OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles King (ciclista)

Charles Thomas King (Putney, Wandsworth, 12 de juny de 1911 - Wellington, Nova Zelanda, 19 de juliol de 2001) va ser un ciclista britànic que va córrer durant els anys 30 del segle xx.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics de Berlín, en què guanyà una medalla de bronze en la prova del persecució per equips, formant equip amb Ernest Mills, Ernest Johnson i Harry Hill.
El 1952 emigrà a Nova Zelanda, on va continuar vinculat al ciclisme com a constructor de quadres de bicicletes.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Charles King». [Consulta: 4 novembre 2024].
# Charles Mathiesen

Charles Mathiesen (Drammen, 12 de febrer de 1911 - Drammen, 7 de novembre de 1994) fou un patinador de velocitat sobre gel noruec que va competir durant les dècades de 1930 i 1940.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Garmisch-Partenkirchen, on va disputar tres proves del programa de patinatge de velocitat. Guanyà la medalla d'or en la prova dels 1.500 metres, establint un nou rècord olímpic. Amb aquesta victòria evità que el seu compratriota Ivar Ballangrud guanyés les quatre medalles d'or. En els 10.000 metres fou quart i en els 5.000 metres setè. També va prendre part, sense sort, en els Jocs de 1948.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de bronze al Campionat del Món, el 1938 i 1939, i tres medalles al Campionat d'Europa, d'or el 1938 i de plata el 1936 i 1939.
El 1940 va establir el rècord del món en els 10.000 metres, un rècord que va mantenir durant gairebé nou anys.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Charles Mathiesen». [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Charles Mathiesen - SpeedSkatingStats.com». [Consulta: 9 febrer 2025].
# Che sau

Che sau (車手), comercialitzada internacionalment com Motorway, és una pel·lícula d'acció de Hong Kong del 2012 dirigida per Cheang Pou-soi i protagonitzada per Shawn Yue, Anthony Wong i Guo Xiaodong.

## Repartiment

* Shawn Yue com a Cheung
* Anthony Wong com a Lo
* Guo Xiaodong com a Sun
* Gordon Lam com a Chong
* Barbie Shu com a Yee
* Josie Ho com a Wei
* Michelle Ye com a senyora Lo

## Recepció crítica

Maggie Lee de Variety va escriure: "Creuant agradablement fins a un punt d'inflexió a mitja pel·lícula, la foto només surt a tota velocitat en el resultat final, amb persecucions de cotxes dissenyades per impressionar els fans de To i els mercats asiàtics impulsaran el trànsit de vendes."

## Reconeixements

Llista de reconeixements :
| Cerimònia | Categoria | Recipient | Resultat |
| 32ns premis de cinema de Hong Kong | Millor pel·lícula | Motorway | Nominat |
| 32ns premis de cinema de Hong Kong | Millor director | Cheang Pou-soi | Nominat |
| 32ns premis de cinema de Hong Kong | Millor muntatge de pel·lícula | David Richardson, Allen Leung | Nominat |
| 32ns premis de cinema de Hong Kong | Millor coreografia d'acció | Chin Ka-lok, Wong Wai-fai, Ng Hoi-tong | Nominat |
| 32ns premis de cinema de Hong Kong | Millor disseny de so | Benny Chu, Steve Miller | Nominat |
| 32ns premis de cinema de Hong Kong | Millors efectes visuals | Law Wai-ho, Hellowing Cheung | Nominat |
| 49ns Premis de Cinema Cavall d'Or | Millor Coreografia d'Acció | Chin Ka-lok, Wong Wai-fai, Ng Hoi-tong | Guanyador |

## Referències

* ↑ "Motorway (Che sau) (Hong Kong)" By MAGGIE LEE. Variety. 11 June 2012.

