OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Missa núm. 2 (Schubert)

La missa núm. 2 en sol major de Franz Schubert, D.167 va ser composta el 1815.
Aquesta és la més coneguda de les tres misses breus que Schubert va compondre entre les més elaborades primera i cinquena. També va escriure la posterior Deutsche Messe o Missa alemanya D.872 (una primerenca Deutsche Singmesse) i l'última o sisena Missa, que serien més llargues.
La segona missa, habitualment anomenada Missa de Schubert en sol, va ser composta en menys d'una setmana (del 2 al 7 de març de 1815), l'any després que la seva primera missa fos interpretada amb èxit a la parròquia original de Schubert. Va tenir en origen una partitura més modesta que la primera, exigint només orquestra de corda i un orgue a més de la soprano, el tenor, i el baríton solistes i un cor. Tanmateix, en els anys 1980 es va descobrir un grup de fragments de la missa a Klosterneuburg que estan datades posteriorment a la partitura integral de Schubert. No només inclouen canvis menors al llarg de l'obra, la qual cosa aparentment representaria les intencions "finals" de Schubert, sinó que també inclouen parts de trompetes i timbales. El germà de Schubert, Ferdinand, també va escriure parts per a instruments de vent, metall i timbals en resposta a la gran popularitat de l'obra.
La partitura original no es va imprimir fins a 1845, diverses dècades després de la mort de Schubert, i fins llavors havia romàs com una de les composicions menys conegudes de Schubert -tant que la primera edició de la missa havia estat usurpada per Robert Führer, llavors director de música a la Catedral de San Vito de Praga, que, al final, va acabar a presó per estafa.
A part d'alguns passatges per a solista soprano, les intervencions dels solistes són molt modestes. És característic de Schubert, que està més interessat en un estat d'ànim devocional conjunt d'una composició religiosa que en una expressió del text romàntica individualista (com faria Beethoven per exemple en les seves misses).

## Mèdia

L'enregistrament presentat més a baix és del Cor de Concerts del MIT (dir. William Cutter) - 2000:
* 01 - Kyrie
* 02 - Gloria
* 03 - Credo
* 04 - Sanctus
* 05 - Benedictus
* 06 - Agnus Dei

## Enregistraments

* Wolfgang Sawallisch (director) / Lucia Popp (soprano), Adolf Dallapozza (tenor), Dietrich Fischer-dieskau (baríton), Radio de Baviera. Segell discogràfic: EMI. Enregistrament amb Misses i música sacra.
* Robert Shaw (director) / Dawn Upshaw (soprano), David Gordan (tenor), William Stone (baríton), Cor i l'Orquestra Simfònica d'Atlanta. Segell discogràfic: Telarc. Enregistrament amb la Missa núm. 6 en mi bemoll major, D 950.
# Der gefesselte Prometheus

Der gefesselte Prometheus (Prometeu encadenat), op. 38, és una obertura composta el 1889 per l'hongarès Károly Goldmark basat en la tragèdia de l'antiga Grècia Prometeu encadenat.
El mite de Prometeu, molt popular entre els romàntics, ja havia estat pres per altres compositors com Ludwig van Beethoven, en el ballet Les criatures de Prometeu, i Franz Liszt en el poema simfònic Prometeu.
Segons alguns crítics la composició de Goldmark és considerat més aviat un poema simfònic en el model de Liszt, en lloc d'una obertura real, malgrat el títol, el que suggeriria un preludi musical anteposant la representació de la tragèdia d'Èsquil.
# Dong Yansheng

Dong Yansheng (xinès simplificat: 董燕生, pinyin: Dǒng Yànshēng; Pequín, 1937 - 2024) va ser un professor hispanista, assagista i traductor xinès, especialista en Cervantes.
Va aprendre l'idioma castellà per casualitat perquè inicialment volia estudiar rus. Es va graduar en aquest idioma a l'Institut de Llengües estrangeres de Beijing, on ingressà el 1956. Entre les seves traduccions al xinès destaquen Hombres de Maíz, l'obra més important de Miguel Àngel Asturias i el Quixot, considerada la millor versió en aquesta llengua.
La seva tasca va ser reconeguda en diverses ocasions: l'any 2000 va rebre l'Orde d'Isabel la Catòlica i el 2009 el govern espanyol li va concedir l'Orden de las Artes y las letras. La Universitat de Lleida va nomenar-lo doctor honoris causa. L'acte se celebrà a l'Institut Cervantes de Beijing.
El 2001 va rebre el Premi Lu Xun de Literatura en la categoria de Traducció Literària.

