OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gryphaea

Gryphaea és un gènere extint de mol·luscs bivalves de l'ordre dels ostreides, que van del Triàsic mitjà (fa uns 242 milions d'anys) fins l'Eocè superior (fa 33,9 milions d'anys). Es tracta d'un gènere de bivalves articulats fòssils de la família dels grifèids, com el gènere Exogyra, molt comuns en el registre fòssil d'Anglaterra.
Vivien en el llit marí a poca profunditat i possiblement en grans colònies. Les Gryphaea fòssils es caracteritzen per tenir una gran valva exageradament corbada que restaria enfonsada pel seu propi pes en el fang marí i una de petita i plana que actuaria com a ‘tapa’. Són molt característiques les bandes prominents de creixement que presenten ambdues valves.
Aquesta forma particular de la closca respon a l'adaptació a un fons marí mòbil. El creixement ràpid de la valva inferior (esquerra) permetia elevar-se per sobre les turbulències del fons fangós i l'estabilitat era garantida pel gruix de la zona de l'umbe d'aquesta valva inferior.

## Referències

* ↑ Entrada «Gryphaea» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 27 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Warwickshire page Arxivat 2008-05-31 a Wayback Machine.
* The Bedford Museum: Gryphaea Arxivat 2005-03-13 a Wayback Machine.
* Fossil Folklore: Devil's Toenails
# Da Fei (Director)

En una onomàstica xinesa, Da es el cognom i Fei el prenom.
Da Fei (xinès simplificat: 大 飞) (Kelan 1986 - ). Guionista i director de cinema xinès.

## Biografia

Da Fei va néixer el 2 de març de 1986 a Kelan, província de Shanxi (Xina). Després dels estudis primaris i secundaris va entrar a la Shanxi Media University.

#### Carrera cinematogràfica

En una entrevista va manifestar que va iniciar la seva carrera cinematogràfica sense voler: "volia ser escriptor, però vaig ser un mal estudiant i el meu pare primer hem va fer estudiar comptabilitat, però al final a l'hora d'entrar a la universitat, no vaig poder entrar a la de Pequín i vaig acabar a Shanxi Media University, on en van acceptar en la branca de guió i direcció
El 2006 va rodar el seu primer curtmetratge "Flying" i el 2016 va escriure, dirigir i produir amb la col·col·laboració de Fang Li el primer llargmetratge "Silent Winter" que va ser finalista per al concurs de llargmetratges de directors debutants al 42è Festival Internacional de Cinema de Montreal , i va guanyar el premi al millor guió original al Festival Internacional de Cinema de Londres.
El 2018, va codirigir la col·lecció de curtmetratges "The Most Beautiful Performances of 2018" amb vuit directors, entre ells Wen Muye, Bi Gan i Zhang Dalei.
El 2021va rodar el seu segon llargmetratge 异乡来客 (The Coffin Painter). Da Fei explica una història càlida sobre l'amistat intergeneracional entre dos desconeguts: Jia és un home gran que ha perdut el seu fill, i Seven, una noia de secundària amb una mare endeutada. Com a pintor de taüts, el vell Jia dibuixa estranys símbols religiosos i és un testimoni d’excepció de les diferents actituds de la gent envers els seus morts. A mesura que passa el temps, Jia, Seven i la seva mare s'uneixen acompanyant-se els uns als altres. Da Fei dona veu a la soledat de les persones a la gran ciutat, en un món cada vegada més lúgubre malgrat les aparences. El film es va presentar a la Secció Discoveries del Asian Film Festival Barcelona i al Festival Nits de cinema oriental de Vic (amb una copia subtitulada al català), del 2022.
Alguns crítics han destacat que Da Fei, tot i que no s'allunya del camí de la majoria de directors xinesos, en aquesta pel·lícula incorpora a la seva narrativa alguns elements més habituals en el cinema europeu.

