OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Treynor

Treynor és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 950 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Treynor tenia 950 habitants, 362 habitatges, i 274 famílies. La densitat de població era de 621,7 habitants/km².
Dels 362 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,5% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 24,3% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.696 $ i la renda mediana per família de 65.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.771 $ mentre que les dones 25.577 $. La renda per capita de la població era de 22.118 $. Entorn de l'1,5% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Treynor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Treynor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Calendari solar

El calendari solar és aquell calendari els dies del qual indiquen la posició de la Terra en la seva revolució entorn del Sol. Els calendaris construïts d'aquesta manera tenen un any de 365 dies, que ocasionalment és estès en agregar-se un dia extra en els anys de traspàs.
El calendari solar fa un seguiment del temps mitjançant els anys tròpics, que mesuren el temps entre els equinoccis de primavera. Es calcula que aquest temps és de 365 dies, cinc hores, 48 minuts i 46 segons.
El primer calendari solar va ser el calendari egipci, després d'una reforma que va substituir per aquest el tradicional calendari lunar. Els egipcis van establir-lo observant la reaparició anual de l'estrella Sirius en correspondència amb l'època d'inundacions del riu Nil. A partir d'aquí van establir un calendari de 365 dies organitzats en en 12 mesos de 30 dies cadascun, als quals afegien 5 dies a finals d'any. Tanmateix, els egipcis no van ser del tots exactes en el càlcul dels dies, ja que en realitat l'any solar consta de 365 dies i un quart, i això va provocar que el seu calendari patís un decalatge progressiu. Aquesta situació no es va resoldre fins a l'any 237 aC quan Ptolemeu III va introduir un dia de traspàs cada quatre anys a través del Decret del Canopus.
La República Romana va adoptar el sistema solar l'any 45 aC per substituir el confús calendari republicà basat en el calendari lunar grec. L'impulsor de la reforma va ser Juli Cèsar, motiu pel qual va ser batejat calendari julià. El calendari julià s'organitzava en 11 mesos de 30 o 31 dies excepte febrer i introduïa un any de traspàs cada quatre anys. Es considera el precedent de l'actual calendari gregorià.
Aquest últim va ser introduït a mitjan segle XVI pel Papa Gregori XIII per corregir el lleuger decalatge del calendari julià, que amb el temps havia acumulat un error d'uns 10 dies. el temps extra havia provocat un error acumulat d'uns 10 dies. La novetat va constar en ometre els anys de traspàs quan queien en anys centurials no divisibles per 400.
Un altre calendari solar és el calendari persa. Les cultures que utilitzen calendaris solars solen ser agrícoles mentre que les que utilitzen de lunars són nòmades.

## Referències

* 1 2 3 Corbalán Yuste, F. et al.. Gamma 2 : matemàtiques : Educació Secundària, segon curs. 1a.. Barcelona: Vicens Vives, 2003, p. 99. ISBN 84-316-6978-2.
* ↑ «What Is the Difference Between the Lunar Calendar & the Solar Calendar?» (en anglès). [Consulta: 31 març 2021].
* 1 2 3 «Solar calendar | chronology» (en anglès). [Consulta: 31 març 2021].
# Contes de Nadal

Contes de Nadal o Noel és una pel·lícula estatunidenca del 2004 dirigida per Chazz Palminteri i protagonitzada per Susan Sarandon, Penélope Cruz, Paul Walker, Alan Arkin, Sunjata Daniel i Robin Williams. Ha estat doblada al català oriental amb el títol de Contes de Nadal, i al valencià per a À Punt tot mantenint el nom original de Noel.

