OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Winchester (Kentucky)

Winchester és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 16.724 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Winchester tenia 16.724 habitants, 6.907 habitatges, i 4.620 famílies. La densitat de població era de 845,2 habitants/km².
Dels 6.907 habitatges en un 31,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47% hi vivien parelles casades, en un 16,4% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.254 $ i la renda mediana per família de 36.797 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.295 $ mentre que les dones 21.747 $. La renda per capita de la població era de 15.611 $. Entorn del 13,1% de les famílies i el 15,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Winchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Winchester». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Copa d'Europa de futbol 1976-77

La Copa d'Europa de futbol 1976-77 fou l'edició número vint-i-dos en la història de la competició. Es disputà entre l'agost de 1976 i el maig de 1977, amb la participació inicial de 32 equips de 32 federacions diferents.
La competició fou guanyada pel Liverpool FC a la final davant del Borussia Mönchengladbach.

## Primera ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Rangers FC | 1-2 | FC Zürich | 1-1 | 0-1 |
| Sliema Wanderers | 2-2¹ | TPS | 2-1 | 0-1 |
| Ferencvárosi TC | 11-3 | Jeunesse Esch | 5-1 | 6-2 |
| Dynamo Dresden | 2-0 | SL Benfica | 2-0 | 0-0 |
| CSKA Septemvrijsko Zname | 0-1 | AS Saint-Étienne | 0-0 | 0-1 |
| Dundalk | 1-7 | PSV | 1-1 | 0-6 |
| ÍA | 3-6 | Trabzonspor | 1-3 | 2-3 |
| Liverpool FC | 7-0 | Crusaders | 2-0 | 5-0 |
| Viking | 2-3 | Baník Ostrava | 2-1 | 0-2 |
| Køge | 1-7 | Bayern Múnic | 0-5 | 1-2 |
| Dinamo Kiev | 5-0 | FK Partizan | 3-0 | 2-0 |
| Omonia | 1-3 | PAOK FC | 0-2 | 1-1 |
| Torino FC | 3-2 | Malmö FF | 2-1 | 1-1 |
| Austria Viena | 1-3 | Borussia Mönchengladbach | 1-0 | 0-3 |
| Stal Mielec | 1-3 | Reial Madrid | 1-2 | 0-1 |
| Club Brugge | 3-2 | Steaua Bucarest | 2-1 | 1-1 |
¹ TPS passà a la segona ronda pel valor doble dels gols en camp contrari.

## Segona ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Zürich | 3-0 | TPS | 2-0 | 1-0 |
| Ferencvárosi TC | 1-4 | Dynamo Dresden | 1-0 | 0-4 |
| AS Saint-Étienne | 1-0 | PSV | 1-0 | 0-0 |
| Trabzonspor | 1-3 | Liverpool FC | 1-0 | 0-3 |
| Baník Ostrava | 2-6 | Bayern Múnic | 2-1 | 0-5 |
| Dinamo Kiev | 6-0 | PAOK FC | 4-0 | 2-0 |
| Torino FC | 1-2 | Borussia Mönchengladbach | 1-2 | 0-0 |
| Reial Madrid | 0-2 | Club Brugge | 0-0 | 0-2 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Zürich | 4-4¹ | Dynamo Dresden | 2-1 | 2-3 |
| AS Saint-Étienne | 2-3 | Liverpool FC | 1-0 | 1-3 |
| Bayern Múnic | 1-2 | Dinamo Kiev | 1-0 | 0-2 |
| Borussia Mönchengladbach | 3-2 | Club Brugge | 2-2 | 1-0 |
¹ Zürich passà a Semifinals per la regla del valor doble dels gols en camp contrari.