## Filmografia

| Any | Títol xinès | Títol anglès |
| 2006 | 放飞 | Flying |
| 2018 | 残香无痕 | Silent Winter |
| 2019 | 撒谎的金鱼 | The Lying Goldfish |
| 2020 | 异乡来客 | Visitor from a Strange Land |
| 2021 | 异乡来客 | The Coffin Painter |

## Referències

* 1 2 «百度百科——全球领先的中文百科全书». [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ imagineindia. «Interview to Da Fei (The Coffin Painter) China. Offcial Section» (en anglès), 30-01-2022. [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ «异乡来客 (Yixiang Laike)». [Consulta: 29 setembre 2024].
* ↑ «Da Fei - News» (en anglès americà). [Consulta: 29 setembre 2024].
# Mark Norell

Mark A. Norell (nascut el 26 de juliol de 1957) és un paleontòleg estatunidenc i un genetista molecular. Actualment és chairman de paleontologia i un recercador associat a l'American Museum of Natural History. Va ser el primer en descobrir un embrió de teròpodei per la descripció dels dinosaures amb plomes. Va donar nom als gèneres Apsaravis, Byronosaurus, Citipati, Tsaagan, i Achillobator.

## Publicacions recents

* Norell, M. A., J. M. Clark, and P. J. Makovicky. "Relationships Among Maniraptora: Problems and Prospects." Yale Peabody Museum, special volume honoring John Ostrom (in press).
* Norell, M .A., P. J. Makovicky, and P. J. Currie. "The Beaks of Ostrich Dinosaurs." Nature (in press).
* Ji, Q., M. A. Norell, K.-Q. Gao, S.-A. Ji, and D. Ren. "The Distribution of Integumentary Structures in a Feathered Dinosaur." Nature 410 (2001): 1084-1088.
* Norell, M. A., and J. Clarke. "A New Fossil Near the Base of Aves." Nature 409 (2001): 181-184.
* Norell, M. A., J. M. Clark, and L. M. Chiappe. "An Embryo of an Oviraptorid (Dinosauria: Theropoda) from the Late Cretaceous of Ukhaa Tolgod, Mongolia." American Museum Novitates 3315 (2001): 17 pp.
* Norell, M.A., P. Makovicky, and J. M. Clark. "A New Troodontid from Ukhaa Tolgod, Late Cretaceous, Mongolia." Journal of Vertebrate Paleontology Rapid Communication 20, no. 1 (2000): 7-11.
* Norell, M .A., L. Dingus, and E. S. Gaffney. Discovering Dinosaurs (2nd edition with 9 new sections). Berkeley: University of California Press, 2000.
* Norell, M. A., and P. Makovicky. "Important Features of the Dromaeosaur Skeleton II: Information From Newly Collected Specimens of Velociraptor mongoliensis." American Museum Novitates 3282 (1999): 45 pp.

## Referències

* ↑ Mark Norell, Paleontologist. American Museum of Natural History. Consultat gener 13, 2013.
* ↑ Gardener, Ralph «Mark Norell: The Coolest Dude Alive». Wall Street Journal, 28-06-2011 [Consulta: 14 gener 2013].
# Abes

Abes (en llatí Abae, en grec antic Ἄβαι) era una antiga ciutat de la Fòcida prop de la frontera de la Lòcrida Opúncia, suposadament fundada pel llegendari rei d'Argos Abant, fill de Linceu i d'Hipermnestra.
Prop de la ciutat, a la via que anava a Hiàmpolis, hi havia un antic temple dedicat a Apol·lo Abes, amb un oracle, l'Oracle d'Abes, del que Apol·lo en va treure l'epítet. Aquest oracle va ser molt famós i va ser consultat pel rei Cressos i per Mardoni. El temple va ser destruït pel foc pels perses (480 aC) i reconstruït, però altra vegada destruït pels beocis durant la guerra sagrada (346 aC). Hadrià hi ha ver construir un petit temple al costat de les runes de l'antic.
Pausànias va veure encara l'àgora de la ciutat i l'antic teatre. Estrabó diu que eren un poble traci que va emigrar a Eubea i allí van prendre el nom d'abants, de la ciutat d'on procedien. I en un altre lloc diu que eren tracis que al fundar la ciutat d'Abes van agafar el seu nom.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Abae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 març 2021].
# Vibrió

