OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Walkerton

Walkerton és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.274 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Walkerton tenia 2.274 habitants, 810 habitatges, i 562 famílies. La densitat de població era de 504,6 habitants/km².
Dels 810 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,4% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 27,7% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.481 $ i la renda mediana per família de 42.407 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.895 $ mentre que les dones 24.583 $. La renda per capita de la població era de 15.122 $. Entorn de l'11,3% de les famílies i el 14,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Fills il·lustres

* Harold Clayton Urey (1893 - 1981) químic, Premi Nobel de Química de l'any 1934.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Walkerton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Walkerton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nadejda Zakhàrova

Nadejda Zakhàrova (Golovino, 9 de febrer de 1945) és una exjugadora de bàsquet russa que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla d'or en la competició de bàsquet. En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del Món de bàsquet (1971 i 1975) i cinc al Campionat d'Europa de bàsquet (1968, 1970, 1972, 1974 i 1976). A nivell de clubs jugà al Spartak de Leningrad, amb qui guanyà la lliga soviètica de 1974 i la Copa Ronchetti de 1972, 1973, 1974 i 1975.

## Referències

* ↑ «Nadezhda Zakharova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 13 setembre 2019].
# Bánk bán

Bánk Bán és una òpera en tres actes de Ferenc Erkel, amb llibret de Béni Egressy, basat en una tragèdia de József Katona. S'estrenà al Teatre Nacional de Pest el 9 de març de 1861. No s'ha estrenat a Catalunya.
Erkel, igual que Smetana en l'àmbit txec, va ser pioner en la creació d'un estil musical que lligués les aspiracions nacionals amb les de la música culta, tot fent ús de ritmes i formalismes locals dins l'estil internacional de l'òpera, i va crear una obra que beu de la grand opéra francesa (arguments basats en la història, en aquest cas l'hongaresa) i del compositor italià més importantd'aquell moment, Giuseppe Verdi.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants

## Referències

* ↑ (castellà) ALIER, Roger. Guia Universal de la ópera. Barcelona, 2007, Ediciones Robinbook. ISBN 978-84-96924-03-1
* ↑ Figueroa, Federico. «Bánk bán en Budapest» (en castellà). Proopera. Arxivat de l'original el 15 de setembre 2018. [Consulta: 15 setembre 2018].
# Can Milà de la Roca

Can Milà de la Roca és una masia del municipi de Subirats (Alt Penedès) situada entre Lavern i Sant Pau d'Ordal.

## Descripció

Masia de planta rectangular, modificada per tal de reconvertir-la en dues residències. L'edifici té planta baixa i dos pisos, la façana principal orientada a migdia, amb balcons, finestres de mig punt, dues espitlleres i cantoneres de pedra vista; la resta del parament de les façanes està arrebossat amb guix de color blanc. Als laterals de les façanes les obertures són rectangulars, excepte al pis superior, on es combinen finestres quadrades i rectangulars juntament amb finestres petites de mig punt. La teulada és a dues vessants. La masia resta tancada per un baluard, a la porta del qual es conserva una dovella, d'una reforma del segle xx.

## Història

La masia de Can Milà de la Roca és del segle XVI, tot i que l'edifici que es pot veure actualment respon a una reforma integral feta al segle XVIII. La finca es dedicava a l'explotació agrícola, on s'hi cultivava principalment raïm i una mica de blat, mitjançant el sistema de rabassa. Actualment es dedica al turisme rural. El topònim ve motivat perquè en aquest indret hi ha una zona de roca llisa força singular, de més de tres-cents metres de llargada.
Fou la casa pairal de Joan Casanovas i Maristany (Sant Sadurní d'Anoia, 1890 - Valrans, Llenguadoc, 1942). La nissaga dels Milà es remunta a principis del segle XVI a la parròquia de Sant Pere de Lavern de la Universitat de Subirats, quan hi trobem Nadal Milà de la Roca. Josep Milà va ser el darrer hereu baró amb aquest cognom, ja que es va casar amb Maria Altet de Torrelletes i van tenir una única filla. Amb aquesta pubilla de Can Milà s'hi va casar Pau Casanovas i Pujol a la segona meitat del segle XVIII.

