OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Museu del Perfum

El Museu del Perfum de Barcelona, és un museu privat ubicat al Passeig de Gràcia de Barcelona. Fou inaugurat a mitjans de l'any 1961 amb el propòsit de mostrar al públic l'evolució dels flascons i recipients per a perfums a través de la història i la geografia.
El Museu exposa una extensa mostra de 5.000 envasos de perfums i essenciers de diferents cultures i civilitzacions. Des d'envasos egipcis, ceràmiques gregues, vidres romans i púnics, i recipients àrabs i orientals, fins a una interessant col·lecció d'essenciers dels segles XVII al xix en porcellana, cristall i materies nobles. Destaca la seva àmplia exhibició de la perfumeria industrialitzada, des dels seus inicis fins avui en dia. Entre moltes d'altres curiositats, es pot trobar un estoig amb dos essenciers que va pertànyer a Mª Antonieta de França i el flascó "Le Roi Soleil" dissenyat per Salvador Dalí, així com moltes peces úniques del món de la perfumeria.
El Museu del Perfum conté un fons de més de cinc mil peces entre flascons antics i moderns, a part de miniatures, catàlegs, etiquetes i material publicitari antic. El Museu de Perfum està dividit en dues parts. Una part de vasos, perfumadors, ungüentaris, peveters i altres recipients de les cultures antigues fins a l'època moderna, exposada seguint un ordre cronològic i de situació geogràfica, i una segona part on es mostren els flascons de la perfumeria industrialitzada, des de la segona meitat del segle xviii fins avui. En aquesta segona part, els flascons es troben organitzats per marques comercials, sense tenir en compte l'any de la seva aparició al mercat.

## Referències

* ↑ «Museu del Perfum - Fundació Planas Giralt». [Consulta: 31 maig 2017].
* ↑ «Un museu per als més presumits, únic a Espanya». Ara.cat.
* ↑ «Museu del Perfum - Visit Barcelona». [Consulta: 31 maig 2017].

## Enllaços externs

* Guia Barcelona, Museu del Perfum
* Visita virtual, Museu del Perfum
# Núria Munarriz Sans

Núria Munarriz Sans (Pamplona, 24 de febrer de 1928 – Castelló de la Plana, 5 de març de 2016) fou una periodista catalana. Va dirigir el Setmanari de l'Alt Empordà en uns anys en què començava a publicar-se en català, i va ser directora a l'ombra de la revista Ampurdán. Va exercir de corresponsal a l'Empordà de La Vanguardia i l'Agència EFE, entre altres mitjans de comunicació. Va morir als 88 anys a Castelló de la Plana, ciutat en què va residir els últims anys de la seva vida.

## Referències

* ↑ «Mor Núria Munarriz, exdirectora del Setmanari de l'Alt EMPORDÀ». Setmanari de l'Alt Empordà, 07-03-2016.
# Pau Anglada

Pau Anglada (Banyoles, 1987) és un il·lustrador i dibuixant de còmic. També ha publicat en fanzines i revistes d'humor gràfic.
L'any 2012 col·laborà amb el llibre Enfoteu-vos-en! : humor indignat : 45 dibuixants contra la crisi Barcelona de l'editorial Angle. I al mateix any s'ha autoeditat el còmic La Rutina de no morir : [una història en tiras cómicas sobre el horror de estar vivo] essent finalista del premi de Joves Creadors de Junceda. Va ser membre del col·lectiu que publicava el fanzine Adobo.