Els vibrions (Vibrio) són un gènere d'eubacteris gramnegatius amb morfologia de bacils, que es desplacen mitjançant flagels polars. Són bacteris anaeròbics facultatius, oxidasa positius i fermentadors.
Viuen en aigua dolça i marina. Però també poden viure associats amb plantes i animals aquàtics.
Algunes espècies de vibrions són patògenes per a l'home i els animals aquàtics. Les patògenes per a l'home provoquen malalties en el tracte digestiu i també pot infectar ferides obertes i causar una sèpsia. Destaquen el vibrió del còlera, agent que causa el còlera, el vibrió parahemolític i V. vulnificus, els dos últims es transmeten a través de la ingesta de peix i marisc cru que estigui contaminat.
El vibrió de Finkler i Vibrio harveyi no són patògens. Però ambdues espècies estableixen simbiosi amb altres organismes marins, principalment amb meduses, i produeixen llum mitjançant bioluminescència.
# Sírtica

Sírtica (grec antic: Συρτική; llatí: Syrtica Regio) va ser una regió de la costa nord d'Àfrica situada entre els golfs de Sirtis Major i Sirtis Menor (Syrtis Major i Syrtis Minor) d'uns 150 km de llarg. Al segle iii, la regió va començar a ser anomenada Tripolitània (de tri polis, tres ciutats), segons diu la Notitia Dignitatum. Sembla que va ser Septimi Sever, natural de Leptis Magna, qui va fundar la província Tripolitana que estava governada per un dux.
Abans de la dominació romana la regió pertanyia a Cirene, que va passar després a Cartago i quan aquest territori va ser conquerit per Roma, va formar de la província d'Àfrica. El seu territori era sorrenc i sense massa vegetació, difícilment cultivable, a excepció dels terrenys propers a Leptis magna, banyats per un riu i fèrtils, diuen Heròdot, Estrabó i Escílax de Carianda.
Claudi Ptolemeu esmenta algunes muntanyes: el mont Giglius o Gigius (Γίγιον ὄρος), mont Thizibi (Θίζιβι ὄρος, ib.), el mont Zucabbari o Xuzabarri (Ζουχάββαρι o Χουζάβαρρι) i el mont Vasaluetum o Vasaleton (Οὐασάλαιτον o Οὐασάλετον ὄρος). Els promontoris principals eren Cephaalae (Κεφαλαὶ ἄκρον), Trieron (Τριήρων o Τρίηρον ἄκρον) i Zeitha (Ζεῖθα). Els rius principals eren el Cinyps o Cinyphus (a l'est) i el Triton (que formava el límit occidental), i donava lloc a tres llacunes. A més hi havia extensos llacs salats i maresmes tot al llarg de la costa, segons Estrabó. El país produïa unes pedres precioses anomenades Syrtides gemmae, segons Plini el Vell.
Les tribus del país eren els nasamones, psytti, macae, lotophagi i gindanes. Claudi Ptolemeu no parla d'aquestes tribus, i n'esmenta d'altres de les que no en parla ningú més: nigitimi, samamycii, nycpii, nygbeni, elaeones, damnesii i alguna mes.
Les principals ciutats van ser Leptis Magna, Oea i Sabrata. Ptolemeu parla també de Tacape. Enfront de la costa hi havia les illes de Meninx i de Cercina.