## Argument

La pel·lícula tracta sobre cinc personatges, les difícils vides dels quals es creuen amb d'altres en una sèrie d'inesperats esdeveniments que van succeint-se durant la vetlla de Nadal a Nova York.
El personatge principal, en Rose (Susan Sarandon), és una solitària publicista que lluita per fer cara a la malaltia de sa mare, una pacient d'alzhéimer hospitalitzada, de qui fa més de deu anys que té cura. Mentrestant, la Nina (Penélope Cruz) i en Mike (Paul Walker) és una jove parella a punt de separar-se a causa dels gels d'en Mike. D'altra banda, l'Artie (Alan Arkin) és un vell cambrer que cerca la seva dona morta cada vetlla de Nadal. Finalment, en Jules és un jove que deliberadament es fa mal a la mà per poder assistir a una festa de Nadal a la sala d'emergències d'un hospital, ja que constitueix l'únic record feliç de la seva infantesa. A més dels cinc personatges principals, el misteriós Charlie (Robin Williams) -un pacient terminal de càncer encarnat en àngel- es presenta com la persona que pot ser capaç d'ajudar en Rose a adonar-se finalment que ella ha de viure la seva pròpia vida.

## Repartiment

* Susan Sarandon: Rose Harrison
* Penélope Cruz: Nina Vásquez
* Paul Walker: Michael (Mike) Riley
* Alan Arkin: Artie Venizelos
* Marcus Thomas: Jules
* Chazz Palminteri: Arizona
* Robin Williams: Charles (Charlie) Boyd

## Referències

* 1 2 «Contes de Nadal». ésAdir. [Consulta: 5 desembre 2022].
* 1 2 «Noel». À Punt, 25-12-2022. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «Noel». Allociné.
# Počátek románu

Počátek románu (L'inici d'un romanç), JW I/3, és una òpera en un acte de Leoš Janáček i llibret en txec de Jaroslav Tichý, pseudònim de František Jaroslav Rypáček, basat en una breu història de Gabriela Preissová, a la vegada suggerida per una pintura de Jaroslav Věšín. Composta el 1891, es va produir per primera vegada el 10 de febrer de 1894 al Teatre Mahen de Brno.
Tot i que no fou un treball reeixit, és important pel fet que marca l'inici de l'associació de Janáček amb Gabriela Preissová, que també va escriure la història en la qual es basa Jenůfa, la seva primera gran òpera. Originalment planejada com un singspiel amb diàleg parlat, L'inici d'un romanç és inusual entre les obres de Janáček per ser una «òpera de números» en lloc d'una composició amb música contínua.

## Origen i context

L'inici d'un romanç va ser composta en set setmanes, del 15 de maig al 2 de juliol de 1891. Pertany al període que Janáček mostra un notable interès per la música popular, una passió que va sorgir durant el seu primer viatge amb František Bartoš.

## Argument

Una jove vilatana, Poluška, coqueteja amb el baró Adolf tot i haver-se promès a Tonek, un jove de la mateixa classe social que ella. Tonek està deprimit, el guarda ha sorprès els dos amants abraçats i ho notifica als pares de la noia. El seu pare ho desaprova, i la seva mare excitada organitza una reunió amb el pare del baró Adolf per organitzar el casament. La trobada no acaba bé, i Poluška torna escarmentada al fidel Tonek, mentre que el Baró troba la felicitat amb una comtessa. Els personatges reflexionen sobre la bogeria del casament desigual.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. [Consulta: 11 agost 2016].
* ↑ Beaumont, Antony; Tyrrell, John; Janáčková, Zdenka «Snatches of Memory». The Musical Times. Musical Times Publications Ltd., vol. 140, 1866, 1999, pàg. 52–54. ISSN: 00274666. JSTOR: 1193492.

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
# Ana Rivière Cinnamond

Anna Rivière Cinnamond (Barcelona, 1976) és una investigadora catalana, experta en zoonosi, membre de l'Institut d'Estudis Catalans des de 2022.

