OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hayden Lake

Hayden Lake és una població a la riba del llac Hayden dins del comtat de Kootenai a l'estat d'Idaho. Segons el cens del 2000 tenia 494 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hayden Lake tenia 494 habitants, 208 habitatges, i 164 famílies. La densitat de població era de 489,1 habitants/km².
Dels 208 habitatges en un 23,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 18,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,2% tenia menys de 18 anys, un 3,4% entre 18 i 24, un 20,2% entre 25 i 44, un 35,4% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.893 $ i la renda mediana per família de 67.143 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.250 $ mentre que les dones 30.804 $. La renda per capita de la població era de 31.834 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 8,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hayden Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hayden Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bancroft (Kentucky)

Bancroft és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 536 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bancroft tenia 536 habitants, 199 habitatges, i 172 famílies. La densitat de població era de 1.217,4 habitants/km².
Dels 199 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,4% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 13,1% no eren unitats familiars. En el 12,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 19,8% entre 25 i 44, un 36,8% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
La mitjana d'edat era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 79.244 $ i la renda mediana per família de 85.230 $. Els homes tenien una renda mediana de 60.893 $ mentre que les dones 37.500 $. La renda per capita de la població era de 37.746 $. Cap de les famílies i el 0,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bancroft». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bancroft». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Agullat ver

L′agullat ver, ferró, quelve, cassó o quissona entre altres denominacions populars (Squalus acanthias) és una espècie de tauró esqualiforme de la família dels esquàlids, petit, de color cendrós, amb una forta pua a l'aleta dorsal. De la seua pell s'obté un cuir molt sòlid.

## Morfologia

* Cos allargat i fusiforme.
* Dues aletes dorsals antecedides per una forta espina, la primera més grossa que la segona.
* Sense aleta anal ni membrana nictitant.
* Amb cinc parells de fenedures branquials.
* Color gris clar o amarronat, els costats més clars i el ventre blanquinós.
* Taques clares, irregularment escampades pel dors i els flancs, que desapareixen amb l'edat.
* El mascle pot arribar a fer 100 cm de longitud i madura entre els 59 i 72 cm.
* La femella arriba als 120 cm de longitud i madura entre els 70 i 100 cm.

## Ecologia

És, probablement, el tauró més freqüent del món i un dels més ben estudiats. Generalment se'l troba en moles separades per sexe i per edat. També se l'ha vist en grups mixtos de joves i adults, i formant agregacions amb diferents espècies de taurons. És de moviments lents però també se'l cita com un gran migrador.
Cerca la termoclina ideal de l'aigua que va de 7 °C de mínima a 15 °C de màxima.
Colonitza els ambients sublitorals fins als 400 m de fondària.
El seu nodriment prové de tota classe d'ésser viu que sigui copiós en el seu medi. És un predador oportunista i menja peixos que formin bancs, crustacis, mol·luscs, cucs, ctenòfors, algues, etc.
És ovovivípar aplacentari. Després d'una gestació de 18 a 24 mesos pot tindre una ventrada d'una a vint cries (la normal és d'una dotzena), segons l'edat de la mare. Els nounats en néixer poden fer de 22 a 33 cm i arribaran a viure entre 15 i 30 anys. Vers la primavera s'apropen a la costa per reproduir-se i a la tardor tornen cap al fons.

## Aprofitament

Espècie d'interès comercial pesquer. L'art per a la captura és el palangre o l'arrossegament. Immediatament després de la seua pesca, és escorxat i arriba a la llotja sense cap ni pell, on es ven amb diversos noms.
La carn es pot consumir fresca, congelada, bullida, escabetxada, en croquetes, salada o fumada.
El seu fetge conté un oli de qualitat.
També pot aprofitar-se com a pinso per a animals estabulats, menja per a mascotes, fertilitzants i cuir.

## Referències

* Barrull, Joan i Mate, Isabel: Els taurons dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col. Conèixer la natura, núm. 14. Barcelona, març del 1996. ISBN 84-7306-920-X. Plana 77.

