OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teatro San Cassiano

El Teatro San Cassiano o Teatro di San Cassiano a Venècia era el primer teatre d'òpera públic quan es va inaugurar el 1637. El teatre pren el seu nom des del barri on estava situat, la parròquia de San Cassiano prop del Rialto. Era un edifici de pedra de la família Tron veneciana. Es considerava públic perquè era dirigit per un impresario, o director general, per al públic en general, que pagava una entrada, i no exclusivament per a nobles.
Durant el segle xvii, Venècia va ser la capital lírica del món. A San Cassiano s'hi van estrenar algunes de les primeres òperes, incloent-ne algunes de Francesco Cavalli (Ormindo i Giasone, entre d'altres), que el va dirigir per algun temps.
El 1807 es van presentar les últimes funcions i el 1812 va ser demolit.

## Referències

* ↑ Kolodin, Irving. The Opera Omnibus: Four Centuries of Critical Give and Take. Nova York: Dutton, 1976, p. 50. ISBN 0-841-50438-5.
* ↑ Apthorp, William Foster. The Opera Past and Present. Nova York: Charles Scribner's and Sons, 1910, p. 26. disponible al projecte Gutenberg.
# Eleccions al Parlament Europeu de 2019 (Dinamarca)

Les Eleccions al Parlament Europeu a Dinamarca es van celebrar el 26 de maig de 2019 per escollir els 13 escons danesos al Parlament Europeu, que es van ampliar a 14 després del Brexit.
En aquestes, que es produïen deu dies abans de les eleccions legislatives, va guanyar el partit Venstre, guanyant dos escons. En canvi, van resultar un desastre per al Partit Popular Danès, que va perdre tres dels seus quatre escons i pel Moviment Popular contra la UE, que desapareixia per primera vegada des del 1979. Tant l'Esquerra Verda com els Socioliberals van doblar la seva representació, passant d'un a dos eurodiputats, es van mantenir Els Conservadors amb un eurodiputat i entraven amb la mateixa representació l'Aliança Roja-Verda.

## Resultats

| Candidatura | Candidatura | Vots | % | Escons | Escons |
| Candidatura | Candidatura | Vots | % | 2019 | Postbrexit | +/- |
| | Esquerra - Partit Liberal de Dinamarca (V) | 648,203 | 23,5 | 3 / 13 | 4 / 14 | 2 |
| | Socialdemòcrates (A) | 592,645 | 21,5 | 3 / 13 | 3 / 14 | = |
| | Esquerra Verda (F) | 364,895 | 13,2 | 2 / 13 | 2 / 14 | 1 |
| | Partit Socioliberal (B) | 277,929 | 10,1 | 2 / 13 | 2 / 14 | 1 |
| | Partit Popular Danès (O) | 296,978 | 10,8 | 1 / 13 | 1 / 14 | 3 |
| | Partit Popular Conservador (K) | 170,544 | 6,2 | 1 / 13 | 1 / 14 | = |
| | Aliança Roja-Verda (Ø) | 151,903 | 5,5 | 1 / 13 | 1 / 14 | Nou |
| Moviment Popular contra la UE | 102,101 | 3,7 | 0 / 13 | 0 / 14 | 1 |
| L'Alternativa (Å) | 92,964 | 3,4 | 0 / 13 | 0 / 14 | Nou |
| Aliança Liberal (I) | 60,693 | 2,2 | 0 / 13 | 0 / 14 | = |

## Referències

* ↑ «28 svar, der klæder dig på til valget til Europa-Parlamentet» (en danès), 05-05-2019. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Alle stemmer talt op: Dansk Folkeparti smelter helt sammen - Venstre fordobler sine mandater» (en danès), 26-05-2019. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ «Alle stemmer optalt: Venstre overrasker med kanonvalg - DF i kæmpe nedtur» (en danès), 26-05-2019. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ /ritzau/. «Manglende valgforbund sender mandat fra DF til De Radikale | jv.dk» (en danès), 26-05-2019. [Consulta: 9 març 2024].
* ↑ Holst, Helene Kristine. «Lettelse og jubel hos de Konservative: Sikrer sig mandat» (en danès), 26-05-2019. [Consulta: 9 març 2024].
# Modius

