OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Windom (Kansas)

Windom és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Windom tenia 137 habitants, 62 habitatges, i 39 famílies. La densitat de població era de 220,4 habitants/km².
Dels 62 habitatges en un 21% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,5% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,9% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
Entorn del 7,1% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Windom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Windom». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Copa del Carib de la CONCACAF

La Copa del Carib de la CONCACAF (en anglès: CONCACAF Caribbean Cup) és una competició futbolística anual organitzada per la CONCACAF. És disputada per clubs membres de la Caribbean Football Union (CFU) i serveix com a classificació per a la Copa de Campions de la CONCACAF.
El 21 de setembre de 2021 la CONCACAF anuncià plans per expandir la Lliga de la CONCACAF de futbol de 16 a 27 equips. Això provocà canvis en els diversos campionats regionals que servien de classificació. La Copa del Carib començà el 2023 i és successora directa del Campionat de clubs de la CFU que es disputà entre 1997 i 2022. Els tres millors clubs de la competició es classifiquen per la Copa de Campions.
Resum dels principals campionats de la CONCACAF de clubs:
Continentals :
| Campionat de la CCCF (1959-1961) Lliga/Copa de Campions (1962-avui) Recopa de la CONCACAF (1991-1998) Copa Gegants de la CONCACAF (2001) |||
| Amèrica del Nord | Amèrica Central | Carib |
| Superlliga Nord-americana (2007-2010) Campeones Cup (2018-avui) Leagues Cup (2019-avui) | Copa Interclubs UNCAF (1971-2007) Lliga de la CONCACAF (2017-2022) Copa Centreamericana (2023-avui) | Campionat de clubs CFU (1997-2022) Caribbean Club Shield (2018-avui) Copa del Carib (2023-avui) |

## Format

A la competició hi prenen part deu equips, vuit dels quals són els dos primers classificats de les 4 principals lligues de la regió.
* 2 clubs de la República Dominicana
* 2 clubs de Haití
* 2 clubs de Jamaica
* 2 clubs de Trinitat i Tobago
* 2 clubs de la Caribbean Club Shield
Els deu equips es divideixen en dos grups de cinc, enfrontant-se tots contra tots a doble volta. Els dos campions de cada grup s'enfronten en una eliminatòria fina.

## Historial

Font:
| Temporada | Campió | Resultat | Finalista | Tercer | Resultat | Quart |
| 2023 | SV Robinhood | 1-0, 2-0 | Cavalier FC | Moca FC | 2-1, 1-1 | Harbour View FC |
| 2024 | Cavalier FC | 1-0, 1-2 | Cibao FC | Real Hope FA | 1-0, 3-2 | Moca FC |

## Referències

* ↑ Ramphal, Vidia. «Concacaf launches new Caribbean Cup, three teams for Champions League». Loop News. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «CONCACAF launches major expansion of its Champions League». The Guyana Chronicle. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ Oinam, Jayanta. «CONCACAF Caribbean Cup: A brand new tournament to crown the best club». FIFA. [Consulta: 29 abril 2023]. «Founded in 1997 as the Caribbean Club Championship»
* ↑ Williams, Sean. «Expansion of Concacaf club platform launching pad for regional clubs — stakeholders». Jamaica Observer, 15-06-2022. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «NEW RULES: For Concacaf Champions League starting in 2024». Front Row Soccer, 01-06-2022. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «Concacaf announces details for 2023 Concacaf Caribbean Club Competitions». Concacaf, 21-04-2023. [Consulta: 22 abril 2023].
* ↑ Ravello, Jovan. «New Format For Concacaf Champions League». TTT News. Arxivat de l'original el 3 April 2023. [Consulta: 3 abril 2023].
* ↑ «CFU Championship». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Hrušovany

Hrušovany és un poble i municipi d'Eslovàquia situat a la regió de Nitra, al sud-oest del país, dintre del districte de Topoľčany.
La localitat està documentada per primera vegada el 1318.
El seu terme municipal té 5,47 km². El poble té un seguit d'assentaments rurals, el 31 de desembre de 2015 hi vivien 1.087 habitants, el que suposava 198 habitants per km².

