OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Videojoc d'estratègia per torns

Un joc d'estratègia per torns, també conegut per la seva sigla en anglès TBS (turn-based strategy), és un videojoc el flux del qual es divideix en parts ben definides i visibles anomenades torns o rondes. Per exemple, quan la unitat de fluix|flux del joc és el temps, els torns representen unitats de temps, com a anys, mesos, setmanes, o dies. Un jugador d'un joc d'estratègia per torns disposa d'un període d'anàlisi abans de perpetrar l'acció del joc, assegurant una separació entre el flux del joc i el procés de pensament, de manera que per torns ens porta presumiblement a millors solucions. Una vegada cada jugador ha pres el seu torn, aquesta ronda de joc ha acabat, i comença la següent ronda de joc.
En aquests el temps de joc no transcorre de forma contínua (com succeeix en un videojoc d'estratègia en temps real), al per torns, de forma similar en escacs, dames o d'altres jocs de taula.
En general, aquest tipus de jocs tenen menys acció i menor detall gràfic que els d'estratègia en temps real, però al seu torn permeten concentrar-se més en l'estratègia i dependre menys de l'agilitat del jugador.

## Sistemes de joc

El sistema més usual en els jocs d'estratègia per torns és l'"IGOUGO", de l'anglès I go, you go (jo vaig, tu vas), en el que un jugador juga el seu torn, mou les seves unitats i després de finalitzar el torn es passa al següent jugador.
Una alternativa menys comuna és el sistema de torns "WeGo" (en anglès "nosaltres anem"). Les ordres es donen per torns però s'executen simultàniament. S'utilitza per exemple en alguns jocs de guerra tàctics (com la saga Combat Mission).

### De vegades per torns

Combinen fases de temps real amb d'altres per torns. Exemples d'això són la saga Total War o el clàssic Centurion.

### Táctica home a hombre

En aquest subgènere es controlen unitats individuals. Alguns exemples són la saga UFO/XCOM i Incubation o El Camí de la Glòria.

### Punts d'acció

Cada jugador té una sèrie de punts d'acció que invertir cada dia, pot fer més o menys accions, així es permet que no sempre guanyi qui més temps disponible té. Els torns es limiten als punts, que es poden augmentar amb determinats bonus.

## Exemples

    Categoria principal: Videojocs d'estratègia per torns
* Utopia (1982)
* Warlords (1989)
* Civilization (1991)
* Battleship (1993)
* Lords of the Realm (1994)
* Heroes of Might and Magic (1995)
* Worms (1995)
* FreeCiv (1996)
* Domininions (2002)
* Ancient Chronicles (2014)
# Montgomery (Minnesota)

Montgomery és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 2.794 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montgomery tenia 2.794 habitants, 1.105 habitatges, i 690 famílies. La densitat de població era de 691,5 habitants per km².
Dels 1.105 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,7% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 32,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.145 $ i la renda mediana per família de 48.011 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.707 $ mentre que les dones 23.977 $. La renda per capita de la població era de 16.128 $. Entorn del 8,1% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montgomery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montgomery». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Sonata per a piano núm. 13 en la major, D 664 (Schubert)

* Sonata per a piano núm. 13 en la major - I. Allegro moderato (7:46)
* Sonata per a piano núm. 13 en la major - II. Andante (4:51)
* Sonata per a piano núm. 13 en la major - III. Allegro (5:48)
* Tots els fitxers, per cortesia de Musopen.
La Sonata per a piano núm. 13 en la major, D 664, Op. posth. 120, és una obra per a piano sol composta per Franz Schubert durant l'estiu de 1819. Ben considerada entre els pianistes, la "Petita" Sonata en la major s'anomena així per distingir-la de la gran sonata de 1828 en la mateixa tonalitat. És la sonata més curta de Schubert. El manuscrit, acabat el juliol de 1819, va ser dedicat a Josephine von Koller de Steyr de l'Upper Austria, que ell considerava "molt bonica" i "una bona pianista". La naturalesa lírica, buoyant, en moments típicament patètics d'aquesta sonata ens ofereix la imatge d'un jove Schubert enamorat, vivint en un el camp austríac en un ambient estiuenc, el qual també considerava com a "inimaginablement encantador. El manuscrit original s'ha perdut.

