OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quadrupedisme

Un animal quadrúpede és aquell que utilitza quatre extremitats per a desplaçar-se. Un animal o màquina que normalment es mou d'una manera quadrúpeda és conegut o coneguda com a quadrúpede, significant "quatre peus" (del llatí quad per "quatre" i ped per "peu").
La gran majoria d'animals caminadors són quadrúpedes, com els gossos, cavalls o llangardaixos. Els ocells, humans, insectes, crustacis, i serps no són quadrúpedes. Això no obstant, hi ha algunes excepcions, com la mantis religiosa en el cas dels insectes.

## Vegeu també

* Bipedisme
# Burul·lus

Burul·lus és un llac i un districte d'Egipte al nord del Delta a la governació de Kafr el-Sheikh. El llac està situat entre les dues branques del Nil, Rosetta i Damiata i només una estreta banda de dunes el separa de la mar Mediterrània. El seu nom deriva del grec Paralos i vol dir "Litoral marítim".
Inicialment la regió fou una kura fins a la divisió en províncies dels fatimites, quan va formar part de la província de Nastarawiyya. Al segle xiv la província va agafar el nom de la capital, Ashmun Tannah; modernament fou part de la província de Gharbiyya fins a la creació de la de governació de Kafr el-Sheikh el 1952.
El llac Paralos fou conegut a l'edat mitjana com Buhayrat Nastarawa (del nom d'una vila avui dia desapareguda). Ibn Hàwqal l'anomena llac de Bashmur, que era un nom alternatiu. Un desembarcament romà d'Orient es va produir a la vora del llac el 673.

## Bibliografia

* Omar Toussoun, La géographie de l'Égypte
# Bisbal Bàsquet

El Bisbal Bàsquet és un club de la ciutat de la Bisbal d'Empordà (Baix Empordà). Actualment juga a la Segona FEB -abans LEB Plata-, la tercera categoria espanyola, amb el nom de Sol Gironès Bisbal Bàsquet.

## Història

El 1975 es creà el BC La Bisbal, que va ser l'únic equip de bàsquet de la Bisbal fins al 1991, quan es fundà l'Atlètic Bisbalenc. A partir d'aquella temporada, hi va haver una gran rivalitat entre els dos clubs, en part perquè necessitaven jugadors de categories inferiors per continuar existint. Aquesta situació va durar fins a l'any 1994, quan el BC La Bisbal i l'Atlètic Bisbalenc es van fusionar donant lloc a l'actual Bisbal Bàsquet.
El juny del 2009, l'equip júnior A del Bisbal Bàsquet va guanyar el Campionat de Catalunya que se celebrava a Montblanc.

## Plantilla

La plantilla per disputar la temporada 24/25 és la següent:
| Jugador | Jugador |
| Xevi Torrent | Spas Nikolov |
| Lamin Dibba | Joelvin Cabrera |
| Jaume Solé | Marc Mateu |
| Isaac Valera | Niko Gosnell |
| Enric Espinosa | Xavi Viejo |
| Toni Espinosa | |
Entrenador: Carles Rofes
Entrenadors assistents: Albert Morejón, Salvi Bofill
Staff complementari: Xavi Saez, Alejandro Vallina
Preparador físic: Gerard Farrarons
Fisioterapeuta: Marc Roura
Director Esportiu: Joan Ferrer

## Copa Catalunya

Abans de fer el salt a Lliga EBA, el club bisbalenc va militar a Copa Catalunya, la primera divisió de la Federació Catalana de Basquetbol.

## Lliga EBA

La temporada 2020/2021, el Bisbal Bàsquet masculí va fer el salt a la Lliga EBA. La temporada 2022-23, el Sol Gironès Bisbal Bàsquet acabà la Lliga EBA amb una destacada 4a posició final. A més, la temporada 22/23 va arribar a la final de la Lliga Catalana EBA on va caure per la mínima davant el filial del Barça. La temporada 2023/24 es va proclamar campió de la Lliga EBA amb un espectacular palmarès de 23 victòries i dues derrotes, amb l'opció de jugar la fase d’ascens a la lliga LEB Plata, que finalment assoleix.