## Referències

* ↑ Súpis pamiatok na Slovensku (en eslovac). vol. 1. Bratislava: Obzor, 1967, p. 462.
* ↑ «Obec Hrušovany» (en eslovac). e-obce.sk. Arxivat de l'original el 18 de desembre 2021. [Consulta: 18 desembre 2021].
* ↑ Grežo, Vladimir. «Obec Hrušovany» (en eslovac). Poble de Hrušovany, 02-02-2016. [Consulta: 18 desembre 2021].
# Batalla de l'Eclipsi

La batalla de l'Eclipsi va ser un conflicte armat entre Ciaxares rei de Mèdia i Aliates II, rei de Lídia l'any 585 aC.
No hi va haver un resultat clar, i les dues parts van negociar un tractat de pau per posar fi a una guerra que ja durava sis anys. Segons Heròdot, un eclipsi solar durant la batalla es va interpretar com un presagi, i el combat es va acabar.

## Antecedents

Lídia havia acollit uns pastors escites que fugien d'una persecució de Ciaxares, rei de Mèdia i havien demanat refugi. Aliates II de Lídia es va negar a entregar-los i es va iniciar una guerra. No se'n sap gaire d'aquest conflicte que va durar anys, només, diu Heròdot, «unes vegades els medes vencien els lidis i altres els lidis als medes».

## La batalla

Heròdot diu que a l'inici del sisè any de la guerra, els lidis, dirigits pel rei Aliates II i els medes, pel rei Ciaxares, lluitaven en una batalla on no hi havia de moment cap vencedor quan de sobte «el dia es va convertir en nit». Les dues parts van aturar la lluita i van negociar ràpidament un acord de pau. Heròdot no parla del loc de la batalla.
També diu Heròdot que Tales de Milet ja havia predit als jonis que es produiria aquell eclipsi, i va fixar l'any en què tindria lloc.
Els acords de pau, que van propiciar Siennesis I, rei de Cilícia, i Labinetos de Babilònia, proposaven aliances entre els dos estats, i així, la filla del rei Aliates II, Arienis, es va casar amb Astíages, el fill de Ciaxares. La frontera entre els dos països es va fixar al riu Halis. Els tractats es signaven tal com feien els grecs, però a més, es feien un tall superficial al braç i es xuclaven la sang l'un a l'altre.

## L'eclipsi

Heròdot diu que l'eclipsi l'havia predit Tales de Milet. Ciceró explica que Tales va ser el primer que va predir amb èxit la data d'un eclipsi solar durant el regnat d'Aliates II. Plini el Vell també diu que Tales havia predit que l'eclipsi passaria durant el regnat d'Aliates II.
Però els científics actuals discuteixen la certesa d'aquesta predicció. Per una banda, a l'època no hi havia encara prou coneixements d'astronomia perquè Tales fes una predicció correcta, i per l'altra se sap que l'eclipsi s'hauria produït poc abans de la posta de sol, hora molt poc freqüent per dur a terme una batalla.

## Referències

* 1 2 3 4 Gershevitch, Ilya. The Cambridge history of Iran. Cambridge: Cambridge University Press, 1985, p. 125-127. ISBN 9780521200912.
* ↑ Heròdot. Històries, I, 74, 3
* ↑ Heròdot. Històries, I, 74, 1
* 1 2 Heròdot. Històries, I, 74, 2-3
* ↑ Heròdot. Històries, I, 74, 3-5
* ↑ Ciceró. De divinatione, I, 49
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, II, 9, 53
* ↑ Querejeta, Miguel «On the Eclipse of Thales, Cycles and Probabilities». Culture and Cosmos, 15, 1, 2011, pàg. 2-6.
# Batis

Batis és un gènere d'ocells de la família dels platistèirids (Platysteiridae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 12.1, 2021) aquest gènere està format per 20 espècies:
* batis del Rwenzori (Batis diops).
* batis de Boulton (Batis margaritae).
* batis cuacurta (Batis mixta).
* batis de Reichenow (Batis reichenowi).
* batis d'Iringa (Batis crypta).
* batis del Cap (Batis capensis).
* batis de Woodward (Batis fratrum).
* batis molitor (Batis molitor).
* batis del Senegal (Batis senegalensis).
* batis de l'Àfrica oriental (Batis orientalis).
* batis pàl·lida (Batis soror).
* batis pririt (Batis pririt).
* batis caranegre (Batis minor).
* batis d'Erlanger (Batis erlangeri).
* batis menuda (Batis perkeo).
* batis d'Angola (Batis minulla).
* batis de Verreaux (Batis minima).
* batis de l'Ituri (Batis ituriensis).
* batis de l'Àfrica occidental (Batis occulta).
* batis de Bioko (Batis poensis).