## Referències

* ↑ «Autors/es de Banyoles i comarca». Biblioteca Pública de Banyoles, 05-03-2013. [Consulta: 20 abril 2016].
* ↑ «En moments com l'actual, l'humor és un autèntic salvavides per a molta gent». Diari de Girona. [Consulta: 29 abril 2016].
* ↑ «Sketch Down: marzo». Revista Jot Down. [Consulta: 29 abril 2016].
# Purcell

«Purcell» té aquests significats:
* Toponímia:
** Purcell (cràter), cràter d'impacte al planeta Mercuri
** Purcell (Missouri), població dels Estats Units a l'estat de Missouri
** Purcell (Oklahoma), ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma
** Purcell Mountains, serralada al sud-est de la Colúmbia Britànica, Canadà, derivació de les muntanyes Columbia
* Biografies:
** Daniel Purcell (1660? - Londres, 1717), compositor musical anglès
** Dominic Purcell (Wirral, Anglaterra, 1970), actor australià conegut pels seus papers a les sèries de televisió Prison Break i John Doe
** Edward Purcell (músic) (Londres, 1689 - 1740), compositor i organista londinenc
** Edward Henry Purcell (~ 1716 - 1765), organista, impressor i editor de música anglès
** Edward Mills Purcell (Taylorville, Illinois, EUA, 1912 - Cambridge, Massachusetts, 1997), físic estatunidenc guardonat amb el Premi Nobel de Física
** Henry Purcell (1659-1695), músic anglès del barroc
** William Frederick Purcell (Londres, 1866 - Ciutat del Cap, 1919), aracnòleg i zoòleg sud-africà
** Noel Purcell (waterpolista) (Dublín, 1891 - Dún Laoghaire, 1962), jugador de rugbi nedador i waterpolista irlandès
# Nicolaus Melchior Cibinensis

Nicolaus Melchior Cibinensis (nascut a Transsilvània, visqué a principis del segle xvi) fou un escriptor hongarès sobre alquímia de manera molt particular. La seua obra més reconeguda, Processus sub forma missae, fou un text dedicat al Rei d'Hongria i Bohèmia Vladislau II de Bohèmia.
La identitat de Melchior és objecte de debat. Alguns creuen que fou l'arquebisbe d'Hongria Nicolaus Olah i Carl Jung creia que potser fou Nicolas Melchior Szebeni.

## Referències

* ↑ Craven, J. B.. Count Michael Maier. Dawsons of Pall Mall, 1969, p. 82. (Basat en edició del 1910)
* 1 2 Kiss, Farkas Gábor; Láng, Benedek; Popa-Gorjanu, Cosmin «The Alchemical Mass of Nicolaus Melchior Cibinensis: Text, Identity and Speculations». Ambix, 53, 2, 2013, pàg. 143–159. DOI: 10.1179/174582306X117889.
* ↑ Jung, Carl. Psychology and Alchemy. 2a ed, 1953, p. 396.
# Hurstbourne Acres

Hurstbourne Acres és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.504 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hurstbourne Acres tenia 1.504 habitants, 909 habitatges, i 309 famílies. La densitat de població era de 1.759,7 habitants/km².
Dels 909 habitatges en un 11,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 25,9% hi vivien parelles casades, en un 5,8% dones solteres, i en un 66% no eren unitats familiars. En el 54,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,49.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,6% tenia menys de 18 anys, un 18% entre 18 i 24, un 43,2% entre 25 i 44, un 16,4% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.211 $ i la renda mediana per família de 58.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.558 $ mentre que les dones 30.184 $. La renda per capita de la població era de 27.238 $. Entorn del 2% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hurstbourne Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hurstbourne Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Magí Garcia Vidal

