OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eberhard Mehl

Eberhard Mehl (Colònia, 20 d'abril de 1935 - Coblença, 29 de març de 2002) fou un tirador d'esgrima alemany, especialista en floret, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va disputar dues proves del programa d'esgrima. En la prova del floret per equips guanyà la medalla de bronze, mentre en la del floret individual quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio fou cinquè en la prova del floret per equips.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Eberhard Mehl». [Consulta: 3 agost 2023].
# GI-400

La GI-400 és una carretera provincial de Girona. Comença a la N-260 entre Urtx i Planoles, i acaba a Alp.
GI-400 :
| Identificador | Gi-400 |
| Tipus | Local |
| Àrea | Catalunya |
| Longitud | 19km |
| Cota màxima | 1790 |
| Recorregut ||
| Estat | Espanya |
| Comunitat Autònoma | Catalunya |
| Província | Girona |
| Comarca | La Cerdanya |

## Pobles i Enllaços
### Pobles per on passa

* La Molina
* Masella
* Alp

### Enllaços

* Direcció
* Sentit Nord:
* Urtx,
* Queixans,
* Puigcerdà
* Sentit Sud:
* Planoles,
* Ribes de Freser,
* Campdevànol,
* Ripoll
* Castellar de n'Hug
* La Pobla de Lillet
* Molina Estació de Tren
* Alp
* Das
* Sentit Est:
* N-260 Puigcerdà
* Sentit Oest:
* Capdevilla,
* Prats,
* Baltarga,
* Riu de Santa Maria,
* N-260 Bellver de Cerdanya

## Bibliografia

https://maps.google.cat/
# Districte de Sächsische Schweiz-Osterzgebirge

Sächsische Schweiz-Osterzgebirge (Català: Suïssa Saxona-Muntanyes Metal·líferes Orientals) és un districte del l'Estat Lliure de Saxònia, Alemanya. El nom prové de les serralades de la Suïssa Saxona i les Muntanyes Metal·líferes. Limita al nord amb els districtes de Meißen i Bautzen, i la ciutat de Dresden, al sud amb la República Txeca i a l'oest amb el districte de Mittelsachsen. La seva capital és la ciutat de Pirna.
Té una àrea de 1.654 km², una població a la fi de 2016 de 246.066 habitants i una densitat de població de 150 hab/km².

## Història

El districte es va establir l'agost de 2008 fusionant els antics districtes de Sächsische Schweiz i Weißeritzkreis com a part de la reforma del districte.

## Ciutats i comunitats

| Ciutats Altenberg (7870) Bad Gottleuba-Berggießhübel (5541) Bad Schandau (3421) Dippoldiswalde (14.161) Dohna (6249) Freital (39.558) Glashütte (6657) Heidenau (16.884) Hohnstein (3201) Königstein (Sächsische Schweiz) (2101) Liebstadt (1268) Neustadt in Sachsen (11.888) Pirna (39.054) Rabenau (4448) Sebnitz, (9522) Stadt Wehlen (1549) Stolpen (5559) Tharandt (5471) Wilsdruff (14.551) | Comunitats Bahretal (2149) Bannewitz (11.142) Dohma (1995) Dorfhain (1089) Dürrröhrsdorf-Dittersbach (4307) Gohrisch (1760) Hartmannsdorf-Reichenau (979) Hermsdorf/Erzgeb. (772) Klingenberg (6840) Kreischa (4629) Lohmen (3092) Müglitztal (1910) Rathen, Kurort (347) Rathmannsdorf (920) Reinhardtsdorf-Schöna (1298) Rosenthal-Bielatal (1580) Struppen (2442) |

## Referències

* ↑ «Estadístiques de Sächsische Schweiz-Osterzgebirge» (en alemany). Sachsen, 2016.
* ↑ «El primer a cedir» (en alemany). Sächsische Zeitung,, 09-11-2006.
# Campionat de Catalunya de voleibol masculí de 1962

El Campionat de Catalunya de voleibol masculí de 1962 fou la dotzena edició del Campionat de Catalunya. Se celebrà des del 21 de gener fins al 25 de febrer de 1962 i fou organitzat per la Federació Catalana de Voleibol. Hi participaren quatre clubs, el CE Hispano Francès i el seu equip filial, l'Hispano Júnior, el CD Hernán i l'ACE Bombers.
La competició se celebrà durant els caps de setmana de la temporada 1961-1962 i es disputà en format de lliga regular a doble volta, un partit com a local i l'altre com a visitant, amb un total de sis jornades. La classificació final s'establí d'acord amb els punts totals obtinguts per cada participant en finalitzar el campionat. Els equips obtingueren dos punts per cada victòria, un punt per cada empat i cap punt per cada derrota.
Es proclamà campió l'Agrupació Cultural i Esportiva Bombers, que acabà imbatut i aconseguí el seu novè campionat. El Club Deportiu Hernán finalitzà subcampió.