## Segona FEB

Després de jugar la fase d'ascens a LEB Plata a Llíria i aconseguir la victòria davant el Bilbao Basket, els bisbalencs jugaran la temporada 2024/2025 a la tercera categoria del bàsquet espanyol ara coneguda com Segona FEB.

## Referències

* ↑ «El president del Bisbal Bàsquet diu que el club podria no jugar la pròxima temporada». Tot Bisbal, 30-05-2008.
* ↑ «Història». Bisbal Bàsquet.
* ↑ «L'equip júnior A del Bisbal Bàsquet guanya el Campionat de Catalunya». VilaWeb, 07-06-2009. [Consulta: 6 juliol 2011].
* ↑ «El júnior del Bisbal Bàsquet s'imposa al campionat català». Diari de Girona, 10-06-2009. [Consulta: 6 juliol 2011].
* ↑ «Bisbal Bàsquet, un club con una fuerte identidad» (en castellà), 11-12-2020.
* ↑ M.V. «El Sol Gironès Bisbal Bàsquet fa el salt i jugarà a Lliga EBA», 17-06-2020.
* ↑ «Competiciones FEB». [Consulta: 3 juliol 2023].
* ↑ L’Esportiu. «El Bisbal Bàsquet, campió de la lliga EBA». [Consulta: 8 abril 2024].
* ↑ «Federació Catalana de Basquetbol».

## Enllaços externs

* Web oficial
# El tirador de palomas

El tirador de palomas és una sarsuela, amb llibret de Carlos Fernández Shaw i Ramón Asensio Mas i música d'Amadeu Vives, estrenada al Teatro Apolo de Madrid, el 17 de febrer de 1902. A Barcelona va veure la llum per primera vegada, el 15 d'abril del mateix any, al teatre Eldorado.

## Curiositats

* Malgrat considerar-se sarsuela en castellà, en desenvolupar-se els fets al País Valencià, resulta molt xocant que la majoria de noms siguin en valencià, el qual fa que costi entendreu.
* Carlos Fernández Shaw i Ramón Asensio Mas, van dedicar aquesta sarsuela al "Sr. Conde del Villar", en testimoni, sincer i expressiu, de consideració, amistat i gratitud. (4-3-902).

## Referències

* 1 2 https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/5/57/El_tirador_de_palomas_-_zarzuela_dram%C3%A1tica_en_un_acto%2C_dividido_en_cinco_cuadros%2C_en_verso_y_prosa_%28IA_eltiradordepalom00vive%29.pdf
# Creu dels Cirerers

La Creu dels Cirerers, antigament anomenada Creu de Vallmoll, és una creu de terme situada a la rotonda de l'avinguda Barcelona amb el carrer de Lavern i el carrer de Sant Cugat Sesgarrigues, de Vilafranca del Penedès (Alt Penedès).

## Història

La primera documentació que en fa referència és del segle XV, que parla de la seva ubicació prop del camí que anava a Ferran, és a dir prop de la carretera de Barcelona, a la cruïlla del camí anomenat de les Barres Estretes o Pas del Francès. Hi ha documentació de l'any 1472 amb la denominació de Creu de Vallmoll. Segons Massanell (1983), aquesta denominació es correspon a aquesta creu i no a la de la Creueta, ja que el topònim de Vallmoll es trobava a prop del camí vell de Barcelona. L'any 1934 fou enderrocada i l'any 1949 es restableix al seu lloc. L'any 1951 una ventada la va tirar a terra. Les restes van passar a ser conservades al Museu Lapidari de Sant Francesc i posteriorment al Museu de Vilafranca.

## Descripció

De la creu original, refeta a la postguerra, només en queda el basament i el pedestal octogonals després de la ventada que la va aterrar l'any 1951. El basament està format per una base octogonal i dos esglaons, també octogonals i un plint. Fust octogonal i capitell de secció quadrada. Creu de tipus grec sense decoració central i flors en els braços.

