OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hoquei sobre herba als Jocs Olímpics d'estiu de 1992

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1992 celebrats a la ciutat de Barcelona (Catalunya) es disputaren dues competicions d'hoquei sobre herba, una en categoria masculina i una altra en categoria femenina. La competició es disputà entre els dies 26 de juliol i 8 d'agost de 1992 a l'Estadi Olímpic de Terrassa (Terrassa).

## Comitès participants

Hi participaren un total de 314 jugadors d'hoquei, entre ells 189 homes i 125 dones, de 14 comitès nacionals diferents:
| Categoria masculina Alemanya Austràlia Argentina Egipte Equip Unificat Espanya Índia Malàisia Nova Zelanda Països Baixos Pakistan Regne Unit | Categoria femenina Alemanya Austràlia Canadà Corea del Sud Espanya Nova Zelanda Països Baixos Regne Unit |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Hoquei masculí Detalls | AlemanyaMichael Knauth Christopher Reitz Carsten Fischer Jan-Peter Tewes Volker Fried Klaus Michler Andreas Keller Michael Metz Christian Blunck Sven Meinhardt Michael Hilgers Andreas Becker Stefan Saliger Stefan Tewes Christian Mayerhöfer Oliver Kurtz | AustràliaJohn Bestall Warren Birmingham Lee Bodimeade Ashley Carey Gregory Corbitt Stephen Davies Damon Diletti Lachlan Dreher Lachlan Elmer Dean Evans Paul Lewis Graham Reid Jay Stacy Michael York David Wansbrough Ken Wark | PakistanTahir Zaman Rana Mujahid Ali Anjum Saeed Muhammad Shahbaz Muhammad Khalid Farhad Hassan Khan Shahid Ali Khan Musaddiq Hussain Muhammad Ibrahim Khawaja Junaid Muhammad Asif Bajwa Khalid Bashir Wasim Feroze Mansoor Ahmad Shahbaz Ahmad Muhammad Ahmad |
| Hoquei femení Detalls | EspanyaAnna Maiques Cèlia Corres Elisabeth Maragall María Ángeles Rodríguez María Carmen Barea Marívi González Maider Tellería María Isabel Martínez Mercedes Coghen Nagore Gabellanes Natalia Dorado Núria Olivé Silvia Manrique Sonia Barrio Teresa Motos Virginia Ramírez | AlemanyaBritta Becker Tanja Dickenscheid Nadine Ernsting-Krienke Christine Ferneck Eva Hagenbäumer Franziska Hentschel Caren Jungjohann Katrin Kauschke Irina Kuhnt Heike Lätzsch Susanne Müller Tina Peters Simone Thomaschinski Bianca Weiß Anke Wild Susie Wollschläger | Regne UnitJoanne Thompson Helen Morgan Lisa Bayliss Karen Brown Mary Nevill Jill Atkins Vickey Dixon Wendy Fraser Sandy Lister Jane Sixsmith Alison Ramsay Jackie McWilliams Tammy Miller Mandy Nicholls Kathryn Johnson Susan Fraser. |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Alemanya | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Espanya | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Austràlia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 4 | Pakistan | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 4 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Séfer Yetsirà

El Séfer Yetsirà, (en hebreu: ספר יצירה) (en català: "el llibre de la Creació") és, juntament amb el Zohar, la principal obra del misticisme jueu, la Càbala. En aquest llibre del segle ix s'hi especifiquen les relacions astrològiques, es defineixen les qualitats de les lletres i s'hi donen diferents procediments màgics i místics. És també emprat per la Càbala pràctica com un manual de meditació i d'aquest llibre s'obtenen els passos a seguir per a la creació d'un Gòlem.
Fragmenta editorial n'ha publicat una edició bilingüe hebreu-català.

