OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Camperol de Timor

El camperol de Timor (Cincloramphus bivittatus; syn: Buettikoferella bivittata) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Habita els boscos de Timor, a les Illes Petites de la Sonda. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, agost 2023) aquest tàxon està classificat en el gènere Cincloramphus. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el classifiquen com a única espècie del gènere Buettikoferella.

## Referències

* ↑ «Camperol de Timor». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* 1 2 «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 605. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Buff-banded Bushbird. Cincloramphus bivittatus (formerly as: Buettikoferella bivittata)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 14 agost 2023].
# Arthur Linton

Arthur Linton (Seavington St Michael, 28 de novembre de 1868 - Aberaman, 23 de juliol de 1896) va ser un ciclista anglès, crescut a Gal·les, que va córrer al tombant del segle xix. Del seu palmarès destaca la Bordeus-París de 1896.
Poc després de la seva victòria a Bordeus-París, Linton va participar en dues curses més a Londres i París, però la seva malaltia el va obligar a retirar-se de totes dues. Després de la cursa de París, la salut de Linton era tan dolenta que va es va veure obligat a tornar a casa a Aberaman. El 23 de juliol de 1896, a casa d'un Sr. Michael Thomas, un contractista local d'Aberdâr, Linton va morir de complicacions provocades per la febre tifoide. El seu funeral va tenir lloc el 27 de juliol, el seu cos es va treure de la casa de Thomas a Cardiff Road fins al cementiri d'Aberdare. Centenars de plorats van vorejar el recorregut i hi van assistir membres de clubs ciclistes locals i nacionals. Diversos ciclistes professionals van assistir al funeral, inclòs el seu rival Huret. El 1899 a El memorial a Linton en forma de vitrall i faristol es va inaugurar a l'església de Santa Margarida a Aberaman.

## Palmarès

* 1896
** 1r a la Bordeus-París

## Referències

* 1 2 McKay, Feargal. «Bordeaux-Paris and the Death of Arthur Linton» (en anglès). Podium Cafe, 07-05-2015. [Consulta: 21 gener 2022].
* ↑ «Drugs denial in 1896 cycle death». BBC, 06-12-2008. [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ «Illness of Linton». papuraunewyddcymru.llgc.org.uk, 29-06-1896. Arxivat de l'original el 23 April 2013. [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ «Death of Arthur Linton». Evening Express. papuraunewyddcymru.llgc.org.uk, 23-07-1896. Arxivat de l'original el 23 April 2013. [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ «Funeral of Arthur Linton». papuraunewyddcymru.llgc.org.uk, 01-08-1896. Arxivat de l'original el 23 April 2013. [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ «Memorial to Arthur Linton». trove.nla.gov.au, 04-02-1899. [Consulta: 29 març 2013].
* ↑ «Blue Plaque Honours Champion Cyclist». heritagetrailsrct.co.uk, 28-10-2009. Arxivat de l'original el 4 March 2016. [Consulta: 30 març 2013].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Quintet de corda, Op. 29 (Beethoven)

El Quintet de corda en do major, Op. 29, fou compost per Ludwig van Beethoven el 1801. Aquesta obra està instrumentada per quartet de corda i una viola extra (dos violins, dues violes, i violoncel).
L'Op. 29 és una composició original en el gènere de quintet de la corda; de les seves altres obres per a quintet, l'Op. 4 és una transcripció, un arranjament de l'Octet per a vent, Op. 103, una obra primerenca, i l'Op. 104 és un arranjament d'un trio per a piano també primerenc. Finalment, la fuga, del període tardà, és una obra curta.

## Moviments

* Allegro moderato
* Adagio molto espressivo
* Scherzo. Allegro
* Presto

## Influència

Aquest quintet, sembla que va servir d'inspiració a Schubert per escriure el seu quintet de corda en la mateixa tonalitat (la instrumentació inclou dos cel·los més que dues violes com en el quintet de Beethoven).

## Referències

* ↑ A l'octubre, i publicat per Breitkopf in 1802; vegeu Raptusassociation.org Arxivat 2018-07-29 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Quintet de corda, Op. 29: Partitura lliure a l'IMSLP.
* Interpretació pels Musicians from Marlboro a la Isabella Stewart Gardner Museum (format MP3)
# Camperol de l'illa de Bougainville

El camperol de l'illa de Bougainville (Cincloramphus llaneae; syn: Megalurulus llaneae) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). És endèmic de illa de Bougainville (Papua Nova Guinea). Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de muntanya i els herbassars secs tropicals i subtropicals. Pateix l'amenaça de l'introducció d'espècies invasores a l'illa (gats i rates). El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, agost 2023) aquest tàxon està classificat en el gènere Cincloramphus. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el classifiquen encara com a única espècie del gènere Megalurulus.