## Referències

* 1 2 «PIONEROS DEL ESPAÑOL EN CHINA - Dong Yansheng». CGTN. [Consulta: 3 gener 2024].
* 1 2 3 4 20minutos. «Muere a los 87 años el hispanista Dong Yansheng, autor de la "mejor traducción" al chino del Quijote» (en castellà), 03-01-2024. [Consulta: 3 gener 2024].

## Enllaços externs

* http://espanol.cri.cn/1161/2012/05/29/1s248779.htm
* http://china.globalasia.com/personalidades-china/dong-yansheng/ Arxivat 2014-02-27 a Wayback Machine.
* http://www.lavanguardia.com/vida/20140414/54405803142/la-universidad-lleida-nombra-doctor-honoris-causa-al-hispanista-dong-yansheng.html
# Piramo e Tisbe

Piramo e Tisbe és una òpera en dos actes composta per Johann Adolph Hasse sobre un llibret italià de Marco Coltellini, basat en la història dels amants Píram i Tisbe tal com la relata Ovidi en les seves Metamorfosis. S'estrenà a Viena el novembre de 1768.

## Altres versions

* El compositor Federico Ghisi (1901/1975), també va compondre una òpera amb la mateixa història (1941/43).

## Enregistraments

* Capella Clementina, director Helmut Müller-Brühl; Barbara Schlick, Suzanne Gari, Michel Lecocq (Koch-Schwann, 1984)
* La Stagione Orchestra (Frankfurt), director Michael Schneider; Barbara Schlick, Ann Monoyios, Wilfried Jochens (Capriccio, 1995)
* San Rocco Academy Orchestra (Venice), director Mario Merigo; Marina Bolgan, Svetlana Svorodova, Emanuele Giannino (Mondo Musica, 2000)

## Referències

* ↑ «Dades a operone.de». Arxivat de l'original el 2012-03-18. [Consulta: 5 novembre 2013].
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 504. (ISBN 84-7291-255-8)
# Sonata per a piano núm. 4 (Mozart)

La Sonata per a piano núm. 4 en mi bemoll major, K. 282 (K. 189g) és una obra de Wolfgang Amadeus Mozart composta cap a l'any 1774. La data exacta de la seva creació és discutida; com les anteriors sonates, podria haver estat escrita durant l'hivern a Múnic amb motiu de la producció de la seva òpera La finta giardiniera. Però alguns especialistes proposen que tingui el núm. 5, ja que opinen que els dos primers moviments els hauria compost ja de retorn a Salzburg.

## Moviments

Consta de tres moviments:
* Adagio
* Menuetto I-II
* Allegro
El primer moviment, en algunes ocasions, tenia la indicació Allegro, fet bastant incomprensible vist el caràcter de la peça. Els dos minuets varen ser retocats posteriorment; això es veu clarament a la segona part del primer minuet on el tema passa a la mà esquerra, una disposició tècnica que Mozart no havia utilitzat fins a l'any anterior. En el darrer moviment s'observa la influència de Haydn, sobretot en el breu desenvolupament.

## Referències

* 1 2 Casella, Alfredo. Sonatas y Fantasías para piano. Vol. 1. Buenos Aires: Ricordi Americana S.A.E.C., 1949, p. 155.
# Premi Rosa Argelaguet i Isanta

El premi Rosa Argelaguet i Isanta és un guardó que va néixer l'any 2021, per iniciativa de l'Ajuntament de Manresa, amb la voluntat de reconèixer, promocionar i sensibilitzar el paper d’aquelles dones que han contribuït activament en alguna activitat d’investigació, de divulgació o de docència en l’àmbit de les ciències. Alhora, el premi vol reconèixer la figura de Rosa Argelaguet i Isanta, enginyera i política catalana que va dirigir l'Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Manresa (EPSEM) de la Universitat Politècnica de Catalunya (UPC) i que al llarg de la seva carrera va treballar per despertar vocacions científiques femenines.