## Trajectòria

Va estudiar veterinària a la Universitat Autònoma de Barcelona i va completar els seus estudis a la AgroParisTech de França i amb un màster a la London School of Economics. Es va doctorar a la London School of Hygiene and Tropical Medicine, especialitzant-se en malalties zoonòtiques.
Un cop va finalitzar els seus estudis va treballar a Ministeri d’Agricultura de França. Ha treballat durant més de 20 anys a diverses agències de les Nacions Unides, com la FAO, l'OMS o l'OPS. Ha treballat Washington fent recerca sobre anàlisi epidemiològica de malalties amb potencial epidèmic i pandèmic, incloent la COVID-19. Actualment és delegada de l'OPS al Panamà.

## Referències

* 1 2 «Anna Rivière Cinnamond». [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Digital Transformation for People-Centered Cities» (en anglès), 09-08-2023. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Ana Rivière-Cinnamond, nueva representante de la OPS en Panamá» (en castellà), 19-08-2022. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Nueva representante de la OPS presenta credenciales en el Minsa» (en castellà), 31-08-2022. [Consulta: 21 novembre 2023].

## Enllaços externs

* Discurs d'acceptació d'Ana Rivière-Cinnamond
# Alcipe

Alcipe (en grec antic: Ἀλκίππη) va ser, segons la mitologia grega, una filla d'Ares i de la princesa Aglauros, filla de Cècrops.
Segons la tradició, Halirroti, fill de Posidó, va atacar Alcipe a la platja d'Atenes, o en algunes versions, la va violar i matar.
El seu pare, Ares, va anar en el seu auxili i va matar Halirroti. Posidó va demanar justícia per al seu fill, i Ares va ser jutjat pel Tribunal dels Déus format pels dotze Olímpics, en el que, segons la llegenda, va ser el primer judici de la història. El judici va tenir lloc a l'Areòpag, un turó al costat de l'Acròpolis d'Atenes que va prendre el nom d'Ares per aquest esdeveniment (Ἄρειος Πάγος ('areios pagos', «roca d'Ares»).
Ares va afirmar que va matar Halirroti per defensar o venjar la seva filla de la violació, i Alcipe va confirmar la declaració del seu pare. Els déus se'ls van creure i, com que no hi havia testimonis en contra, van absoldre completament Ares. Segons Paniassis d'Halicarnàs, sembla que Ares va ser condemnat a servir entre els mortals, probablement com a càstig per aquest assassinat.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 17. ISBN 9788496061972.
* 1 2 3 Apol·lodor. Biblioteca, III, 14, 2
* 1 2 3 Pausànias. Descripció de Grècia, I, 121 4
* ↑ Paniassis d'Halicarnàs, fragment 3
# Pica (arquitectura)

Una pica, pila o aigüera, dita també escurador(a), fregador(a) o rentador és una peça normalment de pedra amb una concavitat destinada a contenir aigua o qualsevol altre líquid i que pot anar fixada o sostinguda a la paret o per un peu, o disposada a terra. Serveix per a llavar, rentar, escurar o amarar quelcom
Els termes pica i pila també designen un ample recipient de pedra o altre material, per a contenir aigua o un altre líquid, destinat a abeurar-hi animals, banyar-s'hi, etc.
Disposa d'una o dues aixetes o una aixeta mescladora d'on brolla l'aigua, freda o calenta, per al rentatge, sovint és orientable. Posseeix dues zones, que es poden destinar, l'una per a ensabonar els plats i l'altra per a esbandir-los. Al costat o a sobre (de vegades en forma d'armari) hi sol haver un escorreplats.
Els materials més habituals en què es fabriquen les aigüeres són: acer inoxidable (material popular present en la major part de cuines actuals), acer esmaltat, ceràmica (ideal per a recrear certs ambients rústics), marbre (confereix al moble una connotació d'alta gamma), gres (material resistent i durador el disseny del qual es pot combinar amb el de la rajola de València), compòsit o altres materials sintètics de gran resistència a cops i productes químics.

## Referències

* ↑ «pica | enciclopèdia.cat». [Consulta: 25 desembre 2018].

