OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Rhein-Berg

El Districte de Rhein-Berg (Rheinisch-Bergischer Kreis, en alemany) és un Kreis (districte) situat al mig del Land de Rin del Nord-Westfàlia, Alemanya. Està envoltat pels districtes de Oberbergischer Kreis i Rhein-Sieg, i les ciutats de Colònia, Leverkusen, Solingen i Remscheid.

## Història

L'àrea del Bergisches Land va pertànyer al Ducat de Berg durant la major part de l'edat mitjana i, per tant, el nom del districte deriva d'aquest.
L'any 1816, quan tota l'àrea del Rheinland passà a formar part de Prússia, es van crear els districtes de Wipperfürth, Mülheim, Lennep, Opladen i Solingen a l'àrea que ara ocupa el districte Rheinisch-Bergischer Kreis. L'any 1819, Opladen i Solingen van unir-se en un districte de Solingen més gran. L'any 1929 es va crear el nou districte de Rhein-Wupper i molts municipis es van incorporar a les ciutats de Wuppertal, Remscheid i Solingen. El 1932, el districtes de Mülheim i Wipperfürth es van unir per formar l'antic Rheinisch-Bergische Kreis. Finalment, el 1975, la major part de l'àrea dels dos districtes Rhein-Wupper i Rheinisch-Bergisch es van unir per formar l'actual districte.

## Geografia

El districte forma la part occidental del Bergisches Land, metre que els turons del Sauerland baixen fins a la vall del Rin.

## Ciutats i municipis

| Nom | Tipus | Superfície km² | Habitants |
| Bergisch Gladbach | Ciutat gran que pertany a un districte | 83,12 | 110.157 |
| Burscheid | Ciutat mitjana que pertany a un districte | 27,38 | 18.151 |
| Kürten | Municipi (Gemeinde) | 67,50 | 19.615 |
| Leichlingen | Ciutat mitjana que pertany a un districte | 37,33 | 27.824 |
| Odenthal | Municipi (Gemeinde) | 39,97 | 14.862 |
| Overath | Ciutat mitjana que pertany a un districte | 68,80 | 26.954 |
| Rösrath | Ciutat mitjana que pertany a un districte | 38,81 | 28.251 |
| Wermelskirchen | Ciutat mitjana que pertany a un districte | 74,66 | 34.521 |
| Districte | Total | 437,57 | 280.335 |
Estadístiques de població i superfície del Landesamt für Datenverarbeitung und Statistik NRW, a 30 de juny de 2015

## Política
### Eleccions i Kreistag

Resultats de les eleccions al Districte de Rhein-Berg (en tant per cent) :
| Partit | BT$^*$ 2005 | LT$^*$ 2005 | Kom.$^*$ 2004 | EU$^*$ 2004 |
| CDU | 37,0 | 47,1 | 40,4 | 45,7 |
| SPD | 33,6 | 31,9 | 27,8 | 21,4 |
| B90/Grüne | 8,8 | 7,1 | 12,1 | 14,4 |
| FDP | 14,1 | 9,6 | 10,0 | 10,4 |
| Die Linke | 4,1 | 0,8 | - | 1,6 |
| UWG Rhein-Berg | - | - | 6,2 | - |
| FUWG | - | - | 1,7 | - |
| Bürgerforum | - | - | 1,8 | - |
| Altres/Nuls | 2,4 | 3,5 | - | 6,5 |
$^*$ BT= Eleccions al Bundestag; LT = Eleccions al Landtag; Kom. = Eleccions municipals (Kommune); EU = Eleccions europees.
El Kreistag (parlament del districte) té 62 escons que es reparteixen de la següent manera:
* CDU = 25 escons
* SPD = 17 escons
* Bündnis 90/Die Grünen = 8 escons
* FDP = 6 escons
* UWG Rhein-Berg = 4 escons
* FUWG = 1 escó
* Bürgerforum = 1 escó