## Vegeu també

* Càbala
* Zohar
# Hadjarayn

Hadjarayn és una població de l'Hadramaut al Djebel Hadjarayn, a uns 8 km al sud de Mashhad Ali, a la vora del uadi Dawan. Forma un oasi de palmeres regat amb aigua que surt de pous molt fondos i és distribuïda mitjançant canals. La seva importància és deguda a estar a la ruta entre Mukalla i Shibam. El carrers són estrets i les cases del model general iemenita, són altes i fetes d'adob, i competeixen amb les de Shibam, de les que, això no obstant, són diferents; cases noves s'han edificat aprofitant en part l'estructura de les antigues. Per arribar a la ciutat cal deixar els vehicles a la rodalia i unes rampes de pedra pugen cap a la ciutat situada dalt dels turons. Una casa distingida pels seus colors, és assenyalada com la suposada casa pairal dels Bin Laden. A les diverses cases hi ha nombroses portes molt interessants. La seva població el 1960 era de tres mil habitants alguns dels quals són d'origen malai. A la rodalia hi ha les ruïnes de Raydun, ciutat pre-islàmica del temps del comerç de l'encens, amb diverses inscripcions. El nombre de la vila vol dir "les dues ciutats" perquè està partida en dues i originalment foren dues viles.
Al-Hamdani l'esmenta com al-Hadjaran i diu que estava formada per dos pobles: Khawdun i Dammun, un a cada costat del riu o uadi i poblats respectivament pels sadaf i els kindes. Fou part dels dominis del quaiti d'Hadramaut amb seu a Shibam, que hi tenien un governador delegat amb títol de naqib, membre generalment de la família reial. El palau del naqib, al cim d'un turó, és l'edifici més destacat.

## Bibliografia

* ↑ J. T. Bent, Southern Arabian Londres, 1900

## Enllaços externs

* Foto Arxivat 2015-11-06 a Wayback Machine.
# Axis (espècie)

L'axis (Axis axis) és un cérvol que sol habitar a les zones boscoses de Sri Lanka, el Nepal, Bangladesh i l'Índia. És l'espècie de cérvol més comuna als boscos indis. El seu pelatge és d'un color falb vermellós, amb clapes blanques i les parts inferiors són blanques. Les seves banyes, que muden cada any, habitualment tenen tres puntes i es corben en forma de lira i poden tenir una mida de 75 centímetres.

## Referències

* ↑ Grubb, Peter. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a ed.. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
Viccionari
# Borís i Gleb

Borís i Gleb, batejats ja d'adults amb els noms cristians de David i Romà, van ser dos germans nascuts a Kíev, fills del príncep sant Vladímir I de Kíev i d'Anna Porfirogènita, germana de l'emperador romà d'Orient Basili II Bulgaròcton. Van ser els primers sants canonitzats al principat de Kíev després que hagués estat cristianitzat.

## Vida

Borís i Gleb (en ucraïnès: Борис і Гліб, Borýs i Hlib; en belarús: Барыс і Глеб, Barís i Hleb; en rus: Борис и Глеб, Borís i Gleb) van ser, d'acord amb dues vides escrites al segle xi (obres de Nèstor el Cronista i Jaume el Monjo), fills de Vladímir I de Kíev, que havia promogut el cristianisme al seu regne. Segons les fonts, eren fills d'Anna Porfirogènita o de dues mares diferents (sembla el més probable). En morir Vladímir, va dividir la corona entre els seus dotze fills. Durant les lluites intestines que van seguir, Borís i Gleb van ser morts entre 1015 i 1019.
Les vides detallen que, un cop mort Vladímir el Sant, Sviatopolk, el primogènit, va voler tenir el poder absolut sobre tot el territori i envià sicaris per matar els altres germans. Borís, príncep de Rostov, era el fill més instruït i ell mateix havia introduït Gleb a la doctrina cristiana. Molt estimat pels seus súbdits, havia estat enviat a sufocar una revolta dels petxenegs, poble nòmada de la mar Negra. Avisat de l'arribada dels sicaris que enviava son germà, va romandre fidel al text bíblic «si algú de vosaltres diu que estima Déu i aixeca la mà contra son propi germà, llavors és un mentider»: va llicenciar les seves tropes i va esperar els assassins amb uns pocs servents. Va ser atacat i el van deixar per mort, abandonant el seu cos dintre d'un sac el 24 de juliol de 1015. Sviatopolk va assabentar-se que encara vivia i va enviar dos sicaris més, que van travessar-lo amb una espasa.
Gleb, governador de Múrom, va morir el 5 de setembre del mateix any, mentre tornava a Kíev per assistir als funerals de Borís. Va morir assassinat al vaixell amb el qual navegava pel Dnièper, a l'altura de Smolensk.
Més tard, Jaroslav, germà de tots dos, va derrotar Sviatopolk en 1019. L'any següent va portar les despulles de Borís i Gleb a Sant Basili de Víxhorod. Algunes fonts, que els historiadors més moderns creuen més fiables, apunten el fet que va ser Jaroslav qui va ordenar la mort dels dos germans, per tal de prendre el poder.
* Els dos sants a cavall. Moscou, mitjan segle xiv (Moscou, Galeria Tret'akov)
* Icona del segle xiv
* Icona russa del segle xiv