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| FC Zürich | 1-6 | Liverpool FC | 1-3 | 0-3 |
| Dinamo Kiev | 1-2 | Borussia Mönchengladbach | 1-0 | 0-2 |

## Final

| Liverpool FC | 3-1 | Borussia Mönchengladbach |
| McDermott 28' Smith 64' Neal 82' (pen.) | | Simonsen 52' |
* Guanyador de la Copa d'Europa 1976-77
* Liverpool FC Primer títol

## Enllaços externs

* Temporada 1976-77 al web de la UEFA
* RSSSF
# Copa d'Europa de futbol 1977-78

La Copa d'Europa de futbol 1977-78 fou l'edició número vint-i-tres en la història de la competició. Es disputà entre l'octubre de 1977 i el maig de 1978, amb la participació inicial de 31 equips de 31 federacions diferents.
La competició fou guanyada pel Liverpool a la final davant del Club Brugge.

## Primera ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Celtic | 11-1 | Jeunesse Esch | 5-0 | 6-1 |
| Basel | 2-3 | Wacker | 1-3 | 1-0 |
| Estrella Roja de Belgrad | 6-0 | Sligo Rovers | 3-0 | 3-0 |
| Vasas | 1-4 | Borussia Mönchengladbach | 0-3 | 1-1 |
| Benfica | 0-0¹ | Torpedo Moscou | 0-0 | 0-0 |
| Trabzonspor | 1-2 | Boldklubben 1903 | 1-0 | 0-2 |
| Liverpool | Bye | - | - | - |
| Dynamo Dresden | 3-2 | Halmstad | 2-0 | 1-2 |
| Levski-Spartak | 5-2 | Śląsk Wrocław | 3-0 | 2-2 |
| Lillestrøm | 2-4 | Ajax | 2-0 | 0-4 |
| Valur | 1-2 | Glentoran | 1-0 | 0-2 |
| Omonia | 0-5 | Juventus | 0-3 | 0-2 |
| KuPS | 2-9 | Club Brugge | 0-4 | 2-5 |
| Floriana | 1-5 | Panathinaikos | 1-1 | 0-4 |
| Dukla Praga | 1-1² | Nantes | 1-1 | 0-0 |
| Dinamo Bucarest | 2-3 | Atlético de Madrid | 2-1 | 0-2 |
¹ Benfica passà a la segona ronda pel llançament des del punt de penal.
² Nantes passà a la segona ronda per la regla del valor doble dels gols en camp contrari.

## Segona ronda

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Celtic | 2-4 | Wacker | 2-1 | 0-3 |
| Estrella Roja de Belgrad | 1-8 | Borussia Mönchengladbach | 0-3 | 1-5 |
| Benfica | 2-0 | Boldklubben 1903 | 1-0 | 1-0 |
| Liverpool | 6-3 | Dynamo Dresden | 5-1 | 1-2 |
| Levski-Spartak | 2-4 | Ajax | 1-2 | 1-2 |
| Glentoran | 0-6 | Juventus | 0-1 | 0-5 |
| Club Brugge | 2-1 | Panathinaikos | 2-0 | 0-1 |
| Nantes | 2-3 | Atlético de Madrid | 1-1 | 1-2 |

## Quarts de final

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Wacker | 3-3¹ | Borussia Mönchengladbach | 3-1 | 0-2 |
| Benfica | 2-6 | Liverpool | 1-2 | 1-4 |
| Ajax | 2-2² | Juventus | 1-1 | 1-1 |
| Club Brugge | 4-3 | Atlético de Madrid | 2-0 | 2-3 |
¹ Borussia Mönchengladbach passà a Semifinals per la regla del valor doble dels gols en camp contrari.
² Juventus passà a Semifinals pel llançament des del punt de penal.

## Semifinals

| Equip 1 | Global | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Borussia Mönchengladbach | 2-4 | Liverpool | 2-1 | 0-3 |
| Juventus | 1-2 | Club Brugge | 1-0 | 0-2 |

## Final

| Liverpool | 1-0 | Club Brugge |
| Dalglish 65' | | |
* Guanyador de la Copa d'Europa 1977-78
* Liverpool Segon títol

## Enllaços externs

* Temporada 1977-78 a la web de la UEFA
* RSSSF
# Bulbul de Davison

El bulbul de Davison (Pycnonotus davisoni) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de Myanmar. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els matollars secs i humits tropicals i subtropicals, les zones riberenques, les terres llaurades, les pastures, les plantacions, els jardins rurals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'epítet específic davisoni fa referència al col·leccionista i conservador del Raffles Museum de Singapur William Ruxton Davison (m. 1893).