## Referències

* ↑ Resultats de les eleccions al Kreistag de 2004
* ↑ Distribució dels escons del Kreistag segons les dades del web del districte

## Enllaços externs

* Pàgina oficial (alemany)
# Badia de Portlligat

La badia de Portlligat és una badia del municipi de Cadaqués (Alt Empordà), dins del Parc Natural del Cap de Creus, formada per la península s'Oliguera, amb la punta des Vailet, al sud, i es cap de sa Guineu, amb la punta de Portlligat, al nord. Queda protegida per l'illa de Portlligat i l'illa sa Farnera, per aquest motiu la badia era un refugi per a molts pescadors de Cadaqués. Actualment encara es poden veure algunes barques de pescadors varades a la platja de Portlligat. Des del mar es pot accedir a la badia pel canal que s'obre entre Sa Farnera i el litoral o bé pel de ses Boquelles, de menys profunditat, entre l'illa de Portlligat i el litoral.
Al fons de la badia hi ha la platja de Portlligat, amb el petit nucli de Portlligat, un antic grup de cases de pescadors, que el pintor Salvador Dalí convertí en el seu habitatge, i des d'on pintà molts dels seus famosos quadres. Actualment és la Casa-Museu Salvador Dalí.
La badia ha estat inspiració també de poetes:
| « | Amb ta petita amiga La Farnera vigiles el portal de Portlligat; ton pare, el Cap, ta mare l'Oliguera et guarden amb amor al seu costat. | » |
| — Víctor Rahola |||

## Referències

* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava. De Cadaqués al Port de la Selva. Valls: Cossetània, maig 2016, p. 54-55. ISBN 978-84-9034-407-1.
* ↑ Pla, Josep. La Costa Brava. labutxaca, 2009, p. 336. ISBN 978-84-92549-76-4.
* 1 2 «Badia de Portlligat». Endrets.
* ↑ «Portlligat». Catalunya.com.
# Bernardo Rodríguez Arias

Bernardo Rodríguez Arias, conegut com a Berni Rodríguez, (Màlaga, 7 de juny de 1980) és un jugador de bàsquet espanyol, ja retirat, guanyador d'una medalla olímpica.
S'inicià jugant a l'Unicaja Málaga, equip on va jugar durant 13 temporades. El juny de 2012 decidí deixar Màlaga i l'equip li retirà la seva samarreta amb el número 5. Tot seguit fitxà per l'UCAM Múrcia, on jugà amb el número 41. Es retirà a la fi de la temporada 2015-16 després de jugar dues temporades al Baloncesto Sevilla.
Cinc dies després d'anunciar la seva retirada del bàsquet professional va fitxar com a director esportiu del Baloncesto Sevilla.

## Carrera esportiva
### A nivell de clubs

| Anys | Clubs | Lliga |
| 1998-2012 | Unicaja Málaga | Lliga ACB |
| 2012-2014 | UCAM Múrcia | Lliga ACB |
| 2014-2016 | Baloncesto Sevilla | Lliga ACB |
Títols amb l'Unicaja Málaga:
* 1 Lliga ACB de bàsquet: 2005/06
* 1 Copa del Rei de bàsquet: 2004/05
* 1 Copa Korac: 2000/01

### Amb la selecció nacional

Va participar, als 28 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina), on va aconseguir guanyar la medalla de plata amb la selecció de bàsquet d'Espanya.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat una medalla d'or en el Campionat del Món de bàsquet masculí i una medalla de plata en el Campionat d'Europa.