## Referències

* ↑ «Camperol de l'illa de Bougainville». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* 1 2 «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 604. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bougainville Thicketbird. Cincloramphus llaneae (formerly as: Megalurulus llaneae)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2019. [Consulta: 14 agost 2023].
# Isaura

Isaura (en llatí Isaura, en grec antic Ἴσαυρα) era una ciutat de l'Àsia Menor, capital d'Isàuria i situada al sud-oest del país. Era una ciutat rica, poblada i ben fortificada i es trobava al peu de les muntanyes del Taure.
No se'n sap res de la història anterior, però Diodor de Sicília diu que quan Perdicas d'Orèstia regent de Macedònia la va assetjar després de la mort d'Alexandre el Gran, els habitants no van poder resistir l'atac i van incendiar la ciutat que va quedar arrasada, i hi van morir tots. Els macedonis van trobar grans quantitats d'or entre les cendres i les ruïnes de la ciutat.
La ciutat va ser reconstruïda, però un altre cop va ser destruïda l'any 48 aC pel cònsol Publi Servili Vàcia Isàuric. Després de la seva destrucció, segons Estrabó, la van cedir a Amintes de Galàcia que va construir, amb les pedres que va treure de la ciutat cremada una nova ciutat a la rodalia, rodejada per una muralla, però no va viure per arribar a acabar-la.
Cap a l'any 265 un cap de la tribu dels isauris, Trebel·lià, es va apoderar de la ciutat i es va proclamar emperador romà, però un general egipci anomenat Causisoleus, al servei de l'emperador Gal·liè el va derrotar i el va matar, segons diu Trebel·li Pol·lió a la Historia Augusta. En temps d'Ammià Marcel·lí (segle iv) havia perdut tota la seva magnificència. El geògraf Hièrocles l'anomena Isauriòpolis i diu que era una ciutat de la província de Licaònia.
Al segle iv era seu d'un bisbe i es coneix el nom de tres bisbes: Teòfil, Sisamoas i Mamas. Encara de dos més es coneixen les dates (Hilari el 381, i Aetios el 451), i un tercer Callistratos era bisbe circa l'any 400.
S'han trobat ruïnes d'aquesta ciutat: la més antiga (coneguda per Isaura Palea) correspon amb tota probabilitat a Ulu Bunar on queden restes de les muralles; aquesta ciutat era en posició idònia per activitats de bandidatge dels isauris. A la ciutat de Dorla, prop de Konya, i no lluny d'Ulu Bunar, s'han trobat inscripcions gregues i cristianes que apunten que la segona Isaura (Isaura Nova) era aquesta ciutat, així com diverses tombes dels segles III, IV i V.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Isaura». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 9 gener 2021].
Viccionari
# Els fills robats

Els fills robats (títol original en italià, I figli strappati) és una minisèrie de televisió en dues parts produïda per Rai Fiction i emesa del 7 al 8 de maig de 2006. Està dirigida per Massimo Spano i protagonitzada per Antonia Liskova i Daniele Pecci. S'ha doblat al català.

## Audiència

| Núm. | Data d'estrena a Itàlia | Espectadors | Quota de pantalla |
| 1 | 7 de maig de 2006 | 4.225.000 | 22,36% |
| 2 | 8 de maig de 2006 | 6.121.000 | 24,56% |

## Referències

* ↑ «Fitxa de doblatge Els Fills Robats». [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «"Els fills robats", a "Grans històries europees"». TV3, 14-07-2015. [Consulta: 10 novembre 2023].
# Coal Run Village

Coal Run Village és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 577 habitants, 260 habitatges, i 172 famílies. La densitat de població era de 89,1 habitants per km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Coal Run Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coal Run Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Biblioteca Viipuri

La Biblioteca Viipuri és la biblioteca municipal de Viborg (Rússia), fou construïda quan l'esmentada ciutat pertanyia a Finlàndia i era coneguda en finès amb el nom de «Viipuri». L'arquitecte finlandès Alvar Aalto projectà i bastí aquest edifici entre els anys 1933 i el mes d'octubre de 1935, malgrat que el disseny de l'edifici s'inicià ja l'any 1927. La Biblioteca Viipuri fou immediatament celebrada com un dels edificis més importants del Moviment Modern i la historiografia de l'Arquitectura Moderna el considera com «la primera manifestació regional en el Moviment Modern. Deu la seva fama al sostre ondulat de fusta de l'auditori.