## Referències

* 1 2 3 «Can Milà de la Roca». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
* 1 2 3 Querol i Rovira, Carles. Subirats. Conèixer el seu atractiu, viure'l i gaudir-lo. Ajuntament de Subirats i Edicions i Propostes Culturals Andana, SL, 2008, p. 63. ISBN 978-84-96995-03-1.
* ↑ «Masia Can Milà de la Roca». Ajuntament de Subirats.
# Antoni Carreras Quiroga

Antoni Carreras Quiroga (Palma, 28 de juny de 1933) va ser un ciclista balear que va ser professional entre 1959 i 1963. Durant la seva carrera esportiva va combinar tant la carretera com la pista.

## Palmarès en pista

* 1957
** Campió d'Espanya amateur de Velocitat
* 1959
** Campió d'Espanya de Persecució
* 1960
** Campió d'Espanya de Persecució

## Palmarès en ruta

* 1958
** Campió d'Espanya per regions (amb Joan Vicens i Miquel Martorell)
* 1959
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Andalusia
* 1963
** 2n a la Volta a Andalusia

### Resultats a la Volta a Espanya

Va córrer en tres ocasions la Volta a Espanya.
* 1960. Abandona
* 1961. Abandona
* 1963. 37è de la classificació general

## Referències

* 1 2 3 4 Vidal, Miguel. «Mallorca, tierra de campeones» (en castellà), 2007. [Consulta: 28 gener 2024].
* ↑ Canals i Morro, Pere «CICLISME, CICLISTES I BICICLETES A S'ARENAL». Ajuntament de Llucmajor, pàg. 43 [Consulta: 15 gener 2024].
* 1 2 «Antonio Carreras revalidó su título de campeón ciclista de España de persecución» (en castellà). La Vanguardia, 07-04-1960. [Consulta: 28 gener 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
# Antoni Reig Ventura

Antoni Reig Ventura (València, 12 de maig de 1932 - 20 de gener de 2025), més conegut com a Rovellet, va ser un jugador professional de pilota valenciana, rest en la modalitat d'Escala i corda.
Va nàixer a la vora mateixa del Trinquet de Pelayo (València) i fou batejat per l'afició amb el nom del seu pare, el pilotaire Rovell de Dénia. Als 15 anys debuta com a professional i als 17 anys s'enfronta a la figura de l'època, Juliet d'Alginet, partida que es repetí per tots els trinquets de la geografia valenciana.
Durant molts anys, aquesta parella s'enfrontà dues vegades al mes al trinquet de Pelayo, en unes emocionants partides que encara s'hi conten. A la retirada de Juliet, Rovellet es convertí en el número u indiscutible de l'Escala i corda fins a l'aparició d'Eusebio, que durant els anys seixanta li disputà la supremacia de la faixa roja. Amb 23 anys de diferència d'edat, arribà a jugar contra Paco Genovés.
Es retirà el 1979, ja lluny dels seus millors moments, però sense que cap trinqueter haguera de donar-li un punter per a igualar els equips rivals.
Rovellet no solament fou admirat pel seu joc (elegant i ple de coneixement), sinó també, per la immensa cavallerositat que desplega encara avui en l'ambient de la pilota. La màxima mostra d'homenatge és tenir penjada una foto seua a la Galeria d'honor del Trinquet de Pelayo (València).

## Palmarés

* Campió del Campionat Nacional d'Escala i Corda 1970

## Referències

* 1 2 3 ros, cayetano. «Rovellet: «No tengo ni medio dolor a los 88 años»» (en castellà), 23-01-2020. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Galeria d'honor del Trinquet de Pelayo». Arxivat de l'original el 2011-07-14. [Consulta: 7 gener 2009].

