OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cloud Lake

Cloud Lake és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 167 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cloud Lake tenia 167 habitants, 62 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 1.074,7 habitants per km².
Dels 62 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,5% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 27,5% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.625 $ i la renda mediana per família de 57.292 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 30.833 $. La renda per capita de la població era de 24.311 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cloud Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cloud Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tepehuans

Els tepehuans són un poble indígena de Mèxic que parla una llengua uto-asteca. Estan dividits en dos grups: els tepahuans del nord, que habiten al sud de l'estat de Chihuahua (més emparentats amb els tarahumares) i els tepahuans del sud que habiten als estats de Durango, Nayarit i Jalisco. "Tepahuans" prové del nàhuatl tépetl, "muntanya" i huan, una partícula possessiva; per tant significa "gent de les muntanyes".

## Idioma

El 1997 hi havia 30.000 parlants de tepahuan monolingües. Els tepahuans es diuen o'dam en la seva llengua i, per tant, també són coneguts a Mèxic com els ódami. De la seva llengua n'hi ha diversos dialectes. Estaven dividits en tres branques:
* Tepehuans del nord
* Tepehuans del sud
* Tepecanos

## Territori

Des de temps immemorials ocuparen les planures i vessants des de Parral, Chih., fins als límits amb Zacatecas. Entre els llocs on s'assenta més població hi ha: San Bernardillo de Milpillas chico, San Francisco de Lajas, Taxicaringa, Teneraca, San. Francisco de Ocotán, entre altres a l'Estat de Durango.

## Història

Foren obligats a extraure plata per als espanyols, i el 1616 es van rebel·lar amb tarahumares, acaxes i xicies. Un bruixot els va dir que era enviat pels déus i els va prometre eterna joventut, el paradís i cacera abundant. Uns 25.00 revoltats dirigits pel seu cabdill messiànic Quautlatas ocuparen Zape, Ganacevi i marxaren sobre Durango, però el 1617 foren vençuts en una guerra d'extermini. Els supervivents foren esclavitzats.

## Referències

* ↑ Censo Comisión nacional para el desarrollo de los pueblos indígenas
* 1 2 "Tepehuan, Northern." Ethnologue. Retrieved 26 June 2012.
* 1 2 "Tepehuan, Southeastern." Ethnologue. Retrieved 26 June 2012.

## Bibliografia

* Deeds, Susan. Defiance and Deference in Mexico's Colonial North: Indians Under Spanish Rule in Nueva Vizcaya. (2003) University of Texas Press, Austin, TX. ISBN 0-292-70551-4

## Enllaços externs

* Pàgina dels Tepahuans del Sud del CDI Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine. en castellà
* Pàgina dels Tepahuans del Nord del CDI Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine. en castellà
# Districte d'East Garo Hills

El districte d'East Garo Hills és una divisió administrativa de Meghalaya (Índia), amb capital a Williamnagar. Té una superfície de 2.603 km² i una població (2001) de 250.582 habitants.
Administrativament està format per una sola subdivisió (Resubelpara) i 5 blocks de desenvolupament:
* Samanda
* Songsak
* Dambo-Rongjeng
* Resubelpara
* Kharkutta
Les dues úniques ciutats i municipis són Williamnagar i Resubelpara.
Les muntanyes principals són les d'Arbella amb una altura màxima de 699 metres; la vall del riu Simsang corre per la part sud del districte amb el riu Simsang que és el més important de les muntanyes Garo. Altres rius són el Manda (Dudhnoi), Ildek, Didram i Damring (Krishnoi), tots els quals, a diferència del Simsang, corren cap al nord en direcció al Brahmaputra.
Hi ha un consell Autònom del Districte de Garo Hills, amb algunes competències en aquest districte.

## Referències

Portal del districte Arxivat 2008-06-15 a Wayback Machine.
# Cantó de Fouesnant

El cantó de Fouesnant (bretó Kanton Fouenant) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 7 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Bénodet | Benoded | 2.750 | 10,53 | 29950 | 29006 |
| Clohars-Fouesnant | Kloar-Fouenant | 1.417 | 13,02 | 29950 | 29032 |
| Fouesnant | Fouenant | 8.076 | 32,76 | 29170 | 29058 |
| Gouesnac'h | Gouesnac'h | 2.119 | 17,07 | 29950 | 29060 |
| La Forêt-Fouesnant | Ar Forest-Fouenant | 2.809 | 18,53 | 29940 | 29057 |
| Pleuven | Plunenn | 2.356 | 13,69 | 29170 | 29161 |
| Saint-Évarzec | Sant-Evarzeg | 2.897 | 24,65 | 29170 | 29247 |
| Cantó | Fouenant | 22.424 | 130,25 | - | 2915 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 11.321 | 11.552 | 13.984 | 16.447 | 19.336 | 22.424 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Nathalie Conan | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Districte de South Goa

El districte de North Goa és una divisió administrativa de l'estat de Goa, amb capital a Margao. La superfície és de 1.966 km² i la població de 589.095 habitants (2001) Administrativament la formen 3 subdivisions (Margao, Mormugao i Quepem) i cinc talukes (Salsette o Salcete, Mormugao, Quepem, Sanguem i Canacona).