## Referències

* ↑ El Unicaja retira el dorsal 5 en honor a Berni Rodríguez Arxivat 2012-06-27 a Wayback Machine. Unicaja website. 26 June 2012
* ↑ «En Murcia me guardaron el número 5, pero he pedido el 41 porque el 5 será siempre el que llevé en el Unicaja» La Opinión de Málaga. 5 August 2012
* ↑ «Berni Rodriguez retires at age 36», 22-07-2016. [Consulta: 25 juliol 2016].
* ↑ «Berni Rodríguez, nuevo director deportivo del Baloncesto Sevilla» (en castellà), 27-07-2016. Arxivat de l'original el 22 d’agost 2016. [Consulta: 27 juliol 2016].
* 1 2 «Olympedia – Berni Rodríguez». [Consulta: 11 febrer 2024].
# Green Park

Green Park (oficialment The Green Park) és un dels parcs del centre de Londres, a Anglaterra, així com un dels vuit parcs reials (Royal Parks) de Londres. S'allarga sobre una superfície equivalent a 53 acres, i era originalment un terreny pantanós que servia per enterrar els leprosos de l'hospital Sant James's de la vora. Va ser tancat per primer cop en el transcurs del segle xvi per Enric VIII. El 1668, Carles II en va fer un parc reial, condicionant els principals passeigs del parc.
És entre Hyde Park i St. James's Park que formen amb Kensington Gardens i els jardins del Palau de Buckingham una continuïtat gairebé ininterrompuda d'espais oberts estenent-se de Whitehall i de Victoria Station a Kensington i Notting Hill. Contràriament als parcs veïns, Green Park no conté ni llac, ni estàtua, ni font (exceptuat el Canada Memorial de Pierre Granche), però està constituït completament d'espais boscosos.
El parc de forma triangular es beneficia d'una situació incomparable, ja que es troba a ple cor de Westminster. Troba St. James's Park a l'alçada de Queen's Gardens amb el Victoria Memorial al centre, a la banda oposada de l'entrada de Buckingham Palace del qual és separat així com del jardí adjacent per Constitution Hill al sud. Al sud del parc hi ha l'avinguda cerimonial The Mall així com les construccions St. James's Palace i Clarence House que miren el parc que s'estén a l'Est. A l'extremitat oest d'aquest carrer, hi ha Hyde Park Corner que fa d'unió amb Hyde Park. La part nord-oest és delimitada per Piccadilly Street, hi destaca en aquesta artèria, l'ambaixada del Japó. Finalment, el tercer carrer que voreja el parc és el carrer de vianants de Queen's Walk i els seus elegants immobles. En particular, a la intersecció de Piccadilly Street i de Queen's walk hi ha el cèlebre hotel Ritz.

## Enllaços externs

* Royal Parks website: Green Park Arxivat 2006-04-13 a Wayback Machine.
* Canada Memorial a Flickr
# Grothusenkoog

Grothusenkoog (danès Grothusen Kog) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Eiderstedt, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Està situat a uns 13 km a l'oest de Tönning, a la península d'Eiderstedt.
# Badrulchau

Badrulchau (Bai ra Ngerulchau) és un conjunt arqueològic de l'illa de Babeldaob, a la República de Palau caracteritzat per l'existència de 37 monòlits de pedra amb formes antropomorfes situades en un sistema de terrasses. Les diverses cares estan col·locades com si vigilessin les columnes.

## Descripció

Aquestes ruïnes es troben a Badr Luau, província d'Alcolon, al vessant oriental d'un turó. Hi ha dues fileres de pilars de pedra amb cims còncaus orientats a la mateixa direcció, una situada al nord i al sud, i una altra a l'est i a l'oest.
Es desconeix la finalitat d'aquests pilars de pedra, però com que els pilars de pedra són còncaus en la mateixa direcció, hi ha la teoria que podrien haver estat els fonaments d'un Bai, un edifici tradicional de Palau. Són unes ruïnes que tenen certa singularitat, ja que a la zona no n'hi ha d'altres de similars que permetin establir relacions.
Hi ha molts dubtes sobre el seu origen i la seva història i significat.