## Enllaços externs

* Rovellet, a Ondara, el 1958
# Antoni Riba i Garcia

Antoni Riba i Garcia (Tortosa, Baix Ebre, 27 de gener de 1859 - Barcelona, Barcelonès, 1 de febrer de 1932), va ser un escultor català.
A finals de la dècada dels 70 del segle xix, Riba i Garcia es va instal·lar a Barcelona on aprengué escultura a l'Escola Llotja, on consta matriculat als Ensenyaments d'Aplicació el curs 1879-80. A Tortosa va ser deixeble de Ramon Cerveto i Bestratén, així com també de Francesc Font i Pons, d'aquest últim a la Llotja de Barcelona. Durant la seva etapa d'estudiant a la Llotja coincideix amb els germans Agapit i Venanci Vallmitjana i Barbany i amb Domènec Talarn i Ribot.
Podem veure obres seves, per exemple a l'església de Sant Joan de Lassalle de Manresa, i també va realitzar diferents treballs d'ornamentació escultòrica per a la Casa Vicens, obra d'Antoni Gaudí i Cornet. Exposà al Centre d'Aquarel·listes de Barcelona (1885). Treballà molt en terra cuita. Conreà el pintoresquisme i el retrat i deixà la professió aviat.
El 19 de desembre de 1915 va entrar a formar part de la plantilla d'escrivents de l'Ajuntament de Barcelona, com a conseqüència de la seva crisi artística.

## Família

Antoni Riba es va casar l'any 1885 amb Adela Bracons i Casablancas (1864-1937), amb qui va tenir quatre fills: Antoni (1886-1954), Rosita, Carles i Màrius.
És avi d'Oriol Riba, besavi de Carles Riba i Romeva, Mercè Riba i Pau Riba i rebesavi de Caïm Riba. Va ser sogre de Clementina Arderiu.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Antoni Riba Garcia, l'escultor de la Casa Vicens. O la connexió T». Criticart. [Consulta: 13 gener 2021].
* 1 2 «Antoni Riba i Garcia». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 13 gener 2021].
# Antoni Tenas i Alibés

Antoni Tenas i Alibés (Ripoll, Ripollès, 14 de febrer de 1881 - Sant Just Desvern, Baix Llobregat, 31 de desembre de 1953), fou un prevere català.
Va començar els seus estudis eclesiàstics al Seminari Conciliar de Barcelona l'any 1896. El 1902 rebé la tonsura de clergue, mentre que els dies 18 i 19 de març rebé, successivament, els ordes menors i el sotsdiaconat. No fou fins al juny de 1905 que fou ordenat diaca. El 23 de setembre de 1905, a Vic, fou ordenat sacerdot pel bisbe Josep Torras i Bages. Finalment, l'11 de novembre d'aquell mateix any va obtenir el doctorat en teologia a la Universitat Pontificia de Tarragona. Les seves primeres destinacions com a vicari foren Sant Esteve de Palautordera (1907), Tiana (1907), l’ Hospitalet (1910), Sant Pere de les Puel·les (1911), i Sants Just i Pastor de Barcelona (1912). Posteriorment, fou nomenat Ecònom de Banyeres (1916). El 13 de desembre de 1916 va ser nomenat oficialment rector de la parròquia de Sant Just Desvern, i el dia 29 següent en va prendre possessió canònica.
Morí el 31 de desembre de 1953 d'un atac de feridura.

## Referències

* ↑ Segura, Ac. «Mn. Antonino Tenas, Pbro.». Seminario, vol. XIV, núm. 85, 1954, pàg. 15.
* 1 2 3 4 Raguer, Hilari. «Mn. Antoní Tenas i Alibés (1881-1953)». Centre d'Estudis Santjustencs, 13-12-2018. [Consulta: 1r novembre 2024].
# Antonio Daniels

Antonio Daniels (Columbus, 19 de març de 1975) Antonio Ray Daniels és un jugador professional de basquetbol que juga als Washington Wizards de l'NBA.
Després de jugar a la Universitat de Bowling Green State, fou seleccionat per als Vancouver Grizzlies (ara Memphis Grizzlies) a la quarta posició Draft de l'NBA del 1997. A part dels Grizzlies, també ha jugat als San Antonio Spurs (guanyant l'anell el 1999), als Portland Trail Blazers, Seattle SuperSonics i 2005-209 als Washington Wizards. Al llarg de la seva carrera ha tingut una mitjana de 7.8 punts i 3.3 assistències per partit.