## Història

Goa era un districte de la província de l'Índia Portuguesa, subdividit en comarques, aquestes en municipis i aquestos en parroquies. Així va restar fins que fou conquerida per l'Índia i va ser integrada al territori de Goa, Daman i Diu, formant el 1965 un districte d'aquest territori. El 30 de maig de 1987 el districte fou elevat a categoria d'estat (Daman i Diu van restar territori) i es van crear dos districtes: North Goa i South Goa.

## Vegeu també

* Marmagao.

## Enllaços externs

* South Goa District Website
# Lincent

Lincent (en való Lîssin, en neerlandés Lijsem) és un municipi de Bèlgica a la província de Lieja a la regió valona.
Es troba al costat d'una via romana, però la presència d'una vil·la romana queda hipotètica. El poble va crear-se al segle xii, quan la primera església en estil romànic – avui en ruïnes – va construir-se. L'església actual, en estil neoromànic, dedicada a sant Pere data del segle xix.
L'administració revolucionària sota l'ocupació francesa va incorporar el poble al districte de Landen al departament de l'Ourte. El 1963 passà al districte de Waremme.
Lincent és un poble rural, al nord d'Haspengouw, una terra de conreu molt rica (blat, remolatxes…). A mig camí entre Lieja i Brussel·les, va esdevenir un dormitori, gràcies a les bones connexions ferroviàries i autoviàries.

## Entitats

* Lincent
* Racour (Raatshoven)
* Pellaines (Pellen)

## Llocs d'interès

* Musée d'Histoire et de la Vie d'Autrefois (Museu d'història i de la vida d'antany), situat en l'antiga escola municipal de Racour.
* La Ferme de Lincent, antic mas restaurat
* La ruïna de l'antiga església romànica
# Gumti

El Gumti, Gomti o Gomati (गोमती Gomtī) és un riu de l'Índia a Uttar Pradesh, afluent del Ganges. S'origina a Gomat Taal, prop de Madho Tanda a Pilibhit, Índia. Recorre 900 km per Uttar Pradesh i desguassa al riu sagrat. El riu és poc cabalós els primers 100 km, i fins a Mohamadi, però es va incrementant després de rebre el Gaihai, el Joknai i el Pawayan; a Mohamadi se li uneix el Sarayu; rep després altres afluents com el Kathna (de 145 km) i el Sarayan, prop de Sitapur. Més tard se li uneix el Sai prop de Jaunpur. Després passa per Lucknow, ciutat a la que abasteix d'aigua. A la sortida una resclosa forma un llac. Després de Lucknow passa per Barabanki, Sultanpur i Jaunpur; entre les 15 ciutats per les que passa hi ha Lucknow, Lakhimpur Kheri, Sultanpur, i Jaunpur (que divideix en dos parts). Després rep al Nin i passa prop de Benarés (Varanasi) i desguassa al Ganges prop de Saidpur al districte de Ghazipur. La seva conca és d'uns 20.000 km². A l'època del monsó causa de vegades inundacions (que foren especialment greus el setembre de 1894). És navegable quasi 800 km (fins a Mohamadi) però no hi ha gaire tràfic. Actualment està força contaminat per les aigües residuals i els abocaments industrials.

## Vegeu també

* Kalyanmal

## Enllaços externs

* Rius Sagrats Arxivat 2019-12-23 a Wayback Machine.
* "Sewage kills thousands of fish in north Indian river". Babu Lal Sharma, Associated Press, August 22, 2003 Arxivat de març 1, 2006, a Wayback Machine.
# Districte de Gwadar

El districte de Gwadar és una divisió administrativa de la província de Balutxistan al Pakistan. Fou creat l'1 de juliol de 1977 amb capital a la ciutat de Gwadar, dins la divisió de Makran (creada sobre la base del districte de Makran i dividida en tres districtes); anteriorment era un tehsil del districte de Makran. Segons el cens de 1998 el districte tenia 178.989 habitants i el 2005 s'estima en 250.000. La superfície és de 15.216 km².
Administrativament està format per subdivisions (dues: Gwadar i Pasni), quatre tehsils i un subtehsil
* Gwadar
** Gwadar
** Jiwani
** Suntsar (subtehsil)
* Pasni
** Pasni
** Ormara
# Xenia