## Història

Són les restes més antigues que s'han trobat a Palau, ja que s'han trobat datacions del 161 aC i del 1665 aC. Les excavacions han pogut localitzar també altes quantitats de terrissa i carbó vegetal.
L'indret no ha estat danyat per construccions i està en bones condicions. El 1997 no hi arribava cap carretera i calia arribar-hi a peu.

## Llegenda

Segons unaa llegenda, la formació d'aquest conjunt va ser fet amb pedres extretes de Lukes, una zona entre Peleliu i Angaur. Des d'aquest indret els déus van portar les pedres a Ngarchelong per fer la construcció. Medechii Belau, un déu trampós, va utilitzar màgia per accelerar en la seva feina i va fer cantar un gall per anunciar l'alba. Això va fer que els déus abandonessin la construcció, deixant les peces del Bai disperses per diferents zones de Palau. Per això es diu que parts de Badrulchau, altres pedres similars, es troben en altres llocs del país.

## Galeria d'imatges

* Vista panoràmica de les ruïnes
* Grup de columnes
* Cara de pedra
* Cara de pedra
* Cara de pedra

## Referències

* ↑ Holyoak, Lorne. Ethnographic and Oral History Survey of Ngarchelong State, Republic of Palau (en anglès). Palau Bureau of Arts and Culture and Historic Preservation Office, 2005, p. 44.
* ↑ Scubarob, Dr. «Stone Face Monoliths of Palau» (en anglès). [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ USA, IBP. Palau Investment and Business Guide Volume 1 Strategic and Practical Information (en anglès). Lulu.com, 2013-08, p. 221. ISBN 978-1-4387-6844-1.
* 1 2 3 4 5 Snyder, David; Butler, Brian M. Palau Archaeology: Archaeology and Historic Preservation in Palau (en anglès). U.S. National Park Service, 1997, p. 45, 83.
* ↑ Isla: A Journal of Micronesian Studies (en anglès). University of Guam Press, 1992, p. 132.
* ↑ Morgan, William N. Prehistoric Architecture in Micronesia (en anglès). University of Texas Press, 2010-07-26, p. 17. ISBN 978-0-292-78621-9.
* ↑ Sellars, Simon. Applied Ballardianism: Memoir from a Parallel Universe (en anglès). MIT Press, 2019-01-15, p. 192. ISBN 978-0-9954550-9-2.
* ↑ «Badrulchau Stone Monoliths» (en anglès americà). [Consulta: 26 agost 2024].
# Bernd Eichwurzel

Bernd Eichwurzel (Oranienburg, 25 d'octubre de 1964) és un remer alemany, ja retirat, que va competir sota bandera de la República Democràtica Alemanya durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la prova del quatre amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del món de rem, tres d'or, una de plata i una de bronze, entre les edicions del 1983 i 1990, així com dos campionats de l'Alemanya Oriental.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bernd Eichwurzel». [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «World Rowing - Bernd EICHWURZEL» (en anglès). [Consulta: 18 abril 2024].
# Dictam de Creta

El Dictam de Creta (Origanum dictamnus) és una planta perenne i aromàtica que floreix a l'estiu. Només creix salvatge a les muntanyes i les gorges de l'illa de Creta.Actualment, el dictam salvatge és difícil de trobar i està protegit per llei per intentar evitar la seva extinció.

## Usos

Els ingredients primaris del seu oli essencial eren carvacrol (68,96%), β-felandrè (18,34%) i p-cimè (4,68%). Per aquest motiu es pot utilitzar per aromatitzar productes farmacèutics, perfums, i licors, i també per fer-ne infusions i productes de bellesa.
Actualment, i donada la important demanda, també es cultiva a Embaros, al municipi de Viannos, a la prefectura d'Iràklio.