## Referències

* 1 2 «Antonio Daniels | Guard | San Antonio Spurs | NBA.com» (en anglès). [Consulta: 28 desembre 2024].
# Antònia Singla Contreras

Antònia Singla Contreras (Barcelona, 1948) coneguda artísticament com La Singla, va ser una bailaora de flamenc catalana. Nascuda al barri del Somorrostro de Barcelona, malgrat la seva sordesa, va aconseguir un èxit internacional notable en el món del flamenc. En el moment culminant de la seva carrera, va desaparèixer de l'escena pública.
Va començar la seva carrera als 12 anys ballant en tavernes de Barcelona. El 1960, va participar en el projecte Festival Flamenc Gitano que va fer gires per Europa i Amèrica. Va fer la seva primera actuació a Berlín on va aconseguir més fama internacional que a Espanya. El 1963, va actuar com a actriu i ballarina a la pel·lícula Los Tarantos de Francesc Rovira Beleta, nominada a l'Oscar a la millor pel·lícula de parla no anglesa el 1964.

## Referències

* ↑ Francesch, Pere. «Un documental reconstrueix la història i les passes de la bailaora barcelonina La Singla». ACN, 14-03-2023. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ «“Era sorda, em posava davant del mirall, movia els llavis i ballava”». La Vanguardia, 18-12-2023. [Consulta: 17 novembre 2024].
* ↑ Leblon, Bernard. Gypsies and Flamenco: The Emergence of the Art of Flamenco in Andalusia. Great Britain: Univ of Hertfordshire Press, 2003. ISBN 1902806050.

## Enllaços externs

* Anys 1960, Antònia Singla ballant al Festival Flamenc Gitano a YouTube
# Apaches (pel·lícula)

Apaches és una pel·lícula francesa de drama històric de 2023. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Sinopsi

Finals del segle xix, París. Una jove lladregota de carrer, la Billie, és empresonada quinze anys després de ser acusada injustament de la mort d'en Ficelle, el seu germà, a causa del cap d'un grup criminal, en Jésus. Alliberada de la presó, decideix unir-se a la seva banda de lladres, els apaches, per venjar-se. No obstant això, cada cop sedueix més aquest entorn.

## Repartiment

* Alice Isaaz: Billie
* Niels Schneider: Jésus
* Rod Paradot: Polly
* Artus: Ours
* Émilie Gavois-Kahn: Berthe
* Bruno Lochet: Marius
* Rossy de Palma: Sarah Bernhardt
* Dominique Pinon: Gueule de bois
* Jean-Luc Couchard: la flotte
* Hugo Becker: Bel œil

## Referències

* ↑ «Apaches - critique presse». [Consulta: 14 avril 2023].
* ↑ «Apaches». Goita què fan, ara!. [Consulta: 27 febrer 2024].
# Aqueu (fill de Xutos)

Segons la mitologia grega, Aqueu (en grec antic Ἀχαιός) va ser un heroi d'Acaia, fill de Xutos i de Creüsa, o de Ftia i Zeus.
Se'l considera epònim dels aqueus.

## Referències

* 1 2 Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 23. ISBN 8429741461.
* ↑ Claudi Elià. Història vària, I, 15
# Arda Mandikian

Arda Mandikian (1 de setembre de 1924 - 8 de novembre de 2009) va ser una cantant d'òpera soprano greco-armènia. Mandikian va iniciar la seva carrera a Anglaterra. Va tenir papers principals a Londres i Edimburg. A la dècada de 1980 es va convertir en assistent de direcció de l'Òpera Nacional de Grècia.