## Referències

* 1 2 3 «Creu dels Cirerers». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* 1 2 3 «Goigs a lloança de les cinc creus de terme de Vilafranca». Ajuntament de Vilafranca del Penedès.
# Història dels Estats Federats de Micronèsia

Els Estats Federats de Micronèsia es localitzen a les Illes Carolines, a la part oest de l'oceà Pacífic. Els ancestres dels micronesis s'hi varen establir fa més de 4.000 anys. Un sistema de cabdills descentralitzat va evolucionar a un imperi econòmic i religiós més centralitzat, basat a l'illa de Yap. Exploradors europeus (primer els portuguesos, a la recerca d'espècies, i després els espanyols) varen arribar a les Carolines en el segle xvi, amb els espanyols establint-s'hi sobiranament. Els actuals Estats Federats de Micronèsia varen passar a mans dels alemanys el 1899, després als japonesos el 1914, i finalment als Estats Units amb el suport de les Nacions Unides el 1947 com a part del territori fiduciari de les illes del Pacífic.
El 10 de maig de 1979, quatre dels districtes del territori fiduciari varen decretar una nova constitució, transformant-se en els Estats Federats de Micronèsia. Els distrites veïns de Palau, Illes Marshall i les Illes Marianes del Nord varen decidir no participar-hi. Els Estats Federats de Micronèsia varen firmar un Pacte de lliure associació amb els Estats Units d'Amèrica, amb els quals varen entrar en conflicte el 3 de novembre de 1986, marcant la independència de Micronèsia.
# Telmatobins

Telmatobiinae és una subfamília de granotes de la família Leptodactylidae que es troba a Sud-amèrica.

## Gèneres antics

* Alsodes Bell, 1843
* Atelognathus Lynch, 1978
* Batrachophrynus Peters, 1873
* Batrachyla Bell, 1843
* Caudiverbera Laurenti, 1768
* Eupsophus Fitzinger, 1843
* Hylorina Bell, 1843
* Insuetophrynus Barrio, 1970
* Somuncuria Lynch, 1978
* Telmatobius Wiegmann, 1834
* Telmatobufo Schmidt, 1952

## Nous gèneres

La major part dels gèneres assignats originalment als telmatobins s'han mogut a altres famílies. Amb Batrachophrynus inclòs a Telmatobius, l'únic gènere mantingut a Telmatobiidae és Telmatobius.
* Alsodes i Eupsophus s'han mogut a la família Alsodidae.
* Insuetophrynus és a Rhinodermatidae.
* Telmatobufo s'ha desplaçat a Calyptocephalellidae.
* Atelognathus, Batrachyla i Hylorina són a una nova família, Batrachylidae.
* Somuncuria s'ha inclòs al gènere Pleurodema.

## Referències

* ↑ Frost, Darrel R. «Amphibian Species of the World 5.6, an Online Reference». American Museum of Natural History, 2013. [Consulta: 22 desembre 2013].
# Bulbul barbat gorjagroc

El bulbul barbat gorjagroc (Criniger olivaceus) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Costa d'Ivori, Ghana, Guinea, Libèria i Sierra Leone. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Referències

* ↑ «Bulbul barbat gorjagroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 614. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Yellow-bearded Greenbul. Criniger olivaceus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2020. [Consulta: 11 setembre 2023].
# La bella chiquita

La bella chiquita y los padres sin familia és una humorada còmico-lírica en 1 acte dividit en 4 quadres, amb llibret de Rafael del Castillo i música d'Albert Cotó, estrenada al Teatre Calvo-Vico de Barcelona, el 18 d'agost de 1893.
# Creueta Blanca

La Creueta Blanca, nom popular de la Creu del Pedró del camí de la Bovera, és una creu de terme de Guimerà (Urgell), situada a 350 metres a ponent de la població, al marge d'un revolt del camí de Guimerà al santuari de la Bovera.