Magí Garcia Vidal (l'Hospitalet de Llobregat, 12 de gener de 1983), també conegut com a Modgi, és un guionista i humorista català.
Va créixer al barri de Collblanc, on els seus pares regentaven el bar del mercat. Va estudiar a Sant Ramon Nonat-Sagrat Cor i als Maristes de Sants. Va començar a estudiar sociologia però ho va deixar per estudiar una Diplomatura en turisme. Com a humorista, ha rebut influències de George Carlin, Louis C.K., Mitch Hedberg, Sarah Silverman, entre d'altres. Va tenir un blog anomenat Pit de Pollastre. Entre 2013 i 2019 va treballar a la revista satírica El Jueves. És un dels quatre membres fundadors de La sotana, amb Joel Diaz, Manel Vidal i Andreu Juanola, i és col·laborador del programa Està passant de Televisió de Catalunya. També participa a El soterrani. El 2022 va preparar el projecte Quan això s'acabi, amb Ignasi Taltavull.
L'any 2022 va estrenar l'espectacle Mític, primer especial de comèdia de tipus stand-up en català. L'espectacle, dirigit per Ignasi Taltavull, seria posteriorment emès per la plataforma Filmin en el seu nou canal de comèdia.
L'any 2024 va estrenar l'espectacle de comèdia Quanta Dignitat. Estrenat al teatre Regina de Barcelona i de gira l'any 2025.
Ha treballat de guionista en diversos programes de ràdio i televisió.
Arran d'un acudit en el programa Està Passant l'any 2019 sobre els mossos d'esquadra després dels incidents posteriors a la sentència del judici del procés, Magí García, fou imputat juntament amb Toni Soler i Jair Domínguez, presentadors del programa, arran de l'acusació d'uns sindicats policials i la fiscalia per un suposat delicte d’injúries greus als cossos i forces de seguretat. El cas va ser finalment arxivat pel jutjat el 2021.
El 30 de gener de 2023, després de tres mesos d'emissió del programa de TV3 Zona Franca, va desistir de seguir col·laborant-hi com a guionista, juntament amb el seu presentador Joel Díaz, en disconformitat per la decisió de la CCMA d'acomiadar el col·laborador Manel Vidal per un gag on feia mofa dels «progres espanyolistes, votants del PSC» amb un conegut meme del political compass on es dibuixa una esvàstica per a associar-los amb posicions d'extrema dreta.

## Referències

* 1 2 3 «Magí Garcia: "La taula està parada per menjar merda els pròxims deu anys"». [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ «Modgi: "Parlar de política còmicament comença a estar més perseguit perquè els fa ràbia"». [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ «'Stand-up, tele, cómics y podcasting', encuentro con Modgi» (en castellà). [Consulta: 14 març 2022].
* ↑ «Filmin llança un canal dedicat als espectacles de comèdia». Comunicació 21, 11-07-2023.
* ↑ «Toni Soler, Jair Domínguez i Magí García, imputats per un gag sobre els Mossos». 3cat, 03-03-2020.
* ↑ «Arxivada la denúncia contra l’‘Està passant’ pel gag sobre Mossos i gossos». Comunicació 21, 05-07-2021.
* ↑ «Tomàs Fuentes també deixa el ‘Zona Franca’ per l’acomiadament de Manel Vidal». Vilaweb.cat, 30-01-2023. [Consulta: 30 gener 2023].
* ↑ «El problema és el gag de Manel Vidal o contra qui va dirigit?». Crític, 02-02-2023.
# Hongxi

Hongxi (Xinès 洪 熙) (1378-1425) va ser el quart emperador de la dinastia Ming a la Xina, i el seu regnat va ser el mes curt de la dinastia.

## Biografia

Zhu Gaochi (朱高熾) va néixer el 16 d'agost de 1378, fill gran de l'emperador Yongle, i de l'emperadriu Ren Xiaowen. Va escollir el nom de Hongxi per al seu mandat, i com a nom pòstum o de temple el de Renzong (仁宗).
Va ser educat per tutors seguidors de Confuci, i un cop va ocupar el poder va restituir els lletrats d'orientació confucionana que el seu pare havia eliminat dels càrrecs importants del govern, com el cas de Xia Yanji empresonat el 1421.
Va regnar només durant nou mesos des del 7 de setembre de 1424 fins al 29 de maig de 1425 degut a la seva mort prematura, probablement per un atac de cor.
Va tenir una esposa (l'emperadriu Zhang) i onze concubines, amb un total de deu fills set filles.
Malgrat la curta durada del seu regnat ha estat reconegut per les seves reformes i millores, amb unes polítiques liberals que van ser seguides pel seu fill. Va ser un governant preocupat pel benestar de la població, orientat a l'interès col·lectiu; en aquest sentit va fer reformes fiscals, va reduir la pressió fiscal als pagesos, va ordenar l'enviament del gra dels magatzems del govern central a les zones més deprimides, i va reformar l'administració pública.
Una de les seves decisions més importants va ser l'aturada de les expedicions marítimes que va impulsar el seu pare amb l'almirall Zheng He, que Hongxi considerava molt costoses i sense cap benefici per la població.
Abans de la seva mort va traslladar la capital de Nanjing a Pequín.
Va morir el 29 de maig de 1425 i està enterrat en una tomba del mausuleu de Xianling. El va sucseir el seu fill gran Zhu Zhanji, com a emperador Xuande.