## Enllaços externs

* Motorway a la Hong Kong Movie DataBase
* Motorway at Rotten Tomatoes
# Chen Yibing

Chen Yibing (Tianjin, 19 de desembre de 1984) és un gimnasta xinès, ja retirat, que va competir a començaments del segle XXI i considerat com un dels millors especialistes en anelles de la història.
El 2008 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Pequín, on disputà set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla d'or en el concurs per equips i la prova d'anelles, mentre en les altres proves quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Londres, revalidà la medalla d'or en el concurs per equips, mentre en la prova d'anelles guanyà la de plata.
En el seu palmarès també destaquen vuit medalles d'or en el Campionat del Món de gimnàstica artística, quatre d'elles en anelles, i quatre d'or en els Jocs Asiàtics.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Chen Yibing». [Consulta: 23 desembre 2023].
* ↑ «CHEN Yibing - FIG Athlete Profile». [Consulta: 23 desembre 2023].
# Chi Zijian

Chi Zijian (xinès tradicional: 遲子建, xinès simplificat: 迟子建, pinyin: Chí Zijiàn; Beiji, 1964) és una escriptora xinesa, guardonada amb el Premi Mao Dun de Literatura de l'any 2008, i tres cops amb el Premi Lu Xun de Literatura (1996, 2000 i 2007).

## Biografia

Chi Zijian va néixer el 27 de febrer de 1964 a Beiji-Mohe, província de Heilongjiang, al nord-est de la Xina. La seva mare era empleada de l'oficina de correus i el seu pare director d'una escola. El 1981 va entrar a l'escola Normal de Daxing'anling. El 1988 va entrar a la Universitat de Xia'n a la província de Shaanxi, on va estudiar literatura xinesa. Posteriorment va estudiar a la Universitat de Pequín i a l'Institut Lu Xun.
El seu pare Chi Zefeng era un gran admirador del poeta Cao Zhi (192-232) que tenia com a cognom social Zijian i per aquest motiu li va posar aquest nom a la seva filla.
Va començar a escriure el 1983 hi ha publicat més de 60 llibres (2023). Les seves obres s'han traduït a l'anglès, francès, alemany i espanyol entre altres llengües.

## Obres més destacades

* 1991: 树下 (shù xià) (Lit.:Sota l'arbre)
* 1994: 晨钟响彻黄昏 (Lit.: campanes del crepuscle del matí).
* 1996: 雾月牛栏 (Wùyuè niúlán Lit. El mes de la boira i el tancat del bestiar) Premi Lu Xun.
* 2000: 洗淡水 尘 (xi dan shui chen) traduït a l'anglès com " Washing off Dust in fresh Water", Premi Lu Xun
* 2003: 越过云层的晴朗 (Lit.: bon temps amb moments nuvolats).
* 2006: 额尔古纳河右岸 (é ěr gǔ nà hé yòu'àn), traduïda al francès com "La Rive droite de l'Argun" i l'anglès com "The Last Quarter of the Moon".
* 2006: All the nights in the world, Premi Lu Xun
* 2010:白雪乌鸦 (Báixuě wūyā- Lit.: La neu i els corbs).
* 2015: 群山之巅 (Lit.: Els cims de les muntanyes).
* 2019: 炖马靴 (Stewed Horse Boots)
* 2020: 烟火漫卷 (Lit. Focs artificials)
* 2022: 喝汤的声音 (The Sound of Drinking Soup) Premi Gao Xiaosheng.

## Referències

* 1 2 «Chi Zijian» (en castellà), 29-08-2013. [Consulta: gener 2019].
* 1 2 3 Duzan, Brigitte. «Chi Zijian, Presentation» (en francès), 08-05-2015. [Consulta: gener 2019].
* ↑ «迟子建 — (Chi Zijian) — La literatura china traducida en España» (en castellà). [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «迟子建：我还要感激一个远去的人 | 纯粹名家». [Consulta: 27 febrer 2024].
* ↑ «迟子建». [Consulta: 27 febrer 2024].
# Choi In-jeong