## Història

Es va crear l'any 2021 amb l'objectiu de promoure l’accés i la participació plena i equitativa de la dona a les ciències, objectiu pel qual va treballar amb total dedicació Rosa Argelaguet i Isanta i, per aquest motiu, s'entrega 11 de febrer, Dia Internacional de les Dones i les Nenes en la Ciència. El premi permet treballar l'objectiu 5 de l'agenda 2030 de Desenvolupament Sostenible (ODS), per aconseguir la igualtat de gènere i apoderar totes les dones i nenes. Cada any l'Ajuntament de Manresa convoca el guardó i un dels seus requisits és que les candidatures han de ser proposades per alguna de les universitats o entitats que conformen el Campus Manresa (Escola Politècnica Superior d’Enginyeria de Manresa, UManresa-Universitat de Vic-Universitat Central de Catalunya i Biblioteca del Campus Universitari de Manresa. Per a la valoració també es tindrà en compte que la persona a reconèixer hagi nascut o tingui un vincle fort i inequívoc amb la comarca del Bages o a la regió de la Catalunya Central.
El premi no te dotació econòmica i és merament honorífic; consisteix en el lliurament d’un guardó en reconeixement de la seva tasca en un acte obert al públic en general. Els estudiants del cicle formatiu de grau superior d’il·lustració de l’Escola d’Art de Manresa van participar en el disseny del guardó que representa la figura d’una dona aguantant una esfera, que simbolitza el món, i que està envoltada amb un engranatge, amb la voluntat d’aportar al món els seus coneixements d’enginyeria. Per altra banda, el Centre de Formació Pràctica de Manresa va ser s’encarregat de fabricar la peça amb una impressora 3D.

## Guardonades

* 2021: Maria Dolors Riera i Colom
* 2022: Núria López-Bigas
* 2023: Maria Roser Valentí Vall
* 2024: Rosa Maria Miró i Roig

## Referències

* ↑ anna.espinosa. «L'Ajuntament de Manresa aprova crear el Premi Rosa Argelaguet Isanta». [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ «Premi Rosa Argelaguet i Isanta - Ajuntament de Manresa». [Consulta: 23 febrer 2023].
* ↑ Redacció. «El premi Rosa Argelaguet i Isanta es lliurarà el 15 de juny», 07-06-2021. [Consulta: 28 febrer 2023].
# Casa Jacint Vives

La Casa Jacint Vives és un edifici situat als carrers de la Bòria, Volta d'en Colomines i Sant Ignasi de Barcelona, catalogat com a bé cultural d'interès local. Actualment es troba unit a la casa veïna de la cantonada dels carrers de la Bòria i de Sant Ignasi, catalogada com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

Aquesta finca és el resultat de diverses adquisicions fetes pel cinter (fabricant de cintes) Jacint Vives. El seu fill Silvestre era oncle del «veler» o teixidor de seda Isidre Català i Vives (1724-1787) i padrastre del comerciant matriculat Francesc Capalà i Vidal. Fou succeït pel seu fill Jacint Vives i Capalà, comerciant, que el 1786 va demanar permís per a reedificar la seva casa. El 1820, el «perxer» o galoner Rafael Vives, fill de Jacint, va posar la propietat en venda, i l'any següent, la va vendre a Narcís Coder.

## Descripció

Consta de planta baixa i quatre pisos. Als baixos de la façana principal, que dona al carrer de la Bòria, hi ha tres obertures: la primera, en forma d'arc carpanell, dona accés al carrer de la Volta d'en Colomines; la segona, amb un arc encara més rebaixat, alberga un local comercial; la tercera, també d'arc rebaixat, dona accés a l'escala de veïns. Al primer pis hi ha tres balcons: els laterals flanquejats per una barana de ferro forjat, però sense llosana; el central, amb un espai gran per al trànsit, aquest cop damunt d'una llosana i tancat per la barana. Als pisos segon i tercer, una barana correguda enllaça totes les obertures, mentre que al segon els balcons són individuals. Pel que fa al quart, en canvi, tan sols hi ha finestres. L'edifici es tanca amb una cornisa voladissa i recta.
Tant la façana principal com la lateral, situada al carrer de la Volta d'en Colomines, ostenten esgrafiats geomètrics a base de faixes horitzontals i verticals que conformen una quadrícula amb motius esfèrics.