A l'antiga Grècia, la xenia (en grec antic: ξενία) era un el concepte d'hospitalitat. La xenia era una relació institucionalitzada fonamentada en la generositat i la reciprocitat i manifestada en l'intercanvi de presents, i era entesa com a obligació moral i imperatiu polític. Es correspon al concepte romà de l'hospitium.
Inicialment, la xenia era un contracte d'hospitalitat que feien els caps o cabdills amb els reis. Els contraents escrivien els seus noms en una tauleta de metall o d'ivori, el trencaven per la meitat i en guardaven una part cadascú. Quan un cap, portador d'aquesta tauleta, reclamava l'hospitalitat o un simple servei, obtenia immediatament el que demanava. Més endavant, els ciutadans de les polis feren aliances anàlogues a aquesta, i així esdevengué un recurs per als casos de guerra o de proscripció.
A moltes ciutats de Grècia hi hagué magistrats (pròxens) encarregats de fer complir els deures de l'hospitalitat envers els habitants d'una altra ciutat amb la qual tenien contracte de xenia; aquests pròxens rebien a casa seva els estrangers, els atenien i jutjaven els seus litigis. Les seves funcions tenien gran analogia amb la dels cònsols romans.
L'expressió epí xenia s'emprava per designar la invitació a un àpat oficial, i en aquest sentit està molt vinculat a l'Àtica. A Atenes, com a la major part de les ciutats gregues, els banquets oficials se celebraven al pritaneu, llar de la ciutat. A Creta i a Esparta es troben invitacions a les sissícies, els banquets en comú dels ciutadans. L'expressió estava reservada als hostes estrangers: a Atenes es distingien la xenia del deipnon, que s'aplicava als atenesos. La xenia l'oferia gairebé sempre l'Estat.
El terme tenia, a més a més, una altra accepció: designava els regals fets als hostes per tal de renovar l'amistat i el dret d'hospitalitat. Així doncs, quan un ric rebia la visita d'un amic, li feia un regal i el preferit li'n corresponia amb un altre. Els romans, arran de la conquesta de Grècia, aplicaren el terme (llatí: hospitium) a les antigues estrenes de les Saturnals i, més endavant, als regals que els clients feien als advocats. A l'època del Baix Imperi eren els regals que, d'acord amb el costum asiàtic, es feien als governants.
El terme «xenia» s'ha trobat en papirs del segle iii aC en el sentit de 'presents oferts amb l'ocasió de la visita d'un rei o d'un alt funcionari', i a l'època romana té el significat precís de 'presents fets' o 'enviats oficials'. A l'època de l'Imperi Romà en particular, la xenia era molt usual a la vida privada; canvià lleugerament de sentit en llatinitzar-se per designar els regals o presents oferts als convidats al final d'un àpat de cerimònia.

## Referències

* ↑ Powell, Anton. The Greek world. Londres: Routledge, 1995. ISBN 0-203-04216-6.

## Bibliografia

* Poland, F. De legationibus Graecorum publicis, 1885.
* Boesch, P. Theoros: Untersuchung zur Epangelie griechister Feste, 1908.
* Larfeld, W. Handbuch der griech. Epigraphik, 1902 i 1907.
* Roussel, P. «Bulletin épigraphique». Revue des Études Grecques, XXVII, 1914.
* Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana, vol. LXX
# Cantó de Lanester

El cantó de Lanester (bretó Kanton Lannarstêr) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 1 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Lanester | Lannarstêr | 21.897 | 18.37 | 56600 | 56098 |
| Cantó | Lannarstêr | 21.897 | 18.37 | - | 5640 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 16.571 | 19.245 | 21.074 | 21.643 | 22.102 | 21.897 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Thérèse Thiéry | Divers gauche | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Vergara (Uruguai)

Vergara és una localitat de l'Uruguai, ubicada a 58 quilòmetres de la capital departamental, la ciutat de Treinta y Tres. És un centre poblat creat a vores del rierol del Parao, i fundat pel ciutadà brasiler José Fernández Vergara.
Si bé el procés fundacional va començar el 1890, la llei de creació 2.788 és del 10 de març de 1903. Actualment té una població aproximada de 3.986 habitants.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 2.824 | 2.826 | 3.380 | 3.983 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ (castellà) Instituto Nacional de Estadística (INE) Arxivat 2008-09-20 a Wayback Machine., població per grup d'edats, segons localitat i sexe (2004). Consultat el 30 de maig de 2009.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de Vergara, Uruguai (en castellà)
* Mapa, localització i clima (en anglès)
* Maplandia (en anglès)
* Collins World: Informació geogràfica (en anglès)
# José Javier Zubillaga Martínez

José Javier Zubillaga Martínez (Logronyo, 12 d'agost de 1959) és un exfutbolista i entrenador de futbol riojà. Com a futbolista ocupava la posició de migcampista.