Modius, en català modi (plural llatí modii) era una unitat de mesura romana de capacitat equivalent a 8,754 litres. Un modius castrensis cumulatus era equivalent a 1,5 modii italici i un modius castrensis xystos era equivalent a 22 sextarii.
Un modi era equivalent a un terç d'un àmfora quadrantal. Contenia 16 sextarii, 32 heminae, 64 quartari, 128 acetabula i 192 cyathi. Comparat amb la mesura grega era un sext d'un medimne. Els grangers utilitzaven gerres de tres i deu modis. També s'anomena modi a una terç d'una jugera.
A l'edat mitjana el pes del modi, anomenat en català muig, va canviar. És documentat a l'època carolíngia i després durant la baixa edat mitjana. Es considera, per exemple, que, com a mesura d'àrids, al Rosselló, a la fi del segle xii, era equivalent a 30 litres. Al final de l'edat mitjana, el seu pes encara va augmentar més, atès que es considerava que feia 2 quintars (i que, per tant, corresponia a uns 80-100 litres, depenent del lloc).

## Vegeu també

* Modiol
* almud

## Referències

* ↑ Alsina, C., Feliu, G., Marquet, Ll.. Pesos, mides i mesures dels Països Catalans. Barcelona: Curial edicions, 1990. ISBN 84-7256-350-2.
# Casa Narcisa Freixas

La casa Narcisa Freixas és un edifici modernista del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici civil, un habitatge unifamiliar de planta baixa i pis. Assentada damunt un sòcol de maçoneria concertada. La façana està estucada de color blanc. Destaca el cos central, de planta corba, que sobresurt de la línia del carrer i està limitat per unes columnes d'estilització dòrica a la planta baixa i per unes pilastres a la planta pis. El capcer del cos central és de línia sinuosa.

## Història

Aquesta casa i la veïna (número 2-3 de la plaça Narcisa Freixas) varen ser edificades per la família de la compositora Narcisa Freixas i el seu marit. Havien estat vinculats a la Garriga des dels anys 80 del segle XIX, quan anaven al balneari Blancafort per la salut de la seva filla petita, que hi va acabar morint i és enterrada al cementiri de la Doma, i a partir de la construcció de la primera de les cases el 1912 hi van començar a passar temporades més llargues.
Després de la mort de la compositora el 1926, el seu fill Josep Maria Petit i Freixas va convertir les cases durant un temps en un consultori gratuït per nens sense recursos afectats de paràlisi infantil.

## Referències

* ↑ «Casa Narcisa Freixas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
* 1 2 3 Garcia Molsosa, Marta «Narcisa Freixas a La Garriga». Quadern de les idees, les arts i les lletres, 171, 2009, pàg. 3–5. ISSN: 2385-4979.
# Castell de Piera

El Castell de Piera, antigament anomenat Castell de Fontanet, és un castell del municipi de Piera (Anoia), situat en un petit turó, al costat de l'església de Santa Maria, domina la vall del riu Anoia en la seva transició vers el Penedès. Està declarat Bé Cultural d'Interès Nacional.

## Descripció

Es tracta d'un castell d'un sol cos amb una torre a una de les cantonades i envoltat per muralles. S'hi accedeix per un replà de l'església. El 1916 va ésser restaurat, de manera que fou aixecada de nou la torre al mateix lloc on hi havia els fonaments de l'antiga, les muralles, l'habitatge adossat al cos principal de l'edifici (masoveria) i es van fer noves finestres. A l'interior, a la part baixa, s'hi conserva la seva configuració original: amb parets d'un gruix de 2 m i la volta i columna que serveix d'eix a tot l'edifici. Una gran escalinata porta al pis superior, que està decorat amb estil vuitcentista amb sostres de fusta, mobiliari de diversos estils i un menjador amb una gran llar de foc. De la resta del recinte, es conserven alguns trams de muralla, i és probable que s’hi englobés l'església originària de Santa Maria.