## Referències

* ↑ Gil Solés, Daniel. Del temple simbòlic a la desmaterialització : un recorregut per l'arquitectura bibliotecària del segle XX al XXI. Terres de l'Ebre: Petròpolis, 2018, p. 26 (Mirades ; 5). ISBN 9788409032037. OCLC 1077258448.
* ↑ Christian Norberg-Schulz. Nightlands: Nordic Building. MIT Press, 1997. ISBN 0-262-64036-8. Pàgina 164.

## Enllaços externs

* Biblioteca Viipuri - Lloc web oficial
* Alvar Aalto Foundation website (anglès)
# Sonata per a violoncel i piano núm. 1 (Beethoven)

La Sonata per a violoncel i piano núm. 1 en fa major, op. 5 núm. 1 és la primera de les cinc sonates per a violoncel i piano de Ludwig van Beethoven.
L'opus 5 comporta dues peces que corresponen a les dues primeres sonates per a violoncel. Foren escrites a Berlín l'any 1796 (onze anys abans de la seva tercera sonata), dedicat al rei Frederic-Guillem II de Prússia, també violoncel·lista. Van ser estrenades per Beethoven al piano i Jean-Louis Duport al violoncel. Les dues sonates foren publicades el gener de 1797 per Artaria a Viena.
Es tracta d'una obra de joventut de Beethoven, anterior a les seves simfonies i concerts.
L'obra comporta dos moviments i la seva execució dura aproximadament 20 minuts.
* Adagio sostenuto - Allegro
* Rondo : allegro vivace

## Bibliografia

* Tranchefort, François-René. Fayard. Guide de la Musique de Chambre (en francès), 1998, p. 995. ISBN 2-213-02403-0.
# Camperol de les Snares

El camperol de les Snares (Poodytes punctatus caudatus, syn: Poodytes caudatus) és un tàxon d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). És endèmic de les illes Snares (Nova Zelànda). Habita les zones humides. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Taxonomia

Segons el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), aquest tàxon tindria la categoria d'espècie. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, juliol 2023) el consideren una subespècie del camperol de Nova Zelanda (Poodytes punctatus).

## Referències

* ↑ «Camperol de les Snares». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 16 agost 2023 (català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 604. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Snares Fernbird. Poodytes caudatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2022. [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ «Nuthatches, Wallcreeper, treecreepers, mockingbirds, starlings, oxpeckers». IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 17 octubre 2022].
# Arthémon Hatungimana

Arthémon Hatungimana (21 de gener, 1974) és un atleta de Burundi, ja retirat, especialista en curses de mitjana distància.
En el seu palmarès destaca una medalla d'argent a la prova de 800 metres llisos del Campionat del Món d'atletisme de 1995, una medalla d'or als Jocs Panafricans del mateix any i una medalla de bronze al Campionat Africà d'atletisme de 1993, sempre en els 800 metres. Participà en les edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1996, 2000 i 2004. En totes elles quedà eliminat en sèries en la cursa dels 800 metres.

## Millors marques

* 400 metres - 46.78 (1992)
* 800 metres - 1:43.38 (2001)
* 1000 metres - 2:15.48 (1995)

## Referències

* ↑ «Olympedia – Arthémon Hatungimana». [Consulta: 30 gener 2024].
* 1 2 3 «Arthémon HATUNGIMANA | Profile | World Athletics». [Consulta: 30 gener 2024].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 30 gener 2024].

## Enllaços externs

* IAAF, perfil de Arthémon Hatungimana
# Piciformes

Els Piciformes són un ordre d'ocells neògnats format per unes nou famílies, totes elles de distribució tropical, a excepció dels pícids, que arriben fins gran part de la regió holàrtica.

## Morfologia

* Son ocells de petits a mitjans, variant entre els 7 grams del picotet d'Indonèsia (Sasia abnormis) i els 500 grams del tucà pitgroc (Ramphastos ambiguus).
* Aspecte en general vistós i colorit. Algunes espècies, com ara Jynx torquilla'''', són però molt críptiques.
* Són molt característics els peus zigodàctils, amb dos dits dirigits cap avant i dos cap arrere, amb uns tendons molt especialitzats.
* Plomatge dens, amb 9 a 11 plomes primàries i 8 a 12 caudals.
* Escàs dimorfisme sexual, amb petites (o cap) diferències entre els sexes.