## Veneració

L'Església ortodoxa els va canonitzar poc després, en 1071. Van ser enterrats a la Catedral de Víxhhorod, que prengué el nom dels germans. La festivitat se celebra el 24 de juliol.

## Enllaços externs

* Crítica de la història de Borís i Gleb, en anglès
* Princes Boris and Gleb: Proto-martyrs and Passion-Bearers of Old Russia Arxivat 2008-10-07 a Wayback Machine.
* Nestor: The Martyrdom of Boris and Gleb Arxivat 2013-01-12 a Wayback Machine.
# Vidal i Agrícola

Vidal i Agrícola (Bolonya, segle iii-304) van ser dos màrtirs cristians bolonyesos que són venerats com a sants per l'Església catòlica.

## Vida i martiri

Agrícola era un ciutadà cristià de Bolonya que va convertir el seu esclau Vidal al cristianisme. Junts, van ser presos,, probablement durant la persecució de Dioclecià (284-304). En no voler renegar de la seva fe, van ser martiritzats; Vidal va ser el primer a morir, essent executat a l'amfiteatre. Agrícola va ser torturat i, finalment, crucificat.
Gian Domenico Gordini diu: "Els seus cossos van ser sebollits al cementiri jueu, però no se sap per què; eren potser jueus? La crucifixió d'Agrícola, certament, fa suposar que no era ciutadà romà, ja que la pena capital per a aquests era, normalment, la decapitació."
* Martiri d'Agrícola, fresc italià del s. XVI
* Martiri de Vidal, per F. Barocci, final del s. XVI

## Veneració

El 393 els cossos de Vidal i Agrícola van ser traslladats de Bolonya a Milà. Exposats a la gent, i en presència del bisbe Eustaci de Bolonya i Ambròs de Milà, aquest va dir un sermó, l'Exhortatio virginitatis, en honor dels sants, en el qual explicava la història i deia que Vidal era esclau d'Agrícola.
Aquesta oració va contribuir a la difusió del culte als sants. Part de les relíquies van anar a Florència (els claus) i Milà, i d'altres a altres ciutats: Nola, Rouen, Clermont i San Salvo. El 409, Gal·la Placídia va portar les relíquies de Vidal a Ravenna. La Basílica de San Vitale de Ravenna va ser aixecada al segle vi.
La seva festivitat se celebra el 4 de novembre.
* Església dels Sants Vidal i Agrícola, a S. Stefano (Bolonya)
* Basílica de S. Vitale (Ravenna)
* Sarcòfag de Sant Vidal a Santo Stefano de Bolonya
* Sarcòfag de Sant Agrícola a S. Stefano

## Llegenda de Sant Vidal de Ravenna

La difusió del culte va provocar, com era habitual en l'època, el desdoblament de les personalitats dels màrtirs i la consegüent "creació" d'un nou sant i la llegenda corresponent. Així, quan les relíquies de Vidal van arribar a Ravenna, juntament amb les dels màrtirs milanesos Gervasi i Protasi, es va crear la història fantàstica, cap al segle v, que Vidal era natural de Ravenna i pare dels dos màrtirs de Milà. Va acabar diferenciant-se de l'original fins al punt que va tenir festivitat pròpia des del segle ix, el 28 d'abril.