## Descripció

Es tracta d'una creu de pedró. El conjunt és format per peanya quadrangular d'1,3 metres i 60 cm de gruix (en un extrem de la qual figura la inscripció 'Bovera'), sobre la qual s'alça una columna toscana monolítica d'1,95 metres d'alt i 40 cm de gruix a la part ampla. Ve coronada al capdamunt per un cos semicircular de 57 cm d'alt, el qual acull una capelleta de pedra, protegida per una reixa de ferro forjat. En el seu interior, la capelleta allotja una reproducció de la Mare de Déu de la Bovera. També hi ha una placa datada del 1878 que glossa la concessió d'un indult de l'arquebisbe de Tarragona per a aquells que pronunciïn una sèrie de pregàries. Diu: 'Es donen 80 dies d'indulgència a tots d'un i altre sexe que pregant a la sua intenció, rezaren devotament un salve...'.

## Història

Aquesta creu de pedró estava situada al camí d'anada a la Bovera com a pas de pelegrinatge del camí al santuari per fer una parada inicial per a resar. No en va, el camí de Guimerà cap al santuari de la Bovera es troba senyalitzat a través de diferents creus de terme o de pedró amb la mateixa funció. Era la referència per anar als plans de la Bovera i al terme de Verdú i una dita deia; 'Mare de Déu de la Bovera me'n vaig al Pla Bovera si em moro pel camí, veniu-me a recibír'. En fotografies antigues, del 1916, s'aprecia que al capdamunt hi havia una petita creu de ferro que va ser robada i substituïda per una altra creu de ferro més simple que tornà a ser robada. Altrament, a l'interior de la capelleta hi havia una petita talla de la Mare de Déu que ha estat robada també en diverses ocasions.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme del Pedró del camí de la Bovera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
# Buxar

Buxar (बक्सर) (també Buksar o Baxar) és una vila de l'estat de Bihar a l'Índia, capital del districte de Buxar, a la riba del Ganges. Anteriorment fou part del districte de Shahabad, divisió de Patna. Al cens de 1951 tenia 18.087 habitants però el 2001 ja eren 82.975. La llengua de la comarca és el bhojpuri escrit en devanagari.

## Història

Considerat un antic centre sagrat, va tenir com a nom original Vedagarbha (el pit dels Vedes) i el seu nom actual derivaria d'una resclosa anomenada Aghsar ("Que tapa els peixos") canviat després a Bagshar (Resclosa del Tigre). A Buxar o Baxar Baxar, propera a la frontera amb Uttar Pradesh, es va lliurar el 26 de juny de 1539 la decisiva batalla entre Sher Shah Suri i l'emperador mogol Humayun, en la que aquest fou derrotat i va acabar perdent l'imperi havent de fugir del país (1540). Mir Kasim (1760-1763) va intentar recuperar Bengala de mans dels britànics i el 1764 va obtenir l'ajut de l'emperador mogul Shah Alam II i dels nawab Shudja al-Dawla d'Oudh (Awadh); l'exèrcit aliat dirigit per Mir Kasim fou derrotat en la batalla de Buxar el 23 d'octubre de 1764 pel major britànic Hector Munro que manava 857 soldats europeus i 6213 nadius. Aquesta victòria va assegurar Bengala als britànics.

## Nota

* ↑ Imperial Gazeteer of India, 1885, volum 12, pàgina 64

## Vegeu també

* Districte de Buxar
# Palaeopanthera blytheae

Palaeopanthera blytheae és un panterí extint que visqué entre el Miocè superior i el Pliocè inferior en allò que avui en dia és l'Himàlaia tibetà. S'han datat fragments cranials de l'espècie a fa entre 5,95 i 4,1 milions d'anys. P. blytheae és el fòssil de gran fèlid més antic conegut. Fou descoberta durant una expedició a la conca de Zanda (sud-oest del Tibet) duta a terme el 2010.
El nom de l'espècie és una referència a Blythe Haaga, filla dels benefactors del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles Paul i Heather Haaga, que guanyaren una subhasta celebrada al museu pel dret a anomenar l'espècie.

