OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daniel Kahneman

Daniel Kahneman (Tel-Aviv, Mandat britànic de Palestina 1934 – 27 de març de 2024) va ser un psicòleg, economista i professor universitari israelià, de nacionalitat estatunidenca, guardonat amb el Premi del Banc de Suècia de Ciències Econòmiques en memòria d'Alfred Nobel l'any 2002.

## Biografia

Va néixer el 5 de març del 1934 a la ciutat de Tel-Aviv, ciutat que en aquells moments formava part del Mandat britànic de Palestina i que avui en dia forma part de l'estat d'Israel a Palestina. Va passar la seva infantesa a París, i es traslladà l'any 1946 de nou a Israel-Palestina, on inicià els seus estudis de psicologia i matemàtiques a la Universitat Hebrea de Jerusalem, on es graduà el 1954. Després de servir en el departament de psicologia de les Forces de Defensa d'Israel el 1958 es traslladà als Estats Units d'Amèrica, on realitzà el seu doctorat a la Universitat de Berkeley l'any 1961. En els seus darrers anys, fou professor de la Universitat de Princeton.

## Recerca econòmica

Daniel Kahneman va ser un especialista en psicologia cognitiva que va contribuir al coneixement econòmic establint, juntament amb Amos Tversky i altres col·laboradors, una base cognitiva per a entendre els errors humans freqüents causats per heurístiques i biaixos. Va desenvolupar la teoria de les perspectives (prospect theory), segons la qual els individus prenen decisions, en entorns d'incertesa, que s'aparten dels principis bàsics de la probabilitat. N'és un exemple l'aversió a la pèrdua, en què un individu prefereix no perdre una quantitat fixa de diners abans que guanyar la mateixa quantitat, cosa que suposa una asimetria en la presa de decisions.
La importància de les investigacions de Kahneman radiquen en la seva utilitat per a crear models de comportament no racionals, que s'aparten de la concepció neoclàssica de l'homo economicus i s'aproximen a la teoria keynesiana i a algunes teories del cicle econòmic.
L'any 2002, conjuntament amb Vernon Smith, fou guardonat amb el Premi del Banc de Suècia en Ciències Econòmiques en memòria d'Alfred Nobel per haver integrat aspectes de la investigació psicològica en la ciència econòmica, especialment pel que fa al judici humà i a la presa de decisions sota incertesa.

## Referències

* ↑ Edmund Conway, 50 cosas que hay que saber sobre economía, capítol 46. Ed. Ariel, ISBN 978-84-344-6906-8 (castellà)
* ↑ Camille Morvan, William J. Jenkins. An Analysis of Amos Tversky and Daniel Kahneman's Judgment Under Uncertainty: Heuristics and Biases (en anglès). Macat International Limited, 2017. ISBN 9781912128945.
* ↑ Lewis, Michael. Deshaciendo errores (en castellà). Barcelona: Debate, p. 394. ISBN 9788499927411.

## Vegeu també

* Economia del comportament

## Enllaços externs

* «Daniel Kahneman» (en anglès). The Nobel Prize. The Nobel Foundation.
# Orrorin tugenensis

Orrorin tugenensis és un homínid extint, actualment és l'única espècie dins del gènere Orrorin. És conegut també com a «humà del mil·lenni».
Després de Sahelanthropus tchadensis és considerat com el segon homínid més antic que sigui un possible antescessor del gènere humà.
Té una antiguitat d'entre 6,1 i 5,8 milions d'anys i les seves restes fòssils (pertanyents a cinc individus) foren trobades l'any 2000 a Tugen (Kenya).
Pel fèmur trobat sembla que era bípede i la seva dentadura suggereix que era principalment vegetarià arribant a l'estatura d'un ximpanzé.
Si Orrorin realment fos un antecessor directe de la humanitat (cosa sobre la qual hi ha molta controvèrsia científica) els australopitecs com Australopithecus afarensis ("Lucy") haurien de ser considerats només com a branca lateral en l'evolució cap a l'espècie humana.

## Referències

* ↑ Reynolds, Sally C; Gallagher, Andrew. African Genesis: Perspectives on Hominin Evolution. Cambridge University Press, 2012-03-29. ISBN 9781107019959.