## Vegeu també

* Lavabo
* Escorreplats
Viccionari
# Walter Bucher

Walter Bucher (Zúric, 8 de juny de 1926 - 6 de març de 2025) va ser un ciclista suís que fou professional del 1950 al 1962.
Especialitzat en el ciclisme en pista, entre 1955 i 1959 va guanyar una medalla en tots els Campionats del Món de Mig Fons, amb un total d'un or, tres plates i un bronze. També aconseguí onze victòries en curses de sis dies i va guanyar cinc títols nacionals de mig fons (1955, 1957 a 1960). El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on fou cinquè en la cursa de persecució per equips del programa de ciclisme.
No va poder disputar el Campionat del món de 1961 per culpa d'una caiguda patida a començaments d'any. El 1952 deixà el ciclisme i fundà una empresa naviliera. Es jubilà el 1992 per culpa d'un accident laboral.

## Palmarès

* 1952
** 1r als Sis dies de Gant (amb Armin von Büren)
** 1r als Sis dies de Münster (amb Jean Roth)
* 1953
** 1r als Sis dies de Münster (amb Jean Roth)
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Jean Roth)
** 1r als Sis dies de Múnic (amb Jean Roth)
* 1954
** 1r als Sis dies de Frankfurt (amb Jean Roth)
* 1955
** Campió de Suïssa de Mig fons
** 1r al Tour de Quatre Cantons
** 1r als Sis dies de Zuric (amb Jean Roth)
* 1956
** 1r als Sis dies de Berlín (amb Jean Roth)
** 1r als Sis dies d'Aarhus (amb Jean Roth)
** 1r als Sis dies de París (amb Jean Roth i Oscar Plattner)
* 1957
** Campió de Suïssa de Mig fons
* 1958
** Campió del món de Mig fons
** Campió de Suïssa de Mig fons
** Campió de Suïssa de Madison (Oscar Plattner)
* 1959
** Campió de Suïssa de Mig fons
** Campió de Suïssa de Madison (Oscar Plattner)
** 1r als Sis dies de Zuric (amb Reginald Arnold)
* 1960
** Campió de Suïssa de Mig fons

## Referències

* ↑ «BUCHER Walter». [Consulta: 14 febrer 2024].
* ↑ «Fallece el histórico mediofondista suizo Walter Bucher a los 98 años» (en castellà). [Consulta: 15 març 2025].
* ↑ Roger De Maertelaere (2000). De Mannen van de Nacht. 100 jaar zesdaagsen. De Eecloonaar, Eeklo, ISBN 90-74128-67-X, p. 195
* ↑ Walter Bucher Arxivat 2023-02-17 a Wayback Machine.. radsportseiten.net
* ↑ Track Cycling World Championships 2012 to 1893. bikecult.com
* ↑ «Olympedia – Walter Bucher». [Consulta: 14 febrer 2024].
* ↑ Peter Schnyder (2012). 100 Jahre Faszination Radsport – Rennbahn Oerlikon, AS Verlag Zürich, ISBN 3909111955, p. 96

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Toronto (Iowa)

Toronto és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 134 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Toronto tenia 134 habitants, 51 habitatges, i 41 famílies. La densitat de població era de 287,4 habitants/km².
Dels 51 habitatges en un 39,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,5% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 19,6% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 22,4% entre 25 i 44, un 31,3% de 45 a 60 i un 11,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 27.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.188 $ mentre que les dones 13.125 $. La renda per capita de la població era de 13.702 $. Entorn del 5% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Toronto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Toronto». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Contracció auricular prematura