## Taula de resultats

| Casa \ Fora | BOM | HER | HIS | JUN |
| ACE Bombers | — | 3–1 | 3–0 | 3–0 |
| CD Hernán | 2–3 | — | 3–2 | 3–2 |
| Hispano Francès | 2–3 | 3–2 | — | 3–0 |
| Hispano Junior | 0–3 | 0–3 | 1–3 | — |

## Classificació final

| Pos | Equip | PJ | PG | PE | PP | PF | PC | DP | Pts |
| 1 | ACE Bombers | 6 | 6 | 0 | 0 | 18 | 5 | +13 | 12 |
| 2 | CD Hernán | 6 | 3 | 3 | 0 | 14 | 13 | +1 | 9 |
| 3 | Hispano Francès | 6 | 3 | 2 | 1 | 13 | 12 | +1 | 8 |
| 4 | Hispano Junior | 6 | 0 | 5 | 1 | 3 | 18 | −15 | 5 |
* Campió de Catalunya de voleibol 1961-62
* ACE Bombers Novè títol

## Referències

* ↑ «Bomberos y Hernán juegan el domingo de Campeonato de Cataluña» (en castellà). El Mundo Deportivo p. 6, 19-01-1962. [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ H.. «El Campeonato de Cataluña con el encuentro Bomberos-Hispano Francés, finaliza hoy» (en castellà). El Mundo Deportivo p. 5, 25-02-1962. [Consulta: 22 desembre 2024].
* ↑ H.. «Los Bomberos campeones y el Hernán subcampeón» (en castellà). El Mundo Deportivo p. 14, 26-02-1962. [Consulta: 22 desembre 2024].
# Opòssum d'orelles blanques dels Andes

L'opòssum d'orelles blanques dels Andes (Didelphis pernigra) és una espècie d'opòssum de Sud-amèrica. Viu a la serralada dels Andes, des de Veneçuela de Bolívia.
Aquesta espècie, juntament amb l'opòssum d'orelles blanques de la Guaiana (D. imperfecta), fou separada de l'opòssum d'Azara (D. albiventris) el 2002, havent estat inclosa amb aquesta espècie el 1993.

## Referències

* 1 2 Gardner, Alfred. Wilson, D. E. (ed.); Reeder, D. M. (ed.). Mammal Species of the World. 3a edició. Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005, p. 6. ISBN 0-801-88221-4.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Heròpolis

Pithom en jeroglífic :
Heròpolis (grec antic: Ἡρώπόλις, Hērṓpólis, o Ἡρώωνπόλις, Hērṓōnpólis, o Patumos Πατούμος, Patoúmos; llatí: Heropolis) fou una ciutat a l'est del delta del Nil, a l'actual Egipte, a la boca del canal reial, que connectava el Nil amb la mar Roja. Apareix també com Heroònpolis i Herònpolis. No era a la costa sinó a la part nord dels llacs, però va donar el seu nom a una part de la mar Roja, el Heroopolites kolpos (Hρωοπολίτης κόλπος, llatí: Heroopoliticus Sinus) que arribava fins a Arsinoe (golf de Suez) prop de l'actual ciutat de Suez. Fou capital del nomós VIII del Baix Egipte (A-bt), capital que després va passar a Arsinoe. Els hebreus l'anomenaren Pithom (פתם) i els egipcis Tjeku o Tyeku i més tard Per-Atum (o Pi-Tum, és a dir casa de Tum o d'Atum, el déu solar de la ciutat). Hero o Heroo és probablement la traducció grega d'Atum. Segons la Bíblia la ciutat fou construïda pel treball forçat dels hebreus igual que Pi-Ramsès i Heliòpolis. Heròdot diu que el canal fet per Necó II connectava la mar Roja amb el Nil passant per «Patumos» ciutat de nomos d'Aràbia (el nomos XX) que tenia per capital a Goixen (en egipci: Kosen).
El lloc fou descobert per Édouard Naville el 1883, al sud-oest d'Ismaïlia (uns 18 km) i a l'est de Wadi Tumilat, a Tell al-Maskhuta on es va trobar una inscripció que ho demostrava. Es va trobar un antic grup d'estàtues de Ramsès II entre dos déus i després es va descobrir una muralla, un temple en ruïnes i una sèrie d'edificis. Això va permetre confirmar que la ciutat era al nomos VIII (veí del nomos XX) i que l'afirmació d'Heròdot no era del tot correcta.