## Carrera

Mandikian va néixer a Esmirna, Turquia, el 1924. Els pares de Mandikian, Krikor Mandikian i Beatrike Ananian, van ser supervivents del genocidi armeni. La família va fugir a Atenes i Mandikian va ser enviada al Conservatori d'Atenes, on va estudiar amb Elvira de Hidalgo. Quan tenia 15 anys va fer el seu debut operístic amb Maria Callas. El 1948 va viatjar a Gran Bretanya per conèixer l'estudiós i compositor Egon Wellesz, expert en música romana d'Orient, que li va organitzar un recital que incloïa música grega escrita durant dos mil·lennis. Això incloïa els Himnes dèlfics escrits cap al 128 aC i descoberts el 1893 gravats a la pedra, que contenien miraculosament la notació vocal. També va aparèixer a Incognita de Wellesz a Oxford. Una demostració del seu cant va portar a un treball regular. El 1953 va tenir papers principals en òperes tant a París com a Londres. En aquell any va estar cantant al Covent Garden de Londres a Peter Grimes, de Benjamin Britten, i el 1954 va tornar a aparèixer a Le Coq d'or, de Rimski-Kórsakov, a la Royal Opera House.
El 1954 va cantar el primer Himne dèlfic al Festival d'Aldeburgh. Això va inspirar Benjamin Britten a incloure una idea similar al seu The Turn of the Screw. Britten va crear el paper del fantasma Miss Jessel especialment per a Mandikian. S'ha dit que Britten va fer la part tan específicament concebuda per a Mandikian que «sona a Arda, la canti qui la canti».
Als anys 60 la seva mare va emmalaltir i va tornar a Grècia per cuidar-la. Una junta militar va prendre el poder i Mandikian es va pronunciar obertament en contra seu. La seva carrera es va veure per això molt obstaculitzada: no podia cantar òpera a Grècia per la seva oiposició al règim militar i temia que, si marxava a l'estranger, s'hi hagués de quedar exiliada perquè se li impedís tornar. La dictadura de la junta grega va acabar el 1974. De 1974 a 1980 Mandikian va ser assistent de direcció de l'Òpera Nacional de Grècia, treballant amb el seu amic Christos Lambrakis.
Mandikian va morir a Atenes el 2009.

## Referències

* 1 2 Amis, John «Arda Mandikian obituary» (en anglès). The Guardian, 25-11-2009. ISSN: 0261-3077.
* 1 2 3 4 5 6 «Arda Mandikian» (en anglès). The Telegraph, 23-11-2009. [Consulta: 29 octubre 2024].
* ↑ John Warrack, ‘Mandikian, Arda (1924?–2009)’, Oxford Dictionary of National Biography, Oxford University Press, Jan 2013 accessed 7 Sept 2015
* ↑ «Recordings by Arda Mandikian | Now available to stream and purchase at Naxos». [Consulta: 29 octubre 2024].
# Ardovo

Ardovo és un poble i municipi d'Eslovàquia que es troba a la regió de Košice, a l'est del país. El 2022 tenia 154 habitants.

## Història

La primera referència escrita de la vila data del 1293.

## Referències

* 1 2 3 «Košický kraj (Slovakia): Towns and Municipalities in Districts - Population Statistics, Charts and Map». [Consulta: 28 gener 2024].
# Arisa Trew

Arisa Trew (Cairns, 12 de maig de 2010) és una patinadora de monopatí australiana i campiona olímpica amb catorze anys després de guanyar la medalla d'or a la prova de parc dels Jocs Olímpics d'Estiu de 2024, a París.

## Trajectòria

Trew va néixer a Cairns. La seva mare, Aiko, és japonesa i el seu pare, Simon, és gal·lès. Als dos anys es va traslladar amb la seva família a la Gold Coast, on va créixer i va començar a patinar als set anys.
El 23 de juny de 2023, durant la prova de Vert Alert, celebrada a Salt Lake City, Trew —amb tretze anys— es va convertir en la primera dona a executar amb èxit un truc de 720 graus en una competició, en completar dues rotacions completes a l'aire. Aquest truc es va fer popular pel patinador estatunidenc Tony Hawk, que el va realitzar per primera vegada el 1985.
L'abril de 2024 Trew va rebre el Premi Laureus de l'Esport al millor esportista d'acció. El 29 de maig de 2024 es va convertir en la primera dona patinadora a aterrar un 900º aeri, que va fer en un migtub. El 6 d'agost de 2024 va guanyar la medalla d'or en la competició de monopatí de carrer a París 2024, en la modalitat de parc.