## Referències

* ↑ Claudi Ptolemeu. Geografia, IV, 3
* ↑ Heròdot. Històries, IV, 198
* ↑ Estrabó. Geografia, XVII, 835
* ↑ Escílax de Carianda. Periple, 47
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, XXIV, 1
* ↑ Smith, William (ed.). «Syrtica Regio». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 12 juny 2022].
# Fenícia Libanesa

Fenícia Segona o Fenícia Libanesa (Phoenicia ad Libanum) fou una província romana creada al segle iv per la divisió de la província de la Síria Cele. Incloia la part interior. La capital fou Emesa i abraçava les ciutats de Damasc, Laodicea ad Libanum, Heliopolis, Abila, i Palmyra.

## Referències

* ↑ https://books.google.cat/books?id=-TFmAAAAMAAJ
# Selgoves

Els selgoves (en llatí Selgovae, en grec antic Σελγοοῦαι) eren un poble celta del sud-oest de Caledònia a Britànnia, a la part oriental del Galloway. Eren propers als votadins. El nom de Solway podria derivar d'aquest poble. En parla Claudi Ptolemeu.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Selgovae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 18 febrer 2021].
# Turbina Kaplan

Les turbines Kaplan són turbines d'aigua de reacció de flux axial, amb un rodet que funciona de manera semblant a l'hèlix d'un vaixell. S'empren en salts de petita alçària. Les àmplies pales o àleps de la turbina són impulsades per aigua a alta pressió alliberada per una comporta.
L'aigua hi circula en el mateix sentit a l'eix. A més de poder regular la inclinació dels deflectors, també es pot regular la dels àleps del rotor, de manera que la turbina s'adapta a les necessitats de potència de cada moment. S'utilitza per a petits salts i grans cabals, com els dels embassaments.

## Referències

* ↑ «Turbina Kaplan - Zeco Hydropower» (en castellà). Zeco Hydropower.
# Agrícola

«Agrícola» té aquests significats:
* Agrícola, relatiu a l'agricultura
* Agrícola (joc), joc de taula creat per Uwe Rosenberg el 2007
* Agrícola de Bolonya (Bolonya, segle iii -304), màrtir cristià bolonyès venerat com a sant
* Alexander Agricola (Gant, ~1460 - Valladolid, ~1525), compositor flamenc
* Georgius Agricola (Glauchau, 1494 – Chemnitz, 1555), científic alemany
* Gneu Juli Agrícola (Fòrum Julii, 37 - ?), general romà i governador de Britànnia
* Johann Friedrich Agricola (Dabitschen, Ducat de Gotha, 1720 – Berlín, 1774) compositor
* Martin Agricola (Sorau, Silèsia, 1486 – Magdeburg, Prússia, 1556), compositor alemany
* Miquel Agrícola (~ 1510 – 1557), clergue i fundador de l'escriptura en finès
* Sextus Calpurnius Agricola, general i polític romà del segle II
# Anios

Anios (en grec antic Ἄνιος) va ser un fill d'Apol·lo que regnava a Delos en temps de la guerra de Troia. La seva mare es deia Reo (la Magrana), que per part del seu pare Estàfil (el Raïm) descendía de Dionís.
Quan Estàfil va veure que Reo estava embarassada, no es va creure que el pare fos el déu Apol·lo, i va fer tancar la jove en un cofre i llançar-la al mar, a la deriva. El cofre va anar a parar a les costes d'Eubea. Quan va néixer el nen, Apol·lo va portar la mare i el fill a l'illa sagrada de Delos, i li va donar la sobirania sobre l'illa. També li atorgà el do de la profecia.
Casat amb Dòripe, va tenir tres filles, Elais, Espermo i Eno, anomenades les "Vinyataires". Els seus noms recorden els de l'oli, el blat i el vi. Les tres noies havien rebut del seu besavi Dionís el poder de fer créixer de la terra aquells productes. El seu pare va oferir les seves habilitats als grecs quan marxaven cap a la guerra de Troia, ja que sabia que duraria deu anys. Els grecs es van negar a acollir les germanes, però més endavant, davant de la duració de la guerra, Agamèmnon va enviar Odiseu i Menelau a Delos a buscar-les, per tal de poder proveir l'exèrcit. Les noies hi van acudir de bon grat, però després se'n van cansar i van fugir. Els grecs les van perseguir fins a l'illa de Delos, on Dionís les va convertir en colomes. Per això a Delos està prohibit matar aquestes aus.
La llegenda d'Anios no es troba a la Ilíada. Només apareix al Cicle èpic, i es va escriure en època hel·lenística.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 33. ISBN 9788496061972.
# Sant Simó