## Referències

* 1 2 «Bulbul de Davison». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 622. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Pale-eyed Bulbul. Pycnonotus davisoni» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Cefalocàrides

Els cefalocàrides (Cephalocarida) són una classe de crustacis que agrupa nou espècies bentòniques. Van ser descoberts el 1955 per Sanders, que va descriure l'espècie Hutchinsoniella macracantha, i no existeix cap registre fòssil del grup, tot i que alguns especialistes suggereixen una semblança amb els crustacis primitius. Són hermafrodites.
Els cefalocàrides se situen a la zona intermareal, i se n'han trobat des de la zona litoral fins a una profunditat de 1.500 m, en tota mena de sediments. S'alimenten de detritus marins, per a la captació dels quals generen corrents d'aigua amb els apèndixs toràcics, com ho fan també els branquiòpodes.
La distribució comprèn punts localitzats de les costes d'Amèrica, de l'Àfrica occidental, de Nova Zelanda i del Japó.

## Descripció i anatomia

L'anatomia dels cefalocàrides és simple si la comparem amb la d'altres crustacis:
* el cos és petit i allargat (de 2 a 3,5 mm), comprimit a la zona cefàlica, on presenta una mena d'escut cefàlic
* el tòrax està dividit en vuit segments que tenen apèndixs biramis
* l'abdomen té onze segments, i el darrer articula el tèlson, però no altres apèndixs
* el segon parell de maxil·les guarda semblança amb els apèndixs toràcics
* els ulls estan incrustats en l'exoesquelet, la qual cosa dificulta la seva observació.

## Sistemàtica

Estan dintre dels Xenocarida, conjuntament amb els Remipedia.
La classe cefalocàrides només inclou un ordre, Brachypoda (Birshteyn, 1960), i una família, Hutchinsoniellidae (Sanders, 1955). La llista de la ITIS només contempla dos gèneres i quatre espècies:
* Hutchinsoniella, Sanders, 1955.
** Hutchinsoniella macracantha
* Lightiella, Jones, 1961.
** Lightiella floridana
** Lightiella incisa
** Lightiella serendipita

## Referències

* ↑ «Els crustacis | enciclopèdia.cat». [Consulta: 25 octubre 2021].
* ↑ Sanders H. L. (1955): "The Cephalocarida, a new subclass of Crustacea from Long Island Sound". Proc. Nat. Acad. Sci. 41, 61-66
* ↑ Díaz i Santos, 1998, p. 150.
* ↑ ITIS: Cephalocarida

## Bibliografia

* Díaz, J.; Santos, T. Zoología: Aproximación evolutiva a la diversidad y organización de los animales (en castellà). Editorial Síntesis, 1998. ISBN 84-7738-591-2.
* Història Natural dels Països Catalans. Enciclopèdia Catalana. Vol 9, "Artròpodes I", pp. 223-224.
* L. A. Zenkevich. The Animal Life (Zhizn' Zhivotnykh), Volum 2. Cap. 7 - Phylum Arthropoda.

## Enllaços externs

* Projecte de l'àrea de Zoologia per a l'ESO de Mª Carme Alós
# Bulbul de la Xina

El bulbul de la Xina (Pycnonotus sinensis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a la Xina, Japó, Corea del Nord, Laos, Taiwan i Tailàndia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, els matollars humits tropicals i subtropicals, les terres llaurades, els jardins rurals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul de la Xina». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 621. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Light-vented Bulbul. Pycnonotus sinensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Tuatara

