fet una contribució excepcional a la cultura europea, societat o ciències socials, "en reconeixement de la seva impressionant i multifacètica tasca en el camp de la planificació urbanística ". També li fou atorgat el Premi Nacional de Cultura l'any 2011 per la seva aportació com a urbanista, escriptor i professor.
Dirigeix l'estudi BAU de Barcelona, del qual n'és fundador, i va dirigir el Departament de Planificació de l'Ajuntament de Barcelona entre 1983 i 1989 i durant els preparatius dels Jocs Olímpics.

## Referències

* ↑ «Joan Busquets i Grau». Grup Enciclopèdia, 02-02-2024. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «Joan Busquets: «Si el sector públic és feble, l’immobiliari s'enforteix i fa el que vol»». Politica & Prosa SL, 10-02-2024. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Joan Busquets : Martin Bucksbaum Professor in Practice of Urban Planning and Design» (en anglès). Harvard University. Graduate School of Design, 01-02-2024. [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ «L'arquitecte Joan Busquets, Premi Erasmus 2011». Ara, 05-02-2024. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ «Erasmus Prize 2011 Awarded to Joan Busquets». [Consulta: 25 gener 2012].
* ↑ «https://conca.gencat.cat/ca/detall/convocatoria/Joan-Busquets-00001». Consell Nacional de la Cultura i de les Arts - CoNCA, 10-02-2024. [Consulta: 10 febrer 2024].
* ↑ «Joan Busquets». Consell Nacional de la Cultura i de les Arts - CoNCA, 05-02-2024. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ «"BAU (B-ARQUITECTURA I URBANISME S.L.)"» (en castellà). Metalocus, 02-02-2024. [Consulta: 2 febrer 2024].
* ↑ «[https://www.cccb.org/ca/activitats/fitxa/acte-academic-per-commemorar-el-xxe-aniversari-del-jocs-olimpics/217806 Acte acadèmic per commemorar el XXè Aniversari del Jocs Olímpics]». CCCB, 10-02-2024. [Consulta: 10 febrer 2024].

## Bibliografia

- La Urbanización marginal. Barcelona : Edicions UPC, 1999 ISBN 8483013258
- Barcelona: evolución artística de una capital compacta. Madrid : Mapfre, 1992 ISBN 8471005360
# Albert Keck

Albert Keck (4 d'agost de 1930 - juny de 1990) és un antic futbolista alemany que va jugar internacionalment amb la Selecció de futbol del Sarre.

## Referències

* ↑ «Profile». ludwigspark.de. [Consulta: 18 octubre 2012].
* ↑ Martin Neu. «Die Spieler der saarländischen Fußball-Nationalmannschaft» (en german). Saar Nostalgie. [Consulta: 7 maig 2017].
# Albert Llanas i Rich

Albert Llanas Rich (Barcelona, 7 de juliol de 1957) és un compositor català.
Va iniciar els seus estudis en el Conservatori Superior Municipal de Música de Barcelona, on obtingué el premi d'honor de grau superior en Instrumentació i Composició. Posteriorment, va decidir perfeccionar els seus estudis de composició amb els mestres Josep Soler i Franco Donotoni. Posteriorment, va fer estudis sobre electroacústica, sota la direcció d'Andrés Lewin-Ritcher.
A part de treballar en el camp de la composició, va exercir la docència a diversos conservatoris: al Conservatori de Tarragona des del 1983 fins al 1985, quan s'establí finalment al Conservatori de Barcelona des del 2008 fins al 2019, on va acabar sent director. També ha exercit la docència a altres conservatoris: Badalona, Vila-seca i Saragossa.