Una contracció auricular prematura (CAP) o extrasístole auricular és una arrítmia cardíaca caracteritzada per un batec cardíac prematur originat a l'aurícula. És un tipus d'extrasístole supraventricular. Mentre que el node sinoauricular normalment regula els batecs del cor durant el ritme sinusal normal, les CAP es produeixen quan una altra regió de les aurícules es despolaritza abans del node sinoauricular i, per tant, desencadena un batec cardíac prematur, en contrast amb el batec d'escapament, en què el node sinoauricular falla, fent que un marcapassos no nodal provoqui un batec més tard del que tocaria.
La causa exacta de les CAP no està clara; tot i que existeixen diverses condicions predisposants, les CAP aïllades únics es produeixen habitualment en persones joves i ancians sanes. Les persones grans que presenten CAP normalment no necessiten un seguiment.
Les CAP sovint són completament asimptomàtics i només es poden observar amb monitoratge Holter, però de vegades es poden percebre com la falta d'un batec o una palpitació. En la majoria dels casos, no es necessita cap mena de tractament, fora de tranquil·litzar al pacient, tot i que els medicaments com els blocadors beta poden reduir la freqüència de les CAP simptomàtiques.

## Referències

* ↑ Nickolls, Peter; Richard M. T. Lu & Kenneth A. Collins, "Apparatus and method for antitachycardia pacing using a virtual electrode", US 5181511, publicada Jan 26, 1993
* ↑ «Arrhythmias documented by 24 hour continuous electrocardiographic monitoring in 50 male medical students without apparent heart disease». Am. J. Cardiol., 39, 3, 3-1977, pàg. 390–95. DOI: 10.1016/S0002-9149(77)80094-5. PMID: 65912.
* ↑ «Holter monitor findings in asymptomatic male military aviators without structural heart disease». Aviat Space Environ Med, 72, 9, 9-2001, pàg. 836–38. PMID: 11565820.
* ↑ Lin, Chin-Yu; Lin, Yenn-Jiang; Chen, Yun-Yu; Chang, Shih-Lin; Lo, Li-Wei; Chao, Tze-Fan; Chung, Fa-Po; Hu, Yu-Feng; Chong, Eric «Prognostic Significance of Premature Atrial Complexes Burden in Prediction of Long-Term Outcome». Journal of the American Heart Association: Cardiovascular and Cerebrovascular Disease, 4, 9, 27-08-2015, pàg. e002192. DOI: 10.1161/JAHA.115.002192. ISSN: 2047-9980. PMC: 4599506. PMID: 26316525.

## Vegeu també

* Extrasístole supraventricular
* Extrasístole ventricular
# Anders Holmertz

Anders Holmertz (Motala, Suècia 1968) és un nedador suec, ja retirat, guanyador de 5 medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer l'1 de desembre de 1968 a la ciutat de Motala, població situada al comtat d'Östergötland. És germà del també nedador i medallista olímpic Per Holmertz.

## Carrera esportiva

Va participar, als 15 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 realitzats a Los Angeles (Estats Units), on aconseguí ser sisè en els relleus 4x200 metres lliures, guanyant així un diploma olímpic, a més de finalitzar dotzè en els 200 m. lliures, vint-i-dosè en els 1.500 m. lliures i vint-i-tresè en els 400 m. lliures. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1988 celebrats a Seül (Corea del Sud) aconseguí guanyar la medalla de plata en la prova dels 200 metres lliurs, finalitzant sisè en els relleus 4x200 metres lliures i vuitè en els 400 m. lliures. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a Barcelona (Catalunya) aconseguí guanyar tres medalles: la medalla de plata en els 200 metres lliures i en els relleus 4x200 m. lliures, i la medalla de bronze en els 400 m. lliures, a més de finalitzar cinquè en els relleus 4x100 m. lliures. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), la seva última participació olímpica, aconseguí guanyar la medalla de plata en els relleus 4x200 metres liures i finalitzà cinquè en els 200 m. i 400 m. lliures i setè en els relleus 4x100 m. lliures.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues medalles en el Campionat del Món de natació, una d'elles d'or; tres medalles en el Campionat del Món de natació en piscina curta i tretze medalles en el Campionat d'Europa de natació, una d'elles d'or.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Anders Holmertz». [Consulta: 17 octubre 2023].
* ↑ «Anders Holmertz - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 17 octubre 2023].
# Museu Nacional d'Art de l'Azerbaidjan