## Bibliografia

* B. Senut, M. Pickford, D. Gommery, P. Mein, K. Cheboi, and Y. Coppens, "First hominid from the Miocene (Lukeino Formation, Kenya)". Comptes Rendus de l'Académie de Sciences, vol. 332, p. 137-144, 2001.
* «Orrorin Tugenensis».

## Enllaços externs

* http://www.esi-topics.com/fbp/comments/december-01-Martin-Pickford.html
* http://cogweb.ucla.edu/EP/Orrorin.html
# Cala de Sant Francesc

La platja de Sant Francesc, o cala de Sant Francesc, també anomenada cala Bona, és una platja situada a la cala homònima del municipi de Blanes (la Selva), entre dos trams de roquissars i penya-segats, als peus de la urbanització 'Cala Sant Francesc'. Està delimitada, a ponent, per la punta de la Roqueta, davant de la qual hi ha, a uns 120 metres mar endins, uns esculls coneguts com el Niell de Cala de Sant Francesc. Orientada a l'est, té una longitud de 178 m i una amplada mitjana de 31 m, formada per sorra gruixuda i grava, i un pendent d'entrada a l'aigua molt fort. Des de la platja s'observa la punta de s'Agulla. Situada a 2 km del centre, s'hi pot accedir pel camí de ronda tant des del Jardí botànic Marimurtra com pel Castell de Sant Joan.
Disposa de dutxes, una petita zona d’aparcament, guingueta i lloguer de gandules, para-sols i patins de pedals. També té un servei de creuers turístics, que recorren les platges de la localitat i arriben fins a la veïna Lloret de Mar.
Prop de la platja hi ha la petita ermita de Sant Francesc, que dona nom a la cala i a la urbanització.
La urbanització als voltants de la cala va ser d'accés restringit als vehicles fins a l'estiu de 1993, quan es van obrir durant el període d'estiu les tanques que impedien l'accés públic a la cala. Més endavant va continuar el conflicte entre la urbanització privada i l'ajuntament.
Actualment està envoltada d'urbanitzacions turístiques, tot i les reivindicacions dels ecologistes locals, que volen suprimir l'edificació a la zona. Però els permisos i requalificacions semblen no tenir fi i així recentment s'ha obert una nova carretera molt a prop del castell per allotjar-hi noves cases.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control setmanal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent. Està guardonada amb la Bandera Blava, que reconeix internacionalment la qualitat de l'aigua i serveis.

## Referències

* 1 2 3 «Platja de Sant Francesc». Agència Catalana de l'Aigua.
* 1 2 «Cala de Sant Francesc». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Cala Sant Francesc». Visita Costa Brava.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 26-27. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «Les tanques que donen l'accés a la cala Sant Francesc de Blanes es van obrir ahir, Diari de Girona. 6/8/1993.». [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ «L'Ajuntament de Blanes retira les barreres que impedien el pas a la cala Sant Francesc, Diari de Girona. 20/4/1995.». [Consulta: 4 setembre 2023].
* ↑ «RELACIÓN DE PLAYAS GALARDONADAS CON LA BANDERA AZUL 2012». ADEAC, 2012. Arxivat de l'original el 2016-03-19. [Consulta: 16 febrer 2013].
* ↑ «96 platges i 24 ports, guardonats amb la Bandera Blava 2023». Acció Climàtica, Alimentació i Agenda Rural. Generalitat de Catalunya, 04-05-2023.

## Enllaços externs

* Cala de Sant Francesc (caiacdemar.com) Fotos i informació caiaquista de Cala de Sant Francesc (punts d'avarada, punts propers, fotos, lloguer de caiacs)
# Concepció Tor Barris

Concepció Tor Barris (Girona, 1926 - Girona, 27 de desembre de 2015) fou una fotògrafa de formació autodidacta.