## Obra

Dins de les seves obres primerenques, és important destacar Carnegie Recital Hall de Nova York, la qual va suposar un gran èxit. Altres obres primerenques, són Impressions per a veu i quartet de cordes (1984) i BXR6 (1986), que van ser seleccionades i estrenades en les Tribunes de Joves Compositors de la Fundació Joan March.
Sequències per a orquestra, va rebre el Premi Ciutat de Barcelona, és la seva primera obra orquestral. Aquesta obra, planteja un homenatje peculiar a la música concertant del segle XVIII, a la dialèctica solista i grup instrumental, com també el pensament posat directament en el músic italià Vivaldi.
També, ha treballat la fuga, on li ha donat el seu punt especial, com per exemple en Noniga, o en Necessitat i Atzar (entre moltes d'altres).
En l'obra Concert per a clarinet i orquesta (1988) està estructurat en dos parts i trobem elements del seu duetto, el clarinet i el piano. En aquesta obra, podem apreciar perfectament l'eclecticisme intencionat, on combina contrapunt barroc, com la fuga del final.
L'any 1989 va guanyar el Premi Ciutat d'Alcoi, amb l'obra De materia para gran orquestra, la qual va ser encarregada per la Orquestra Nacional d'Espanya (ONE), la qual va tenir molt èxit, i va ser gravada per l'orquestra de Radio Televisión Española.
L'any 1996 va guanyar el premi de Composició Reina Sofia de composició musical, de la Fundació Ferrer Salat.
Entre els anys 1997 fins al 2007, es va dedicar a escriure música per a teatre, ón podem destacar algunes obres : Dedins, defora ,La Cita Más extraño que el paraíso, Sangre Lunar Lluvia en el raval...
Les seves obres, han estat publicades per nombroses editorials com: La mà de Guido, DINSIC....

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 Medina, Ángel «Llanas Rich, Albert». Diccionario de la música española e hispanoamericana, vol. 6, 2001, pàg. 941-942.
* 1 2 3 «Albert Llanas Rich». [Consulta: 1r desembre 2023].
# Alberto Braglia

Alberto Braglia (Campogallano, província de Mòdena, Itàlia, 23 de març de 1883 - Mòdena, Itàlia, 5 de febrer de 1954) fou un gimnasta artístic italià, guanyador de tres medalles olímpiques.
Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1906 realitzats a Atenes (Grècia), els anomenats Jocs Intercalats i que no estan reconeguts pel Comitè Olímpic Internacional (COI), on aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova individual de cinc proves i en el concurs complet de sis proves, quedant en ambdues ocasions darrere el francès Pierre Payssé.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1908 celebrats a Londres (Regne Unit) aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova individual, un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1912 celebrats a Estocolm (Suècia). En aquests mateixos Jocs aconseguí guanyar una nova medalla en el concurs per equips i fou l'abanderat del seu país en la cerimònia inaugural.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar una única medalla en el Campionat del Món de gimnàstica artística. L'any 1932 fou l'encarregat d'entrenar l'equip italià de gimnàstica artística que participà en els Jocs Olímpics d'estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units).
Va morir el 1954 a la seva residència de la ciutat de Mòdena, en la més absoluta pobresa, a causa d'una trombosi.
En honor seu s'anomenà l'estadi de la ciutat de Mòdena, en el qual hi juguen el Modena Football Club i la Unione Sportiva Sassuolo Calcio.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Alberto Braglia». [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ «L'olimpionico Braglia è morto in una clinica» (en italian). La Stampa, 06-02-1954.
* ↑ «E nel 1957 gli dedicarono lo stadio - Gazzetta di Modena», 17-10-2018. Arxivat de l'original el 2018-10-17. [Consulta: 11 novembre 2023].
# Albunea

Albunea (en llatí: Albunea) més coneguda amb el nom de Sibil·la Tiburtina, va ser, en la mitologia romana, una nimfa considerada una de les més famoses sibil·les de l'antiguitat romana, gràcies als seus dots profètics. El seu nom es deriva de les aigües blanquinoses (d'albinus, 'blanc') de la font on donava els oracles.
Lactanci explica que donava els seus oracles en un bosc a la vora de la ciutat de Tibur (avui Tívoli), al Laci, en el lloc on el riu Aniene salta en una cascada cap al Tíber i fa un soroll semblant a un tro, com els que provoca Júpiter. Molt a la vora hi ha un llac que llença vapors calents i sulfurosos que van fer creure als romans que en aquell racó hi havia la inspiració dels déus. Horaci també l'esmenta com a profetessa molt coneguda, i una deessa de les aigües de Tibur. A L'Eneida Albunea és una selva on hi havia una font d'aigües sulfuroses. Latinus hi va consultar l'oracle del déu Faune.
Servi Maure Honorat explica que els llibres d'aquesta sibil·la es conservaven amb els Llibres sibil·lins i els Carmina Marciana, entre la documentació oficial de la religió romana. A l'Edat Mitjana encara circulaven profecies atribuïdes a Albunea.
Aquest llac podria correspondre als actuals Bagni de Tivoli, banys de Tívoli, a uns sis quilòmetres de la ciutat, lloc conegut des de l'antiguitat romana i actualment centre d'aigües termals sulfuroses. Els habitants de Tibur li van erigir, al segle ii aC, el temple de la Sibil·la al capdamunt de la ciutat, per celebrar el seu culte, temple que encara es visible avui al costat del temple de Vesta.