«Sant Simó» té aquests significats:
* Biografies:
** Sant Simó apòstol (~ 13 aC - segona meitat del segle I dC), apòstol company de Jesús
** Sant Simó de Rojas, monjo trinitari espanyol
** Sant Simó Stock (Aylesford, 1165 - Bordeus, 1265), frare carmelita
* Toponímia:
** Sant Simó (Cantal), municipi del departament francès del Cantal a la regió d'Alvèrnia
** Sant Simó de Tavascan, església parroquial romànica del poble de Tavascan (municipi de Lladorre, Pallars Sobirà)
** Ermita de Sant Simó, església d'una sola nau a Mataró (Maresme)
** Monestir de Sant Simó, edifici copte del segle vi, prop d'Assuan (Egipte) a l'altre costat del riu Nil
* Miscel·lània: Sabre de Sant Simó, tortell en forma de sabre típic i tradicional de la ciutat de Mataró
# Porta (desambiguació)

«Porta» té aquests significats:
* Arquitectura:
** Porta, element constructiu que facilita el pas a través d'una paret
** Porta fortificada, estructura construïda al mur d'una fortalesa
* Biografies:
** Porta (raper), raper barceloní
** Porta (abat) (Reus, Segle XIV - Santes Creus, 1404)
** Carlo Porta (Milà, 1776 — 1821), poeta que escrivia en dialecte milanès del llombard al qual traduí obres clàssiques de Giuseppe Parini o Dante Alighieri
** Costanzo Porta
** Francesc Porta Vilalta (Lleida, 1915 – 1992), corredor de comerç, activista cultural, esportiu i polític
** Giacomo della Porta (~ 1533 - Roma, 1602), escultor i arquitecte italià
** Giovanni Battista della Porta (Vico Equense, 1538 - Nàpols, 1615), erudit i astrònom italià
** Jaume Porta Casanellas (Barcelona, 1944), científic i catedràtic de la Universitat de Lleida, President de la Societat Espanyola de la Ciència del Sòl i membre de l'Institut d'Estudis Catalans
* Toponímia:
** Porta (Alta Cerdanya), localitat i municipi (comuna) francesa de l'Alta Cerdanya (Catalunya del Nord)
** Porta (Nou Barris), barri del districte de Nou Barris, a Barcelona
* Història: Porta otomana, Porta Sublim o simplement “la Porta”), denominació del govern i per extensió, el poder de l'imperi otomà
* Electrònica:
** Porta lògica, circuit simple que respon a una operació lògica booleana simple:
** Porta AND
** Porta OR
** Porta NOT
** Porta NAND
** Porta NOR
* Microscòpia: Porta, abreviatura de portaobjectes, placa generalment de vidre on es dipositen les mostres del microscopi
# Atínia

«Atínia (Atinia)» té aquests significats:
* Gens Atínia, gens romana plebea.
* Dret romà:
** Atinia de usucapionibus, llei romana sobre la usucapió (~ 557 de la fundació de Roma)
** Atinia de tribunis, llei romana sobre els rangs dels magistrats (~ 130 aC)
# Nicòpolis de l'Epir