## Referències

* 1 2 Geoffrey Mohan. «Oldest big cat fossils suggest species first roared in Asia» (en anglès). LA Times, 12-11-2013. [Consulta: 13 novembre 2013].
* ↑ James Morgan. «Oldest big cat fossil found in Tibet» (en anglès). LA Times, 12-11-2013. [Consulta: 13 novembre 2013].
# Precessió dels equinoccis

La precessió dels equinoccis és la rotació que efectua el pol nord celeste al voltant del pol de l'eclíptica, en sentit retrògrad, en 25.780 anys. L'eix de la Terra forma un angle de 23° 26′ respecte a l'eix eclíptic. A conseqüència d'això:
* El pol nord celeste es mou en relació a les estrelles, sent ara l'estel polar α Ursa Minor.
* El punt d'Àries, intersecció de l'equador amb l'eclíptica, retrograda sobre l'equador en el mateix període, és a dir, 50,25" per any.
A principis de l'era cristiana, el Sol es projectava al començament de la primavera en la constel·lació d'Àries. Actualment, 2.000 anys després, ha girat un angle igual a 50,2511 x 2000 = 27,92º, projectant-se sobre la constel·lació dels Peixos.

## Referències

* ↑ Hohenkerk, C.Y.; Yallop, B.D.; Smith, C.A.; Sinclair, A.T.. «Celestial Reference Systems». A: Seidelmann, P.K.. Explanatory Supplement to the Astronomical Almanac (en anglès). Sausalito: University Science Books, 2012, p. 99.

## Vegeu també

* Moviments de la Terra
* Forçament orbital, efecte sobre el clima de canvis lents en la inclinació de l'eix i la forma de l'òrbita de la Terra
# Bulbul barbat pitestriat

El bulbul barbat pitestriat (Criniger barbatus) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a l'Àfrica occidental. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, els boscos de pantans i la sabana seca. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul barbat pitestriat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 614. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Western Bearded Greenbul. Criniger barbatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Donde caben dos

Donde caben dos és una pel·lícula espanyola de comèdia estrenada el 2021. La pel·lícula és dirigida per Paco Caballero i protagonitzada per un repartimentcoral que tracta sobre les relacions de parelles, les seves oscil·lacions i les dificultats de separar amor i sexe.

## Sinopsi

Una parella atrapada a la rutina, un jove desenganyat de la seva última relació amorosa, una xicota desesperada, dos cosins separats des del seu darrer estiu al poble, un grup d'amics amb ganes d'experimentar… Durant una nit, tots viuran situacions desgavellades a les quals mai no haurien pensat trobar-se, per acabar, l'endemà al matí, de la millor manera possible: molt junts i molt regirats.

## Repartiment

| Intèrpret | Personatge |
| Ernesto Alterio | Alberto |
| Raúl Arévalo | Jaime |
| Luis Callejo | Paco |
| Anna Castillo | Clara |
| Álvaro Cervantes | Raúl |
| Pilar Castro | Claudia |
| Ángela Cervantes | Victoria |
| Adrià Collado | Sergio |
| Carlos Cuevas | Iván |
| Verónica Echegui | Ana |
| Miki Esparbé | Pablo |
| Ricardo Gómez | Víctor |
| María León | Alba |
| Melina Matthews | Belén |
| Ana Milán | Anfitriona |
| María Morales | Marta |
| Melani Olivares | Silvia |
| Raúl Prieto | Ricardo |
| Jorge Suquet | Miguel |
| Aixa Villagrán | Liana |

## Estrena

La pel·lícula va començar el seu rodatge a Barcelona el novembre de 2020. El maig de 2021 es va anunciar la data d'estrena per al 30 de juliol.