## Referències

* ↑ «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Edifici d'habitatges». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 «Edifici d'habitatges al carrer Bòria, 20-22». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 AHPB, notari Josep Fontrodona i Minguella, manual 1.158/23, f. 173-203v, 25-08-1821.
* ↑ Molas Ribalta, Pere. Los gremios barceloneses del siglo XVIII. Madrid: Confederación Española de Cajas de Ahorro, 1970, p. 497.
* ↑ «Jacinto Vives i Capalá. Comerciant. Bòria, Sant Ignasi i Volta d'en Colomines. Casa. Planta baixa i cinc pisos. Enderrocar i reedificar». C.XIV Obreria C-40/1786-64. AHCB, 30-03-1786.
* ↑ Diario de Barcelona, 21-09-1820, p. 3169-3170.

## Enllaços externs

* «Casa Jacint Vives». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# ARM Cortex-A520

L'ARM Cortex-A520 és un " petit " model de nucli de CPU d'Arm presentat a TCS23 que serveix com a successor del nucli de CPU ARM Cortex-A510. La sèrie de nuclis de CPU Cortex-A500 se centren generalment en l'alta eficiència, el nucli de CPU es pot combinar amb els altres nuclis de CPU de la seva família com ARM Cortex-A720 o / i Cortex-X4 en un clúster.

## Millores

* Millora del rendiment màxim del 8% respecte al Cortex-A510.
* Admet només aplicacions de 64 bits.
* Fins a 0,512 MiB de memòria cau privada L2 (a partir de 0,256 MiB).
* Afegiu el suport de l'algorisme QARMA 3 Pointer Authentication (PAC).
* Actualització a ARMv9.2

## Comparació d'arquitectura

| uArch | Cortex-A53 | Cortex-A55 | Cortex-A510 | Cortex-A520 |
| Velocitat màxima del rellotge | 2.3 GHz | 2.1 GHz | 2.0 GHz | 2.0 GHz |
| Amplada de descodificació | 2 | 2 | 3 | 3 (2 ALU) |
| Despatx | 8 | 8 | | |
| Màxim en vol | Cap (en ordre) | Cap (en ordre) | Cap (en ordre) | Cap (en ordre) |
| predictor de branca història (entrades) | 3072 | | | |
| L0 (entrades de fregona) | Cap | Cap | Cap | Cap |
| L1-I + L1-D | 8/64+8/64 KiB | 16/64+16/64 KiB | 32/64+32/64 KiB | 32/64+32/64 KiB |
| L2 | 0–256 KB | 0–256 KB | 0–512 KB | 0–512 KB |
| L3 | ? | 0-4 MiB | 0–16 MiB | 0-32 MiB |
| AArch | 32 bits i 64 bits | 32 bits i 64 bits | 32 bits i 64 bits | 64 bits |
| Arquitectura | ARMv8.0-A | ARMv8.2-A | ARMv9.0-A | ARMv9.2-A |

## Referències

* ↑ Bonshor, Gavin. «Arm Unveils 2023 Mobile CPU Core Designs: Cortex-X4, A720, and A520 - the Armv9.2 Family» (en anglès). www.anandtech.com. [Consulta: 30 maig 2023].
* ↑ «Arm Launches Next-Gen Efficiency Core; Cortex-A520» (en anglès americà). WikiChip Fuse, 28-05-2023. [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ «Arm Cortex-X4, A720, and A520: 2024 smartphone CPUs deep dive» (en anglès). Android Authority, 29-05-2023. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «Cortex-A520» (en anglès). developer.arm.com. [Consulta: 16 setembre 2023].
* ↑ «A closer look at ARM’s new Cortex-A75 and Cortex-A55 CPUs» (en anglès). Android Authority, 31-05-2017. [Consulta: 5 juny 2023].
* ↑ «ARM’s Cortex A53: Tiny But Important» (en anglès americà). Chips and Cheese, 28-05-2023. [Consulta: 14 juny 2023].
# Teorema fonamental de l'aritmètica

El teorema fonamental de l'aritmètica afirma que
    Sigui $a$ un nombre enter diferent de $0,1,-1$. Existeixen nombres primers positius $p_{1},...,p_{n}$ (amb $n\geq 1$) tals que $a=\pm p_{1}\cdot p_{2}\cdot ...\cdot p_{n}$ i són únics llevat de l'ordre.
Aquesta expressió d'un enter com a producte de nombres primers s'anomena factorització. Per exemple:
    6936 = 2$^3$ · 3 · 17²
    1200 = 2$^4$ · 3 · 5²
i cap altra factorització d'aquests nombres és possible. Aquest procés demostra que els primers es poden considerar els elements bàsics a partir dels quals es construeixen tots els enters; en concret, ens dona un coneixement complet de tots els factors d'un nombre. Per exemple, en el cas del 6936, de la factorització anterior, que recordem que és única, sabem que tots els possibles factors (no primers) de 6936 són:
    2$^a$ · 3$^b$ · 17$^c$
amb 0 ≤ a ≤ 3, amb 0 ≤ b ≤ 1 i amb 0 ≤ c ≤ 2. Això dona un total de 4 · 2 · 3 = 24 factors.