## Referències

* ↑ Gill, F.; Donsker, D. (Eds.) (2015). Batises, woodshrikes, bushshrikes & vangas. IOC World Bird List (v.5.4).
* ↑ «Batises, woodshrikes, bushshrikes, vangas». World Bird List Version 8.1. International Ornithologists' Union, 2018. [Consulta: 21 juny 2018].
* ↑ «Species Updates – IOC World Bird List» (en anglès americà). [Consulta: 4 juny 2021].
Viccionari
# Begoña Alberdi

Begoña Alberdi de Miguel (Barcelona, 1964) és una soprano catalana.
Va patir una infància amb maltractaments, abusos i la mort de familiars propers, però es va sobreposar a les dificultats i va tirar endavant. L'any 1989 guanyà el Concurso Internacional de Canto Julián Gayarre de Pamplona. Guanyà per dos anys de la Marató de Noves Veus organitzada per l'Òpera de Cambra de Catalunya. Segon premi del concurs nacional Eugenio Marco a Sabadell. Va intervenir com a solista amb l'Orquestra del Metropolitan Opera de Nova York a Pamplona.
Durant la crisi del coronavirus, al març de 2020, va assolir gran popularitat quan es va difondre un vídeo en què cantava l'ària "O mio babbino caro" de Puccini per als veïns de la seva illa de l'Eixample. En aquest context va rebre el sobrenom de "soprano de la pandèmia".
El 1989 debutà al Liceu de Barcelona a La fiamma, teatre en què ha arribat a interpretar més de vint papers secundaris en òperes com Jenůfa, Borís Godunov, Manon Lescaut, Die Walküre, Salomé, Una cosa rara, Aida, Beatrice di Tenda, Alcina, Norma, La Favorita, Parsifal, Le nozze di Figaro, Don Giovanni, Peter Grimes, Macbeth, Die tote Stadt, etc. Ha actuat més de 300 vegades al Liceu i als principals teatres d’òpera mundials.
El 2023 el programa Sense Ficció de TV3 li va dedicar un reportatge.

## Referències

* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1988/03/17/pagina-60/33091156/pdf.html
* ↑ «Begoña Alberdi». [Consulta: 15 març 2021].
* 1 2 3 BARCELONA, DdG. «Begoña Alberdi i Britney Spears tanquen l’estiu del «Sense ficció»», 29-08-2023. [Consulta: 30 agost 2023].
* ↑ http://www.associaciowagneriana.com/diccionari.asp?parent=50&cat=54&letra=A Arxivat 2012-01-03 a Wayback Machine.
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1988/03/17/pagina-42/33027094/pdf.html
* ↑ «Compás 06: Begoña Alberdi. Podcast: Cantátame» (en castellà). [Consulta: 17 març 2020].
* ↑ http://hemeroteca.lavanguardia.es/preview/1962/12/02/pagina-44/33087010/pdf.html
* ↑ http://alberdicurriculum.blogspot.com/
* ↑ SEGRE. «Begoña Alberdi i Britney Spears tanquen el 'Sense Ficció' d'estiu», 29-08-2023. Arxivat de l'original el 2023-08-30. [Consulta: 30 agost 2023].
# Begoña Fernández Molinos

Begoña Fernández Molinos (Vigo, 22 de març de 1980) és una exjugadora d'handbol gallega, guanyadora d'una medalla olímpica.
Va participar, als 32 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en derrotar en el partit pel tercer lloc a la selecció de Corea del Sud.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit una medalla de plata al Campionat d'Europa d'handbol i una medalla d'or als Jocs del Mediterrani.
A nivell de clubs jugà al CBM Astroc Sagunto (1998-2003), amb qui guanyà la Recopa del 2000, SD Itxako (2003-2005 i 2008-2012), amb qui guanyà la Copa d'Europa de 2009, BM Elda Prestigio (2005-2008), ŽRK Zaječar (2012) i ŽRK Vardar (2013-2015). També guanyà vuit lligues espanyoles, cinc copes de la Reina, una lliga de Sèrbia, tres lligues de Macedònia i dues copes de Macedònia.
El 2023 fou inclosa a l'European Handball Federation Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Begoña Fernández». [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ ««Es una gran recompensa tras abandonar Galicia muy joven»» (en castellà), 15-12-2008. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «LEGENDARY PLAYERS ENTER THE HALL OF FAME OF EUROPEAN HANDBALL». www.eurohandball.com. European Handball Federation, 26-06-2023. [Consulta: 27 juny 2023].
* ↑ «La viguesa Begoña Fernández entra en el Salón de la Fama europeo» (en castellà), 27-06-2023. [Consulta: 9 març 2025].
# Belfy i Lillibit