El Museu Nacional d'Art de l'Azerbaidjan (en àzeri: Azərbaycan Milli İncəsənət Muzeyi) és un museu de belles arts situat a la capital de l'Azerbaidjan, de Bakú. És un dels principals museus d'art de l'Azerbaidjan. El museu fou inaugurat el 1920. L'edifici està ubicat en un palau neoclàssic, que data del 1885. El museu compta amb 60 sales d'exposició on s'allotgen la col·lecció permanent i les exposicions temporals.

## Col·lecció

El Museu Nacional d'Art de l'Azerbaidjan té una àmplia i variada col·lecció de pintures, dibuixos, escultura i arts menors o decoratives. Encara que se centra en l'art azerbaidjanès, conserva obres d'artistes europeus i asiàtics molt destacats. Les col·leccions d'art abasten des del segle XV fins al xx.
El museu conté uns 15.000 objectes, amb 12.000 objectes emmagatzemats i té més de 3.000 objectes en la seva exposició permanent. El museu organitza periòdicament exposicions temporals. L'apartat més gran està dedicat als pintors més famosos de l'Azerbaidjan. També conté les pintures de l'avantguardisme azerbaidjanès. L'apartat més conegut és el d'Europa entre els segles xvi i xix, amb pintura, escultura i arts menors o decorativa.
Conté una col·lecció important d'obres d'art oriental, especialment l'art persa, turc, xinès i japonès. La col·lecció inclou entre les seves peces una enorme quantitat de laca miniatura, llibres en miniatura, icones, esmalts cloisoné, ceràmica i culleres. La col·lecció del museu, però, continua creixent. Des dels seus inicis, el museu ha constituït una col·lecció important a partir de compres i donacions d'obres d'art. El museu realitza també altres funcions com són les d'estudi, conservació i restauració d'obres d'art.

## Obres destacades

Entre els pintors representats es troben:

### Pintors azerbaidjanesos

* Mir Mohsun Navvab
* Bahruz Kangarli
* Tair Salakhov
* Azim Azimzade
* Salam Salamzade
* Vidadi Narimanbekov
* Mikail Abdullaev
* Togrul Narimanbekov

### Pintors estrangers
#### Escola italiana

* Guercino
* Leandro Bassano
* Francesco Solimena
* Lorenzo Bartolini

#### Escola francesa

* Jules Dupré
* Gaspard Dughet
* Pascal Dagnan-Bouveret
* Jean-Joseph Benjamin-Constant

#### Escoles flamenca i holandesa

* Frans Hals
* Michiel Jansz. van Mierevelt
* Adriaen Brouwer
* Adriaen van Ostade
* Justus Sustermans
* Pieter Claesz

#### Escola alemany

* Johann Heinrich Roos
* Fritz August Kaulbach

#### Escola polonesa

* Jan Styka

#### Escola russa

* Karl Briullov
* Aleksei Venetsiánov
* Vassili Veresxaguin
* Isaak Levitan
* Vladímir Makovski
* Valentín Serov
* Vladímir Borovikovski
* Vassili Tropinin
* Konstantín Korovin
* Ivan Sxisxkin

## Vegeu també

* Llista de museus de l'Azerbaidjan

## Referències

* 1 2 3 4 Azerbaijan Soviet Encyclopedia. State Publishing House of the Council of Ministers of Azerbaijan SSR, 1976, p. 1er vol, p. 144. (anglès)
* 1 2 3 4 «Breathing Life Back Into Art: The National Art Museum». Azer.com, 2000. (anglès)

## Enllaços externs

* Museu Nacional d'Art de l'Azerbaidjan (Bakupages.com) (anglès)