## Història

El nom de la planta ve de les muntanyes Dikti, on creix naturalment. En grec s'anomena δίκταμο ['ðiktamo], però en dialecte cretenc έρωντας ['erondas] amor. Diu la tradició que només els joves més enamorats eren capaços de jugar-se la vida grimpant per les parets de les gorges per intentar portar aquesta planta a l'estimada com una penyora d'amor.
Àntigament es creia que aquesta planta era capaç de guarir ferides, i Aristòtil creia que les cabres salvatges de Creta ferides de fletxa buscaven la planta per lliurar-se'n (cita de 612a, Història dels animals, Volum 3, edició Fundació Bernat Metge):
       ... a Creta, segons es diu, les cabres salvatges quan són ferides per un dard, busquen el dictam, planta que sembla tenir la propietat de fer sortir les fletxes clavades al cos.

## Referències

* ↑ «Dittany of Crete». Encyclopedia of Life. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Origanum dictamnus L» (en anglès). Plants of the World Online | Kew Science. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ IUCN «Origanum dictamnus: Delipetrou, P. & Bazos, I.» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species 2011, 13-04-2011. DOI: 10.2305/iucn.uk.2011-2.rlts.t162352a5578153.en.
* ↑ Skrubis, Byron «Origanum dictamus L., a Greek native plant». Journal of Ethnopharmacology, 1, 4, 01-12-1979, pàg. 411–415. DOI: 10.1016/S0378-8741(79)80006-9. ISSN: 0378-8741.
* ↑ Liolios, C. C.; Gortzi, O.; Lalas, S.; Tsaknis, J.; Chinou, I. «Liposomal incorporation of carvacrol and thymol isolated from the essential oil of Origanum dictamnus L. and in vitro antimicrobial activity». Food Chemistry, 112, 1, 01-01-2009, pàg. 77–83. DOI: 10.1016/j.foodchem.2008.05.060. ISSN: 0308-8146.
* ↑ Varsani, Myrto; Graikou, Konstantia; Velegraki, Aristea; Chinou, Ioanna «Phytochemical Analysis and Antimicrobial Activity of Origanum dictamnus Traditional Herbal Tea (decoction)» (en anglès). Natural Product Communications, 12, 11, 11-2017, pàg. 1934578X1701201. DOI: 10.1177/1934578X1701201139. ISSN: 1934-578X.
* ↑ Solomou, Alexandra D.; Fountouli, Anastasia; Molla, Aikaterini; Petrakis, Manolis; Manolikaki, Ioanna «Ecology, Cultivation, and Utilization of the Dittany of Crete (Origanum dictamnus L.) from Ancient Times to the Present: A Short Review» (en anglès). Agronomy, 14, 5, 5-2024, pàg. 1066. DOI: 10.3390/agronomy14051066. ISSN: 2073-4395.
* ↑ Miller, Allison. «Plant of the Month: Dittany» (en anglès americà). daily.jstor.org, 23-09-2020. [Consulta: 25 agost 2024].
# Högel

Högel (frisó septentrional Höögel, danès Høgel) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 20 kilòmetres al nord-est d'Husum i 25 kilòmetres al nord-oest de Niebüll.
# Bernt Johansson

Bernt Johansson (Göteborg, 18 d'abril de 1953) és un ciclista suec, ja retirat, que fou professional entre 1977 i 1981.
Com a ciclista amateur aconseguí importants èxits, tant a nivell nacional, amb diversos campionats de Suècia, com internacionals, on destaca, per damunt de tot, la medalla d'or aconseguida als Jocs Olímpics de Mont-real de 1976 en la prova de ciclisme en ruta. Per aquest èxit fou guardonat amb la Svenska Dagbladets guldmedalj de 1976.
El 1977 va fer el salt al professionalisme, destacant els triomfs a la Volta a Llevant d'aquell mateix any i dues etapes al Giro d'Itàlia de 1979.