Choi In-Jeong –en hangul, 최인정– (Seül, 21 de maig de 1990) és una esportista sud-coreana que competeix en esgrima, especialista en la modalitat d'espasa.
Va participar en tres Jocs Olímpics d'Estiu entre els anys 2012 i 2020, i hi va obtenir dues medalles, plata a Londres 2012 i plata a Tòquio 2020. A més, va guanyar 3 medalles (1 d'or) en els Campionat del món d'esgrima entre els anys 2018 i 2023 i 18 medalles (7 d'or) en els Campionats d'Àsia entre els anys 2011 i 2023.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2012 | Londres ( Regne Unit) | 2 | Espasa per equips |
| 2020 | Tòquio ( Japó) | 2 | Espasa per equips |
| Campionat del món ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2018 | Wuxi ( Xina) | 2 | Espasa per equips |
| 2022 | El Caire ( Egipte) | 1 | Espasa per equips |
| 2023 | Milà ( Itàlia) | 3 | Espasa per equips |
| Campionat d'Àsia ||||
| Any | Lloc | Medalla | Prova |
| 2011 | Seül ( Corea del Sud) | 1 | Espasa individual |
| 2011 | Seül ( Corea del Sud) | 2 | Espasa per equips |
| 2012 | Wakayama ( Japó) | 3 | Espasa individual |
| 2012 | Wakayama ( Japó) | 2 | Espasa per equips |
| 2013 | Shanghai ( Xina) | 2 | Espasa per equips |
| 2014 | Suwon ( Corea del Sud) | 1 | Espasa individual |
| 2014 | Suwon ( Corea del Sud) | 2 | Espasa per equips |
| 2015 | Singapur | 2 | Espasa individual |
| 2015 | Singapur | 1 | Espasa per equips |
| 2016 | Wuxi ( Xina) | 1 | Espasa per equips |
| 2017 | Hong Kong | 2 | Espasa per equips |
| 2018 | Bangkok ( Tailàndia) | 3 | Espasa per equips |
| 2019 | Chiba ( Japó) | 3 | Espasa individual |
| 2019 | Chiba ( Japó) | 1 | Espasa per equips |
| 2022 | Seül ( Corea del Sud) | 2 | Espasa individual |
| 2022 | Seül ( Corea del Sud) | 1 | Espasa per equips |
| 2023 | Wuxi ( Xina) | 3 | Espasa individual |
| 2023 | Wuxi ( Xina) | 1 | Espasa per equips |

## Referències

* ↑ «Choi In-Jeong». Base de dades de la FIE (anglès)
# Christiane Weber

Christiane Weber (Mülheim del Ruhr, 13 de febrer de 1962) és una tiradora d'esgrima alemanya, ja retirada, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. Es casà amb el pentatleta modern Achim Bellmann, amb qui va tenir dos fills.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on disputà dues proves del programa d'esgrima. En la prova del floret per equips guanyà la medalla d'or, mentre en la del floret individual quedà eliminada en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, revalidà la medalla d'or en la prova del floret per equips.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat del món d'esgrima, una de plata i tres de bronze, entre les edicions de 1982 i 1995. A les Universíades guanyà una medalla de plata i una de bronze.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Christiane Weber». [Consulta: 12 agost 2023].
* ↑ «Aktuelle Nachrichten | Saarbrücker Zeitung» (en alemany). saarbruecker-zeitung.de. [Consulta: 12 agost 2023].
# Chthonerpeton braestrupi

Chthonerpeton braestrupi és una espècie d'amfibi Gimnofió de la família Typhlonectidaeendèmica del Brasil que habita en rius, pantans, aiguamolls d'aigua dolça, corrents intermitents d'aigua dolça, pastures, zones d'irrigació, terres agrícoles inundades en algunes estacions, canals i dics.

## Referències

* 1 2 «Chthonerpeton braestrupi Taylor, 1968» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Chthonerpeton braestrupi Taylor, 1968 | Amphibian Species of the World» (en anglès). American Museum of Natural History. [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «AmphibiaWeb - Chthonerpeton braestrupi». [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ «Braestrup's Caecilian» (en anglès). UICN Red List. [Consulta: 8 gener 2025].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - Contrarellotge individual