## Notes

* ↑ En cap font antiga consta la data o època del martiri; probablement va ser en aquestes persecucions.
* ↑ G.D. Gordini, Vitale e Agricola, santi, martiri di Bologna (Bibliotheca Sanctorum; XII), Roma 1969, col. 1225.
# Sitatunga

El sitatunga (Tragelaphus spekii) és un antílop que viu en aiguamolls de l'Àfrica central. Se'l troba a la República del Congo, a la República Democràtica del Congo, el Camerun i parts del Sudan del Sud, així com Botswana, Zàmbia, el Gabon, Tanzània, Uganda i Kenya.

## Referències

Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Cranc vermell

El cranc vermell (Necora puber), també conegut com a nècora, cranc roig o franquet, és una espècie de crustaci decàpode de l'infraordre Brachyura. És un cranc de mida mitjana, els individus adults tenen uns deu centímetres de diàmetre, i d'interès gastronòmic que es pesca activament.

## Història natural

La nècora o el cranc vermell viu en terrenys rocosos a prop de la costa, fins a profunditats d'uns 65 metres. Sol fer vida nocturna i alimentar-se d'algues, peixos morts o fins i tot, de vegades, d'altres nècores.

## Distribució

És un cranc de mida mitjana que viu a l'aigua salada i és molt apreciat a la gastronomia. Es troba sobretot al nord-est de l'oceà Atlàntic, entre Noruega i Mauritània (o el Sàhara), i més rarament a la mar Mediterrània i el mar Negre. A la costa del mar Cantàbric, Portugal, l'oest de França i les illes Britàniques sovint es menja simplement cuita en aigua o al vapor.

## Pesca

La captura dels crancs vermells està regulada de manera diferent a cada regió. Així, per exemple, a Espanya en general, la veda dura els sis primers mesos de l'any, mentre que a Astúries només els tres primers.

## Referències

* ↑ Lloris, Domènec & Meseguer, Sergi: Recursos marins del Mediterrani. Fauna i flora del Mar Català. Generalitat de Catalunya, Departament d'Agricultura, Ramaderia i Pesca, 2002, 2a edició, p. 165
* ↑ «WoRMS - World Register of Marine Species - Necora puber (Linnaeus, 1767)» (en anglès). [Consulta: 16 octubre 2021].
* ↑ Crayfishes, lobsters, and crabs of Europe: an illustrated guide to common and traded species, pàgs. 146-147. R.W. Ingle. Editorial Springer, 1997. ISBN 0412710609 (anglès)
# Agripà del Velai

Agripà (Agrippanus, en francès Agréve) (Hispània, s. VI - Saint-Agrève, ca. 602) fou bisbe del Velai. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Es creu que era d'origen hispanoromà. Fou triat com a bisbe i fou successor de sant Benigne cap al final del segle vi.
La seva llegenda dona diversos detalls de la seva vida entre les quals la conversió dels pobles de la diòcesi, que encara eren en bona part idòlatres o pagans, o bé arrians o influïts per les doctrines d'Helvidi. Segons la llegenda foren aquestos sectaris els que l'haurien matat en un lloc del Vivarès de nom Chiniac (Chinacum) a uns 30 km de lo Puèi de Velai, a la frontera del Velai, lloc que després es va dir Saint-Agrève (Ardecha, Roine-Alps). Fou mort amb Ursucí, i ambdós són considerats sants màrtirs.

## Veneració

Segons la tradició, un dels seus successors, Dulcidi (vers 700) va transferir les relíquies al Puèi on foren col·locades en una església sota la seva advocació. La seva festa es commemora l'1 de febrer.
Aquesta versió dels fets, però, és relativament moderna i té poc crèdit, ja que tant Agripà com Dulcidi s'hi esmenten com a bisbes d'Anis (Anitium) o de Lo Puèi, quan l'establiment final de la seu en aquesta vila no s'hauria fet fins al final del segle ix. Tampoc es creu que la població rural del Velai fos encara pagana al segle vii, ni que hi hagués arrians o helvidians.