## Biografia

Concepció Tor fou una fotògrafa de formació autodidacta, com també ho fou el seu marit Juli Torres Monsó. L'any 1962, van obrir plegats un establiment de fotografia amb el nom Foto-Cine Juli Torres, situat al carrer dels Abeuradors de Girona. La botiga, dedicada gairebé en exclusiva a la fotografia de galeria, romangué oberta fins a l'any 1994, en què tancà definitivament per jubilació dels seus propietaris.
Fou col·laboradora de l'Exposició de Flors de Girona i en feu nombroses fotografies. Al llarg de la seva trajectòria, les seves fotografies van ser exposades i també guanyà diversos premis. En destaca el premi del concurs fotogràfic organitzat per la Sección Femenina de Barcelona, que guanyà amb una fotografia de títol Flors, sota el lema Corint, que representava un ram de flors. L'acte d'entrega del premi se celebrà l'1 d'abril de 1965 al Palau de la Virreina, i hi assistí el governador civil de Girona Víctor Hellín Sol.

## Fons fotogràfic

El 13 de juny de 2005, Concepció Tor Barris feu donació del fons a l'Ajuntament de Girona, que prèviament es trobava conservat al domicili familiar del matrimoni Torres-Tor. Van ingressar al Centre de Recerca i Difusió de la Imatge (CRDI) de l'Arxiu Municipal de Girona, dotze mil sis-centes quaranta-tres fotografies i una pel·lícula.
El Fons Juli Torres Monsó - Concepció Tor, reuneix documentació generada pel matrimoni, bàsicament fotografia de seguiment de diversos aspectes de la vida cultural i social de la ciutat de Girona. En destaquen les vistes del Barri Vell, les cercaviles de gegants, les processons de Setmana Santa i les fotografies de trobades sardanistes. També, les excursions a diversos indrets del territori, fruit de la seva passió per la muntanya i l'excursionisme, i els reportatges de l'Exposició de Flors de Girona i les fotografies de gran format de vocació més artística. Com també, les fotografies del darrer viatge del tren de Sant Feliu el 1969 i les obres de construcció de la plaça de Catalunya l'any 1965.

## Referències

* ↑ «Les necrològiques - Concepció Tor Barris». El Punt Avui. Comarques gironines p. 51, 28-12-2015. [Consulta: 5 març 2024].
* 1 2 3 «Fons Juli Torres Monsó - Concepció Tor». Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions (SGDAP). Ajuntament de Girona. [Consulta: 5 març 2024].
* ↑ «Tor Barris, Concepció». Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions (SGDAP). Ajuntament de Girona. [Consulta: 5 març 2024].
* ↑ «Una gerundense premiada en el Concurso Fotográfico organizado por la Sección Femenina de Barcelona» (en castellà). Los Sitios de Gerona p. 2, 04-04-1965. [Consulta: 5 març 2024].

## Enllaços externs

* Entrevista a Concepció Tor Barris. La Rosaleda. Kinema Grup - Televisió de Girona, 1996. Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions (SGDAP). Ajuntament de Girona. [Consulta: 5 març 2024].
# Paral·lel 84° sud

El paral·lel 84° sud és una línia de latitud que es troba a 84 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'Antàrtida.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 84° de latitud sud, un grau de longitud equival a 11,675 km; la longitud total del paral·lel és de 4.203 km, que és aproximadament 10,5% de la de l'equador, del que es troba a 9.332 km i a 670 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 84° sud passa totalment per l'Antàrtida quedant-se al sud de la línia de costa de la barrera de gel de Ross. Des d'aquest paral·lel fins al Pol Sud totes les latituds passen sobre terra.

## Vegeu també

* Paral·lel 83° sud
* Paral·lel 85° sud

## Referències

* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 6 setembre 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Postulats de Koch

Els postulats de Koch són uns criteris de finals del segle xix que pretenien demostrar que un microorganisme concret és l'agent causal d'una malaltia específica. Van ser formulats per Robert Koch i Friedrich Loeffler el 1884 a partir dels seus experiments amb Bacillus anthracis, i van ser publicats per Koch el 1890. Es van aplicar per establir l'etiologia de la tuberculosi i del carboncle, però han sigut generalitzats per a la resta de malalties infeccioses.
Els postulats de Koch són:
* El microorganisme ha d'estar present en tots els individus que tinguin la malaltia, però no en individus sans.
* El microorganisme ha de ser recuperat de l'individu malalt i poder ser aïllat en un cultiu pur.
* El microorganisme aïllat en el medi de cultiu ha de provocar la malaltia quan s'inoculi en un individu sa.
* El microorganisme s'ha de tornar a aïllar de l'individu inoculat que ha contret la malaltia i ha de ser idèntic al que es va inocular.
La majoria de bacteris que causen malalties en els humans compleixen aquests postulats. Hi ha algunes excepcions, com ara Mycobacterium leprae, que, pel fet de ser intracel·lular estricte, no compleix el segon postulat. Els virus, que el 1890 encara no havien estat descrits, tampoc els compleixen.
# Eduard Navarro Giménez