## Referències

* ↑ «Arisa Trew». X Games. [Consulta: 5 novembre 2023].
* 1 2 «Australiana Arisa Trew gana oro en skateboarding olímpico» (en castellà). Prensa Latina, 06-08-2024. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ Oba, Yumi. «Arisa made skateboard history at 13. Now she's eyeing the Olympics». Special Broadcasting Service, 14-11-2023. [Consulta: 31 maig 2024].
* ↑ «13歳の日系スケートボーダー、アリサ・トゥルー（豪）にパリ五輪で活躍の予感...開心那ら日本選手から刺激「負けないくらい練習を」» (en japonès), 09-06-2023. [Consulta: 6 agost 2024].
* 1 2 «Interview: Arisa Trew». S1 Helmets, 01-05-2022. [Consulta: 31 maig 2024].
* ↑ «Skateboarding “like a big family” for Trew | NSW Institute of Sport (NSWIS)» (en anglès). www.nswis.com.au. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Meet Arisa Trew - Gold Coast teen skateboarding champion». Inside Gold Coast. [Consulta: 30 juliol 2024].
* ↑ Neeson, Niall. «WST San Juan 2023- Women's Finals Report In Full!». World Skate. [Consulta: 31 maig 2024].
* ↑ Fontrodona, Marc. «Arisa Trew plancha el primer 720 de una mujer en competición» (en castellà). As, 29-06-2023. [Consulta: 6 agost 2024].
* ↑ «Teen makes skateboarding history with 720 trick» (en anglès). BBC.
* ↑ «Gold Coast teen Arisa Trew becomes the first female to land a 720 in competition» (en anglès australià). ABC News, 28-06-2023.
* ↑ Australian Associated Press «Arisa Trew wins Laureus action sport award after Australian teen's 720 as a 13-year-old». ABC News. Australian Associated Press, 23-04-2024.
* ↑ Blakely, Brian. «Arisa Trew Makes Skate History as First Woman to Land a 900». TransWorld SKATEboarding Magazine, 30-05-2024.
* ↑ «'Glass ceilings are so 2023': Watch as skateboarding legend Tony Hawk hails Aussie teen's world first», 30-05-2024.
# Arià Paco Abenoza

Arià Paco Abenoza (Vilanova del Camí, 1993) és un filòsof i escriptor català. Es va graduar en Filosofia per la Universitat de Barcelona, on també va fer un màster en Filosofia Analítica, i més endavant es va doctorar en Filosofia per la Universitat d'Arizona, gràcies a una beca de La Caixa. També es va formar en oratòria a la Universitat Pompeu Fabra i va guanyar quatre vegades la Lliga de Debat de la Universitat de Barcelona, amb la qual cosa n'ensenyaria a totes dues universitats. A banda, té articles publicats a Núvol i l'Anoia Diari, està qualificat com a actor de doblatge per l'Escola Catalana de Doblatge i fa de narrador d'audiollibres.

## Obra publicada

* Mentir a les mosques (Servei de Publicacions de la Universitat Autònoma de Barcelona, 2020)
* Covarda, vella, tan salvatge (Amsterdam Llibres, 2022)
* Teoria del joc (Editorial Anagrama, 2025)

## Premis i reconeixements

* 2020 - Premi de Novel·la Valldaura-Memorial Pere Calders, per Mentir a les mosques
* 2022 - Premi Roc Boronat, per Covarda, vella, tan salvatge
* 2025 - Premi Llibres Anagrama, per Teoria del joc

## Referències

* 1 2 3 4 «Arià Paco». Centre de Cultura Contemporània de Barcelona, 02-11-2022. [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ «Arià Paco, 10è Premi Llibres Anagrama amb "Teoria del joc", una novel·la sobre el desig sexual». 3/24. 3Cat, 20-01-2025. [Consulta: 20 gener 2025].
* ↑ «Arià Paco Abenoza» (en castellà). La Caixa. [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ Serra, Montserrat. «Arià Paco guanya el premi Anagrama amb una novel·la sobre l’amor heterosexual i el desig masculí al segle XXI». VilaWeb, 20-01-2025. [Consulta: 20 gener 2025].

## Enllaços externs

* Articles a la revista digital Núvol