## Enllaços externs

* Fordham et al (2006). Agullat. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 4 de febrer del 2008 (en anglès).
* ↑ Vegeu-ne algunes a «agullat ver». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Conjunció (astronomia)

Dos astres estan amb conjunció quan observats des d'un tercer (generalment la Terra) es troben en la mateixa longitud celeste. Com que la latitud celeste pot ser diferent, els astres s'aproximen molt en el cel, encara que no coincideixen, passant un per damunt de l'altre.
Si els planetes no tenen una latitud gaire gran (estan prop de l'eclíptica o prop del node de la seua òrbita) llavors pot haver-hi un trànsit d'aquests planetes pel disc solar. Els planetes interiors estan en conjunció superior quan és el Sol el que està situat entre ells i el planeta Terra. Estan llavors a la màxima distància de la Terra i presenten el seu diàmetre més petit i la seua cara totalment il·luminada. Són difícils d'observar perquè en trobar-se prop del Sol ixen i es ponen amb ell.
* Els planetes exteriors a l'òrbita de la Terra (la resta) només poden trobar-se en conjunció superior, que es denomina simplement conjunció, perquè el planeta no pot passar entre el Sol i la Terra.
* Quan la conjunció es dona entre els dos planetes més grans del Sistema solar (Júpiter i Saturn), s'anomena gran conjunció, fenomen que té lloc cada 20 anys de mitjana. És una de les conjuncions més espectaculars i pot ser observable a ull nu.
Una de les conjuncions recents més significatives es va produir el 5 de maig del 2000, quan els planetes Mercuri, Venus, la Terra, Mart, Júpiter i Saturn van estar pràcticament alineats amb el Sol. A més, la Lluna també es trobava quasi alineada entre la Terra i el Sol.
No ha de confondre's amb oposició, que és quan la Terra passa entre el Sol i el planeta exterior.

## Superior i inferior

Com es veu des d'un planeta que és superior, si un inferior es troba al costat oposat del Sol, està en conjunció superior amb el Sol. Una conjunció inferior es produeix quan els dos planetes es troben en una línia al mateix costat del Sol. En una conjunció inferior, el planeta superior està "en oposició" al Sol vist des del planeta inferior.
Els termes "conjunció inferior" i "conjunció superior" s'utilitzen en particular per als planetes Mercuri i Venus, que són planetes inferiors com es veu des de la Terra. Tanmateix, aquesta definició es pot aplicar a qualsevol parell de planetes, tal com es veu des del més allunyat del Sol.
Es diu simplement que un planeta (o asteroide o cometa) està en conjunció, quan està en conjunció amb el Sol, vist des de la Terra. La Lluna està en conjunció amb el Sol a Lluna Nova.

## Referències

* ↑ Williams, David R. «The Planetary Alignment of 5 May 2000» (en anglès). National Space Science Data Center - NASA. [Consulta: 5 maig 2016].

## Vegeu també

* Gran conjunció
* Desfilada planetària
# Xulgi

Xulgi o Šulgi va ser rei d'Ur del 2094 aC al 2046 aC. Formava part de que s'anomena Tercera dinastia d'Ur a la Llista de reis sumeris. Aquesta dinastia va establir un imperi conegut com a Imperi neosumeri o Ur III, segons els historiadors.
Va ser fill i successor d'Ur-Nammu. La seva mare era una filla del rei Utukhengal d'Uruk. Va regnar 48 anys i cada any té un nom conegut.
Va iniciar un procés, que havia de durar segles, de divinització dels reis, com a déus protectors del país. El nom del rei s'anteposava a la qualificació de la divinitat, per exemple: "Xulgi és la vida del país de Sumer". Xulgi, com el seu pare, també va portar el títol de "Rei de les quatre zones del món" i de "Rei de Sumèria i Accàdia". Al seu 7è any de regnat va córrer una distància de 150 km de Nippur a Ur, el que permet considerar-lo el primer atleta de llarga distància del món. Al seu 23è any de regnat es va proclamar déu. Aquesta divinització no representava entrar al panteó dels grans déus, sinó més aviat com a déu personal d'un territori, que feia d'intermediari amb els déus superiors. Se li construïen temples dedicats, se li oferien sacrificis i se'l venerava més especialment al lloc d'on era protector: "Xulgi d'Umma".
Va fer diverses expedicions a Simurrum (al Zab Inferior), Karakhar (regió de Kirkuk), Lullu (regió de Sulaymaniyya), Anxan (a l'est d'Elam), Urbilum (Arbil), Simaixki (propera a Simurrum) i d'altres. És clar que va aturar l'expansió dels hurrites que s'expandien cap al sud i així s'esmenta una expedició contra ells a les muntanyes d'Ebekh (al Jebel Hamrin).
Una filla del rei va casar amb el rei de Markhashi, l'antic Warakshe, l'any 18 del regnat del Xulgi. Una altra filla es va casar amb el rei d'Anxan l'any 31 de regnat però l'any 34è Xulgi va atacar aquest regne. Al seu 20è any va atacar també Der. El 37è any va haver de construir una muralla per defensar-se dels atacs elamites i al mateix temps va construir el gran Ziggurat d'Ur. Durant el seu regnat va millorar molt les rutes i va fer construir allotjaments a la vora dels camins on els viatgers podien beure aigua i menjar o bé passar la nit.
L'any 39 del seu regnat va fundar prop de Nippur, la ciutat de Puzrishdagan ("Sota la protecció de Dagan"), destinada a acollir els animals pels sacrificis als temples de Nippur.
El va succeir el seu fill Amar-Sin.