La tuatara (Sphenodon punctatus) és una espècie de sauròpsid (rèptil) lepidosaure de l'ordre del rincocèfals. És originari i endèmic de Nova Zelanda. Pertany a l'ordre Sphenodontia.
És una espècie molt primitiva, que va tenir el seu zenit fa 200 milions d'anys (en l'època dels dinosaures i abans) que encara sobreviu, amb aspecte de llangardaix i que viu en galeries excavades. Mesura uns 70 cm de llargada i és insectívor i carnívor. Té les dents anteriors molt grans i esmolades, el seu tipus de dentició és únic entre totes les espècies vives. Dels rèptils actuals, és l'únic que no té un òrgan copulador i qui té una temperatura corporal més baixa (16 - 21 °C). Encara que es pugui considerar un fòssil vivent, en realitat ha experimentat molts canvis evolutius respecte als seus antecedents del Mesozoic.
El nom de tuatara deriva de l'idioma maorí i significa puntes a l'esquena.
La tuatara és de gran interès per a l'estudi de l'evolució de llangardaixos i serps, i per la reconstrucció de l'aspecte i hàbits dels primers diàpsids (el grup que inclou aus i cocodrils).
El genoma de la tuatara ens permet explorar característiques ancestrals de mamífers i rèptils; especialment pel que fa al control de la temperatura corporal, receptors olfactius, visió nocturna i longevitat.

## Referències

* ↑ «Tuatara». New Zealand Ecology: Living Fossils. TerraNature Trust, 2004. [Consulta: 10 novembre 2006].
* ↑ «Facts about tuatara». Conservation: Native Species. Threatened Species Unit, Department of Conservation, Government of New Zealand. [Consulta: 10 febrer 2007].
* ↑ «The Tuatara». Kiwi Conservation Club: Fact Sheets. Royal Forest and Bird Protection Society of New Zealand Inc., 2007. [Consulta: 2 juny 2007].
* ↑ Gemmell, Neil J.; Rutherford, Kim; Prost, Stefan; Tollis, Marc; Winter, David «The tuatara genome reveals ancient features of amniote evolution» (en anglès). Nature, 05-08-2020, pàg. 1–7. DOI: 10.1038/s41586-020-2561-9. ISSN: 1476-4687.
# Bulbul estriat

El bulbul estriat (Alcurus striatus; syn: Pycnonotus striatus) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae) i única espècie del gènere Alcurus. Es troba a Laos, Bhuthan, Xina, l'Índia, Myanmar, Nepal, Tailàndia i Vietnam. També nidifica a Laos. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i els de l'estatge montà. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul estriat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 616. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Striated Bulbul. Alcurus striatus (formerly as: Pycnonotus striatus)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Bulbul gorjagroc septentrional

El bulbul gorjagroc o bulbul gorjagroc septentrional (Atimastillas flavicollis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae) i única espècie del gènere Atimastillas. Habita boscos i matolls des del Senegal, Gàmbia, Guinea i Sierra Leone cap a l'est fins a Camerun, República Centreafricana, est de Sudan del Sud i oest d'Etiòpia, i cap al sud fins al nord d'Angola i Zàmbia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, juliol 2023) aquesta tàxon estaria constituit per tres subespècies i seria l'única espècie del gènere Atimastillas. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), consideren que la subespècie A. f. flavigula es tracta d'una espècie apart. Segons aquest criteri, la classificació seria:
* Atimastillas flavicollis (stricto sensu)- bulbul gorjagroc septentrional
* Atimastillas flavigula - bulbul gorjagroc meridional

## Referències

* 1 2 «Bulbul gorjagroc septentrional». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* 1 2 «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 612. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Yellow-throated Greenbul. Atimastillas flavicollis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Rinoceront llanut

El rinoceront llanut (Coelodonta antiquitatis) és una espècie extinta de rinoceront que visqué durant el Plistocè, però no va sobreviure a l'última edat de gel. El rinoceront llanut és un dels membres de la megafauna del Plistocè. Visqué a les estepes del nord d'Euràsia, on el seu parent, l'unicorn gegant (Elasmotherium), tenia una distribució més meridional. El rinoceront llanut tenia una pell gruixuda igual que el seu parent més proper, el rinoceront de Sumatra. També tenia una capa de greix gruixuda per mantenir-lo calent de les condicions fredes que hi havia en aquella època.