## Història

El castell ocupa el lloc d'un poblat ibèric, malgrat que alguns historiadors/es li suposen un origen romà, fet que no s'ha provat mai documentalment. La primera notícia que se'n té és en una carta de població del lloc de Freixe del 955, on s'inclou aquest dins el terme del 'Castro Fontanedo'. Des del 963 al 1010 va pertànyer al monestir de Sant Cugat del Vallès. Al 1055, s'anomena Castell de Fontanet o de Piera. Des de mitjans del s. X passà a ser dels vescomtes de Barcelona fins al 1063, que passà a ser del comte Ramon Berenguer I. Al s. XIII passà a ser propietat reial i Jaume I hi va fer diverses estades. El 1320 Jaume II emeté privilegi d’inalienabilitat del castell i la vila de Piera, que sempre han de restar units a la Corona. Però el 1380 Pere III en feu venda al comte de Cardona. Tot i algunes oscil·lacions, els Cardona hi mantingueren els seus drets fins al 1431. En aquesta data el rei Alfons IV adquireix Piera per vendre-la tot seguit al monestir de Pedralbes, el qual en retingué la possessió fins a la fi del sistema senyorial.
Des de 1265 i fins el s. XVIII, l'administraren la família Sescorts, que emparentaren amb els Viala. En arribar l’hora de la desamortització, el 1832, el castell de Piera es convertí en propietat de Ventura o Bonaventura de Viala i Aguilera, baró d'Almenar i notari de Tàrrega. El seu besnet, Ramon de Viala i Ayguavives, baró d'Almenar, enllestí el 1916 la restauració de l’edifici. Com a conseqüència de les grans despeses que va suposar la restauració, feta sota la direcció de Sebastià M. de Plaja, el castell va passar per diverses mans privades fins a arribar als propietaris actuals, la família Oliveras Sastre-Marqués, que encara hi manté la residència.

## Referències

* 1 2 3 4 «Castell de Piera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
* 1 2 3 4 «Castell de Piera». Anoia Turisme.
* ↑ «Castell de Piera». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Piera». Gran Enciclopèdia Catalana.
# Sant Gregori (desambiguació)

«Sant Gregori» té aquests significats:
* Orde de Sant Gregori, orde pontifici
* Sant Gregori, municipi de la comarca del Gironès
# Hinda Abdi Mohamoud

Hinda Abdi Mohamoud és una periodista somali. Al desembre de 2024 ha estat designada entre les 100 dones de la BBC, les més influents o inspiradores del món al llarg d'aquest any.
Nascuda a Jigjiga, la capital de la regió de Somali a Etiòpia, es va traslladar de jove a Hargeisa, on va estudiar Relacions Internacionals a la Universitat New Generation.
És cap de redacció de Bilan, el primer i únic equip periodístic del país format només per dones, concebut així per combatre els elevats índexs de sexisme i assetjament de què són objecte les dones somalis als llocs de feina de qualsevol nivell, descrits en un informe de l'ONU. En les intencions d'aquest equip hi ha la de capgirar el panorama actual dels mitjans de comunicació locals, centrats en els temes polítics menors, i abocar-se a cobrir els temes globals, per plantejar els problemes socials d'un dels països més esquerps i perillosos per als periodistes: els somalis que viuen amagats amb sida o les persones amb Alzheimer, els orfes que pateixen abusos, els albins que són rebutjats per la comunitat o el canvi climàtic. El projecte de Bilan també ha comportat oferir a les dones l'oportunitat de treballar juntes, de dirigir equips i seccions, i de ser líders, i com a conseqüència, com diu ella mateixa, dona la possibilitat de «ser un model a seguir per a cada noia i dona jove, i per als somalis».

## Referències

* 1 2 «BBC 100 Mujeres 2024: ¿quién está en la lista este año? - BBC News Mundo». [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Team 1» (en anglès). Bilan-Media. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «Somalia – United Nations Office of the Special Representative of the Secretary-General on Sexual Violence in Conflict» (en castellà). United Nations. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ Abdi Mohamoud, Hinda «Somalia’s muzzled media» (en anglès). Sage Journals, 53, 4, 01-12-2024, pàg. 17–18.
* ↑ Hanuscin, Ava. «Q&A with Hinda Abdi Mohamoud, Chief Editor of Bilan Media» (en anglès). One World Media Trust, 13-03-2024. [Consulta: 10 gener 2025].
# Dragoslav Šekularac

Dragoslav Šekularac (Štip, Regne de Iugoslàvia -actualment Macedònia del Nord-, 30 de novembre de 1937 - Belgrad, 5 de gener de 2019) fou un entrenador i jugador de futbol serbi.