## Referències

* ↑ Virgili. Eneida, VII, 81 i seg.
* ↑ Oxford Classical Dictionary. Oxford: Oxford University Press, 1996, p. 102. ISBN 019866172X.
* ↑ Lactanci. De Sybillis, I, 6
* ↑ Horaci. Carmina, I, 7, 12-13
* ↑ Virgili. Eneida, VII, 82-84
* 1 2 Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 270-271. ISBN 8481641618.
# Alcobendas Club de Fútbol

L'Alcobendas Club de Fútbol és un club de futbol espanyol amb seu a Alcobendas, a la Comunitat de Madrid. Fundat l'any 1970, juga a Preferent d'Aficionats – Grup 1, i celebra els partits a casa a Valdelasfuentes, que té una capacitat per a 1.000 espectadors.

## Història

Fundat l'any 1970 com a Agrupación Deportiva Alcobendas, el club va gaudir de 10 temporades a la tercera divisió en 15 anys, però va passar la gran majoria de la seva existència a les lligues autonòmiques madrilenyes. L'any 2010 va passar a denominar-se Alcobendas Club de Fútbol.
L'any 1995 es va fundar un altre club a la ciutat, Fútbol Alcobendas Sport. També va competir a les mateixes divisions.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1970/71 | 6 | 3a Reg. | 3r |
| 1971/72 | 6 | 3a Reg. | 2n |
| 1972/73 | 5 | 2a Reg. | 5è |
| 1973/74 | 5 | 1a Reg. | 10è |
| 1974/75 | 5 | 1a Reg. | 6è |
| 1975/76 | 5 | 1a Reg. | 7è |
| 1976/77 | 5 | 1a Reg. | 2n |
| 1977/78 | 5 | Pref. | 14è |
| 1978/79 | 6 | 1a Reg. | 2n |
| 1979/80 | 5 | Pref. | 6è |
| 1980/81 | 4 | 3a | 9è |
| 1981/82 | 4 | 3a | 18è |
| 1982/83 | 4 | 3a | 19è |
| 1983/84 | 5 | Pref. | 5è |
| 1984/85 | 5 | Pref. | 3r |
| 1985/86 | 5 | Pref. | 14è |
| 1986/87 | 5 | Pref. | 7è |
| 1987/88 | 4 | 3a | 11è |
| 1988/89 | 4 | 3a | 11è |
| 1989/90 | 4 | 3a | 12è |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1990/91 | 4 | 3a | 10è |
| 1991/92 | 4 | 3a | 19è |
| 1992/93 | 5 | Pref. | 1r |
| 1993/94 | 4 | 3a | 15è |
| 1994/95 | 4 | 3a | 20è |
| 1995/96 | 5 | Pref. | 14è |
| 1996/97 | 5 | Pref. | 6è |
| 1997/98 | 5 | Pref. | 9è |
| 1998/99 | 5 | Pref. | 5è |
| 1999/00 | 5 | Pref. | 3r |
| 2000/01 | 5 | Pref. | 3r |
| 2001/02 | 5 | Pref. | 15è |
| 2002/03 | 6 | 1a Reg. | 3r |
| 2003/04 | 5 | Pref. | 7è |
| 2004/05 | 5 | Pref. | 15è |
| 2005/06 | 6 | 1a Reg. | 7è |
| 2006/07 | 6 | 1a Reg. | 2n |
| 2007/08 | 5 | Pref. | 8è |
| 2008/09 | 5 | Pref. | 6è |
| 2009/10 | 5 | Pref. | 4t |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 2010/11 | 5 | Pref. | 4t |
| 2011/12 | 5 | Pref. | 5è |
| 2012/13 | 5 | Pref. | 3r |
| 2013/14 | 5 | Pref. | 1r |
| 2014/15 | 4 | 3a | 18è |
| 2015/16 | 5 | Pref. | 3r |
| 2016/17 | 4 | 3a | 17è |
| 2017/18 | 5 | Pref. | 12è |
| 2018/19 | 5 | Pref. | |
* 13 temporades a Tercera Divisió

## Enllaços externs

* Alcobendas Club de Fútbol - Lloc web oficial (en castellà)
* Futmadrid team profile (en castellà) (archived 22 març 2009)
# Aleksandar Atanacković

Aleksandar Atanacković (Belgrad, 29 d'abril de 1920 - Belgrad, 12 de març de 2005) fou un futbolista serbi que va competir sota bandera iugoslava durant les dècades de 1940 i 1950. Jugava de migcampista.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla de plata en la competició de futbol. Entre 1946 i 1950 jugà 15 partits amb la selecció iugoslava, en què marxà 1 gol. Jugà la Copa del Món de futbol de 1950.
A nivell de clubs jugà al SK Jugoslavija i al FK Partizan (1946-1954). Una vegada retirat va exercir d'entrenador al Partizan (1964), Sarajevo (1965-1966) i Budućnost Titograd (1967-1968).