Belfy i Lillibit (森の陽気な小人たちベルフィーとリルビット Mori no yoki na kobitotachi: Berufii to Rirubitto?) és una sèrie televisiva de dibuixos animats nipoamericana producte de Tatsunoko i formada per 26 episodis transmesos en japonès al gener del 1980 a la TV Tokyo. A Itàlia la sèrie arriba al 1982 per mitjà del canal Italia 1. I a Espanya apareix a la cadena televisiva TVE1.

## Trama

Belfi i Lillibit són dos follets molt amics que viuen en un poblat al fons del bosc. Lillibit viu amb el seu pare Rock que és el metge de la vila i passa el seu temps amb els seus amics i sobretot amb Belfi. Plegats viuen moltes aventures mentre intenten ajudar la gent veïna que es troba amb dificultats.

## Personatges

* Belfy
* Lillibit
* Napo
* Toshino
* Rock, pare de Lillibit
* Docky, oncle de Belfy
* Marge
* Signor Al
* Kuruma
* Magor

## Doblatge

| Personatges | Veu japonesa | Veu italiana |
| Belfy | Youko Asagami | Laura Boccanera |
| Lillibit | Mayumi Tanaka | Monica Cadueri |
| Napo | Sachiko Chijimatsu | Rita Baldini |
| Marge | | Giovanna Avena |
| Kuruma | | Daniela Caroli |
| Veu Narrador | Toshiko Maeda | Giovanna Avena |
# Krasni (Maiski)

Krasni - Красный (rus) - és un khútor de la República d'Adiguèsia, a Rússia. Es troba a la vora del riu Txokhrak, a 14 km al sud de Koixekhabl i a 38 km a l'est de Maikop, la capital de la república. Pertany al municipi de Maiski.
# Agidel

Agidel (en rus: Агиде́ль; Bashkir: Ағиҙел; fonètica:Ağiźel) és una ciutat de Baixkíria, Rússia, situada a prop de la frontera amb la República de Tatarstan.

## Població

Població a Agidel :
| habitants | 16.067 | 18.721 | 16.370 | 14.219 | 15.281 |
| cens | 1989 | 2002 | 2010 | 2021 | 2024 |

## Etimologia

El nom de la ciutat prové del nom en baixkir del riu Belaya (Blanc): "Aghidhel", un afluent del riu Kama, a prop del qual es troba la ciutat.

## Història

Agidel va ser fundada l'any 1980 com un assentament de suport a la construcció de la central nuclear de Baixkir.
S'incorpora com a ciutat d'importància de la república amb un estatus igual al dels districtes i es constitueix com a ókrug urbà.

## Economia

La central nuclear de Bashkir, a prop d'Agidel, va quedar inacabada el 1990. Després de l'accident nuclear de Txernòbil, la població s'ha manifestat totalment en contra de la construcció d'una central nuclear al nord-oest de Baixkíria. El 2010, el govern regional va anunciar una planificació industrial a Agidel que promouria la recuperació i fabricació local de materials per a la construcció.

## Referències

* ↑ «Agidel». enciclopèdia.cat, GEC, 2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ Russian Federal State Statistics Service (2011). Всероссийская перепись населения 2010 года. Том 1 [2010 All-Russian Population Census, vol. 1]. Всероссийская перепись населения 2010 года [2010 All-Russia Population Census] (in Russian). Federal State Statistics Service.
* ↑ The 2002 Russian census was the first census of the Russian Federation since the dissolution of the Soviet Union, carried out on October 9 through October 16, 2002. It was carried out by the Russian Federal Service of State Statistics (Rosstat).
* ↑ Russian Federal State Statistics Service (2011). Всероссийская перепись населения 2010 года. Том 1 [2010 All-Russian Population Census, vol. 1]. Всероссийская перепись населения 2010 года [2010 All-Russia Population Census] (in Russian). Federal State Statistics Service.
* ↑ «Agidel, ciuitat» (en anglès). citypopulation.de, 2021. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ «Population of Agidel 2014» (en anglès). AZnations, 2024. [Consulta: 24 novembre 2024].
* ↑ «Bashkir nuclear power plant» (en anglès). gem.wiki, 2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
# Agrupació Socialista Gomera