## Demostració

La primera demostració es deu a Euclides, i consisteix en dues parts: primer cal demostrar que tot nombre es pot escriure com a producte de nombres primers i, en segon lloc, demostrar que aquest producte és únic, excepte per l'ordre dels productes.
Suposem que hi hagués enters que no es poden escriure com a producte de primers i suposem també que n sigui el més petit d'aquests enters. Com n no pot ser igual a 1 (pel que hem dit abans) ni pot ser un primer, ja que qualsevol primer és producte d'ell mateix, ha de ser un nombre compost i, per tant, el podem escriure com
    n = ab
on a, b són enters positius més petits que n. Com que n era l'enter més petit que no es podia escriure com a producte de primers, resulta que a, b sí que es poden escriure com a producte de primers:
    a = p$_1$p₂p₃...
    b = q$_1$q₂q₃...
i, per tant:
    n = ab = p$_1$p₂p₃...q$_1$q₂q₃...
És a dir, que n sí que es pot escriure com a producte de primers, contradient la suposició i demostrant que, efectivament, tot enter es pot escriure com a producte de primers.
Ara falta demostrar la unicitat del producte en primers. Sabem que si un nombre primer p divideix un producte ab, llavors divideix a o divideix b (lema d'Euclides). Ara suposem que existeixen dos productes de nombres primers que donen el mateix nombre enter i suposem que p és un primer del primer producte; aquest p divideix el primer producte i, per tant, també el segon. Llavors també ha de dividir almenys un factor del segon producte. Però sabem que tots els factors són primers, no divisibles per ningú més que ells mateixos. Això només deixa la possibilitat que p també sigui un dels factors del segon producte. Continuant amb tots els factors veuríem que tots són iguals.

## Generalització

Els anells on es compleix aquesta propietat que tot element es pot factoritzar de manera única en producte d'elements primers s'anomenen anells factorials o anells de factorització única. El teorema fonamental de l'aritmètica demostra que l'anell dels nombres enters és un anell factorial, però n'hi ha d'altres com els anells de polinomis, els anells principals, etc.
# Edvin Wide

Edvin Wide (Kimito, Gran Ducat de Finlàndia 1896 - Estocolm, Suècia 1996) fou un atleta suec, guanyador de cinc medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 22 de febrer de 1896 a la ciutat de Kimito, població situada en aquells moments al Gran Ducat de Finlàndia, depenent de l'Imperi Rus, i que avui dia forma part de Finlàndia. El 1918 es traslladà a viure a Suècia.
Va morir el 19 de juny de 1996 a la seva residència d'Estocolm (Suècia), mesos després d'haver celebrat el seu centenari.

## Carrera esportiva

Va participar, als 24 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1920 realitzats a Anvers (Bèlgica), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova dels 3.000 metres per equips, formant equip amb Eric Backman i Sven Lundgren. També va participar en els 1.500 metres, però fou eliminat en la primera ronda.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1924 realitzats a París (França) guanyà la medalla de plata en els 10.000 metres i la medalla de bronze en els 5.000 metres. També va participar en els 3.000 metres per equips, on fou eliminat en la ronda final, i en la prova individual i per equips de cros, si bé no les finalitzà.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos) guanyà dues noves medalles de bronze en els 5.000 i 10.000 metres. Tornà a participar en la prova dels 1.500 metres, si bé novament fou eliminat en la primera ronda.