## Moviments

* I. Allegro moderato. En la major.
* II. Andante. En re major.
* III. Allegro. En la major.
Aquesta Sonata en la major és sincera, amb un inici dolç, molt melòdic. És la primera de les sonates per a piano de Schubert on la forma sonata està més perfeccionada d'acord amb els referents del seu ídol, Beethoven. No hi ha conflicte; és un "progrés joiós," un triomf sense preocupacions per sobre de les estrictes regles de la composició.
James Webster observa la forma particular ABA del primer grup temàtic del primer moviment. Daniel Coren resumeix la naturalesa de la recapitulació en el primer i tercers moviments. Leo Black creu que la revisió de Schubert del tema inicial del moviment lent de la sonata té present la seva cançó "Der Unglückliche".

## Referències

* ↑ Newbould, Brian. Schubert: The Music and the Man. University of California Press, 1999, p. 318. ISBN 9780520219571.
* ↑ Schubert, Franz Peter. Otto Erich Deutsch (Editor). Franz Schubert's Letters and Other Writings. Personal letter to brother Ferdinand, 15 de juliol de 1819.
* ↑ Deutsch, Otto Erich. The Schubert Thematic Catalogue. Dover Publications, Inc., 1995.
* ↑ Garrett, David. Schubert Piano Sonata in A, D664, 2008.
* ↑ Webster, James «Schubert's Sonata Form and Brahms's First Maturity». 19th-Century Music, 2, 1, 7-1978, pàg. 18–35. DOI: 10.1525/ncm.1978.2.1.02a00020. JSTOR: 746189.
* ↑ Coren, Daniel «Ambiguity in Schubert's Recapitulations». The Musical Quarterly, LX, 4, 1974, pàg. 568–582. DOI: 10.1093/mq/LX.4.568 [Consulta: 1r febrer 2009].
* ↑ Black, Leo «Oaks and Osmosis». The Musical Times. Musical Times Publications Ltd., 138, 1852, 6-1997, pàg. 4–15. DOI: 10.2307/1003664. JSTOR: 1003664.

## Enllaços externs

* Sonata per a piano núm. 13, D. 664: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Grete Treier

Grete Treier (Tartu, 12 de desembre de 1977) fou una ciclista estoniana, professional del 2007 al 2013. Del seu palmarès destaquen nombrosos campionats nacionals, tant en ruta com en contrarellotge.

## Trajectòria

El mateix any del seu debut, el 2006, Treier va guanyar el Campionat d'Estònia en contrarellotge i la Copa de França de carretera. Als Jocs Olímpics de Pequín de 2008 va acabar en 30a posició a la prova en ruta i als de 2012 ho va fer en 17a.
Al Giro d'Itàlia Femení 2007, tot i no obtenir victòries parcials va acabar en els llocs davanters (entre les 9 primeres) en set de les nou etapes i va aconseguir la vuitena posició a la classificació general final.
Fora del seu país va destacar sobretot al Tour Féminin a Limousin, on va obtenir la victòria en dues ocasions, 2010 i 2011, a més d'aconseguir dues victòries parcials el 2010.
Des del 2006 va guanyar sis Campionats d'Estònia en ruta i cinc en contrarellotge.

## Palmarès

* 2006
** Campiona d'Estònia en contrarellotge
** 1a a la Copa de França
** Vencedora d'una etapa a l'Eko Tour Dookola Polski
* 2007
** Campiona d'Estònia en ruta
** Campiona d'Estònia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Polònia
* 2008
** Campiona d'Estònia en ruta
** Campiona d'Estònia en contrarellotge
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Turíngia
* 2010
** Campiona d'Estònia en ruta
** Campiona d'Estònia en contrarellotge
** 1a al Tour féminin en Limousin i vencedora de 2 etapes
* 2011
** Campiona d'Estònia en ruta
** Campiona d'Estònia en contrarellotge
** 1a al Tour féminin en Limousin
* 2012
** Campiona d'Estònia en ruta
** Campiona d'Estònia en contrarellotge

## Referències

* ↑ «Grete Treier» (en anglès). olympics.com. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ «18ème Giro d'Italia Femminile 2007», 05-09-2008. Arxivat de l'original el 2008-09-05. [Consulta: 9 desembre 2023].
* 1 2 Archives, Cycling. «Grete Treier» (en anglès). [Consulta: 9 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Musaranya llúdria nana

La musaranya llúdria nana (Micropotamogale lamottei) és una espècie de tenrec. Viu a Costa d'Ivori, Guinea i Libèria. Es tracta d'un animal nocturn i semiaquàtic. Està amenaçada per la mineria, l'expansió de l'agricultura i l'augment de l'activitat humana al seu medi.
Fou anomenada en honor de Maxime Lamotte, zoòleg i catedràtic francès.