La contrarellotge individual fou una de les dues proves del programa olímpic de ciclisme en ruta dels Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932. La competició es va disputar el 4 d'agost de 1932, amb la presència de 35 ciclistes procedents d'11 nacions diferents. Els resultats d'aquesta prova serviren per determinar el vencedor de la contrarellotge per equips. La cursa consistí en una contrarellotge individual de 100 km.
El vencedor final fou l'italià Attilio Pavesi.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Attilio Pavesi (ITA) | Guglielmo Segato (ITA) | Bernhard Britz (SWE) |

## Resultats

| Posició | Non | País | Temps | Notes |
| 1 | Attilio Pavesi | Itàlia | 2:28:05.6 | |
| 2 | Guglielmo Segato | Itàlia | 2:29:21.4 | |
| 3 | Bernhard Britz | Suècia | 2:29:45.2 | |
| 4 | Giuseppe Olmo | Itàlia | 2:29:48.2 | |
| 5 | Frode Sørensen | Dinamarca | 2:30:11.2 | |
| 6 | Frank Southall | Regne Unit | 2:30:16.2 | |
| 7 | Giovanni Cazzulani | Itàlia | 2:31:07.2 | |
| 8 | Sven Höglund | Suècia | 2:31:29.4 | |
| 9 | Leo Nielsen | Dinamarca | 2:32:48.6 | |
| 10 | Paul Chocque | França | 2:33:24.4 | |
| 11 | Henry O'Brien | Estats Units | 2:33:36.0 | |
| 12 | Henry Hansen | Dinamarca | 2:35:50.4 | |
| 13 | Amédée Fournier | França | 2:36:06.4 | |
| 14 | Henri Mouillefarine | França | 2:37:00.8 | |
| 15 | Charles Holland | Regne Unit | 2:37:17.2 | |
| 16 | Stanley Butler | Regne Unit | 2:37:19.6 | |
| 17 | Frank Connell | Estats Units | 2:37:20.4 | |
| 18 | Gunnar Andersen | Dinamarca | 2:37:23.6 | |
| 19 | William Harvell | Regne Unit | 2:37:46.8 | |
| 20 | Arne Berg | Suècia | 2:37:58.0 | |
| 21 | Folke Nilsson | Suècia | 2:38:04.2 | |
| 22 | Glen Robbins | Canadà | 2:38:24.8 | |
| 23 | Ron Foubister | Nova Zelanda | 2:38:42.4 | |
| 24 | Georges Conan | França | 2:38:58.6 | |
| 25 | James Jackson | Canadà | 2:40:29.8 | |
| 26 | Otto Luedeke | Estats Units | 2:40:59.2 | |
| 27 | Francis Elliott | Canadà | 2:42:43.4 | |
| 28 | Werner Wittig | Alemanya | 2:43:36.2 | |
| 29 | John Sinibaldi | Estats Units | 2:44:01.2 | |
| 30 | Julius Maus | Alemanya | 2:45:15.0 | |
| 31 | Sebestyén Schmidt | Hongria | 2:48:37.0 | |
| 32 | Hubert Ebner | Alemanya | 2:52:30.0 | |
| 33 | Manuel Díaz | Mèxic | 3:01:08.2 | |
| | Henry Tröndle | Alemanya | | DNF |
| | Ernie Gates | Canadà | | DNF |

## Referències

* ↑ «Cycling at the 1932 Los Angeles Summer Games: Men's Time Trial, Individual». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 April 2020. [Consulta: 15 juny 2014].
* ↑ «Road Race, Individual, Men - Olympedia». [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ X Olympiade Committe. «Cycling». A: Official Report of the Olympic Games (en anglès), 1933 [Consulta: 7 març 2014].
* ↑ Clarín, Redacción. «Adiós a una leyenda del ciclismo» (en castellà), 05-08-2011. [Consulta: 4 agost 2024].
# Ciclisme als Jocs Olímpics d'estiu de 1932

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 celebrats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units) es disputaren 6 proves de ciclisme, totes elles en categoria masculina. Aquestes proves, igual que en els anteriors Jocs, es dividiren en dues de ciclisme en ruta, formades per una contrarellotge individual, el temps de la qual fou utilitzada per a decidir el resultat de la contrarellotge per equips, i en quatre proves de ciclisme en pista.