## Millors marques

* 1.500 metres. 3' 51.8" (1926)
* 5.000 metres. 14' 40.4" (1925)
* 10.000 metres. 30' 55.2"

## Referències

* ↑ Edvin Wide, 100, Olympic Track Medalist. Associated Press via The New York Times. 22 June 1996
* 1 2 3 «Olympedia – Edvin Wide». [Consulta: 13 setembre 2024].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 13 setembre 2024].
# Edward Hamm

Edward Hamm (anglès: Edward «Ed» Barton Hamm) (Lonoke, 13 d'abril de 1906 - Albany, 25 de juny de 1982) va ser un atleta estatunidenc, especialista en el salt de llargada, que va competir durant la dècada de 1920.
A la Lonoke High School va guanyar la prova del salt de llargada estatal durant tres anys seguits, de 1923 a 1925. No aconseguí classificar-se pels Jocs Olímpics d'Estiu de 1924, però sí pels de 1928, quan en les proves classificatòries saltà 7,90 metres, cosa que suposà un nou rècord del món de l'especialitat. Poques setmanes més tard, als Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam, confirmà el seu bon estat de format tot guanyà la medalla d'or en la prova del salt de llargada del programa d'atletisme. Fou el primer esportista d'Arkansas en guanyar un or olímpic. En el seu palmarès també destaca el títol de l'NCAA de 1927 i 1928.
Es graduà a la Georgia Tech el 1928. Treballà uns anys com a entrenador, però posteriorment passà a treballar a la Coca-Cola. El 1971 fou inclòs a l'Arkansas Sports Hall of Fame.

## Millors marques

* 100 metres. 10.5" (1928)
* 200 metres. 21.6" (1928)
* Salt de llargada. 7,90 m (1928)

## Referències

* ↑ IAAF World Athletics Championships. Doha 2019. Statistics Handbook. Doha: IAAF, 2019, p. 690 [Consulta: 3 octubre 2024].
* 1 2 3 «Olympedia – Sylvio Cator». [Consulta: 2 octubre 2024].
* 1 2 3 Eddie Hamm (1906–1982). Encyclopedia of Arkansas
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 3 octubre 2024].
# Scanderbeg (Vivaldi)

Scanderbeg (RV 732) és un dramma per musica en tres actes amb música d'Antonio Vivaldi i llibret en italià d'Antonio Salvi. Es va estrenar en ocasió de la inauguració del Teatro della Pergola de Florència. En l'estrena hi va participar la famosa soprano Francesca Cuzzoni en el paper de Doneca. Si bé se'n conserva el llibret, només s'han conservat alguns fragments de la partitura original.

## Personatges

| Personatge | Tessitura | Repartiment de l'estrena, 22 de juny de 1718 |
| Doneca | soprano | Francesca Cuzzoni-Sandoni, 'La Parmigiana' |
| Climene | soprano (transvestit) | Anna Guglielmi |
| Asteria | contralt | Agata Landi |
| Acomat | soprano (transvestit) | Rosa Venturini |
| Scanderbeg | contralt castrat | Giovanni Battista Carboni |
| Aroniz | tenor | Antonio Ristorini |
| Ormondo | contralt castrat | Giovanni Pietro Sbaraglia |
| Amurat II | tenor | Gaetano Mossi |

## Sinopsi

El protagonista de l'òpera és Scanderbeg, heroi albanès del segle xv.

## Enregistraments

Hi ha dues àries del segon acte, S'a voi penso, o luci belle (Ormondo) i Con palme ed allori (Scanderbeg) que estan incloses al disc Arie ritrovate, cantades per la contralt Sonia Prina acompanyada per l'Accademia Bizantina, dirigida per Ottavio Dantone (Naïve Records).

## Referències

* ↑ Colas and Di Profio (2009) p. 54; Strohm (2008a) p. 236
* ↑ Amadeusonline, Almanacco di Gherardo Casaglia, consultat el 26 de setembre de 2010
Òperes d'Antonio Vivaldi :
Ottone in villa (1713)
Orlando finto pazzo (1714)
Nerone fatto Cesare (1715)
Arsilda, regina di Ponto (1716)
La costanza trionfante (1716)
L'incoronazione di Dario (1717)
Tieteberga (1717)
Armida al campo d'Egitto (1718)
Scanderbeg (1718)
Teuzzone (1719)
Tito Manlio (1719)
La verità in cimento (1720)
La Silvia (1721)
Ercole su'l Termodonte (1723)
Dorilla in Tempe (1726)
Farnace (1727)
Orlando furioso (1727)
Siroe, re di Persia (1727)
Ipermestra (1727)
Rosilena ed Oronta (1728)
Atenaide (1729)
Argippo (1730)
La fida Ninfa (1732)
Motezuma (1733)
L'Olimpiade (1734)
Bajazet (1735)
Griselda (1735)
L'Adelaide (1735)
Catone in Utica (1737)
Rosmira (1738)
L'oracolo in Messenia (1738) :
Llista d'obres de Vivaldi :