## Referències

* ↑ Vogel, P. (IUCN SSC Afrotheria Specialist Group). Micropotamogale lamottei. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 abril 2016.
* ↑ Beolens, Watkins i Grayson, 2009, «Lamotte».

## Bibliografia

* Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009. ISBN 978-0801893049.
Espècies vivents d'afrosorícides :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Afrotheria :
Subordre Tenrecomorpha (tenrecs) :
Subordre Chrysochloridea (talps daurats) :
Categoria :
# Anethum

Anethum és un gènere de plantes amb flors de la família de les apiàcies que només compta amb un parell d'espècies, una d'elles, l'anet (Anethum graveolens), és coneguda i present a bona part del món.

## Descripció

Són plantes herbàcies anuals amb una altura d'entre 50 i 150 cm i una amplada de 30 a 40 cm. Les tiges són erectes, llises i glabres. Les fulles són peciolades, molt dividides, gairebé filiformes al final. Inflorescències en umbel·la amb peduncles ramificats, nombrosos i desiguals, la corol·la de les flors és formada per 5 pètals lliures, de color groc i amb l'extrem molt corbat. Fruit el·lipsoidal o ovo-el·lipsoidal.

## Espècies

Es reconeixen dues espècies dins d'aquest gènere:
* Anethum graveolens (L.) - anet
* Anethum theurkauffii (Maire)

## Referències

* 1 2 «Anethum» (en anglès). Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 18 abril 2022].
# Línia Manacor-Artà

La línia Manacor-Artà és un tram inactiu dels Serveis Ferroviaris de Mallorca que connectava Artà —amb parades a Son Servera, Son Carrió i Sant Llorenç des Cardassar— i Manacor, que està lligada a la Ciutat per mitjà de la Línia Palma-Inca-Manacor.
En la segona meitat del segle xix, Mallorca comença un important projecte per connectar l'illa per tren, aleshores de vapor. Palma queda unida a Inca el 1875, mentre que l'enllaç des d'allà fins a Manacor no entraria en servei fins al 1879. L'any 1921 s'inaugura el tram Manacor-Artà, que estaria actiu fins al 1977, quan es decideix tancar el servei que anava d'Inca cap a l'extrem nord-est. L'any 2003 es reobria la línia Inca-Manacor; mentre que la secció final fins a Artà va seguir inactiva, i es va transformar en una via verda. Diferents forces polítiques balears han reclamat, al llarg del temps, la recuperació de la connexió ferroviària d'Artà amb Manacor i la resta de l'illa. Malgrat que el Govern havia inclòs la proposta en plans directors de mobilitat i transports (2005 i 2019), a data de 2025 encara no s'ha concretat cap actuació.

## Referències

* ↑ Peris Torner, Juan. «Ferrocarriles de Mallorca» (en castellà). [Consulta: 20 gener 2024].
* ↑ «Estada Sureda, Eusebi». A: Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 5. Palma: Promomallorca, p. 101-102. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Duran, Bàrbara. «Manacor s'obri al món: l'arribada del ferrocarril i les seves repercussions (1879-1934)». Cent per cent, 07-03-2021. [Consulta: 4 març 2025].
* 1 2 Amores, Cati. «El Govern se compromete a poner en marcha la ampliación del tren de Llevant» (en castellà). Última Hora, 28-02-2024. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «8. Via verda Manacor - Artà». Turisme | Senderisme i cicloturisme | Rutes en bicicleta. Ajuntament de Son Servera. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ Sansó, Sebastià; Ferriol, Rosa. «Tren de Llevant: La historia de 25 años de lucha» (en castellà). Diario de Mallorca, 12-09-2023. [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ Bassa, Assumpta. «Artà reclama al Govern retomar el corredor ferroviario» (en castellà), 19-02-2025. [Consulta: 4 març 2025].
# Litchfield (Minnesota)