## Nacions participants

Participaren 66 ciclistes de tretze nacions diferents:
| Alemanya (4) Austràlia (1)  Canadà (7) Dinamarca (6) Estats Units (12) França (8)  Hongria (1) | Itàlia (10) Mèxic (3) Nova Zelanda (1) Països Baixos (2) Regne Unit (7) Suècia (4) |

## Resum de medalles
### Ciclisme en ruta

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Contrarellotge individual detalls | Attilio Pavesi | Guglielmo Segato | Bernhard Britz |
| Contrarellotge per equips detalls | ItàliaGiuseppe Olmo Attilio Pavesi Guglielmo Segato | DinamarcaHenry Hansen Leo Nielsen Frode Sørensen | SuèciaArne Berg Bernhard Britz Sven Höglund |

### Ciclisme en pista

| Prova | Or | Plata | Bronze |
| Quilòmetre contrarellotge detalls | Dunc Gray | Jacobus Egmond | Charles Rampelberg |
| Velocitat individual detalls | Jacobus Egmond | Louis Chaillot | Bruno Pellizzari |
| Tàndem detalls | FrançaLouis Chaillot Maurice Perrin | Regne UnitErnest Chambers Stanley Chambers | DinamarcaHarald Christensen Willy Gervin |
| Persecució per equips detalls | ItàliaPaolo Pedretti Nino Borsari Marco Cimatti Alberto Ghilardi | FrançaHenri Mouillefarine Paul Chocque Amédée Fournier René Legrèves | Regne UnitFrank Southall William Harvell Charles Holland Ernest Johnson |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Itàlia | 3 | 1 | 1 | 5 |
| 2 | França | 1 | 2 | 1 | 4 |
| 3 | Països Baixos | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 4 | Austràlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Dinamarca | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 5 | Regne Unit | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 7 | Suècia | 0 | 0 | 2 | 2 |

## Referències

* ↑ «Cycling Road at the 1932 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* 1 2 «Cycling Track at the 1932 Summer Olympics». olympedia.org. [Consulta: 30 juny 2024].
* 1 2 «Cycling». A: Olympic Games 1932 Los Angeles: Official Report, 1932, p. 529-544.
# Cimèlids

Els cimèlids (Cimeliidae), antigament axioïdeus, són una família de lepidòpters ditrisis de la superfamília dels drepanoïdeus (Drepanoidea), amb dos gèneres, Axia i Epicimelia, d'incerta relació respecte als macrolepidòpters, però propera a les superfamílies Calliduloidea, Geometroidea, Bombycoidea, Mimallonoidea i Lasiocampoidea, i Noctuoidea.
Excepcionalment, tenen un parell d'òrgans en forma de butxaca en el setè espiracle abdominal de l'arna adulta, que possiblement són òrgans receptors del so. Es tracta d'arnes de colors bastant grans i brillants que només proliferen al sud d'Europa i els entorns del Mediterrani i s'alimenten d'espècies d’Euphorbia. De vegades se senten atrets per la llum.

## Referències

* 1 2 Shen-Horn Yen and Joël Minet (2007) Cimelioidea: A New Superfamily Name for the Gold Moths (Lepidoptera: Glossata). Zoological Studies 46(3): 262-271
* ↑ van Nieukerken et al. «Order Lepidoptera Linnaeus, 1758. In: Zhang, Z.-Q. (Ed.) Animal biodiversity: An outline of higher-level classification and survey of taxonomic richness». Zootaxa, 2011, pàg. 212–221.
* ↑ http://www.tolweb.org/Macrolepidoptera
* 1 2 J. Minet. «The Axioidea and Calliduloidea». A: N. P. Kristensen. Lepidoptera, Moths and Butterflies. Volume 1: Evolution, Systematics, and Biogeography. Handbuch der Zoologie. Eine Naturgeschichte der Stämme des Tierreiches. Walter de Gruyter, Berlin & New York, 1999, p. 257-261.
* ↑ J. Minet & A. Surlykke. «Auditory and sound producing organs». A: N. P. Kristensen. Lepidoptera, moths and butterflies. Volume 2: Morphology and Physiology. Handbuch der Zoologie. Eine Naturgeschichte der Stämme des Tierreiches. Walter de Gruyter, Berlin, 2003, p. 289–323.