## Referències

* ↑ «Anna Castillo, Raúl Arévalo y Ana Milán se adentran en el mundo de los swingers» (en castellà). Los 40, 11-05-2021. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ «'Donde caben dos': Paco Caballero y el intercambio de parejas» (en castellà). El Correo, 14 diciembre 2020. Arxivat de l'original el 29 de diciembre de 2020. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ «Donde caben dos» (en castellà). Filmax. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ «'Donde caben dos' ficha técnica» (en castellà). Catalan Films. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ «Paco Caballero rueda en Barcelona ‘Donde caben dos', una producción de Filmax con la participación de Netflix» (en castellà). Audiovisual 451, 12-11-2020. [Consulta: 2 juny 2021].
* ↑ «'Donde Caben Dos', la nueva película de Paco Caballero, llega en julio» (en castellà). Los Lunes Seriéfilos, 11-05-2021. [Consulta: 2 juny 2021].
# Creus de terme d'Arbeca

Les creus de terme d'Arbeca són un conjunt de creus de terme, la major part d'elles desaparegudes, del municipi d'Arbeca (Garrigues).
Resten en peu:
* Creu de Sant Roc, situada dalt de tot del camí homònim i al començament del camí vell de la Floresta.
* Creu de la Font del Metro, inicialment situada sobre aquesta desapareguda font, després traslladada a la plaça del Toll i, quan aquesta es va remodelar, es col·locà darrere del campanar, on resten el peu i el fust ja que la creu de pedra es va trencar. El capitell de la creu original es troba al presbiteri de l'Altar Major de l'església parroquial, Sant Jaume d'Arbeca.
* Creu de terme als afores de la Floresta, al límit de terme amb aquesta vila.
Han desaparegut: la creu dels Corrals o de la bassa Bovera, la creu del Pubill Pau, la del Portal de St. Joan, la del Camí de Lleida, la creu Grossa de la carretera de Vilanova, la creueta de la carretera de Vilanova, la de les Borgetes, la del Colomer i finalment la creu del Sabaté.

## Referències

* 1 2 «Les creus del terme d’Arbeca». Ajuntament d'Arbeca.
# Alexander Ritter

Alexander Ritter (Narva, Estònia, 7 de juny de 1833 - Múnic, Baviera, 12 d'abril de 1896) fou un violinista i compositor alemany d'origen rus.
Des de la seva infància va viure a Dresden, on fou company de col·legi de Hans von Bülow. Després d'haver estudiat música en aquella capital, ingressà en el Conservatori de Leipzig, on hi va romandre tres anys, i on va tenir entre altres alumnes en Ernst Oswald Spitzner. El 1856 fou nomenat director d'orquestra del teatre de Szczecin i dos anys abans s'havia casat amb Francesca Wagner, neboda de Richard Wagner, i ambdós foren contractats per diverses empreses.
Artista d'un gran talent, però desigual, deixà diverses obres de real vàlua, entre les que cal citar les òperes Der faule Hans (1885), Wem die Krone? (1890); les obres simfòniques Seraphische Phantasie, Erotische Legende, Olafs Hochzeitreigem, Karfreitag, Sursum corda, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 51, pàg. 861 (ISN 84-239-4551-0)

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 876 (ISBN 84 239-4556-1)
# Francisco Pozueta Mate

Francisco Pozueta Mate (Zumarraga, 4 d'octubre de 1938 - Logronyo, 5 de gener de 2021) fou un polític basc.
Va ser un dels fundadors de la Ikastola Urretxu-Zumarraga el 1966, coneguda com Ikastola de Lourdes, i després UZ Ikastola. Treballà com a administratiu i fou militant del Partit Nacionalista Basc, amb el qual fou escollit senador per Guipúscoa a les eleccions generals espanyoles de 1982 i 1986. Durant la seva presidència del PNB a Urretxu i Zumarraga (1976-1980), va comptar amb Josu Jon Imaz com el més estret col·laborador. El setembre del 1986 es va enfrontar amb l'escissió del PNB.
En la dècada dels 1990, va abandonar definitivament la política per a dedicar-se al sector alimentari i especialment vinícola, la qual cosa li va portar a La Rioja, on finalment va morir.

## Referències

* 1 2 Redacción «Fallece en La Rioja Pako Pozueta «activo militante y recordado dirigente» del PNV». , 6 enero 2021 [Consulta: 7 enero 2021].
* 1 2 A., I. «Fallece el exsenador del PNV por Gipuzkoa Paco Pozueta». , 6 enero 2021 [Consulta: 7 enero 2021].