## Referències

* ↑ «Olympedia – Aleksandar Atanacković». [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ «Aleksandar Atanacković, international football player» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ Strack-Zimmermann, Benjamin. «Aleksandar Atanacković (Player)» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ Admin. «Atanacković Aleksandar» (en anglès americà), 24-11-2009. [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ «Aleksander Atanacković» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2024].
# Aleksandr Dolguixin

Aleksandr Dolguixin (Moscou, 7 de març de 1946 - Moscou, 17 d'abril de 2006) fou un waterpolista rus que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la competició del waterpolo. Quatre anys més tard, a Munic, va guanyar la medalla d'or en la mateixa competició. El 1976, a Montreal, fou vuitè en la competició del waterpolo.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del Món de waterpolo de 1975 i dues medalles d'or al Campionat d'Europa de waterpolo, el 1966 i 1970. A nivell de clubs jugà al CSK VMF Moscou, amb qui guanyà les lligues soviètiques de 1964-1967, 1970-1971 i 1975-1978, la Copa d'Europa de 1976 i la Supercopa d'Europa de 1977.
Va morir d'una insuficiència cardíaca el 2006.

## Referències

* 1 2 «Помним. Сердечная недостаточность Александра Долгушина. Один из лучших в мировом водном поло защитников оказался абсолютно беззащитным в жизни». [Consulta: 24 abril 2024].
* 1 2 «Olympedia – Aleksandr Dolgushin». [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «ДОЛГУШИН Александр Иванович | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 24 abril 2024].
# Aleksei Màrkov

Aleksei Màrkov (Moscou, 26 de maig de 1979) Aleksei Mikhàilovitx Màrkov és un ciclista rus, professional des del 1998 fins al 2012 i combinà tant la ruta com la pista. Actualment és el director esportiu de l'equip rus RusVelo.
En el seu palmarès destaquen les tres medalles aconseguides als Jocs Olímpics en diferents proves i edicions. També ha guanyat 4 medalles als Campionats del Món de ciclisme en pista i diverses proves de la Copa del Món.
En carretera destaquen les victòries en diverses etapes com el Trofeu Joaquim Agostinho, la Volta a la Rioja o el Tour de Normandia.
És fill del també ciclista Michail Markov.

## Palmares

Palmarès.

### Palmarès en pista

* 1996
** Medalla de plata als Jocs Olímpics d'Atlanta en la prova de persecució per equips, junt a Eduard Gritsun, Nikolai Kuznetsov i Anton Chantyr
** Campió d'Europa sub-23 en Persecució
* 2000
** Medalla bronze als Jocs Olímpics de Sydney en puntuació
* 2008
** Medalla de bronze als Jocs Olímpics de Pequín en Americana (amb Mikhaïl Ignàtiev)
* 2011
** Campió de Rússia en Madison
** Campió de Rússia en Persecució per equips
* 2012
** Campió d'Europa en Persecució per equips (amb Artur Ierxov, Valeri Kaikov i Alexander Serov)

### Resultats a la Copa del Món

* 1997
** 1r a Cali i Trexlertown, en Persecució
** 1r a Cali i Trexlertown, en Persecució per equips
* 2000
** 1r a Moscou, en Persecució per equips
* 2001
** 1r a Ciutat de Mèxic, en Persecució per equips
* 2002
** 1r a Moscou, en Persecució per equips
* 2003
** 1r a Moscou, en Persecució per equips
* 2010-2011
** 1r a Pequín, en Persecució per equips
* 2011-2012
** 1r a Astanà i Pequín, en Persecució per equips