## Bibliografia

* J. J. De Freina & T. J. Witt. Die Bombyces und Sphinges der Westpalearktis, 1987. ISBN 3-926285-00-1.
* Christopher O'Toole. Firefly Encyclopedia of Insects and Spiders, 2002. ISBN 1-55297-612-2.
* Ahmet Ömer Koçak «Additions and corrections to the names published in "Systematic and synonymic list of the Lepidoptera of France, Belgium and Corsica" by Leraut, 1980». Priamus [Ankara], 2, 1983, pàg. 137–157.

## Enllaços externs

* Tree of Life
* Axiidae Arxivat 2011-05-24 a Wayback Machine.
* Aracnet
# Clamator

Clamator és un gènere d'ocells de la família dels cucúlids (Cuculidae).

## Distribució i hàbitat

Els cucuts Clamator es troben en les zones més càlides del sud d'Europa i Àsia, i a l'Àfrica, al sud del desert del Sàhara. Es tracta d'ocells d'hàbitats càlids i oberts, però algunes espècies són almenys parcialment migratòries, sortint cap a zones més càlides i humides a l'hivern.
Es tracta de cucuts grossos, mínim 33 cm de llarg, amb ales amples i cues llargues i estretes. Tenen un estampat sorprenent amb plomatge negre, blanc i marró. Els sexes són semblants, però els plomatges juvenils són diferents. Les dues espècies africanes també tenen colors diferents, clar i fosc.
Tots els cucuts Clamator són paràsits de posta, que ponen un únic ou als nius d'hostes de mida mitjana, com ara garses, estornells, corbs, segons la ubicació. A diferència del cucut comú, ni la femella ni el pollet de l'espècie Clamator desallotgen els ous de l'hoste, però les cries de l'hoste sovint moren perquè no poden competir amb èxit amb el cucut per menjar.

## Taxonomia

El gènere va ser erigit pel naturalista alemany Johann Jakob Kaup el 1829 amb el cucut reail europeu (Clamator glandarius) com a espècie tipus. El nom «clamator» és llatí per “el qui crida” de «clamare», “cridar”.
Anàlisis de l'ADN mitocondrial situen Clamator en un clade junt amb Phaenicophaeus, proper a Coccyzus i Coccycua i no dins dels Cuculins. Aquest clade inclouria Oxylophus, Coccystes i Melanolophus
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 4 espècies:
* cucut reial oriental (Clamator coromandus).
* cucut reial europeu (Clamator glandarius).
* cucut reial jacobí (Clamator jacobinus).
* cucut reial de Levaillant (Clamator levaillantii).

## Referències

* ↑ Friedmann, H. Evolutionary trends in the genus Clamator. v. 146 (4). Washington: Smithsonian Institution, 1862, p. Friedmann, H (1964). "Evolutionary trends in the genus Clamator". Smithsonian Miscellaneous Collections. 146 (4): 1–106..
* ↑ «eBird - Discover a new world of birding...». [Consulta: 6 febrer 2025].
* 1 2 Erritzøe, Johannes; Mann, Clive F.; Brammer, Frederik; Fuller, Richard A. Cuckoos of the World (en anglès). A&C Black, 2012-03-29, p. 260. ISBN 978-1-4081-4267-7.
* ↑ Kaup, J. J.. Skizzirte Entwickelungs-Geschichte und natürliches System der europäischen Thierwelt : Erster Theil welcher die Vogelsäugethiere und Vögel nebst Andeutung der Entstehung der letzteren aus Amphibien enthält. v. 1. Darmstadt: In commission bei Carl Wilhelm Leske, 1829, p. 53.
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 110. ISBN 978-1-4081-2501-4 [Consulta: 6 febrer 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Turacos, bustards, cuckoos, mesites, sandgrouse – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 6 febrer 2025].
# Clara y Elena

Clara y Elena és una pel·lícula espanyola melodramàtica del 2001 dirigida per Manuel Iborra i protagonitzada per Verónica Forqué i Carmen Maura. El guió es bvasa en la novel·la Mujeres de ojos grandes d'Ángeles Mastreta.