## Referències

* ↑ Noms dels anys
* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente I: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 114-118, 125, 129, 132. ISBN 8432300411.

## Bibliografia

* Van De Mieroop, Marc. (2005). A History of the Ancient Near East ca. 3000-323 BC, Oxford: Blackwell Publishing, p. 76
* Hamblin, William J. Warfare in the Ancient Near East to 1600 BC. New York: Routledge, 2006.

## Enllaços externs

* Figura del temps de Shulgi venuda il·legalment a Alemanya
# Isin

Isin (en sumeri 𒉌𒋛𒅔𒆠, I$_3$-si-in$^{ki}$) va ser una ciutat estat de Mesopotàmia, que s'esmenta com independent cap al 2400 aC, i passa cap al 2350 aC a mans de Lugalzagesi d'Umma i després a mans de Sargon d'Accad i els seus successors.
Cap al 2200 aC, tornava a ser independent i, cap al 2050 aC, el rei d'Ur es va fer amo de la regió entre Isin i Mari. L'any 2015 aC, el governador urita d'aquesta regió, Ixbi-Erra, va prendre el títol de rei d'Isin i va començar les seves conquestes: el 2015 aC, Nippur, cap al 2000 aC, Eshunna i, el 1998 aC, Ur, Eridu i Uruk. El 1985 aC, va morir Ixbi-Erra i el va succeir Shu-ilishu (1085 aC-1975 aC) i després Iddin-Dagan (1975 aC-1954 aC). El 1970 aC, va sotmetre Der. El 1954 aC, Ishme-Dagan va succeir Iddin-Dagan. L'hegemonia va començar a esgotar-se quan, el 1925 aC, Larsa va conquerir Ur, Uruk i Èridu. El 1898 aC, trobem Isin i Larsa en plena guerra, i les victòries de Larsa allunyen d'Isin els seus vassalls. L'any 1895 aC, Isin va reconquerir Ur efímerament. El 1875 aC, Larsa ja tenia l'hegemonia i Isin havia quedat reduït a la ciutat i al seu propi territori i la ciutat de Nippur, que Larsa va ocupar el 1867 aC, però Isin va recuperar. La possessió de Nippur va anar alternant entre els dos governs. El 1865 aC, el rei vassall d'Uruk es va independitzar. El 1838 aC, va perdre altra vegada Nippur a mans de Larsa, però va poder-la recuperar. El 1835 aC, Larsa va ocupar Nippur, però caiguda la dinastia d'Isin, Nippur es va fer independent (1834 aC), fins que a l'any següent Isin la va ocupar. El 1830 aC, Isin va haver-la de conquerir de nou, potser per una revolta o per conquesta de Larsa. El 1828 aC, Larsa va conquerir Nippur i Isin la va recuperar el 1813 aC però només per un any, i el 1812 aC Larsa la va conquerir per enèsima vegada. El 1802 aC, Isin va recuperar Nippur. El 1793 aC, Larsa va ocupar Isin. Nippur es va fer efímerament independent però també va ser ocupada. El 1762 aC, va passar a Babilònia, que la mantindrà amb l'excepció de curts períodes de domini d'Assíria (1235 aC a 1227 aC), Elam (1159 aC a 1156 aC) i d'independència (1156 aC a 1135 aC). Després, ja va seguir la història de Babilònia.