## Trajectòria

Va militar a les files de la Reial Societat i del RCD Espanyol. Amb els bascos, va guanyar el títol de Lliga 81/82, en el qual només va aparèixer en vuit partits. Va ser suplent durant la resta de la seua estada a la Reial Societat.
Entre 1987 i 1991 juga al RCD Espanyol, tant a Primera com a Segona Divisió.
Després de la seua retirada, ha seguit vinculat al món del futbol, primer dins de l'equip tècnic del CD Logroñés. La temporada 06/07 entrena a la Real Unión de Irun i l'any següent a la UE Lleida.

## Palmarès

* Lliga: 1981-82
* Copa del Rei: 1986-87
* Supercopa espanyola: 1982

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# École des parents

L'École des parents, o École des Parents et des Educateurs és una associació creada a París l'any 1929 per Madame Vérine, pseudònim de Marguerite Lebrun (1883-1959), i posteriorment impulsada per André i Fernande lsambert.
La seva creació s'inspirà en les investigacions de Maria Montessori, Célestin Freinet, Anna Freud, Mélanie Klein i Winnicott, i tenia per objectiu, des d'un punt de vista principalment catòlic, la formació i educació dels pares i mares, en tant que, al seu torn, educadors dels infants. Apareix en el context del notable desenvolupament, als anys vint del segle xx de les ciències socials i, en especial, de la psicologia i de la psicoanàlisi del nen, i de la idea que les actituds dels pares i els seus errors educatius són susceptibles de provocar problemes als infants, impedint-los el desenvolupament de la seva personalitat, el que es considera que comporta la necessitat d'una educació dels pares. L'associació continua activa en l'actualitat, sota el nom d'École des Parents et des Educateurs.
A Catalunya, i en el context dels moviments catòlics progressistes sorgits de la JOC, apareix en els anys seixanta del segle xx un moviment denominat Escola Activa de Pares de Barcelona en el marc del qual s'emprenen iniciatives pioneres a l'època, d'impuls de la pedagogia activa i de l'escola nova, com la fundació de l'Escola Proa, al barri popular de La Bordeta de Barcelona, per part de l'Escola Activa de Pares Bordeta-Sant Medir.

## Referències

* 1 2 Poujol, Geneviève; Romer, Madeleine. «Margarite Vérine (1883 - 1959) Fondatrice de l'École des parents». A: Dictionnaire des militants, de l'éducation populaire à l'action culturelle (en francès). París: L'Harmattan, 1996.
* 1 2 Ohayon, Annick «L'École des Parents ou l'éducation des enfants éclairée par la pshycologie. 1929-1946» (en francès). [Consulta: 9 març 2015].
* ↑ Lloc web de l'École des Parents et des Educateurs.
* 1 2 «Entrevista a Josep Espinàs, exregidor del Districte Sants-Montjuïc». El3 - Portal de notícies de Sants-Montjuïc, 09-03-2014. [Consulta: 10 febrer 2015].
* ↑ Subirà i Rocamora, Manuel «L'Escola Proa i la parròquia de Sant Medir». [Barcelona], Any 11, núm. 34, 3-2008, p. 22-25. Arxivat de l'original el 2015-02-17 [Consulta: 9 març 2015].
Viccionari
# Pirarajá

Pirarajá, el nom complet de la qual és Santa María de Pirarajá, és una localitat de l'Uruguai, ubicada al nord-est del departament de Lavalleja. Va ser elevada a la categoria de "poble" (pueblo) el 22 de desembre de 1906 pel decret de llei No. 3.136.
Es troba a 74 metres sobre el nivell del mar.