## Argument

Clara (Verónica Forqué) i Elena (Carmen Maura) són 2 germanes amb 2 anys de diferència, però es van criar sempre juntes. Elena, la major, sempre ha estat molt juganera i inquieta; mentre que Clara és més somiadora. Un dia li diagnostiquen un càncer a Clara i la seva germana es bolcarà en cos i ànima perquè superi amb èxit aquesta malaltia.

## Repartiment

| Actor/Actriu | Personatge |
| Carmen Maura | Elena |
| Verónica Forqué | Clara |
| Jorge Sanz | Camarero |
| Alexis Valdés | Vendedor |
| Manuel Alexandre | Doctor |
| Elena Ballesteros | Elena adolescente |
| Ferran Botifoll | |
| Vanesa Cabeza | Lupe |
| Nadia de Santiago | Elena niña |
| Fernando Delgado | Padre |
| Amanda García | Clara Adolescente |
| Nerea García | Clara Niña |
| Vicente Haro | Vicente |
| Javier Lago | |
| Lucas Martín | |
| José Antonio Navarro | |
| Francesc Orella | Eddy |
| Pablo Rivero | |
| José María Sacristán | |
| Aurora Sánchez | |
| Natalia Sánchez | |

## Recepció

Fou exhibida en la cerimònia de clausura de la XXII edició de la Mostra de València el 26 d'octubre de 2001.

## Referències

* ↑ Clara y Elena a Fotogramas
* ↑ Carmen Maura y Verónica Forqué, dos hermanas de lujo en «Clara y Elena», ABC, 2 de novembre de 2001
* ↑ Carmen Maura y Verónica Forqué se reencuentran en 'Clara y Elena', El Mundo, 24 d'octubre de 2001
* ↑ «Dulces sueños», Palmera de Oro de la Mostra de Cine de Valencia, ABC, 26 d'octubre de 2001

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Claudi Alsina i Bonafont

Claudi Alsina i Bonafont (Barcelona, 1859- 21 de juliol de 1934) va ser un mestre d'obres català, conegut sobretot com a col·laborador d'Antoni Gaudí.

## Biografia

Va ser col·laborador d'Antoni Gaudí, del qual va dirigir diverses de les seves obres, en projectes com el Temple Expiatori de la Sagrada Família, la Casa Vicens, el Palau Güell i el Col·legi de les Teresianes. Gràcies a la confiança guanyada amb l'arquitecte amb el seu bon fer, Gaudí li va enviar a supervisar les obres de la Casa Botines a Lleó. Posteriorment es va instal·lar a Gijón, on va executar diverses obres per tot el nord d'Espanya: una de les principals va ser la direcció d'obra del Temple del Sagrat Cor a Gijón (1910-1925), projectat per Joan Rubió i Bellver, un dels deixebles de Gaudí.
Mor al Carrer Astúries, 30 de Barcelona el 21 de juliol de 1934 a l'edat de 75 anys, casat amb Maria Soler.

## Referències

* 1 2 «esquela: Claudi Alsina Bonafont». La Vanguardia, 22-07-1934, pàg. 1.
* ↑ Ferrer i Gómez Serrano, 2002, p. 61.

## Bibliografia

* Ferrer, David; Gómez Serrano, Josep. Los arquitectos de Gaudí. Barcelona: Col·legi d'Arquitectes de Catalunya, 2002. ISBN 84-88258-90-9.
# Claudia Pasini

Claudia Pasini (Trieste, 2 de març de 1939 - Trieste, 23 de setembre de 2015) fou una tiradora d'esgrima italiana, especialista en floret, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de bronze en la prova del floret per equips del programa d'esgrima.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze a les Universíades de 1959.

## Referències

* ↑ «PASINI MARCHI VED BRUNO CLAUDIA» (en italià). [Consulta: 9 agost 2023].
* 1 2 «Olympedia – Claudia Pasini». [Consulta: 9 agost 2023].