Nicòpolis (en llatí Nicopolis ad Actium o Actia Nicopolis, en grec antic Νικόπολις) era una ciutat de l'Epir construïda per August en commemoració de la victòria d'Àccium l'any 31 aC.
Era a l'entrada del golf d'Ambràcia, a la part oposada al promontori d'Àccium (a Acarnània) a 3 km d'on després hi va haver Préveza, en un istme que separava el golf de la mar Jònica. En aquest istme hi va acampar August abans de la batalla. La seva pròpia tenda estava situada en un petit monticle de l'istme, des d'on veia tot el golf i la mar a l'altra banda. Va fortificar el campament i el va connectar amb muralles defensives fins al port exterior anomenat Comarus. Després de la batalla va rodejar amb un mur el lloc on havia plantat la tenda, va adornar el lloc amb trofeus navals i va construir en aquell espai un temple a Neptú. Suetoni diu que el temple era dedicat a Neptú i a Mart. De la ciutat de Nicòpolis en queden ruïnes bastant considerables anomenades Paleoprévesa.
La ciutat la va poblar amb grecs d'Ambràcia, Anactòrion, Tirion, Argos Amfíloc i Calidon, segons Estrabó i Pausànias. Es va establir un festival quinquennal anomenat Àctia per commemorar la victòria, consagrat a Apol·lo, on es feien jocs atlètics, carreres de cavalls i lluites navals, festival que probablement va reviure un de més antic que ja es feia a la comarca, ja que al promontori d'Àccium hi havia un temple molt antic dedicat a Apol·lo que menciona Tucídides, i que August va ampliar. Els encarregats del festival eren els lacedemonis, segons Dió Cassi. August la va declarar colònia romana.
Es va convertir en la principal ciutat de la zona; va entrar en decadència abans del regnat de Julià l'Apòstata, que va haver de restaurar la ciutat i els jocs. Al començament del segle V els gots la van saquejar. Justinià I la va restaurar altre cop. Al segle vi encara era la capital de l'Epir. Va esdevenir una vila insignificant i la ciutat de Prévesa, a l'altra banda del promontori, va rebre els seus habitants que hi van anar emigrant, i sens dubte van construir noves cases amb les pedres de l'antiga ciutat.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Nicopolis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 1r abril 2021].
# Marafis

Els marafis (en llatí Maraphii, en grec antic Μαράφιοι, 'Maráfoi') formaven una de les tres tribus més importants en què es dividien el perses, segons Heròdot, i dominaven, juntament amb les altres dues, els pasàrgades (Pasagardae) i els maspis (Maspii), a les altres tribus perses.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, I, 125,3
# Sinope (desambiguació)

«Sinope» té aquests significats:
* Sinope, ciutat portuària al nord de Turquia a la costa de la Mar Negra capital de la província homònima
* Sinope (mitologia), nimfa filla d'Asop o d'Ares i d'Egina
* Sinope (satèl·lit), satèl·lit natural de Júpiter
* Beylik de Sinope, estat turcman (~ 1247 - ~1335)
* Despotat de Sinope, efímer estat romà d'Orient sorgit després de la conquesta croada de Constantinoble el 1204
* Batalla naval de Sinope (30 de novembre de 1853) dins del port de Sinope
# Adalberó

«Adalberó» té aquests significats:
* Adalberó de Laon, bisbe de Laon (?-1030/1031)
* Adalberó I de Metz, (? - 962), bisbe de Metz i abat de Sint-Truiden a partir de 944
* Adalberó II de Metz o Adalberó I de Verdun, (958-1005), bisbe de Verdun i després de Metz i sant
* Adalberó III de Metz dit «el Pacífic», bisbe de Metz de 1047 a 1072
* Adalberó IV de Metz, bisbe de Metz de 1104 a 1115
* Adalberó de Reims (~ 925 – Reims, 989), arquebisbe de Reims del 969 al 989
* Adalberó de Trèveris (?-1015), arquebisbe de Trèveris
* Adalberó II de Verdun, (~ 964 -984), bisbe de Verdun (984 -988)
* Adalberó de Würzburg (vers 1010-1090), bisbe de Würzburg
# Paratge Natural Municipal de Fuente Bellido