## Trajectòria

Fou un dels futbolistes més importants de la selecció Iugoslava dels anys 1950 i 1960. Va passar la major part de la seva vida futbolística a l'Estrella Roja de Belgrad, amb unes xifres molt brillants, 375 partits oficials (156 de lliga) i 119 gols (32 de lliga). La part final de la seva vida futbolística la passà voltant pel món, principalment a Alemanya (Karlsruher SC) i Colòmbia (Independiente Santa Fe, Millonarios). Amb la selecció iugoslava va guanyar una medalla d'argent als Jocs Olímpics de Melbourne 1956. També jugà els Mundials de 1958 i 1962.
Com a entrenador dirigí molts clubs arreu del món, a Colòmbia, Austràlia, Sèrbia, Mèxic, o Espanya. Destacà entre 1984 i 1985, amb la selecció de futbol de Guatemala.

## Referències

* ↑ «Otišla je druga Zvezdina zvezda – preminuo Dragoslav Šekularac» (en serbi). , 05-01-2019.
* 1 2 3 «Olympedia – Dragoslav Šekularac». [Consulta: 28 desembre 2024].
* ↑ Schwab, Laurie. «Yugoslav star arrives to rescue JUST», 06-02-1986. [Consulta: 15 novembre 2023].
# Castellers de Sydney

Els Castellers de Sydney són una colla castellera de Sydney, Austràlia. Porten la camisa de color daurat, un dels colors nacionals d'Austràlia. Els seus millors castells són el 4d6a, 4d6 i 3d6. Desenvolupen la seva activitat juntament amb el Casal Català de New South Wales.

## Història

Els Castellers de Sydney van començar a assajar pel dia de Sant Jordi de 2016, on hi van alçar el seu primer pilar de 3. El primer pilar de 4 va arribar a la Castanyada d'aquell mateix any. El primer castell de 6 va arribar en forma de 4 de 6 el setembre de 2017, per la Diada Nacional de Catalunya a Sydney. Aquest castell va ser el primer alçat a Oceania i el més llunyà de Catalunya mai fet.
La millor actuació de la colla va arribar el febrer de 2018 per la Festa Major de Sydney organitzada pel Casal Català de New South Wales. Hi van completar el 4 de 6, el 4 de 6 amb l'agulla (el primer de la seva història) i el 3 de 6, signant així la seva primera actuació amb tres castells de sis de la història. El mateix any 2018 van ser apadrinats pels Minyons de Terrassa i els Castellers de Barcelona.

## Referències

* 1 2 «Els Castellers de Barcelona apadrinen una colla australiana», 21-08-2018. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ by. «Sant Joan: Presenting Castellers de Sydney» (en anglès britànic), 21-06-2016. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ by. «La Castanyada: hitting the 5th level on new shirts» (en anglès britànic), 08-11-2016. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «New Sydney group gets Australia’s first human tower» (en anglès). [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ Garcia, Efren. «Sydney veu el primer castell alçat als antípodes del bressol casteller», 10-09-2017. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ «A Austràlia fan salts endavant | RevistaCastells.cat», 11-10-2023. [Consulta: 11 octubre 2023].
Colles castelleres de l'exterior (llista) :
Amèrica :
Àsia :
Europa :
Oceania :
# Glendale (Arizona)

Glendale és una ciutat al Comtat de Maricopa a l'estat d'Arizona, Estats Units d'Amèrica, El 2020 tenia 248.325 habitants, una densitat de 1612,15 per km², el 2010 eren 225.710 habitants.
Té una superfície de 144,4 km², de les quals144,2 km²són de terra i 0,2 km² (0,13%) és aigua. Té un clima àrid desèrtic amb estius molts secs i calents i hiverns temperats. És a la vall del Salt River, un afluent del Gila River i forma part de la conca del riu Colorado. En l'època precolombina, l'àmplia vall va ser conreada pels Hohokam, que hi van construir una sistema de reg.
Va ser creada el 1892 i es va desenvolupar com un centre de conreu i comerç de productes agrícoles.