## Palmarès

* 1973
** Campió de Suècia en relleus (amb Lennart Johansson i Stig Gustavsson)
** Campió de Suècia de contrarellotge per equips (amb Lennart Johansson i Anders Gåvertsson)
** 1r a Sex-Dagars i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa del Tour d'Algèria
* 1974
** Campió del món de contrarellotge per equips (amb Tord Filipsson, Lennart Fagerlund i Sven-Ake Nilsson)
** Campió de Suècia en ruta
* 1975
** Campió de Suècia de contrarellotge per equips (amb Lennart Fagerlund i Lennart Johansson)
** 1r a la Milk Race i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa de la Sex-Dagars
* 1976
** Campió olímpic de la prova en línia
** Campió de Suècia de contrarellotge per equips (amb Lennart Fagerlund i Lennart Johansson)
** Vencedor d'una etapa de la Milk Race
* 1977
** 1r a la Volta a Llevant i vencedor d'una etapa
** 1r al GP Forli
** 1r al Trofeu Baracchi (amb Carmelo Barone)
* 1978
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
** 1r al GP Forli
** 1r al Giro dell'Emilia
* 1979
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
** Vencedor de 2 etapes al Giro d'Itàlia
* 1980
** 1r al Giro del Lazio
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia

## Resultats al Giro d'Itàlia

* 1977. 20è de la classificació general
* 1978. 9è de la classificació general
* 1979. 3r de la classificació general. Vencedor de 2 etapes
* 1980. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1979. Abandona (3a etapa)

## Referències

* ↑ «JOHANSSON Bernt (Bernt Harry)». [Consulta: 2 desembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Bernt Johansson». [Consulta: 2 desembre 2024].
* ↑ «Bernt Johansson - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 2 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Bernt Johansson a sitiodeciclismo.net
# Otto mesi in due ore

Otto mesi in due ore és una òpera en tres actes de Gaetano Donizetti, amb llibret de Domenico Gilardoni. S'estrenà al Teatro Nuovo de Nàpols el 13 de maig de 1827.
Òperes de Gaetano Donizetti :
Il Pigmalione (1816)
Enrico di Borgogna (1818)
Pietro il grande (1819)
Zoraida di Granata (1822)
La zingara (1822)
Alfredo il grande (1823)
L'ajo nell'imbarazzo (1824)
Emilia di Liverpool (1824)
Alahor in Granata (1826)
Don Gregorio (1826)
Elvida (1826)
Gabriella di Vergy (1826)
Olivo e Pasquale (1827)
Otto mesi in due ore (1827)
Il borgomastro di Saardam (1827)
L'esule di Roma (1828)
Alina, regina di Golconda (1828)
Gianni di Calais (1828)
Il castello di Kenilworth (1829)
Il diluvio universale (1830)
Imelda de' Lambertazzi (1830)
Anna Bolena (1830)
Le convenienze ed inconvenienze teatrali (1831)
Gianni di Parigi (1831)
Francesca di Foix (1831)
Fausta (1832)
Ugo, conte di Parigi (1832)
L'elisir d'amore (1832)
Sancia di Castiglia (1832)
Il furioso all'isola di San Domingo (1833)
Parisina d'Este (1833)
Torquato Tasso (1833)
Lucrezia Borgia (1833)
Rosmonda d'Inghilterra (1834)
Gemma di Vergy (1834)
Marino Faliero (1835)
Maria Stuarda (1835)
Lucia di Lammermoor (1835)
Belisario (1836)
Il campanello (1836)
Betly, o La capanna svizzera (1836)
L'assedio di Calais (1836)
Roberto Devereux (1837)
Maria de Rudenz (1838)
Poliuto (1838)
Pia de' Tolomei (1838)
Le duc d'Albe (1839)
La fille du régiment (1840)
Les martyrs (1840)
La favorita (1840)
Adelia (1841)
Rita (1841)
Maria Padilla (1841)
Linda di Chamounix (1842)
Caterina Cornaro (1844)
Don Pasquale (1843)
Maria di Rohan (1843)
Dom Sébastien (1843) :
# Radtkeïta

La radtkeïta és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor d'Arthur Sears Radtke (25 de setembre de 1936 - 21 de juliol de 2004), geòleg de Palo Alto, Califòrnia, en reconeixement de la seva llarga investigació sobre els disseminats dipòsits d'or tipus Carlin.