## Referències

* ↑ «Hongxi emperor» (en anglès), 05-06-2012. Arxivat de l'original el 2017-04-23. [Consulta: gener 2017].
* 1 2 Theobald, Ulrich. «Persons in Chinese History. Ming Renzong» (en anglès), 17-01-2014. [Consulta: gener 2017].
* 1 2 3 4 Duteil, Jean-Pierre. La Dynastie des Ming (en francès). París: Ellipses, 2016. ISBN 9782340-011991.
* 1 2 3 .«Gallery of historical characthers. Ming Dynasty Emperors who lived in the Forbiden City.» (en anglès). [Consulta: gener 2017].
* 1 2 «Zhu Gaochi - the Hongxi Emperor» (en anglès). [Consulta: gener 2017].
# Pere Pau Claparols Marunys

Pere Pau Claparols Marunys (Olot, s.XVIII - Barcelona, 6 de novembre de 1856)fou un teòric, mestre de música, piano i dansa de Barcelona, tal com transmeten Saldoni i Pedrell.
Es autor del tractat El Maestro y discípulo de música: método breve y fácil de elementos generales de música (publicat a Barcelona el 1825 a la impremta de José Torner), un mètode de solfeig i teoria de la música, amb la redacció del text disposat en forma de preguntes i respostes, i il·lustrat amb molts exemples i lliçons pràctiques, algunes de les quals van ser compostes i arreglades per a piano pel mateix autor.
A més de la docència musical, es va ocupar en la producció i comercialització de partitures manuscrites. Se sap que en circularen gràcies als anuncis d’algunes llibreries i de botigues de música que apareixien al anuncis de la época al Diario de Barcelona.
Nascut a Olot era fill de Salvador Claparols, pagès, i Paula Marunys ambdós nascuts a Sant Joan les Fonts. Mor a Barcelona el 6 de novembre de 1856 a l'edat de vuitanta-tres anys, vidu de Eulàlia Lligadas; el 21 del mateix mes se'n va celebrar el funeral a la Catedral de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Parte religiosa» (pdf). Diario de Barcelona, de avisos y noticias, 19-11-1856, pàg. 9439 [Consulta: 26 juny 2024].
* 1 2 3 «Registre de defuncions. Any 1856. Llibre 4. Registre núm. 352. (pdf pàg.76)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 06-11-1856.
* 1 2 Pérez Gutiérrez, Mariano. «Claparols Marañón, Pedro Pablo». A: Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana (en castellà). 3. Madrid: SGAE, p. 729.
* ↑ PEDRELL, Felip, 1908. Catàlech de la Biblioteca musical de la Diputació de Barcelona, vol.1. Vilanova i la Geltrú: Diputació de Barcelona.
* ↑ BRUGAROLAS BONET, Oriol; AVIÑOA PÉREZ, José, 2018. L´ensenyament musical civil privat a Catalunya entre 1792 i 1838. Noves aportacions al seu estudi. Educació i Història: Revista d´Història de l'Educació [en línia]. RACO, no. 32, pp. 322-324 [consulta: 11 novembre 2023]. ISSN: 1134-0258. Disponible en: https://raco.cat/index.php/EducacioHistoria/article/view/340525.
* ↑ BRUGAROLAS BONET, Oriol, 2016. El comercio de partituras en Barcelona entre 1792 y 1834: De Antonio Chueca a Francisco Bernareggi. Anuario Musical [en línia]. Madrid: CSIC, no. 71, p. 171 [consulta: 11 novembre 2023]. ISSN: 0211-3538. Disponible en: https://doi.org/10.3989/anuariomusical.2016.71.09.
* ↑ «Notícies particulares de Barcelona» (pdf) p. 335. Diario de Barcelona, 11-02-1820. [Consulta: 26 juny 2024].