## Reis

Segons la Llista de reis sumeris:
* Ixbi-Erra 2017 aC-1984 aC
* Shu-ilishu 1984 aC-1974 aC
* Iddin-Dagan 1974-1953 aC
* Ishme-Dagan 1953 aC-1934 aC
* Lipit-Ixtar 1934 aC-1923 aC
* Ur-Ninurta (usurpador) 1923 aC-1895 aC
* Bur-Sin 1895 aC-1874 aC
* Lipitenul 1874 aC-1869 aC
* Erra-imiti 1869 aC-1861 aC
* Enlil-bani 1861 aC-1837 aC
* Zambiya 1837 aC-1834 aC
* Iter-pisha 1834 aC-1830 aC
* Ur-du-kuga 1830 aC-1827 aC
* Sin-magir 1827 aC-1816 aC
* Damiq-ilishu 1816 aC-1793 aC
* a Larsa 1793 aC-1762 aC
* a Babilònia 1762 aC-1235 aC
* a Assíria 1235 aC-1227 aC
* a Babilònia 1227 aC-1159 aC
* a Elam 1159 aC-1156 aC
* Marduk-Kabitahheixu 1156 aC-1139 aC
* Ittimardukbalatu 1139 aC-1135 aC
* a Babilònia 1135 aC

## Referències

* ↑ de Boer, Riens «Studies on the Old Babylonian Kings of Isin and Their Dynasties with an Updated List of Isin Year Names». Zeitschrift für Assyriologie und Vorderasiatische Archäologie, 111, 5, 2021, pàg. 5-27.
# Excentricitat

En matemàtiques, l'excentricitat és un paràmetre associat a totes les seccions còniques. Es pot considerar una mesura del grau en què la figura es desvia d'una circumferència. Concretament,
* L'excentricitat d'una circumferència és zero,
* L'excentricitat d'una el·lipse és superior a zero i inferior a 1,
* L'excentricitat d'una paràbola és igual a 1,
* L'excentricitat d'una hipèrbola és superior a 1,
* L'excentricitat d'una recta és igual a infinit.

## El·lipse

En qualsevol el·lipse, on la longitud del semieix major és a i el semieix menor és b, l'excentricitat ens és donada per
    $e={\sqrt {1-{\frac {b^{2}}{a^{2}}}}}.$
L'excentricitat és el quocient de distàncies entre els focus ($F_{1}$ i $F_{2}$) i l'eix major; és a dir,
    $\left({\frac {\overline {F_{1}F_{2}}}{\overline {AB}}}\right).$

## Hipèrbola

En el cas d'una hipèrbola s'obté
    $e={\sqrt {1+{\frac {b^{2}}{a^{2}}}}}.$

## Òrbites planetàries

A partir de la llei de la gravitació universal de Newton es pot demostrar que el moviment d'un cos al voltant d'un altre causat per l'atracció gravitatòria mútua és una el·lipse de determinada excentricitat. Per exemple, l'excentricitat de l'òrbita de la Terra és igual a 0,0167. Dins del sistema solar l'excentricitat més alta la té Plutó, amb 0,2488, seguit de Mercuri, amb 0,2056.

## Referències

* ↑ Thomas, George B.; Finney, Ross L. Calculus and Analytic Geometry (en anglès). 5a ed.. Addison-Wesley, 1979, p. 434. ISBN 0-201-07540-7.

## Vegeu també

* Constant cònica
# Bandera de Txèquia

La bandera de la República Txeca (en txec státní vlajka České republiky) està formada per dues franges horitzontals de la mateixa amplada, de color blanc la franja superior i de color vermell la franja inferior, i un triangle isòsceles de color blau, amb la base que coincideix amb la vora de l'asta de la bandera. La bandera va ser heretada de Txecoslovàquia després de la dissolució de l'antic Estat en la República Txeca i Eslovàquia.