## Hàbitat i distribució

Totes les famílies habiten principalment en boscos de les regions tropicals, excepte Austràlia, Nova Zelanda, Madagascar i Polinèsia, arribat únicament una família, els pícids (Picidae), a les zones temperades i fredes d'Europa, Àsia i Nord-amèrica, estant absents dels deserts més àrids.

## Reproducció

* Crien dins cavitats als arbres o terra, on ponen 2 a 5 ous blans.
* Generalment els dos pares coven i alimenten els fills, però els indicatòrids són paràsits de posta.
* Naixen cecs i nus.

## Alimentació

La major part són insectívors, però els tucans mengen fruites i els indicatòrids cera d'abella.

## Curiositats

Alguns membres de la família dels pícids, són capaços de foradar planxes de plom que es col·loquen, precisament, amb la intenció de protegir la fusta de les caixes niadores, situades en boscos freqüentats per aquests ocells.

## Sistemàtica

S'han descrit 9 famílies amb 74 gèneres i 485 espècies:
* Subordre Galbulae.
** Família dels bucònids (Bucconidae), amb 12 gèneres i 38 espècies.
** Família dels galbúlids (Galbulidae), amb 5 gèneres i 19 espècies.
* Subordre Pici.
** Família dels megalaimids (Megalaimidae), amb 2 gèneres i 35 espècies.
** Família dels líbids (Lybiidae), amb 10 gèneres i 52 espècies.
** Família dels capitònids (Capitonidae), amb dos gèneres i 18 espècies.
** Família dels semnornítids (Semnornithidae), amb 1 gènere i dues espècies.
** Família dels ramfàstids (Ramphastidae), amb 5 gèneres i 50 espècies.
** Família dels indicatòrids (Indicatoridae), amb 4 gèneres i 16 espècies.
** Família dels pícids (Picidae), amb 33 gèneres i 255 espècies.

## Referències

* ↑ Lester L.Short (1991). Joseph Forshaw, ed. Encyclopaedia of Animals: Birds. London: Merehurst Press. pp. 152–157. ISBN 1-85391-186-0
* ↑ Lalueza i Fox, Jordi: El llibre dels ocells de Catalunya. Editorial De Vecchi - Edicions Cap Roig. Barcelona, 1987, pàgina 75. ISBN 84-315-0434-X
* ↑ J. del Hoyo, A. Elliott, J. Sargatal, D.A. Christie i E. de Juana, (editors). Handbook of the Birds of the World Alive. Lynx Edicions, Barcelona

## Enllaços externs

* Informació sobre les famílies i espècies d'aquest ordre animal. (francès)
* Piciformes de la península Ibèrica. (castellà)
* Informació i fotografies d'algunes espècies de piciformes. Arxivat 2008-08-02 a Wayback Machine. (castellà)
# Seeth

Seeth (frisó septentrional Seet, danès Sæd) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. El 2022 tenia 611 habitants.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties» (en anglès), 13 juliol 2024. [Consulta: 15 març 2025].
# Eubank

Eubank és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 358 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Eubank tenia 358 habitants, 141 habitatges, i 102 famílies. La densitat de població era de 151,9 habitants/km².
Dels 141 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 14,9% dones solteres, i en un 27% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 20,9% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.409 $ i la renda mediana per família de 19.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.944 $ mentre que les dones 16.667 $. La renda per capita de la població era de 15.599 $. Entorn del 22,4% de les famílies i el 32,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Eubank». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Eubank». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pokrovsk (Sakhà)

Pokrovsk (en iacut: Покровскай, Pokrovskai; en rus: Покро́вск) és una ciutat russa de la República de Sakhà situada a 70 km al sud de Iakutsk, al Riu Lena. La seva població l'any 2002 era de 10.092 habitants.
Els cosacs la van fundar l'any 1682 amb el nom de Karaülni Mis. L'any 1941 va canviar el seu nom per l'actual i va assolir la categoria de ciutat l'any 1998.