## Llocs d'interés

* Xeriscape Demonstration Garden: un jardí botànic amb més de quatre-cents plantes resistents a la sequera
* State Farm Stadium, estadi esportiu
* Luke Air Force Base: una base militar especialitzada en la formació de pilots d'avió de guerra

## Referències

* ↑ «Glendale city, Arizona» (en anglès). United States Census Bureau. [Consulta: 31 agost 2024].
* ↑ «2021 U.S. Gazeteer Files: Arizona» (en anglès). U.S. Census Bureau, 2022.
* ↑ «Climate & Weather Averages in Glendale, Arizona, USA» (en anglès). Time and date, 2024. [Consulta: 31 agost 2024].
* 1 2 Ray, Michael; et alii. «Salt River | Arizona, Wildlife, Recreation | Britannica» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 22-01-2024. [Consulta: 31 agost 2024].
* 1 2 Lotha, Gloria; et alii. «Glendale | Desert City, Grand Canyon State, Valley of the Sun» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 23-08-2024. [Consulta: 31 agost 2024].
* ↑ «Xeriscape Demonstration Garden» (en anglès). Batllia de Glendale. [Consulta: 31 agost 2024].
* ↑ Russell, John J.; Spencer, Thomas S. Gardens Across America, West of the Mississippi: The American Horticultural Society's Guide to American Public Gardens and Arboreta (en anglès). Taylor Trade Publishing, 2006-03-03, p. 345. ISBN 978-1-4617-0891-9.
* ↑ «Luke Air Force Base: Home of the 56th Fighter Wing» (en anglès). United States Air Force (USAF). [Consulta: 31 agost 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina Oficial de Glendale (anglès)
# Exèrcit Roig Català d'Alliberament

L'Exèrcit Roig Català d'Alliberament, amb les sigles ERCA va ser un grup militant dels anys 80 que buscava una major autonomia per a Catalunya. En un informe del departament d'estat dels EUA se'l descriu com a grup comprés per elements marxistes radicals.

## Accions

* 1987, 27 de març: Va reivindicar l'autoria d'un atemptat amb cotxe bomba a Barcelona que va matar un guàrdia civil espanyol i en va ferir 15.
* 1987, 13 de maig: Va atribuir-se un atemptat a l'oficina de General Electric de Barcelona quan a les 12 de la nit un home va col·locar una bomba a l'entrada de l'edifici que no va provocar ferits però sí danys materials importants al primer i segon pisos de l'edifici.
* 1987, 16 de juny: Va reivindicar un atemptat ocorregut cap a tres quarts d'una de la matinada quan va explotar una bomba de 2kg de pólvora continguda dins d'un cartró de llet davant les oficines de Hewlett-Packard de Barcelona sense causar danys notoris.
* 1987, 14 d'octubre: Va atribuir-se un atemptat bomba al consolat americà de Barcelona. La bomba es trobava dins d'una bossa de comprar posicionada a les escales de la sortida posterior del consolat i contenia com a mínim 5kg d'explosiu. L'explosió de l'artefacte va ferir a 8 individus però a cap de gravetat. També va provocar danys estructurals a les escales i va fer volar les portes de davant i darrere del consolat. Terra Lliure va reivindicar també l'acció.
* 1987, 26 de desembre: Va reivindicar l'atac amb granada al Bar Iruna, un club USO de Barcelona, que va matar un mariner nord-americà. Terra Lliure també va reclamar l'autoria de l'atac.

## Referències

* ↑ Jaume Renyer Alimbau. Catalunya, Qüestió D'estat: Vint-I-Cinc Anys D'independentisme Català, 1968-1993. El Mèdol, 1 January 1995, p. 63. ISBN 978-84-88882-13-4.
* 1 2 3 4 Bureau of Diplomatic Security. Significant incidents of political violence against Americans: 1987 (en anglés). Department of State Publication, Abril 1988, p. 15, 24, 31.
* ↑ Alex P. Schmid, A.J. Jongman. Political Terrorism: A New Guide to Actors, Authors, Concepts, Data Bases, Theories, and Literature. Transaction Publishers. 2005.
* ↑ American Sailor Dies in Barcelona After U.S.O. Blast That Hurt 10. New York Times. 28 Dec 1987.
# Olimp (Xipre)

L'Olimp (en grec Όλυμπος, Ólimpos) és el pic culminant de la serralada del Tróodos, a Xipre. Amb els seus 1.952 m sobre el nivell del mar, és la muntanya més alta de l'illa.
Hi sol nevar de desembre a març, per la qual cosa a la falda de la muntanya s'hi ha instal·lat una estació d'esquí amb tres telesquís, un telecadira i set pistes. És l'única de l'illa i ha permès la formació de l'equip nacional xipriota d'esquí.
Al cim de la muntanya hi ha una potent antena de radar de la Royal Air Force britànica.
Segons Estrabó, en un dels seus promontoris hi havia un temple dedicat a Afrodita on no s'hi permetia l'entrada a les dones.