Eduard Navarro Giménez (Manises, País Valencià) és un multiinstrumentista valencià, intèrpret i compositor de música antiga i tradicional. Entre els instruments que toca destaquen instruments de vent tradicionals com la dolçaina, la xeremia, el sac de gemecs, la tarota i el duduk, així com instruments de corda pinçada i de rondalla com el llaüt, la bandúrria, la mandolina i l'ud.
Va ser un dels fundadors del grup de música tradicional Tres Fan Ball. Junt amb Efrén López i Dídac Palau (també membre de Tres Fan Ball) va formar l'agrupació la Banda de l'Agredolç. Posteriorment va formar part del grup Solatge, els quals van gravar dos discos amb la cantant Mara Aranda, fent-se càrrec Eduard Navarro de la major part de la composició i arranjaments. També ha liderat diversos projectes musicals com el Eduard Navarro Trio i el Ensemble Duna, així com ha format part del grup grup Krama.
N'ha gravat més de 40 discos, realitzat gires per més de 16 països, i col·laborat amb diversos artistes i formacions del panorama musical valencià, com són L'Ham de Foc, Capella de Ministrers, Miquel Gil, Josep Aparicio Apa, Al Tall, i Urbàlia Rurana. Imparteix classes de dolçaina, sac de gemecs i tarota en diverses escoles de música i colles dolçaineres. N'ha publicat el llibre Recull per a dolçaina 1, amb arranjaments per a dolçaina de diversos repertoris tradicionals.

## Referències

* 1 2 «Tres Fan Ball». [Consulta: 28 maig 2024].
* 1 2 3 4 «EDUARD NAVARRO - Early Music Morella», 10-01-2023. [Consulta: 28 maig 2024].
* 1 2 3 «Revista Caramella 39 - Eduard Navarro, el músic total, per Josep Vicent Frechina». [Consulta: 28 maig 2024].
* 1 2 «Eduard Navarro -SAC i TAROTA- | la xafigà» (en castellà), 01-11-2012. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ RevistaDigitalCSMV. «CD La Quadrilla de Tres Fan Ball» (en castellà), 14-05-2016. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ Rubén Soler. «Documental 'Dolçaina: del carrer a l'aula' [subtitulado/subtitled (2010, Rubén Soler Ferrer)]», 12-04-2013. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ dice, Maria Dolors Viñals S. «Efrén López: “La música medieval es mi pasión” - MusicaAntigua.com» (en castellà), 22-07-2013. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Treball en solitari d’Efrén López a Gandia», 01-11-2014. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Lo testament | Mara Aranda» (en castellà). [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ http://www.vivecastellon.com. «Concierto de Eduard Navarro Trío Castellón Noticias Castellón y provincia» (en castellà). [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Eduard Navarro presenta su nuevo proyecto en el festival Etnomusic» (en castellà). [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «KRAMA- Nipenthí (nuevo disco)» (en castellà). [Consulta: 29 maig 2024].
* ↑ «Ateneu Manises - Eduard Navarro» (en castellà). [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ Mediterrània, Sons de la. «Sons de la Mediterrània : Sons de la Mediterrània». [Consulta: 28 maig 2024].
# Palau Hempstead

El Palau Hempstead, també conegut com a Castell Gould, és una gran finca situada a Sands Point, Nova York, Estats Units. El castell mesura 225 peus de llarg, 135 peus d'ample, i presenta tres plantes amb un total de 40 habitacions. El Palau Hempstead al seu millor moment va ser considerat una de les millors urbanitzacions de la Costa d'Or (North Shore (Long Island)).
Howard Gould, fill del magnat del ferrocarril Jay Gould, va començar la construcció després de l'adquisició del terreny l'any 1900. Inicialment, el pla era construir un castell que anava a ser una rèplica del Castell de Kilkenny. Després de la finalització d'aquest palau l'any 1912, els Gould (família) van vendre la finca a Daniel Guggenheim. Després de la compra de la finca, el nom de la casa principal va ser canviat a Hempstead House (els estables de pedra calcària i els habitatges dels servents encara es coneixen amb el nom de Gould Castle). L'any 1917, els Guggenheim van donar la finca a l'Institut de Ciències Aeronàutiques. Poc després de l'adquisició de la finca, l'institut va ser venut a la Marina dels Estats Units. El govern dels Estats Units va declarar la propietat com a excedent i, finalment, va donar l'escriptura de la propietat al Comtat de Nassau, Nova York a l'any 1971.

## Pel·lícules

Una sèrie de famoses pel·lícules s'han filmat en el Palau Hempstead. Algunes d'aquestes cintes són: Scent of a Woman, Malcolm X i Grans esperances.

## Referències

* ↑ «CASTLE GOULD» (en anglès). dupontcastle.com. [Consulta: 29 gener 2012].
* ↑ «HEMPSTEAD HOUSE» (en anglès). sandspointpreserve.org. Arxivat de l'original el 2012-02-04. [Consulta: 8 febrer 2012].
* 1 2 «Big Man; Big House». [Consulta: 19 octubre 2015].
* ↑ «A Long Time Mecca for Film Production!» (en anglès). hamptoninn.hilton.com. [Consulta: 8 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Lloc web amb fotos sobre el castell
* Sands Point Preserve
# Aquafaba

L'aquafaba és l'aigua viscosa en la qual les llavors de llegumis, com ara cigrons, han estat cuinades. El seu ús en cuina es deu al descobriment del francès Joël Roessel.
Gràcies a la seva capacitat per a imitar les propietats funcionals de les clares d'ou en la cocció, l'aquafaba es pot fer servir com un substitut directe de la clara d'ou en alguns casos, inclosos les merengues i algunes llaminadures. És especialment adequada per al seu ús per persones que eviten els ous, com els vegans.

## Referències

* ↑ Wohlt. «The Official Aquafaba Site». www.aquafaba.com. [Consulta: 22 març 2016].
# Concepción Andreu Rodríguez

Concepció Andreu Rodríguez (Calahorra, 10 de març de 1967), coneguda com a Concha Andreu, és una enòloga i política espanyola. És senadora per La Rioja, diputada del PSOE al Parlament de la Rioja des del 2011 i secretària general del PSOE de la Rioja des del 2021. Entre el 2019 i el 2023 es va exercir com a Presidenta de la Rioja, sent la primera dona a ocupar el càrrec.

## Biografia

Nascuda a Calahorra el 1967, el 1990 es va llicenciar en Ciències Biològiques per la Universitat de Saragossa, amb l'especialitat de Botànica, a la Universitat de Salamanca. Entre el 1990 i el 1992 cursa un màster en Viticultura i Enologia per la Universitat de Saragossa. Actualment és enòloga als Cellers Melquior.
Membre del PSOE, diputada del Parlament de la Rioja des del 2011, va ser candidata del PSOE a la presidència de la Rioja a les eleccions autonòmiques del 24 de maig del 2015, obtenint 10 diputats davant de 15 del PP, assumint el càrrec de portaveu del Grup Socialista al Parlament de la Rioja, liderant l'oposició.
El 2017 va ser triada secretària del Món Rural a l'Executiva Federal del PSOE liderada per Pedro Sánchez. El setembre del 2018 va ser nomenada candidata socialista a la presidència de la Rioja després de ser l'única candidatura que va presentar els avals per a les primàries. En aquests comicis, va aconseguir alçar-se amb la victòria electoral al pujar fins als 15 escons, cosa que va permetre al PSOE guanyar uns comicis autonòmics a la Rioja, cosa que portaven sense aconseguir des del 1991.
El 27 d'agost del 2019, després d'un acord previ de coalició amb Podem i de suport extern amb IU, va ser proclamada per majoria absoluta com a presidenta de La Rioja, convertint-se en la primera dona liderant la Comunitat i enviant el PP a l'oposició després de 24 anys ininterromputs al poder (20 d'ells amb majoria absoluta).
El 2023 no va revalidar el càrrec. Des del 17 d'agost de 2023 és senadora per La Rioja mantenint el seu escó com a diputada regional i el seu lideratge com a secretària general del Partit Socialista Obrer Espanyol a La Rioja.