Litchfield és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 6.562 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Litchfield tenia 6.562 habitants, 2.624 habitatges, i 1.653 famílies. La densitat de població era de 675,6 habitants per km².
Dels 2.624 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.021 $ i la renda mediana per família de 45.233 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.578 $ mentre que les dones 21.952 $. La renda per capita de la població era de 19.819 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Personatges il·lustres

* Gale Sondergaard. Actriu.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Litchfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Litchfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Iced

Iced és una biblioteca per a interfícies gràfiques d'usuari, inspirada en Elm. És gratuïta, de codi obert i multiplataforma, essent suportada per Windows, macOS, Linux i la web. Escrita en Rust i centrada en la simplicitat i la seguretat.

## Història

El febrer de 2024 fou llançada la versió 0.12 que habilitava el backend WebGPU per defecte a través de WebGL, entre altres novetats, actualitzacions i correccions.

## Referències

* ↑ «A cross-platform GUI library for Rust, inspired by Elm». RustRepo, 02-03-2023. [Consulta: 20 febrer 2024].
* 1 2 Larabel, Michael. «Iced Toolkit For Rust GUIs Reaches v0.12 With New Features». Phoronix, 16-02-2024. [Consulta: 20 febrer 2024].
* ↑ Emms, Steve. «iced - cross-platform GUI library for Rust focused on simplicity and type-safety». LinuxLinks, 27-10-2023. [Consulta: 20 febrer 2024].
# Ejnar Tønsager

Ejnar Tønsager (Oslo, 12 d'abril de 1888 - Oslo, 15 d'octubre de 1967) va ser un remer noruec que va competir a començaments del segle xx. Era germà del també remer Håkon Tønsager.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Londres, on quedà eliminat en sèries en la prova del vuit amb timoner del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs d'Estocolm, va disputar la competició del quatre amb timoner del programa de rem. Quedà eliminat en semifinals i se li atorgà la medalla de bronze.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ejnar Tønsager». [Consulta: 19 agost 2024].
# Lino Lakes

Lino Lakes és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 16.791 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lino Lakes tenia 16.791 habitants, 4.857 habitatges, i 4.162 famílies. La densitat de població era de 229,7 habitants per km².
Dels 4.857 habitatges en un 55,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77,6% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 14,3% no eren unitats familiars. En el 10% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,47.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,7% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 39,8% entre 25 i 44, un 16,7% de 45 a 60 i un 3,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 124,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 75.708 $ i la renda mediana per família de 79.183 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.089 $ mentre que les dones 36.220 $. La renda per capita de la població era de 25.419 $. Entorn del 2,1% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lino Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lino Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Trio per a piano núm. 4 (Beethoven)

El Trio per a piano núm. 4, en si bemoll major, Op. 11, de Ludwig van Beethoven, anomenat Gassenhauer, és un trio per a piano, clarinet i violoncel (o piano, violí i violoncel) compost l'any 1797 i publicat l'any 1798. Està dedicat a la comtessa Maria Whilhelmine von Thun, protectora de Beethoven a Viena.
El sobrenom Gassenhauer va sorgir a partir del tema del tercer moviment que pertany a una obra popular en aquell temps L'amor marinaro ossia Il corsaro de Wiener Hoftheater (15 d'octubre de 1797) de Joseph Weigl. Aquesta particular melodia, "Pria ch'io l'impegno", era tan popular que es podia escoltar en molts dels carrerons de Viena ("Gasse" en alemany). Un "Gassenhauer" fa referència a una melodia (normalment senzilla) que moltes persones (en els "Gassen") han fet seva i la canten o xiulen. La melodia com a tal s'ha tornat independent del seu origen compositiu.
Daniel Steibelt, un gran virtuós de l'època, va jutjar amb condescendència la part per a piano d'aquest trio que trobava massa fàcil. Beethoven, molest per aquesta observació, hauria improvisat mostrant a Steibelt un gran domini, fet pel qual Steibelt va abandonar la sala i va rebutjar des d'aquell moment de veure Beethoven.
El trio consta de tres moviments i la seva execució dura aproximadament 19 minuts :
* Allegro con brio
* Adagio
* Tema i variacions (sobre el tema de Pria ch'io l'impegno)