### Palmarès en ruta

* 1999
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Navarra
* 2000
** Vencedor de 3 etapes del Cinturó ciclista internacional a Mallorca
* 2002
** Vencedor de 2 etapes del Gran Premi International CTT Correios de Portugal
** Vencedor de 2 etapes del Trofeu Joaquim Agostinho
* 2004
** Vencedor de 2 etapes del Tour de Normandia
* 2005
** 1r al Gran Premi International CTT Correios de Portugal i vencedor de 2 etapes
** Vencedor de 2 etapes del Gran Premi Internacional do Oeste RTP
** Vencedor d'una etapa del Trofeu Joaquim Agostinho
** Vencedor d'una etapa a la Volta a l'Algarve
* 2006
** Vencedor d'una etapa a la Volta a La Rioja
* 2008
** Vencedor d'una etapa del Tour of Sotxi
* 2010
** Vencedor d'una etapa del Tour de Hainan
* 2011
** Vencedor d'una etapa de la Fletxa del sud
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Xina

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2007. Abandona

## Referències

* 1 2 3 4 Fitxa a museociclismo.it
* 1 2 Fitxa als Jocs Olímpics Arxivat 2011-07-14 a Wayback Machine.
* 1 2 3 4 «Alexei MARKOV» (en anglès). cyclebase.
# Aler pivot

La posició d'aler pivot (col·loquialment, el "quatre", en anglès power forward) constitueix una de les cinc posicions bàsiques del bàsquet. Normalment, els jugadors que juguen en aquesta posició solen ser més físics que els alers, amb més altura i en molts casos d'un joc molt similar al pivot. Ofensivament, solen jugar d'esquena a cistella, mentre que defensivament, treballen sota cistella en una defensa en zona o bé marcant a l'aler pivot en una defensa individual. La posició d'aler pivot implica una varietat de responsabilitats, com ara el rebot, la configuració de la pantalla, la protecció de la cistella i l'anotació.
Els alers pivot destaquen per la seva habilitat d'anotació des de la mitjana distància (de 3,7 m a 5,5 m). En el passat, aquesta habilitat era considerada pròpia de l'estil de joc europeu. En l'actualitat, alguns alers pivot han desenvolupat la seva tècnica de tir fins a arribar a incloure el triple en el seu repertori ofensiu.

## Millors jugadors de la història de l'NBA a la posició d'aler pivot

* Elvin Hayes (Washington Bullets).
* Jerry Lucas (Cincinnati Royals).
* Karl Malone (Utah Jazz).
* Kevin McHale (Boston Celtics).
* Bob Pettit (St. Louis Hawks).
* Nate Thurmond (San Francisco Warriors).
* Charles Barkley (Phoenix Suns).
* Dennis Rodman (Detroit Pistons).
* Tim Duncan (San Antonio Spurs).
* Kevin Garnett (Minnesota Timberwolves).
* Dirk Nowitzki (Dallas Mavericks).

## Referències

* 1 2 «ESPN.com's Greatest Power Forwards» (en anglès). espn.com, 02-06-2005. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «aler pivot | alera pivot». Cercaterm - TERMCAT. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «How to Play Power Forward in Basketball» (en anglès americà). hoopsaddict.com, 13-12-2020. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ Stankovic, D.; Tsankova-Kaloyanova, M. «Relation of power, speed and agility in basketball players by position» (en english) p. 84-88. Fis Communications, 2018. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ DuPree, David. «Tim Duncan: best power forward ever?» (en anglès). usatoday.com, 07-06-2007. Arxivat de l'original el 2012-04-16. [Consulta: 9 febrer 2025].
Viccionari
# Alexander von Fielitz

Alexander von Fielitz (Leipzig, 26 de desembre de 1860 - Bad Salzungen, 29 de juliol de 1930) va ser un compositor alemany.
Fielitz era fill de l'actor Johannes Otto von Fielitz i va estudiar a Dresden amb Julius Schulholff i Edmund Kretschmer. Va ser director de teatre a Zuric, Lübeck i Leipzig i després va ensenyar al Conservatori Stern de Berlín durant diversos anys. El 1905 va ser professor al conservatori i el 1906 director de l'Orquestra Simfònica de Chicago. A partir de 1908 va tornar a ensenyar al Conservatori Stern, que va dirigir a partir de 1915.
Fielitz va compondre dues òperes (Vendetta, 1891 i Das stille Dorf, 1900) i nombroses cançons, de les quals eren especialment conegudes les cançons toscanes. El seu romanç per a piano i violí també és popular.

## Referències

* 1 2 3 «Grande Musica • A Digital Library for Music Lovers • Musical Biographies - F • Fielitz, Alexander von». [Consulta: 24 octubre 2024].

## Bibliografia

* Literatura de i sobre Alexander von Fielitz, al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya