OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mètode d'exhaustió

El mètode d'exhaustió és un mètode per a trobar l'àrea d'una superfície plana limitada per una corba a base d'inscriure-li una successió de polígons les àrees dels quals convergeixen cap a l'àrea de la superfície que els conté. Si la successió es construeix correctament, la diferència en àrea entre el polígon n-èsim i la superfície que el conté esdevindrà arbitràriament petita a mesura que n esdevé gran. Com que aquesta diferència esdevé arbitràriament petita, els valors possibles per a l'àrea de la superfície són sistemàticament "exhaurits" per les fites inferiors que queden establertes pels membres de la successió. La idea original va ser d'Antifont, tot i que no està del tot clar fins a quin punt la va entendre. Èudox de Cnidos és qui va plantejar la teoria de forma rigorosa. El primer que va utilitzar l'expressió "mètode d'exhaustió" va ser Grégoire de Saint-Vincent a Opus geometricum guadraturae circuli et sectionum coni el 1647.
El mètode d'exhaustió s'ha vist com un precursor dels mètodes del càlcul infinitesimal. El desenvolupament de la geometria analítica i del càlcul integral entre els segles XVII i XIX (en particular la definició rigorosa del límit) han susumit el mètode d'exhaustió de forma que actualment no es fa servir de forma explícita per a la resolució de problemes.
Arquímedes va emprar el mètode d'exhaustió com una forma de calcular π a base d'omplir el cercle amb polígons amb un nombre més i més gran de costats. El quocient de l'àrea d'aquests polígons dividida entre el quadrat del radi del cercle esdevé arbitràriament proper al valor real de π a mesura que el nombre de cares del polígon es fa gran.
Altres resultats obtinguts amb el mètode d'exhaustió inclouen
* L'àrea limitada per una recta i una paràbola és 4/3 de la del triangle de la mateixa base i alçada;
* L'àrea d'una el·lipse és proporcional a la del rectangle de cares iguals als eixos de l'el·lipse;
* El volum d'una esfera és 4 cops el del con amb el mateix radi de la base i alçada igual al radi;
* El volum d'un cilindre d'alçada igual al diàmetre és 3/2 del de l'esfera del mateix diàmetre;
* L'àrea limitada per una espiral i un segment recte és 1/3 de la del cercle que té un radi igual a la longitud del segment;
* La utilització del mètode d'exhaustió també va portar (per primer cop) a l'avaluació amb èxit d'una sèrie geomètrica.
Una nova forma del mètode d'exhaustió subministra una fórmula per avaluar una integral definida de qualsevol funció contínua:
    $\int \limits _{a}^{b}{f(x)\,dx=\left({b-a}\right)}\sum \limits _{n=1}^{\infty }{\sum \limits _{m=1}^{2^{n}-1}{\left({-1}\right)^{m+1}}}2^{-n}f(a+m\left({b-a}\right)/2^{n}).$
Pot ser útil emprar aquesta fórmula quan no existeixen primitives elementals. També pot ser útil en l'ensenyament del càlcul integral.

## Referències

* ↑ «Antiphon biography».
* ↑ Smith, David E. History of Mathematics. New York: Dover Publications, 1958. ISBN 0-486-20430-8.
* ↑ «PlanetMath: Derivation of a definite integral formula using the method of exhaustion.». Arxivat de l'original el 2006-07-10. [Consulta: 22 maig 2006].
# Christian Dailly

Christian Edward Dailly (Dundee, Escòcia, 23 d'octubre de 1973), és un exfutbolista escocès. Jugava de defensa i el seu últim equip va ser el Charlton Athletic de la Football League One d'Anglaterra.

## Internacional

Va ser internacional amb la Selecció de futbol d'Escòcia, amb la qual va jugar 65 partits internacionals i hi va fer 6 gols.

### Participacions en Copes del Món

| Mundial | Seu | Resultat |
| Copa del Món de Futbol de 1998 | França | Primera fase |

## Clubs

| Club | País | Any |
| Dundee United | Escòcia | 1990-1996 |
| Derby County | Anglaterra | 1996-1998 |
| Blackburn Rovers | Anglaterra | 1998-2001 |
| West Ham United | Anglaterra | 2001-2007 |
| Southampton FC | Anglaterra | 2007 |
| Glasgow Rangers | Escòcia | 2008-2009 |
| Charlton Athletic | Anglaterra | 2009-2012 |

## Palmarès
### Campionats estatals

| Títol | Club | País | Any |
| Copa d'Escòcia | Dundee United | Escòcia | 2004 |
| Copa de la Lliga d'Escòcia | Glasgow Rangers | Escòcia | 2008 |
| Copa d'Escòcia | Glasgow Rangers | Escòcia | 2008 |
| Copa d'Escòcia | Glasgow Rangers | Escòcia | 2009 |
| Premier League d'Escòcia | Glasgow Rangers | Escòcia | 2009 |

## Referències

* ↑ "Addicks bring in veteran Dailly" BBC Sport website (31 juliol 2009)

## Enllaços externs

* Fitxa en Soccerbase
# Actinocladum

Actinocladum és un gènere de bambús de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse commelínides, classe liliòpsides, divisió magniliofitins.
Hi ha una única espècie dins d'aquest gènere: Actinocladum verticillatum. L'espècie té hàbit perenne, i rizomes curts. La seva tija és erecta i pot mesurar entre 2 i 5 metres d'alçada. La tija té internodis entre 25 i 38 cm i la seva superfície és suau i llisa. Els nodes són de color marró fosc amb una cresta poc visible. Les branques són disperses, d'uns 25 cm de llarg i 1 mm de diàmetre. Presenten internodis de 8 a 14 cm.
La planta és nativa de Bolívia i Brasil.

## Enllaços externs

* Taxonomia del gènere Actinocladum a SysTax Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine..

## Referències

* ↑ «Actinocladum McClure ex Soderstr. | Plants of the World Online | Kew Science» (en anglès). [Consulta: 12 setembre 2024].
* 1 2 «WFO Plant List | World Flora Online». [Consulta: 12 setembre 2024].
* ↑ «Actinocladum verticillatum (Nees) McClure ex Soderstr.» (en castellà). [Consulta: 12 setembre 2024].
# José Francisco Rodríguez Maldonado

José Francisco "Pacho" Rodríguez Maldonado (Duitama, departament de Boyacá, 5 de juny de 1960) va ser un ciclista colombià, professional des del 1984 fins al 1991. Del seu palmarès destaquen les 3 victòries d'etapa a la Volta a Espanya i especialment l'edició de 1985 en què acabà 3r.

## Palmarès

* 1981
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
* 1983
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
** Vencedor d'una etapa del Clásico RCN
* 1984
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Colòmbia
** Vencedor de 2 etapes del Clásico RCN
** Vencedor de 2 etapes de la Dauphiné Libéré
* 1985
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya
** 1r al Clásico RCN i vencedor d'una etapa
* 1987
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Espanya
* 1989
** 1r a la Volta a Cundinamarca
* 1990
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Colòmbia
** 1r a la Volta a Cundinamarca
** 1r a la Volta a Boyacá

### Resultats al Tour de França

* 1984. 45è de la classificació general
* 1985. Abandona (6a etapa)
* 1986. Fora de temps (3a etapa)
* 1987. Abandona (19a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1985. 3r de la classificació general i vencedor de 2 etapes
* 1986. No surt (18a etapa)
* 1987. 48è de la classificació general i vencedor d'una etapa
* 1988. Abandona (13a etapa)
* 1990. 15è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Estil xorigueresc

L'estil xorigueresc, o xoriguerisme, és una modalitat arquitectònica de l'època del barroc espanyol; va arribar fins als territoris de la Nova Espanya, on es coneix com a barroc mexicà.
Aquest terme prové del cognom Xoriguera, llinatge d'arquitectes i escultors d'origen català, el primer dels quals, Josep Simó Xoriguera i Elies, es traslladà a viure a Madrid, on castellanitzà el seu cognom com a Churriguera. L'obra dels Xoriguera, o Churriguera, es caracteritza per la seva decoració recarregada. Per extensió, el terme s'ha utilitzat per denominar el barroc espanyol del primer terç del segle xviii. S'entenien per xorigueresques totes aquelles arquitectures que posseïen un moviment marcat i una ornamentació bigarrada, sobretot en els retaules. Barreja d'elements gòtics, platerescs i pròpiament barrocs, és la variant de l'art barroc que presenta més ornamentació.
El primer exponent d'aquest estil artístic va ser José Benito Xoriguera (1665-1725), fill de Josep Simó Xoriguera i Elies. Format amb el seu pare com a muntador de retaules, es va fer conèixer com a autor de retaules importants, per a esglésies de Salamanca, Madrid, Valladolid… alguns dels quals han desaparegut.

## Obres d'estil xorigueresc

* Retaule de l'església de San Esteban a Salamanca.
* Conjunt del Nuevo Baztán a Madrid.
* Cor de la Catedral Nova de Salamanca.
* Plaza Mayor de Salamanca.
* A Mèxic, l'obra cimera de l'estil xorigueresc es considera l'Altar dels Reis de la Catedral Metropolitana de la Ciutat de Mèxic; un altre exemple en són les portades del Sagrari Metropolità, annex a la mateixa catedral.
# Christiane Soeder

Christiane Soeder (Remscheid, Rin del Nord-Westfàlia, 15 de gener de 1975) és una ciclista alemanya, nacionalitzada austríaca el 2003, ja retirada, que va competir a començaments del segle xx.
S'inicià practicant el duatló, esport en el qual es proclamà campiona alemanya de 1999 a 2001 i fou cinquena al campionat del món l'any 1999 i tercera el 2000. Des del 2002 es va dedicar al ciclisme de carretera. Especialista en contrarellotge, va guanyar set vegades el campionat austríac de la disciplina, aconseguint un doblet amb el títol de cursa en carretera el 2004 i el 2006. L'any 2007 va quedar tercera en el campionat del món de contrarellotge. El 2008 va guanyar la Gran Bucle i fou segona en el campionat del món de contrarellotge. Va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 2004 i 2008. En darrera edició fou quarta en la cursa en ruta i setena en la contrarellotge.

## Palmarès

* 2003
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2004
** Campiona d'Àustria en ruta
** Campiona d'Àustria en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Tour de Feminin-Krásná Lípa
* 2005
** Campiona d'Àustria en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
* 2006
** Campiona d'Àustria en ruta
** Campiona d'Àustria en contrarellotge
** 1a a L'hora d'or femenina (CRE)
** Vencedora d'una etapa al Geelong Tour
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2007
** Campiona d'Àustria en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2008
** 1a al Geelong Tour i vencedora d'una etapa
** 1a al Souvenir Magali Pache
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
** 1a al Gran Bucle i vencedora d'una etapa
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Ardecha
* 2009
** Campiona d'Àustria en ruta
** Campiona d'Àustria en contrarellotge
** 1a al Souvenir Magali Pache
** 1a a l'Open de Suède Vårgårda TTT
** 1a al Gran Premi de Suïssa
** Vencedora d'una etapa al Gran Bucle
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
** Vencedora de 2 etapes al Tour de l'Ardecha
* 2010
** Campiona d'Àustria en contrarellotge
* 2012
** Campiona d'Àustria en contrarellotge

## Referències

* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Christiane SOEDER» (en italià). [Consulta: 8 novembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Christiane Soeder». [Consulta: 8 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
# Adalbert de Baviera

Adalbert de Baviera (alemany: Adalbert von Bayern) (Múnic, 19 de juliol de 1828 - Neuhausen-Nymphenburg, 21 de setembre de 1875) va ser un aristòcrata i militar bavarès, membre de la família reial de bavaresa.
Va néixer a Múnic el 1828, va ser fill de Lluís I de Baviera i de Teresa de Saxònia-Hildburghausen. Va fer carrera militar a l'exèrcit bavarès, com a coronel i major general propietari del regiment de cuirassers número 2.
Sembla que mercès a l'interès que el seu pare sentia pel món mediterrani, el 1856 va acordar-se el seu matrimoni amb la infanta d'Espanya Amàlia de Borbó. El contracte matrimonial va formalitzar-se l'11 de juny. Adalbert va anar fins a Madrid, on es van signar les capitulacions el dia 24 i l'endemà es va celebrar la cerimònia de casament. Van ser padrins de boda els reis d'Espanya, Isabel II i Francesc d'Assís. Van tenir dos fills i tres filles. Ambdós van traslladar-se a Munic i van instal·lar-se al Palau de la Residenz.
Al llarg de la seva vida va ser condecorat i nomenat cavaller de les ordes de Sant Hubert, de Sant Jordi, del Toisó d'Or i de Carles III. Va morir el 21 de setembre de 1875. Va ser enterrat a la cripta de la família reial de Baviera, a l'església de Sant Miquel de Munic.
El 1861 el naturalista alemany Reinhold Brehm va proposar el nom científic aquila adalberti a l'espècie àliga imperial ibèrica, descoberta a Espanya a la segona meitat de segle XIX, en honor al príncep, en prova de gratitud i amistat.

## Referències

* 1 2 3 Rey y Cabieses, Amadeo-Martín. «Adalberto de Baviera y Sajonia-Hildburghausen» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 4 maig 2024].
* ↑ Pineda y Cevallos-Escalera, Antonio. Casamientos régios de la Casa de Borbón en España (1701-1879) (en castellà). Madrid: E. de la Riva, 1881, p. 265-277.
* 1 2 «Amalia de Borbón y Borbón» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Real Academia de la Historia. [Consulta: 25 març 2023].
* ↑ Ramón, Luis P. de. Diccionario popular universal de la lengua española (en castellà). Barcelona: Heredero de D. Pablo Riera, 1885, p. 176.
* ↑ Fernández de Béthencourt, F. Anales de la nobleza de España. Anuario de 1890 (en castellà). Madrid: Simón y Compañía, 1890, p. 23.
* ↑ González, Luis Mariano. El águila imperial ibérica (en castellà). Bilbao: Fundación BBVA, 2012, p. 13-14.
# Daewoo

Daewoo és un grup industrial sud-coreà dedicat a la fabricació d'armes, electrodomèstics, aparells electrònics i automòbils. El departament automobilístic, denominat GM-Daewoo està controlat, des de 2002, pel grup constructor d'automòbils General Motors. GM és accionista, amb el 50,9% de GM-Daewoo, mentre que Suzuki només posseeix un 11% de les accions.

## Història

El conglomerat Daewoo va ser fundat, el 1967, per Kim Woo-choong. Aprofitant les orientacions econòmiques propiciades pel president Park Cheng-hee, es va desenvolupar i es diversificà ràpidament.
Malgrat l'excessiu endeutament, el grup va poder mantenir-se gràcies als suports polítics de diversos països així com a la posició del seu dirigent que presidia la Federació coreana industrial. La seva posició, això no obstant, va anar debilitant-se. El president Kim Young-sam, va imposar noves normes i el seu successor Kim Dae Jung va lluitar per la reestructuració de l'economia del seu país. Finalment Daewoo va ser demandada el 1999 pel govern sud-coreà a causa d'una fallida fraudulenta.
L'antic director Kim Woo-chong va ser condemnat per la justícia sud-coreana, el 30 de maig de 2006, a deu anys de presó per frau i malversació de fons.

## Automòbils Daewoo

El juliol de 1978 Daewoo va esdevenir accionista, amb un 50%, de Shinjin Motors les activitats del qual en la construcció automobilística coreana es remuntaven a 1937. Des de juny de 1972, Shinjin Motors fabricava els vehicles de General Motors. Des de gener de 1983 aquesta secció es coneix com a Daewoo Motors.
La crisi del grup el 1999 va provocar la baixada de la producció. A l'octubre de 2002, la secció automobilística es va integrar en el grup General Motors i va passar a denominar-se GM-Daewoo.
Els models de GM-Daewoo es venen amb la marca Daewoo en Corea del Sud i en el Vietnam; Suzuki i Chevrolet en els Estats Units; Suzuki, Chevrolet i Pontiac en Europa de l'Est i en Rússia; i des del 2005, i amb la marca Chevrolet en Europa Occidental.

### Models de vehicle

* Daewoo Rezzo
* Daewoo Matís
* Models de 1990 a 1997:
** Daewoo Espero (1990)
** Daewoo Lanos (1997)
** Daewoo Shiraz (1997)
** Daewoo Nubira (1998)
** Daewoo Cielo (1996)
** Daewoo Tico (1998).

## Vegeu també

* SsangYong Motor Company

## Referències

* ↑ «The history of Daewoo» (en anglès). Daewoo club Indonesia. Arxivat de l'original el 2011-09-26. [Consulta: 1r maig 2011].
# Indianapolis Colts

Els Indianapolis Colts són una franquícia de futbol americà amb seu a Indianapolis, Indiana, i són membres de la divisió sud de l'American Football Conference (AFC) de la National Football League. Actualment el seu estadi és el Lucas Oil Stadium.
Tradicionalment, els seus colors són el blau i el blanc, de local, i com a visitants juguen totalment de blanc. Els Colts van arribar a Indianapolis després que l'equip marxés de Baltimore l'any 1984. Els Colts han guanyat cinc campionats de l'NFL incloent-hi dues Super Bowl. La més recent va ser la Super Bowl XLI de la temporada 2006-2007 aconseguida en el Sun Life Stadium de Miami, Florida, després de guanyar als Chicago Bears.

## Història

El 2007, després de guanyar la Conferència Americana en derrotar 38-34 als New England Patriots, van guanyar la Super Bowl XLI el 4 de febrer a Miami, Florida, en superar als Chicago Bears per 29 a 17, partit en el qual el seu quarterback titular Peyton Manning va ser elegit com el Jugador Més Valuós de la final. De fet, Manning, jugador dels Colts des del 1998, és considerat un dels millors jugadors de l'NFL, havent aconseguit el títol d'MVP (jugador més valuós) en la temporada 2003-04, on també va aconseguir el rating més alt en la història de l'NFL amb 121.1.
Després d'aconseguir la Super Bowl XLI, els Colts i Manning van aconseguir treure's de sobre la mala fama de ser "molt bons però mai guanyar el gran premi", en referència al fet que aconseguien molt bones marques en la temporada regular però queien abans de l'esperat en la postemporada.
Van arribar tres anys després a la Super Bowl XLIV a Miami de nou, però es van veure sorpresos pels New Orleans Saints.

## Millors Jugadors

* Peyton Manning, QB.
* Reggie Wayne, WR.
* Dallas Clark, TE.
* Dwight Freeney, DE.
* Robert Mathis, DE.
* Gary Brackett, LB.
* Clint Session, LB.
* Melvin Bullit, DB.
* Adam Vinatieri, K.
* Antoine Bethea,DB.
* Bob Sanders, DB.
* Jeff Saturday, C-G
* Ryan Diem, OT.

## Palmarès

* Campionats de Lliga (5)
** Campions NFL (abans de la fusió AFL-NFL): 1958, 1959, 1968.
** Campionats de la Super Bowl: 1970 (V), 2006 (XLI).
* Campionats de Conferència (7)
** NFL Oest: 1958, 1959, 1964, 1968.
** AFC: 1970, 2006, 2009
* Campionats de Divisió (16)
** NFL Coastal: 1968
** AFC Est: 1970, 1975, 1976, 1977, 1987, 1999
** AFC Sud: 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2009, 2010, 2013, 2014

## Estadis

* Memorial Stadium (1953–1983)
* RCA Dome (1984–2007)
* Lucas Oil Stadium (2008–actualitat)

## Enllaços externs

* Lloc web oficial dels Indianapolis Colts
# Christl Haas

Christl Haas (Kitzbühel, 19 de setembre de 1943 - Manavgat, 8 de juliol de 2001) fou una esquiadora alpina austríaca que destacà a la dècada del 1960.

## Biografia

Va néixer el 19 de setembre de 1943 a la ciutat de Kitzbühel, població situada a la regió del Tirol. Va morir el 8 de juliol de l'any 2001 a la població de Manavgat, situada a la província turca d'Antalya, a conseqüència d'un atac de cor mentre nedava.

## Carrera esportiva

Especialista en esquí alpí, Haas va destacar el 1962 en el Campionat del Món d'esquí alpí realitzat a Chamonix (França) en imposar-se als 19 anys en la prova de descens. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 realitzats a Innsbruck (Àustria) es convertí en una heroïna nacional en aconseguir guanyar la medalla d'or en les proves de descens. Aquesta medalla és vàlida per al Campionat del Món, al mateix temps que en aquesta competició aconseguí la medalla de plata en la prova de combinada alpina. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1968 realitzats a Grenoble (França) aconseguí guanyar la medalla de bronze en la prova de descens.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar quatre proves de la Copa del Món d'esquí alpí, finalitzant com a millor resultat desena l'any 1968.
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1976 realitzats a Innsbruck (Àustria) fou l'encarregada, juntament amb el corredor de luge Josef Feistmantl, de fer l'últim relleu de la flama olímpica i encendre el peveter.

## Referències

* ↑ «Christl Haas - Idol des österreichischen Damenskilaufs». [Consulta: 7 novembre 2023].
* 1 2 3 4 «Olympedia – Christl Haas». [Consulta: 7 novembre 2023].
* ↑ «HAAS Christl - Athlete Information». [Consulta: 7 novembre 2023].
# Adalil

L'adalil era el màxim grau entre els almogàvers, anaven a cavall i guiaven les tropes.
Es diu de la persona que feia de guia o capdavantera i acompanyava un cos d'exèrcit per a mostrar-li el camí o bé per observar els moviments de l'enemic. Data del segle xiii i prové del terme àrab الدليل (ad-dalîl), substantiu derivat del verb على/دل (dal·la) 'guiar, ensenyar el camí'
La figura de l'adalil apareix en tres cròniques catalanes, la Llibre dels fets de Jaume el Conqueridor, la Crònica de Pere el Cerimoniós i la Crònica de Bernat Desclot.
| « | Com fariem ne con no ab los adalils qui ginyen e qui saben les entrades de la terra. | » |
| — Jaume el Conqueridor, Llibre dels fets, 98 |||
| « | Ueus aquí que’ns mostrarà est adalil bona caualcada de sarraïns. | » |
| — Jaume el Conqueridor, Llibre dels fets, 99 |||
| « | Et yo llibrarvos-he bons adalils que saben be la terra e’ls passos. | » |
| — Bernat Desclot, Crònica, 5 |||
| « | L'adalil nostre ab tres servents era anat a descobrir un aguayt. | » |
| — Pere el Cerimoniós, Crònica, 183 |||
Actualment Adalil és una marxa cristiana tocada en totes les Festes de Moros i Cristians del País Valencià.

## Referències

* 1 2 Halfond, Gregory I. The Medieval Way of War: Studies in Medieval Military History in Honor of Bernard S. Bachrach (en anglès). Routledge, 2016-03-09, p. 180. ISBN 978-1-317-02419-4.
* ↑ «adalil | enciclopedia.cat». [Consulta: 29 octubre 2023].
Viccionari
# Suite bergamasque

La Suite bergamasque és una suite per a piano de Claude Debussy inspirada en el poema de Paul Verlaine Clair de lune. Es troba entre les més cèlebres d'aquest compositor i és sovint considerada com la més fascinant. Fou composta el 1890 i publicada el 1905. Els seus quatre moviments són:
* Preludi
* Minuet
* Clair de Lune
* Passepied
A l'obra de Debussy la música per a piano té un lloc destacat. Excel·lent pianista, sempre va estar en contacte amb aquest instrument. Des de la Suite bergamasque de 1890, amb la qual la seva personalitat va començar a destacar, Debussy no va deixar d'enriquir el seu llenguatge pianístic, d'explorar les possibilitats del piano, d'ampliar el seu camp tant en l'àmbit del color i del timbre com en el de les intensitats, els atacs i les ressonàncies.
El projecte inicial preveia un preludi, un minuet, un passeig sentimental i una pavana. En la revisió duta a terme el 1905, Debussy va conservar el preludi i el minuet; el passeig es va convertir en el cèlebre Clar de lluna i la pavana va ser substituïda pel Passepied.
Poema de Paul Verlaine:
«Votre âme est un paysage choisi Que vont charmant masques et bergamasques Jouant du luth et dansant et quasi Tristes sous leurs déguisements fantasques.
Tout en chantant sur le mode mineur L'amour vainqueur et la vie opportune Ils n'ont pas l'air de croire à leur bonheur Et leur chanson se mêle au clair de lune,
Au calme clair de lune triste et beau, Qui fait rêver les oiseaux dans les arbres Et sangloter d'extase les jets d'eau, Les grands jets d'eau sveltes parmi les marbres.»