## Bibliografia

* Gómez Amat, Carlos, 1984. Historia de la música española. Madrid: Alianza Editorial, 2004. p. 345. vol. 5: Siglo XIX. Colección: Alianza Música. ISBN 978-84-206-6477-4.
* Loras Villalonga, Roberto, 2008. Estudio de los métodos de solfeo españoles en el siglo XIX y principios del XX (tesis doctoral). Universitat Politécnica de València [consulta: 17 novembre 2023].
# Congius

Congius (congi en català) era una unitat de mesura de líquids romana equivalent a 3,23 litres. Un congi contenia sis sextarius (sextarii) o l'octava part d'una àmfora. Era equivalent a la mesura grega d'un chous, en la seva modalitat gran. Marc Porci Cató donava un congi de vi als seus esclaus a les festes de la Saturnàlia i la Compitàlia. Plini el Vell diu que Novel·li Torquat era anomenat tricongi (Tricongius) perquè era capaç de beure tres congis de vi seguits.

## Referències

* ↑ Labernia, Pere. Diccionari de la llengua catalana ab la correspondencia castellana y llatina. vol.1. Espasa, 1864, p. 412.
* ↑ Guérard, Benjamin. Prolégomènes, commentaires et éclaircissements (en llatí). Impr. Royale, 1844, p. 962.
* ↑ Arbuthnot, John. Tables of Ancient Coins, Weights and Measures (en anglès). J. Tonson in the Strand, 1727, p. 84.
* ↑ Laurence, Ray. Roman Passions: A History of Pleasure in Imperial Rome (en anglès). Bloomsbury Publishing, 2010, p. 113. ISBN 1441182071.
# Línia 1 del metro d'Almati

La Línia 1 (rus: Первая линия Алматинского метрополитена) és una de les tres línies del Metro d'Almati, Kazakhstan. Va ser inaugurat l'1 de desembre del 2011 i corre entre les estacions i Raïimbek Batir - Alataü. Compta amb un total de 7 temporades.
# Mont Ebal

Ebal (àrab: جبل عيبال, Jabal ʿAybāl; hebreu: הר עיבל, Har Eval‎; llatí: Ebal Mons) és una muntanya de Palestina associada a la veïna Garizim, de la que estava separada per una estreta vall on està situada la ciutat de Nablus (Neàpolis i abans Siquem). Té una alçària de 940 metres.
Ebal era la muntanya del nord, i Garizim la del sud. Mentre els israelites que volien entrar a Canaan esperaven a les planes de Moab, Moisès es va dirigir al nord-oest cap a les dues muntanyes d'Ebal i Garizim i va decidir que la meitat de les tribus anirien a una muntanya i l'altra meitat a l'altra. Les del mont Ebal ferien les benediccions que resultarien de l'obediència a Déu, mentre les del mont Garizim ferien les malediccions que en resultarien de la desobediència. Damunt de la muntanya d'Ebal, segons el Pentateuc, es van instal·lar grans pedres que Josuè, successor de Moisès, va gravar amb els deu manaments, i es va erigir un altar i es van fer sacrificis.