## Població

Segons les dades del cens de 2011, Pirarajá tenia una població aproximada de 713 habitants.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 918 | 773 | 737 | 723 | 967 |

## Referències

* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine. (castellà)

## Enllaços externs

* Informació sobre Pirarajá (en anglès)
* INE Mapa de Pirarajá
# Cantó de Guer

El cantó de Guer (bretó Kanton Gwern-Porc'hoed) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 7 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Augan | Algam | 1.272 | 40,93 | 56800 | 56006 |
| Beignon | Benion | 818 | 24,87 | 56380 | 56012 |
| Guer | Gwern-Porc'hoed | 5.560 | 52,11 | 56380 | 56075 |
| Monteneuf | Monteneg | 660 | 30,62 | 56380 | 56136 |
| Porcaro | Porzh-Karozh | 510 | 15,73 | 56380 | 56180 |
| Réminiac | Ruvenieg | 353 | 12,15 | 56140 | 56191 |
| Saint-Malo-de-Beignon | Sant-Maloù-Benion | 385 | 3,49 | 56380 | 56226 |
| Cantó | Gwern-Porc'hoed | 9558 | 179,90 | - | 5613 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 10.123 | 10.103 | 10.079 | 9.592 | 9.928 | 9.558 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1994- | Jean-Marie Chadouteau | Partit Socialista | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Édouard Séguin

Édouard Séguin (Clamecy (Nièvre), 20 de gener del 1812 - Nova York, 28 d'octubre del 1880) va ésser un metge i educador francès.
Es dedicà a l'estudi i el tractament dels retardats i creà la primera escola per a deficients mentals. Les experiències d'aquesta, juntament amb les de Jean Marc Gaspard Itard, van ser la base dels estudis de Maria Montessori.

## Referències

* ↑ Monés i Pujol-Busquets, Jordi: Diccionari abreujat d'educació. Col·lecció Guix, núm. 10. Graó Editorial, Barcelona. ISBN 84-85729-43-9, plana 77.

## Enllaços externs

* «Edouard Seguin» (anglès), Virtual American Biographies, [Consulta: 5 de març de 2014 (2014-03-05)]
* Extractes de l'obra de Séguin Idiocy: and its Treatment by the Physiological Method. Arxivat 2006-09-28 a Wayback Machine. (anglès)
* Web del Museum of Disability amb informació sobre Séguin. (anglès)
# Édouard de Reszke

Édouard de Reszke (Varsòvia, 13 de desembre de 1855 Londres, 25 de maig de 1917) fou un cantant d'òpera polonès, germà dels també cantants Jean i Josephine.
Cantat dramàtic de la corda de baix, fou alumne del seu germà Jean. Començà la seva carrera a Varsòvia, passant molt aviat al teatre Italià. Després cantà a París, Milà, Torí, Gènova i Lisboa, tornant a París, primer al Teatre Italià i després a Òpera, on es presenta en el paper de Méphistophélès de Faust de Gounod.
El 1898 deixà l'Òpera i feu diversos viatges, establint-se definitivament a Londres com a professor de cant.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 50, pàg. 1367 (ISBN 84-239-4550-2)
# Quebracho

Quebracho és una localitat de l'Uruguai, ubicada a l'oest del departament de Paysandú.
Es troba a 38 metres sobre el nivell del mar. Té una població aproximada de 2.337 habitants.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 1.268 | 1.507 | 1.890 | 2.337 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Tarquin

Tarquin, op. 90, és una òpera en dos actes composta el 1940 per Ernst Krenek sobre un llibret en anglès d'Emmet Lavery. Es va estrenar el 16 de juliol de 1950 al Bühnen der Stadt Köln

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 4 juny 2018].
# La Vernareda

La Vernareda (en francès La Vernarède) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Émile Prudent

Émile Racine Gauthier Prudent (Angulema, 3 de febrer de 1817 - París, 14 de maig de 1863) fou un pianista, compositor i professor de música francès.
Cursà els estudis musicals al Conservatori de París, on mostra les seves excepcionals aptituds per al piano. Acabats els seus cursos el 1836, donà a París una sèrie de concerts l'eminent Thalberg, i la seva forma de produir-se fou una revelació pel jove Émile. Estudià amb tossuderia, i a força de treball assolí a assimilar-se a l'estil del genial ginebrí, que en aquella època estava de moda arreu d'Europa, donant el seu primer concert el 1840. L'èxit fou esplèndid i se l'aplaudí on fos que era escoltat, aconseguint una justa anomenada i guanyant diners ensems que glòria.
Va compondre especialment música de saló, com: L'oreneta, La dansa de les fades, Record de Beethoven i Schubert, cultivant també d'altres gèneres, com ho proven la seva Simfonia concertant, per a piano i orquestra, un Concert, per a piano, i un trio.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 47, pàg. 1347 (ISBN 84-239-4547-2)