## Fisiologia

Aquest animal herbívor feia prop de 3,7 m de llarg i 1,7 metres d'alçada a la creu, no gaire més gran que un rinoceront blanc africà. Tenia dues banyes al morro, (la primera més gran que la segona). Tenia les cames gruixudes i el cos robust. El rinoceront llanut utilitzava les banyes per a treure la neu de la vegetació per a poder menjar durant l'hivern.
El rinoceront llanut estava molt ben adaptat al seu hàbitat. Els membres robustos i el pelatge llanut i gruixut foren ideals per a l'ambient d'estepa i tundra freqüent en les zones paleàrtiques durant les glaciacions del Plistocè. La seva àrea geogràfica s'ampliava o contreia segons s'alternaven els cicles freds i càlids, forçant els animals a emigrar o morir mentre retrocedien les glaceres.

## Dieta

La controvèrsia ha envoltat l'alimentació del Coelodonta antiquitatis. La dieta del rinoceront llanut s'ha reconstruït usant diverses línies segon les evidències que s'han trobat. Les reconstruccions climàtiques indiquen que l'ambient on vivia era l'estepa i la tundra freda i àrida, amb els grans herbívors formant una part important del cicle de la regeneració. L'anàlisi del pol·len demostra un predomini d'herbes dins d'una vegetació més complicada.
Una investigació biomecànica del vector de la tensió del crani, de la mandíbula i de les dents d'un individu preservat va revelar la musculatura i les característiques dentals, que donen suport a una preferència d'alimentació de pastura.

## Extinció

Els rinoceronts llanuts, a diferència del que es creia, s'extingiren cap al 8000 aC a la Sibèria occidental, probablement per culpa dels canviaments climàtics, ja que ni els neandertals ni els humans mai no van caçar aquest animal a causa de la seva gran perillositat.
# Bulbul menut de plana

El bulbul menut de plana (Phyllastrephus debilis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Kenya, Moçambic, Tanzània i Zimbàbue. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, la sabana seca, els matollars secs tropicals i subtropicals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul menut de plana». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 614. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Lowland Tiny Greenbul. Phyllastrephus debilis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Bulbul olivaci

El bulbul olivaci (Iole viridescens) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Bangladesh, l'Índia, Myanmar i Tailàndia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
No s'ha de confondre amb el bulbul d'ulleres blaves (Brachypodius nieuwenhuisii; syn: Pycnonotus nieuwenhuisii), doncs en algunes fonts en català aquesta altra espècie a vegades també se l'ha anomenada bulbul olivaci.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el bulbul olivaci presenta quatre subespècies: (I.o. viridescens, lekhakuni, cinnamomeoventris i cacharensis). Tanmateix, en la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, juliol 2023) la subespècie cacharensis es considera una espècie separada: Iole cacharensis.

## Referències

* ↑ «Bulbul olivaci». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* 1 2 «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 616. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Olive Bulbul. Iole viridescens» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ bulbul olivaci Pycnonotus nieuwenhuisii (Finsch, 1901), AVIBASE
# Producció primària

La producció primària és la producció de compostos orgànics a partir de diòxid de carboni atmosfèric o aquàtic, principalment mitjançant la fotosíntesi, essent la quimiosíntesi menys important. Tota la vida de la Terra depèn, directament o indirecta, de la producció primària.
Els organismes responsables de la producció primària reben el nom de productors primaris o autòtrofs i constitueixen el primer nivell tròfic dels ecosistemes. Als ecosistemes terrestres aquests organismes són principalment plantes; als ecosistemes aquàtics les algues i els cianobacteris són els principals productors primaris.

## Vegeu també

* Xarxa tròfica
# Bulbul terrestre

El bulbul terrestre (Phyllastrephus terrestris) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Angola, Botswana, República Democràtica del Congo, Eswatini, Kenya, Malawi, Moçambic, Namíbia, Somàlia, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els matollars humids tropicals i subtropicals, les zones riberenques i les terres llaurades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul terrestre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 615. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Terrestrial Brownbul. Phyllastrephus terrestris» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].