## Referències

* ↑ devesong.com – Escena explicada per Ferdinand Ries, alumne de Beethoven

### Bibliografia

* Cooper, Barry. Beethoven. United States: Oxford University Press, 2000. ISBN 0191592706.
* Schwartz, Steve. «Review - Beethoven: Piano Trios "Archduke" & "Gassenhauer"». Classical.Net, 1996.
* Mehta, Nuvi. «Program Note: Trio for Clarinet, Cello & Piano in B-flat major, Op. 11». San Diego Symphony Orchestra, 2017. Arxivat de l'original el 2018-07-12. [Consulta: 12 juliol 2018].
* Watson, Angus. Beethoven's Chamber Music in Context. Woodbridge: Boydell Press, 2012. ISBN 978-1-84383-716-9.

## Enllaços externs

* interpretació del Trio per a piano núm. 4, Op. 11 per l'Eroica Trio a l'Isabella Stewart Gardner Museum. En format MP3.
* Beethoven: Piano Trio No. 4 in B-flat major Op.11 "Gassenhauer Trio" 1st movement a YouTube, Satomi Hayakawa (Piano), Yasutaka Takeuchi (Cel·lo), Chihiro Inda (Violí)
* Third movement a YouTube, Oscine Trio
# Calamagrostis

Calamagrostis o Achaeta és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins.

## Taxonomia

* Calamagrostis × acutiflora - (híbrid Calamagrostis arundinacea × Calamagrostis epigeios)
* Calamagrostis arundinacea
* Calamagrostis bolanderi
* Calamagrostis brachytriga
* Calamagrostis breweri
* Calamagrostis cainii
* Calamagrostis canadensis
* Calamagrostis canescens
* Calamagrostis chalybaea
* Calamagrostis coarctata
* Calamagrostis deschampsioides
* Calamagrostis epigeios
** Calamagrostis epigeios esp. macrolepis
** Calamagrostis epigeios esp. meinshausenii
* Calamagrostis expansa - Maui Reedgrass
* Calamagrostis foliosa
* Calamagrostis hillebrandii
* Calamagrostis holmii
* Calamagrostis howellii
* Calamagrostis hyperborea
* Calamagrostis inexpansa
* Calamagrostis koelerioides
* Calamagrostis × kolymensis
* Calamagrostis lapponica
* Calamagrostis leonardii
* Calamagrostis montanensis
* Calamagrostis nutkaensis
* Calamagrostis ophitidis
* Calamagrostis perplexa
* Calamagrostis pickeringii
* Calamagrostis porteri
* Calamagrostis pseudophragmites
* Calamagrostis purpurascens
** Calamagrostis purpurascens var. laricina
** Calamagrostis purpurascens var. purpurascens
* Calamagrostis rubescens
* Calamagrostis scopulorum
* Calamagrostis scotica
* Calamagrostis scribneri
* Calamagrostis sesquiflora
* Calamagrostis stricta
** Calamagrostis stricta var. borealis
** Calamagrostis stricta var. stricta
* Calamagrostis tweedyi
* Calamagrostis varia
* Calamagrostis villosa
(vegeu-ne una relació més exhaustiva a Wikispecies)

## Sinònims

(Els gèneres marcats amb un asterisc (*) són sinònims probables) (Els gèneres marcats amb dos asteriscs (**) són sinònims possibles)
Achaeta E. Fourn., Amagris Raf., *Ancistragrostis S. T. Blake, Ancistrochloa Honda, Anisachne Keng, **Aniselytron Merr., Athernotus Dulac, Aulacolepis Hack., Chamaecalamus Meyen, Cinnagrostis Griseb., *Deyeuxia Clarion ex P. Beauv., Neoaulacolepis Rauschert, Pteropodium Steud., nom. inval., Sclerodeyeuxia Pilg., Stilpnophleum Nevski, Stylagrostis Mez.

## Referències

* ↑ «Germplasm Resources Information Network, consultada 22.06.08». Arxivat de l'original el 2008-10-10. [Consulta: 22 juny 2008].