L'Agrupació Socialista Gomera, també coneguda com a ASG, és un partit polític insularista de centreesquerra amb seu a la Gomera, Canàries (Espanya). Va ser fundat el 2015 per Casimiro Curbelo, president del Cabildo de la Gomera, després de l'escissió d'alguns membres del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) a l'illa. Va arribar a governar 5 dels 6 municipis de la Gomera.

## Resultats electorals
### Parlament de Canàries (La Gomera)

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Pos. | Govern |
| 2015 | 5.090 | 50,2 | 3 / 4 | Nou | 1r | Oposició |
| 2019 | 6.215 | 53,7 | 3 / 4 | = | 1r | Coalició |
| 2023 | 6.765 | 54,7 | 3 / 4 | = | 1r | Suport extern |

### Cabildo de La Gomera

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Pos. | Govern |
| 2015 | 5.972 | 50,19 | 10 / 17 | | 1r | Majoria |
| 2019 | 6.969 | 57,0 | 11 / 17 | 1 | 1r | Majoria |
| 2023 | 6.847 | 58,5 | 11 / 17 | = | 1r | Majoria |

## Referències

* ↑ «La Agrupación Socialista Gomera concurrirá en solitario en las elecciones de 2019» (en castellà). Efe, 12-05-2018. [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «ASG gobernará en tres municipios, CC en dos y el PSOE en uno de La Gomera» (en castellà). Efe, 13-06-2015. [Consulta: 20 juliol 2024].
# Agustí Auqué Figueres

Agustí Auqué Figueres (Reus 9 de desembre de 1842 - Reus, principis del segle xx) va ser un artista picapedrer i escultor català.
Era fill de Macià Auqué, teixidor, i de Francesca Figueres, tots dos reusencs. Tenia establert el taller de picapedrer al carrer de sant Pere d'Alcàntara (avui de Llovera), i va ser pare de l'escultor Josep Auqué Masquef.
És conegut per haver esculpit en pedra la figura del déu Cronos (la gent de Reus l'anomena el «Peret de la dalla») que es va situar al capdamunt de la façana d'entrada del Cementiri de Reus. L'estàtua la va fer basant-se en un dibuix de l'escultor Roig i Solé, l'any 1870. L'escultor li va posar per títol «El Temps».
Aquesta escultura presidia la façana del cementiri reusenc des de la seva inauguració, i recordava als visitants el caràcter no confessional del recinte. L'any 1939, amb la victòria franquista i la consegüent cristianització de tots els símbols funeraris, l'estàtua va ser retirada del seu lloc original i va ser substituïda per una gran creu cristiana. L'any 2004 l'obra original es va restaurar i dipositar a l'interior del cementiri, on es pot observar actualment, i dos anys més tard, el 2006, una rèplica del «Peret» es va col·locar novament a la façana principal.

## Referències

* 1 2 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: L'Ajuntament, 1991, p. 68.
* ↑ «Visites nocturnes al Cementiri General de Reus». Serveis Funeraris de Reus. Arxivat de l'original el 2014-10-27. [Consulta: 27-X-2014].
# Agustí Castellví i Canalies

Agustí Castellví i Canalies, nascut al segle xix a Molins de Rei i establert a Saragossa, va ser l'inventor del fre per a trens Castellvi.
L'agost de 1859 presenta la patent "Màquina-fre per a detenir la marxa i la força dels trens". El nou sistema era força innovador, ja que permetia reduir enormement la distància de frenat dels trens. Així, en les proves que es feren del sistema el 12 de juliol de 1860, amb unes velocitats entre 41 i 50 Km/h el fre Castellví va aconseguir parar el tren amb entre 78 i 198 metres, metre que amb la prova comparativa amb els frens habituals el tren va parar després de 804 metres.
Més proves es varen fer en anys subsegüents, arribant a la conclusió que els frens Castellví eren superiors als models més enginyosos de l'època representats pels frens Guérin, d'origen francès, d'acord amb els enginyers que en varen fer les proves, principalment a la línia Barcelona-Saragossa.
La patent es va aprovar el 4 de juliol del 1862 i se li va concedir a Castellví, que va crear la societat Castellví y Cía per tal d'explotar el fre Castellví.
El 1862 es va establir com obligatori l'ús del fre Castellví a tots els trens de l'estat espanyol.