## Història

En un principi, la bandera només tenia les dues franges horitzontals amb els colors de l'antic escut txec (en camper de gules, un lleó d'argent), però la semblança amb la bandera de Polònia i la coincidència de colors amb la bandera d'Àustria va fer que s'hi afegís el triangle blau. Tot i així, aquesta bandera encara es fa servir com a emblema de Bohèmia (una de lesregions del país).
La paternitat de la bandera actual està en discussió, però la major part dels vexil·lòlegs consideren que l'autor n'és Jaroslav Kursa (1875-1950), arxiver del Departament d'Afers Interns. Aquesta bandera va ser aprovada oficialment per l'Assemblea Nacional de Txecoslovàquia el 30 de març de 1920.
La bandera es va canviar durant els anys de l'ocupació alemanya, durant la Segona Guerra Mundial, en què fou substituïda per la bandera tricolor horitzontal blanca, vermella i blava. Tot i que, un cop acabada la guerra, es va recuperar l'original.
Després de la dissolució de Txecoslovàquia, durant l'anomenat divorci de vellut l'any 1993, la República Txeca va mantenir la bandera txecoslovaca, mentre que Eslovàquia n'adoptà una de nova.

## Dimensions

Els colors de la bandera són: blanc, blau i vermell. La bandera està formada per un triangle isòsceles blau que s'estén fins a la meitat de la llargària del rectangle (és un error comú fer-lo més curt) i dues franges horitzontals: una de blanca i una de vermella.
# Mama Quilla

Mama Quilla (del quítxua mama "mare" i killa "lluna) era la germana i l'esposa del déu Inti (déu del sol) en la mitologia inca. Aquesta deessa, representada per la Lluna, va ser generalment la tercera divinitat en la cort celestial inca, després d'Inti i Illapu (déu del tro), tot i que algunes comunitats costeres entre les quals s'incloïen la civilització chimú, van considerar-la en igualtat de rang.
Es creia que regulava el cicle menstrual de les dones, que es calculava a partir de la lluna creixent i minvant, i a partir d'aquests cicles es fixaven els períodes per a les festes inques.
Reproduïda com a dona, s'acompanyava d'una lluna representada amb la forma ritual d'un disc de plata i així apareixien els llamps com un altre dels seus atributs de poder. Era la mare del firmament, d'ella es tenia una estàtua en el Temple del Sol, en el qual un orde de sacerdotesses li retia culte. A Cusco, capital de l'imperi, hi havia un temple propi atès igualment per sacerdotesses. Naturalment, a la deessa Mama Quilla estava adscrit el fervor religiós de les dones, i elles eren qui formaven el nucli de les seves fidels seguidores, ja que ningú millor que la deessa Mama Quilla podia comprendre els seus desigs i temors, i donar-los l'empara cercada.

## Referències

* ↑ Laime Ajacopa, Teofilo. Diccionario Bilingüe Iskay simipi yuyayk'ancha, 2007.
* 1 2 Cobo, Bernabé. Inca Religion and Customs (en anglès). Austin, Texas: University of Texas Press, 1990, p. 29–30.
* 1 2 D'Altroy, Terence N. Los incas. 1. ed. Barcelona: Editorial Ariel, 2003, p. 148. ISBN 84-344-6681-3.
* ↑ «Mama Quilla | Inca goddess | Britannica» (en anglès). [Consulta: 24 gener 2022].
* 1 2 Conway, D. J.. Moon magick : myth & magick, crafts & recipes, rituals & spells. 1st ed. St. Paul, Minn.: Llewellyn Publications, 1995. ISBN 1-56718-167-8.
# Orr

Orr és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 249 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orr tenia 249 habitants, 112 habitatges, i 70 famílies. La densitat de població era de 71,7 habitants per km².
Dels 112 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,9% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 36,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,22 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.222 $ i la renda mediana per família de 38.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.292 $ mentre que les dones 15.000 $. La renda per capita de la població era de 14.776 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orr». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orr». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Norwood Young America

Norwood Young America és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 3.108 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Norwood Young America tenia 3.108 habitants, 1.171 habitatges, i 833 famílies. La densitat de població era de 718,6 habitants per km².
Dels 1.171 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 28,8% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,4% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 11,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.152$ i la renda mediana per família de 54.792$. Els homes tenien una renda mediana de 36.292$ mentre que les dones 26.837$. La renda per capita de la població era de 18.431$. Entorn del 2,7% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Norwood Young America». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Norwood Young America». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].