## Referències

* ↑ «Sin palabras: Concha Andreu | nuevecuatrouno.com» (en espanyol europeu). [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ «Concepción Andreu Rodríguez — Parlamento de La Rioja» (en castellà). [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ «Andreu entra en la Ejecutiva del PSOE como secretaria de Mundo Rural» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2018-11-11. [Consulta: 10 novembre 2018].
* ↑ «¿Quién es Gonzalo Capellán, candidato del PP en las elecciones de La Rioja? | Onda Cero Radio» (en castellà), 10-05-2023. [Consulta: 14 juliol 2023].
* ↑ «Muere Patricio Capellán, alcalde eterno de Haro» (en espanyol europeu), 18-12-2016. [Consulta: 14 juliol 2023].
# Rattus nitidus

Rattus nitidus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids que viu a Bangladesh, Bhutan, Xina, l'Índia, Indonèsia, Laos, Myanmar, el Nepal, Palau, les Filipines, Tailàndia i el Vietnam.

## Referències

* Baillie, J. 1996. Rattus nitidus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 12 gener 2008
# Paral·lel 88° sud

El paral·lel 88° sud és una línia de latitud que es troba a 88 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'Antàrtida.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 88° de latitud sud, un grau de longitud equival a 3,898 km; la longitud total del paral·lel és de 1.403 km, que és aproximadament 5,5% de la de l'equador, del que es troba a 9.779 km i a 223 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 88° sud passa totalment per l'Antàrtida. Des d'aquest paral·lel fins al Pol Sud totes les latituds passen sobre terra.

## Vegeu també

* Paral·lel 87° sud
* Paral·lel 89° sud

## Referències

* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 7 setembre 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Erecteu

Segons la mitologia grega, Erecteu (en grec antic Ἐρεχθεύς), va ser el primer rei d'Atenes, fill de Pandíon i de Zeuxipe, i germà, per tant, de Butes, Procne i Filomela.
Una tradició diu, però, que va arribar a l'Àtica des d'Egipte durant un període de fam que va assolar aquella part de Grècia. Erecteu hauria importat blat i hauria introduït el seu conreu al país, cosa que va fer que els habitants de l'Àtica li oferissin el tron de la ciutat.
Quan va morir Pandíon, Erecteu i Butes es van repartir l'herència. El primer va ser rei d'Atenes. El segon va ser el sacerdot de les dues divinitats de la ciutat: Atena i Posidó.
Erecteu es va casar amb Praxítea, filla del déu-riu Cefis. Amb ella va tenir nombrosos fills. Entre els barons, Cècrops, Pandor, Mecíon, i segons alguns, a més, Alcó, Orneu, Tespi i Eupàlam. Entre les noies hi havia Protogènia, Pandora, Procris, Creüsa, Ctònia, Oritia i Mèrope.
Quan hi va haver una guerra entre els atenesos i els habitants d'Eleusis, els darrers tenien com a aliat el traci Eumolp, fill de Posidó i de Quíone. Erecteu va anar a preguntar a l'oracle de Delfos què havia de fer per a aconseguir la victòria, i l'oracle li va contestar que havia de sacrificar una de les seves filles. De tornada a Atenes, va sacrificar Ctònia, o segons altres, Protogènia. Però les germanes de la víctima havien acordat no continuar vivint si moria, i es van suïcidar, sacrificant-se per la seva pàtria. Erecteu i els atenesos van guanyar la guerra, i Eumolp va caure ferit en el combat i va morir. Però Posidó, irritat per la mort del seu fill, va aconseguir que Zeus fulminés Erecteu.
Va ser divinitzat i se li va erigir l'Erectèon en aquesta ciutat. El mite li atribuïx moltes aventures, entre aquestes la victòria sobre Eleusis. Se li atribuïx també la introducció del culte d'Atena a Atenes, la fundació de les panatenees i la introducció del cultiu del blat.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 167. ISBN 9788496061972.

## Enllaços externs

* Plana sobre Erecteu i l'Erectèon.