## Referències

* ↑ Estrabó, Geografia, XIV, 6.3.
# Casa Saperas

La casa Saperas és un edifici modernista situat a la cantonada de la plaça de Sant Joaquim, 8 i el carrer de Septimània, 53, al barri del Farró de Barcelona. Està catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

Construïda el 1879, el 1910 el mestre d'obres Ramon Ribera i Rodríguez la va reformar per a Enric Hugas, un ric inversor propietari de diverses cases, algunes al carrer de Vallirana, com són les dels números 55, 56 i 75.

## Descripció

Consta de planta baixa i tres pisos amb un àtic retirat de la façana i coberta plana. A les façanes destaquen tant els encerclats de les obertures (especialment el coronament, sota els balcons), les baranes d'aquests i del terrat i el tractament dels paraments de façanes, d'estuc, imitant pedra.

## Referències

* 1 2 «Casa Saperas». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Santos, Inma. «Casas Hugas: modernismo popular». Metrópoli, 01-05-2022.

## Enllaços externs

* «Casa Enrique Hugas (IV)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Cop de puny

Es denomina cop de puny, colp de puny o punyada el cop que s'infligeix amb el puny tancat, copejant, generalment una altra persona, amb la intenció de defensa o atac.
La tècnica del cop de puny ordinari s'executa tancant el puny i copejant amb el mateix, alineat horitzontalment amb el braç, sent el braç l'element d'aplicació de tota la força exercida. Hi ha una altra variant de cop de puny en la qual el puny es col·loca vertical (amb el palmell de la mà mirant cap a un lateral en comptes de cap avall) i mirant lleugerament cap avall en relació al braç, de manera que els dits que copegin siguin únicament l'índex i el cor. És aquest últim el cop de puny que es fa servir normalment en Kung-Fu i el recomanat per a qui no hagi tingut un entrenament apropiat (ja que d'aquesta forma és molt més difícil trencar-se el canell en cas de fer-lo malament).
S'empra el cop de puny, amb diferents noms i diferents tècniques variants, en moltes arts marcials, així com sistemes de defensa i atac personal sense armes, com en el Tai-Jitsu.
Viccionari
# Oben am jungen Rhein

Oben am jungen Rhein (literalment, Sobre l'alt del jove Rin) és l'himne nacional de Liechtenstein. Es canta amb la mateixa melodia que l'himne nacional del Regne Unit, God Save the King. Les lletres van ser escrites el 1850 per Jakob Josef Jauch. Fins al 1963, el primer vers i títol era "Oben am deutschen Rhein" ("Sobre l'alt del Rin alemany").

## Lletres

| Lletra en alemany | Lletra en català |
| Oben am jungen Rhein Lehnet sich Liechtenstein An Alpenhöh'n. Dies liebe Heimatland, Das teure Vaterland, Hat Gottes weise Hand Für uns erseh'n. Hoch lebe Liechtenstein Blühend am jungen Rhein, Glücklich und treu. Hoch leb' der Fürst vom Land, Hoch unser Vaterland, Durch Bruderliebe Band Vereint und frei. | Sobre l'alt del jove Rin S'hi troba Liechtenstein, descansant A les altures alpines. Aquesta estimada mare terra, Aquesta estimada pàtria (lit. terra dels pares) Fou escollida per nosaltres Pel desig de la mà de Déu. Llarga vida Liechtenstein, Florejant en el jove Rin, Feliç i fidel! Llarga vida al príncep de la terra, Llarga vida a la nostra pàtria, Unida pels llaços de germandat i lliure. |

## Referències

* ↑ «How many national anthems are plagiarised?» (en anglès). BBC News, 25-08-2015.
* ↑ The CIA World Factbook 2014 (en anglès). CIA: Simon and Schuster, 2013-10-08. ISBN 978-1-62873-451-5.