El Paratge Natural Municipal de Fuente Bellido és un espai natural protegit sota la figura de Paratge natural municipal que abasta el vessant oest de la serra de Tortajada, al municipi valencià de Cases Altes (el Racó d'Ademús).
El paratge va estar protegit per acord del Consell de la Generalitat Valenciana el 13 de juliol de 2007 a iniciativa de l'Ajuntament de Cases Altes. Té una superfície de 1000,56 hectàrees.

## Valors paisatgístics, naturals i patrimonials

El paratge de Fuente Bellido compren tot un espai caracteritzat pel relleu de llomes i moles del vessant occidental de la serra de Tortajada, en els contraforts de la serralada de Jabalambre; i que abaixa fins al riu Túria, a tocar del nucli de Cases Altes. Diverses rambles i barrancs moldejen aquest relleu com el barranc de los Tollos, el de la Umbría Negra o la rambla del Val. Les diverses fonts i brolladors que sorgeixen en el paratge donen una idea de l'important manantial que amaga aquest indret. Una d'aquestes fonts, la de Bellido, dona nom a tot el paratge per la seua singularitat.
La vegetació que domina és la del pinar de pi blanc (Pinus halepensis), amb presència d'exemplars de pinassa (Pinus nigra). S'aprecien també antics bancals de cultiu, fonamentalment d'ametlers i oliveres, molts reforestats o en procés de recolonització.

## Infraestructures

Dins dels Paratge Natural Municipal es pot gaudir de l'àrea recreativa de la Fuente Bellido on es localitza un brollador d'aigua que destaca per l'elevada qualitat de les seues aigües. Aquesta àrea compta amb un panell informatiu. També hi ha senyalitzades unes 4 rutes de senderisme, de les que 3 estan catalogades com a senders de petit recorregut i la quarta, Itinerari Municipal 'Senda de la Font de L'Hontanar' arranca des dels afores del poble de Cases Altes i travessa el paratge.

## Referències

* ↑ «ACORD de 13 de juliol de 2007, del Consell, pel qual es declara Paratge Natural Municipal l’enclavament denominat Fuente Bellido, al terme municipal de Casas Altas.». DOGC, 17-07-2007.
* ↑ «El paratge - Parajes Naturales Municipales - Generalitat Valenciana». [Consulta: 21 juny 2024].
# Stepnoi (Astracan)

Stepnoi (en rus: Степной) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Astracan, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 62 habitants.

## Referències

* ↑ Карта села Бирючек в Астраханской области
* ↑ «Всероссийская перепись населения 2010 года. 1. Численность и размещение населения Астраханской области». Arxivat de l'original el 2018-08-27. [Consulta: 18 març 2019].
* ↑ Расстояние от Бирючека до Камызяка
# Winchester Repeating Arms Company

La US Repeating Arms Company, o Winchester Repeating Arms Company més coneguda simplement com a Winchester, va ser una important empresa estatunidenca fabricant d'armes de repetició i semiautomàtiques al tombant del segle xix al xx
És famosa pels seus fusells, però també fabrica escopetes de caça i d'ús militar i policíac. Antigament, la Winchester feia molts models d'escopeta, fins i tot el clàssic model 12 utilitzat durant la Segona Guerra Mundial i algunes de les poques escopetes de combat amb carregador de caixa que s'han fabricat; però avui en dia només produeix alguns models manuals de corredora. L'escopeta bàsica Winchester és un model del calibre 12: la Winchester Defender. Es va dissenyar i fabricar expressament per l'ús policíac, però també ha arribat a usos militars. La Defender és una arma totalment normal, però amb un mecanisme compacte, com el de totes les Winchester, i amb una fabricació i acabats molt bons.