## Economia

Basa una part de l'economia en el sector primari de la construcció, amb les fàbriques de totxos i els productes de formigó armat; en l'agricultura, amb cereals i patates; i en la ramaderia amb ramats bovins i cavalls.
# Artistone

Artistone (Artystone) fou una princesa aquemènida filla de Cir II el gran i germana o germanastra d'Atossa.
Fou la muller de Darios I el Gran que la va estimar més que a cap altra de les seves dones i li va dedicar una estàtua d'or, segons l'historiador grec Heròdot. Va ser la mare d'Arsàmenes o Arsanes, de Gòbries (el mateix nom que el pare d'una altra de les esposes de Darios) i d'una filla, Artazostre.
Sembla que va ser una de les dones més influents de la cort aquemèrida. Les tauletes de Persèpolis indiquen que posseïa diversos pobles i terres a l'actual Fars. Sembla que organitzava grans banquets sola o de vegades junt amb el seu fill Arsames.

## Referències

* 1 2 García Sánchez, Manel. El gran rey de Persia: formas de representación de la alteridad persa en el imaginario griego. Barcelona: Universitat de Barcelona, Publicacions i edicions, 2009. ISBN 978-84-475-3410-4.
* ↑ Smith, William. A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, 1849, p 368.
* ↑ Herodotus. Herodotus. 2: Books III - IV. Reprint. Cambridge, Mass.: Harvard Univ. Press, 2006. ISBN 978-0-674-99131-6.
* 1 2 «Artystone - Livius». [Consulta: 22 octubre 2023].
# Els millors anys de la nostra vida

Els millors anys de la nostra vida (títol original en anglès The Best Years of Our Lives) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per William Wyler, estrenada el 1946, i doblada al català.

## Argument

El 1945, acabada la Segona Guerra Mundial, el destí reuneix tres soldats a l'avió B-25 que els porta a Boone City, la seva ciutat natal. Es tracta del sergent d'infanteria Al Stephenson, del capità d'aviació Fred Derry i del mariner Homer Parrish. Tots tres estan impacients per tornar-hi, encara que comparteixin la mateixa inquietud a la idea de reprendre una vida normal...

## Repartiment

* Myrna Loy: Milly Stephenson
* Fredric March: Al Stephenson
* Dana Andrews: Fred Derry
* Theresa Wright: Peggy Stephenson
* Virginia Mayo: Marie Derry
* Cathy O'Donnell: Wilma Cameron
* Harold Russell: Homer Parrish
* Hoagy Carmichael: Oncle Butch
* Dorothy Adams com Mrs. Cameron

## Al voltant de la pel·lícula

* Harold Russell, que va rebre dos Oscars per a la seva interpretació d'Homer Parrish, no era un actor professional. Durant la Segona Guerra mundial, mentre era paracaigudista, va perdre l'ús de les seves dues mans tot manipulant TNT. L'armada el va escollir per a rodar una pel·lícula d'instrucció titulada Diary of a Sergeantil. William Wyler va decidir de contractar-lo després de veure aquesta pel·lícula, fent del personatge d'Homer Parrish no un discapacitat sinó un amputat.
* De la pel·lícula se'n va fer un remake per a la televisió el 1975: Returning Home de Daniel Petrie, en el qual Tom Selleck torna a fer el paper de Dana Andrews.
* En el Top 100 de l'American Film Institute (AFI), la pel·lícula és classificada al trenta-setè lloc, el que en fa una de les cent millors pel·lícules americanes de la història del cinema.

## Premis i nominacions
### Premis

* 1947: Oscar honorífic per Harold Russell
* 1947: Oscar a la millor pel·lícula
* 1947: Oscar al millor director per William Wyler
* 1947: Oscar al millor actor per Fredric March
* 1947: Oscar al millor actor secundari per Harold Russell
* 1947: Oscar al millor guió adaptat per Robert E. Sherwood
* 1947: Oscar al millor muntatge per Daniel Mandell
* 1947: Oscar a la millor banda sonora per Hugo Friedhofer
* 1947: Globus d'Or a la millor pel·lícula dramàtica
* 1948: BAFTA a la millor pel·lícula

### Nominacionss

* 1947: Oscar a la millor edició de so per Gordon E. Sawyer

## Galeria

* Myrna Loy
* Dana Andrews
* Teresa Wright
* Virginia Mayo
* Hoagy Carmichael
* Fredric March

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir.cat
* 1 2 «The 19th Academy Awards» (en anglès). Academy of Motion Picture Arts and Sciences. [Consulta: 10 desembre 2023].

## Enllaços externs

* The Best Years of Our Lives Argument i anàlisi al web de Tim Dirks (anglès)
* The Best Years of Our Lives article al Reel Classics. Inclou MP3s. (anglès)