## Referències

* ↑ Salvadó, Ignasi Forcada i. Itineraris per Collserola. L'Abadia de Montserrat, 2004-06, p. 57. ISBN 978-84-8415-618-5.
* 1 2 Letras de Deusto (en castellà). Facultad de Filosofía y Letras, Universidad de Deusto., 1998, p. 124.
* ↑ Angelon, Manuel. Isabel II: historia de la reina de España (en castellà). I. López Bernagosi, 1862, p. 584.
* ↑ Castellví, Agustín. Freno para los caminos de hierro: inventado por D. Agustin Castellví ... (en castellà). A.P. Dubrull, 1862.
* ↑ Matilla Quizá, Maria Jesús; Sáiz González, José Patricio «Los frenos: una preocupación fundamental». VII Congreso internacional para la conservación del patrimonio industrial, 9-1992, pàg. 292.
* ↑ Matallana, Mariano. Vocabulario descriptivo de ferro-carriles (en castellà). R. Gallifa, 1863, p. 115-116.
* ↑ Memoria presentada al Gobierno por la Comisión Especial encargada de proponer el Plan General de Ferro-Carriles (en castellà). Imp. y Estereotipia de M. Rivadeneyra, 1867, p. 64.
# Agustín Castejón Roy

Agustín Castejón Roy (Madrid, 29 de gener de 1931 - Barcelona, 12 de desembre de 2023) va ser un polític espanyol, governador civil de Tarragona durant la transició espanyola.
Membre de l'Organització Juvenil de FET y de las JONS, en la seva joventut va ser instructor del Frente de Juventudes i va arribar a ocupar càrrecs destacats en el moviment juvenil falangista. El 1950 es va establir a Barcelona, es llicencià en Dret, va exercir d'empresari i es va vincular al Banc de Girona. L'abril de 1976 fou nomenat governador civil de Tarragona. Durant el seu mandat va dur a terme una política repressiva contra l'oposició antifranquista: va prohibir una conferència de Josep Andreu i Abelló al Centre de Lectura de Reus, va prohibir la diada de l'Onze de Setembre que va acabar a Reus amb l'actuació d'antiavalots i uns quants detinguts, i també la Marxa de la Llibertat. Això i les protestes organitzades al camp tarragoní per la incipient Unió de Pagesos van forçar la seva destitució el gener de 1977. Després es retirà als seus negocis i no ocupà cap càrrec públic, però continuà vinculat a l'extrema dreta com a president de Juntas Españolas i vicepresident de la Fundación Francisco Franco, de la qual havia estat fundador i patró. També ha promogut una Fundación José Antonio i la Plataforma 2003. Malgrat la seva edat avançada, a la dècada del 2010 encara intervenia en activitats de l'extrema dreta espanyola contra el procés independentista català.
En els anys vuitanta va presidir La Farga Lacambra juntament amb els seus socis Alberto Tarifa, Vicente Fisas Comella i Oriol Guixà Arderiu.

## Referències

* 1 2 Perez, Pituca. «Fallece Agustín Castejón Roy» (en castellà), 12-12-2023. [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ Memoria histórica olvidada: El camarada Jesús Polanco Arxivat 2019-01-02 a Wayback Machine., El Correo de Madrid, 5 de novembre de 2018
* ↑ Real Decreto 696/1976, de 9 de abril, por el que se nombra Gobernador civil y Jefe provincial de Tarragona a don Agustín Castejón Roy.
* ↑ Jordi Escoda i Vilà Un personatge nefast a Memòria històrica d'un reusenc: la transició, p.53-56
* ↑ Cristian Ferrer González luitadors quotidians: L'antifranquisme, el canvi polític i la construcció de la democràcia al Montsià, p. 96
* ↑ Entrevista a Agustín Castejón Roy Arxivat 2019-01-02 a Wayback Machine. al web de la FFF
* ↑ Agustín Castejón, ex gobernador civil de Tarragona, el jueves en ‘La Ratonera’, Alerta Digital, 15 de gener de 2013
* ↑ «Creando Lazos, informe de sostenibilidad 2008» (en castellà). La Farga Group.