## Característiques

La radtkeïta és un sulfur de fórmula química Hg$^{2+}$₃S₂ICl. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1989, i la primera publicació data del 1991. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 2 i 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la radtkeïta pertany a «02.FC: Sulfurs d'arsènic, àlcalis, sulfurs amb halurs, òxids, hidròxid, H₂O, amb Cl, Br, I (halogenurs-sulfurs)» juntament amb els següents minerals: djerfisherita, talfenisita, owensita, bartonita, clorbartonita, arzakita, corderoïta, grechishchevita, lavrentievita, kenhsuïta, capgaronnita, perroudita, iltisita, demicheleïta-(Br) i demicheleïta-(Cl).
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la Institució Smithsonian, a Washington DC, amb el número de catàleg: nmnh 168450.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina McDermitt, situada al districte miner d'Opalite, al comtat de Humboldt (Nevada, Estats Units). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Radtkeite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 desembre 2019].
# El gall d'or

El gall d'or és una òpera en tres actes de Nikolai Rimski-Kórsakov, amb llibret de Vladímir Belski, basat en l'obra homònima d'Aleksandr Puixkin. S'estrenà al Teatre Solodovnikov de Moscou el 24 d'octubre de 1909.
Fou l'última de les òperes de Rimski-Kórsakov. Basada en un conte, és una sàtira hàbilment disfressada de la corrupta cort del tsar Nicolau II i els seus incompetents caps militars. L'òpera fou víctima de la censura i la pugna del músic abans de la seva estrena el 1907.

## Argument

En la cort, un astròleg presenta a un indolent rei Dodon un gall daurat capaç d'avisar dels imminents perills. El cant del gall alerta a la cort d'una possible invasió; el rei promet concedir a l'astròleg qualsevol desig. Quan Dodon és derrotat en el camp de batalla, la reina de Shemaja apareix per entonar el seu seductor Himne al Sol. Bojament enamorat, Dodon la demana en matrimoni, però l'astròleg reclama a la reina en recompensa pel gall màgic. Dodon assassina a l'astròleg, i el gall picoteja al rei fins a matar-lo. Apareix llavors l'astròleg per a confirmar davant del públic que tot el succeït només era una broma.
Rimski-Kórsakov es deixa anar en aquesta obra al seu gust pel cromatisme orquestral i els temes exòtics. Avui dia no existeix cap versió en àudio de l'òpera sencera, però sí de la Suite. Els seus quatre moviments presenten al rei Dodon en el seu palau, en el camp de batalla, amb la reina de Shemaja, en la festa del desposori i en la seva mort.
El 1956 la companyia Merury Living Presence desplaçà els seus equips de gravació des dels Estats Units fins a Londres per a unes sessions de gravació amb l'Orquestra Simfònica de Londres i el seu prestigiós director Antal Dorati. Els enginyers varen romandre al marge: l'equilibri i la dinàmica interpretativa foren confiats al director, amb resultats musicals òptims.

## Bibliografia

* 1001 Discos de Música Clásica que hay que escuchar antes de morir, de Matthew Rye-Luis Suñén, pag. 554. Editorial Grijalbo

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
Òperes de Rimski-Kórsakov :
La donzella de Pskov (1873)
La nit de maig (1880)
La donzella de neu (1881)
Mlada (1890)
Nit de Nadal (1895)
Sadkó (1896)
Mozart i Salieri (1898)
La boiarda Vera Xeloga (1898)
La núvia del tsar (1898)
El conte del tsar Saltan (1900)
Servília (1901)
Kasxei l'immortal (1902)
Pan voievoda (1903)
La llegenda de la ciutat invisible de Kítej (1905)
El gall d'or (1907) :