## Referències

* Devic, Claude; Vaissette, Joseph. Histoire générale de Languedoc (en francès). Tolosa: Édouard Privat llibreter editor, 1872 (Vegeu altres edicions a Google Books Vol. 1 (1840), Vol. 2 (1840), Vol. 3 (1841), Vol. 4 (1749), Vol. 5 (1842), Vol. 6 (1843), Vol. 7 (1843), Vol. 8 (1844), Vol. 9 (1845)).
# Ràbia (pel·lícula)

Ràbia (títol original en anglès: Rabid) és una pel·lícula canadenca de David Cronenberg, estrenada el 1977. Ha estat doblada al català.

## Argument

Greument ferida de resultes d'un accident de moto, Rose entra d'urgències en una clínica privada dels voltants, Kiloïd. Especialitzada en la cirurgia estètica, aquest establiment experimenta novetats tècniques d'empelts de pell. Rosa, greument cremada, servirà de conillet d'Índies: se li extreu pell sana, que es neutralitza per un procediment especial, després que se li empelta per reparar els teixits malmesos. Després d'un mes de coma, es desperta brutalment. El seu metabolisme ha canviat i un nou orifici ha aparegut sota la seva aixella. Ja no pot digerir aliments i s'ha d'alimentar directament de sang, que bomba per una via retractable allotjada en el nou orifici. La víctima és contaminada i desenvolupa símptomes propers als de la ràbia. Animat de pulsions d'una extrema violència, ha de buscar sang. L'epidèmia s'estén ràpidament, la llei marcial és decretada.

## Repartiment

* Marilyn Chambers: Rose
* Frank Moore: Hart Read
* Joe Silver: Murray Cipher
* Howard Rysphan: Doctor Dan Keloid
* Patricia Gage: Doctor Roxanne Keloid
* Susan Roman: Mindy Kent
* Jean-Roger Périard: Lloyd Walsh
* Terry Schonblum: Judy Glasberg

## Al voltant de la pel·lícula

Cronenberg desitjava inicialment rodar amb la poc coneguda Sissy Spacek (que es va donar a conèixer el mateix any per Carrie de Brian De Palma, on es pot veure el cartell de Ràbia), però el productor li suggereix utilitzar una actriu coneguda perquè la pel·lícula surti del lot de les pel·lícules presentades al marge del festival de Cannes. Com la producció no té els mitjans per contractar una estrella del cinema tradicional, és escollida pel paper una estrella del cinema pornogràfic, Marilyn Chambers.

## Referències

* ↑ esadir.cat. Ràbia. esadir.cat.
* ↑ «Rabid». The New York Times.
Viccionari
# Patinatge artístic als Jocs Olímpics d'hivern de 2002

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 2002 celebrats a la ciutat de Salt Lake City (Estats Units) es disputaren quatre proves de patinatge artístic sobre gel, una en categoria masculina, una altra en categoria femenina i dues en categoria mixta per parelles.
Les proves es disputaren entre els dies 9 i 21 de febrer de 2002 a les instal·lacions del Delta Center. Hi participaren un total de 143 patindors, entre ells 72 homes i 71 dones, de 35 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Alexei Yagudin | Evgeni Plushenko | Timothy Goebel |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Individual Detalls | Sarah Hughes | Irina Slutskaya | Michelle Kwan |

### Categoria mixta

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Parelles Detalls | Rússia Elena Berezhnaya Anton Sikharulidze | No es concedí | R.P. de la Xina Shen Xue Zhao Hongbo |
| Parelles Detalls | Canadà Jamie Salé David Pelletier | No es concedí | R.P. de la Xina Shen Xue Zhao Hongbo |
| Dansa Detalls | França Marina Anissina Gwendal Peizerat | Rússia Irina Lobacheva Ilia Averbukh | Itàlia Barbara Fusar Poli Maurizio Margaglio |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Rússia | 2 | 3 | 0 | 5 |
| 2 | Estats Units | 1 | 0 | 2 | 3 |
| 3 | Canadà | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Itàlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 5 | R.P. de la Xina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 5 | 3 | 4 | 12 |
# Train to Busan