## Referències

* ↑ Cheyne and Black, Encyclopedia Biblica
* ↑ Fotografia de la cara sud de la muntanya
* ↑ Deuteronomi:27:4-8,29-HE

## Enllaços externs

* Universitat de Haifa Arxivat 2009-04-08 a Wayback Machine.
* Franciscan site Arxivat 2006-02-18 a Wayback Machine.
* The curses and blessings of Ebal and Gerizim, in isolation, at wikiversity
* The list of curses for Ebal, in isolation, at wikiversity
* Fotos de Mont Ebal
# Pàvel Kuznetsov

Pàvel Kuznetsov (Strunino, 10 de juliol de 1961) és un aixecador rus que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la pes tres-quarts pesant del programa d'halterofília.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or, una de plata i una de bronze al Campionat del món d'halterofília i dues d'or i dues de bronze al Campionat d'Europa d'halterofília. Durant la seva carrera va guanyar tres campionats soviètics (1983, 1984 i 1987), la copa soviètica de 1983 i va establir quatre rècords mundials.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Pavel Kuznetsov». [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ «Pavel Kuznetsov, Top Olympic Lifters of the 20th Century @ Lift Up». [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ «КУЗНЕЦОВ Павел Викторович | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 14 setembre 2021].
# Hongzhi

Hongzhi (xinès: 弘治) (1470-1505) va ser el novè emperador de la dinastia Ming a la Xina. Com a característica peculiar, va ser el primer emperador de la dinastia que només va tenir una esposa i cap concubina.

## Biografia

Zhu Youcheng (xinès 朱祐樘) nascut a Pequín el 30 de juliol de 1470, fill de l'emperador Chenghua i de l'emperadriu Xiao Mu. Va adoptar el nom de regnat de Hongzhi. Va ser un estudiant brillat, educat en els principis confucianistes.
Es va casar amb l'emperadriu Xiao Cheng Jin i va tenir tres fills i dues filles.
Va regnar del 22 de setembre de 1487 al 8 de juny de 1505. El seu mandat va destacar per una actuació transparent, amb un govern honest i ministres eficients com Liu Jian, Xu Qian i Wang Shu. Entre altres mesures, va reduir els impostos, el nombre de funcionaris i el de monjos budistes. També va lluitar contra la corrupció dels grups de funcionaris eunucs. Durant el seu mandat l'Imperi va prosperar i alguns historiadors l'han batejat com "l'Edat d'Or" o el "Ressorgiment Hongzhi". Malgrat aquesta valoració positiva també va viure moments conflictius com les inundacions dels riu Groc (1489 i 1492), la situació de fam a la província de Shandong (1493), el terratrèmol a Shanxi (1501) i les revoltes dels pagesos a Shandong (1503).
L'any 1505 va fer restaurar la tomba de Confuci a Qufu, província de Shandong.
Va morir de malaltia a l'edat de 36 anys el 8 de juny de 1505 al Palau Qianqing de la Ciutat Prohibida. El va succeir el seu fill gran Zhu Houzhao amb el nom de Zhengde.
Està enterrat a Tailing en un dels mausoleus de les Tombes de la dinastia Ming, amb el nom postum o de temple de Xiaozong 明孝.

## Referències

* 1 2 «Gallery of historical characters. Ming Dinasty Emperors wo lived in the Forbiden City» (en anglès). [Consulta: febrer 2017].
* ↑ «Hongzhi Emperor» (en anglès), 05-06-2012. Arxivat de l'original el 2017-04-23. [Consulta: febrer 2017].
* 1 2 3 «Zhu Youtang- the Hongzhi Emperor» (en anglès). [Consulta: gener 2017].
* 1 2 3 4 5 Duteil, Jean-Pierre. La Dynastie des Ming (en francès). París: Ellipses, 2016. ISBN 9782340-011991.
* ↑ «Emperor Xiaozong on the Ming Dynasty» (en anglès). Arxivat de l'original el 2014-12-10. [Consulta: gener 2017].
# Ashby

Ashby és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 472 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ashby tenia 472 habitants, 185 habitatges, i 113 famílies. La densitat de població era de 343,8 habitants per km².
Dels 185 habitatges en un 23,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,9% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 36,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 27% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,6% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 19,3% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 32,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.333 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 20.104 $. La renda per capita de la població era de 15.296 $. Entorn del 8,7% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ashby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ashby». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].