Train to Busan (títol original en coreà, 부산행) és una pel·lícula de terror d'acció sud-coreana del 2016 dirigida per Yeon Sang-ho i protagonitzada per Gong Yoo, Jung Yu-mi, Ma Dong-seok, Kim Su-an, Choi Woo-shik, Ahn So-hee i Kim Eui-sung. La pel·lícula té lloc principalment en un tren d'alta velocitat de Seül a Busan, mentre una apocalipsi zombi esclata de sobte al país i amenaça la seguretat dels passatgers. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va estrenar a la secció Projeccions nocturnes del Festival de Canes 2016 el 13 de maig. El 7 d'agost, la pel·lícula va establir un rècord com a primera pel·lícula coreana del 2016 a batre el rècord de taquilla de més de 10 milions d'espectadors.
La pel·lícula va encetar amb èxit una sèrie cinematogràfica, amb una pel·lícula preqüela d'animació el 2016 i una seqüela independent el 2020.

## Referències

* ↑ «Train to Busan (2016) - Yeon Sang-ho». AllMovie. Arxivat de l'original el 12 novembre 2019. [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ Kay, Jeremy. «Well Go USA Entertainment boards 'Train To Busan'». Screen Daily, 09-06-2016. Arxivat de l'original el 15 octubre 2018. [Consulta: 10 juny 2016].
* ↑ Train to Busan a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Cannes 2016: Film Festival Unveils Official Selection Lineup». Variety, 14-04-2016. Arxivat de l'original el 14 abril 2016. [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ «'Train to Busan' to screen at Cannes». The Korea Times, 02-05-2016. Arxivat de l'original el 4 juny 2016. [Consulta: 8 juliol 2016].
* ↑ «Zombies fail to impress in 'Train to Busan'», 19-07-2016. Arxivat de l'original el 17 agost 2016. [Consulta: 20 juliol 2016].
* ↑ , 03-08-2016 [Consulta: 22 agost 2016].
* ↑ notclaira. «"Train To Busan" Is The First Korean Film Of 2016 To Break This Audience Record». Soompi, 07-08-2016. Arxivat de l'original el 10 agost 2016. [Consulta: 7 agost 2016].
* ↑ Byun, Hee-won. «Korean Movies Prove Box-Office Gold». The Chosun Ilbo. Chosun Media. Arxivat de l'original el 12 setembre 2016. [Consulta: 6 setembre 2016].

## Enllaços externs

* Train to Busan - Lloc web oficial
# Ferriol i Ferruci de Besançon

Ferriol i Ferruci de Besançon (en francès: Ferréol i Ferjeux, del llatí ferreolus i ferrutius, derivats de "ferro") (morts el 10 de juny de 212) van ser dos germans, morts màrtirs a Besançon. Venerats com a sants, són els sants patrons de la ciutat.

## Biografia

Cap al final del segle iv, el bisbe Ireneu de Lió envià a predicar al Franc Comtat dos germans, el prevere Ferriol i el diaca Ferruci, originaris de l'Àsia Menor i que hi havien estat convertits al cristianisme per Policarp d'Esmirna Van arribar a Vesontio (Besançon) i van evangelitzar la Sequania gal·loromana, actual Franc Comtat durant uns trenta anys. S'instal·laren en una cova de la zona, que donà nom al barri de Saint-Ferjeux de Besançon, i sobre la qual s'edificà una la basílica de Saint-Ferjeux, a la cripta de la qual encara es pot veure.
Els dos van ésser decapitats el 10 de juny de 212 per ordre del governador romà Claudi, que va trobar que la seva predicació podia portar problemes.

## Veneració

Segons la tradició local, les seves relíquies van ésser trobades en una cova propera a Besançon per un tribú militar que, en 370, hi estava caçant; el seu gos perseguia una guineu i va trobar la cova. El bisbe Anià de Besançon va portar les relíquies a la basílica al segle iv. Gregori de Tours ja parla de miracles a la tomba, i el Missale Gothicum (ca. 700) conté una missa en honor dels sants.

## Notes

* ↑ Ireneu també era grec, d'Esmirna).

## Enllaços externs

* Saint Féréol
* Diòcesi de Besançon Arxivat 2007-11-24 a Wayback Machine.
* Saint Ferréol et Saint Fargeau
* "Santi Ferreolo e Ferruccio", en Santi, beati e testimoni