## Referències

* ↑ Edouard Naville, The Store-city of Pithom and the Route of the Exodus. 1885, S. 5.
# Großschönau (Saxònia)

Großschönau (alt sòrab: Wulki Šunow) és un municipi alemany que pertany a l'estat de Saxònia. Està situada a la regió transfronterera amb la República Txeca. Solia ser el centre de l'Alta Lusàcia més conegut de fàbrica de teixits de domàs fins a finals dels anys 1980. Des de llavors s'ha convertit en una àrea de turisme. El pic Lauscha (793 m) se situa en la comunitat de Waltersdorf i marca el pic més alt de les Muntanyes de Lusàcia.

## Evolució demogràfica

| Any | Població |
| 1834 | 4479 |
| 1871 | 5715 |
| 1890 | 6328 |
| 1910 | 7806 |
| 1925 | 7348 |
| 1939 | 7093 |
| 1946 | 8299 |
| 1950 | 8471 |
| 1964 | 8088 |
| 1990 | 6371 |
| 2000 | 5707 |
| 2007 | 6310 |

## Agermanaments

* Hüfingen
* Olszyna
# Carta a Titus

La Carta a Titus és una de les tres epístoles pastorals, junt amb la Primera carta a Timoteu i a la Segona carta a Timoteu, en el Nou Testament de la Bíblia, atribuïda històricament a Pau Apòstol. Aquests escrits són sovint considerats com un conjunt, ja que cada carta aclareix l'altra. Es dirigeix a Sant Titus. i descriu els requisits i deures dels preveres / bisbes.
Malgrat porta el nom de Pau de Tars, avui dia la majoria dels crítics i dels teòlegs creuen que no és d'autoria paulina sinó que és l'obra d'algun col·laborador seu. El destinatari de l'epístola es considera que és Titus.

## Referències

* 1 2 Moffatt, James. «Titus, The Epistle to». A: Hugh Chisholm. Encyclopædia Britannica (en anglès). 26. 11a ed. Cambridge University Press, 1911, p. 1031–1032.
* ↑ Drury, C., 73. The Pastoral Epistles, in Barton, J. and Muddiman, J. (2001), The Oxford Bible Commentary Arxivat 2017-11-22 a Wayback Machine., p. 1220

## Enllaços externs

* Text de la Carta a Titus
# Campionat del Món de Trial indoor 2004

La temporada de 2004 del Campionat del Món de Trial indoor fou la 12a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 12 proves puntuables, celebrades entre el 29 de novembre de 2003 i el 20 de març de 2004. Una de les proves destacades va ser el Trial Indoor de Barcelona, disputat l'u de febrer.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Adam Raga | Gas Gas | 102 |
| 2 | Takahisa Fujinami | Honda | 71 |
| 3 | Dougie Lampkin | Montesa Honda | 68 |
| 4 | Albert Cabestany | Beta | 61 |
| 5 | Marc Freixa | Montesa Honda | 52 |
| 6 | Graham Jarvis | Sherco | 42 |
| 7 | Carsten Stranghöner | Sherco | 3 |
| 8 | Tadeusz Blazusiak | Gas Gas | 3 |
| 9 | Jérôme Bethune | Gas Gas | 2 |
| 10 | Shaun Morris | Gas Gas | 2 |

## Canvis en el sistema de puntuació

L'any 2004 entrà en vigor un nou sistema de puntuació, en què obtenien punts els 8 primers classificats de cada prova, repartits d'acord amb el següent barem:
| Posició | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| Punts | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
Nota.- Fins a l'any 2003 obtenien punts els 15 primers classificats, repartits de la següent manera:
| Posició | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 |
| Punts | 20 | 17 | 15 | 13 | 11 | 10 | 9 | 8 | 7 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |

## Referències

* «FIM Indoor World Championship 2004» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 14 setembre 2011].
* «Indoor Trial World Championship Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2004. Arxivat de l'original el 9 de març 2012. [Consulta: 14 setembre 2011].
# Coriaria

Coriaria és un gènere de plantes amb flor de l'ordre de les cucurbitals. És l'únic gènere dins la família de les coriariàcies (Coriariaceae).

## Característiques

La taxonomia és molt discutida, car tant la família com el gènere són molt peculiars i difícils de relacionar. Les seves flors es consideren de morfologia única.
Està format per unes 30 espècies de mates, arbusts i petits arbres.
La seva distribució mundial és ampla però molt disjunta (la més extrema entre totes les plantes), ja que es troba en la regió mediterrània, sud i est d'Asia, Nova Zelanda, illes de l'oceà Pacífic, Amèrica central i Amèrica del sud.
A la península Ibèrica i els Països Catalans l'única spècie autòctona present és el roldor (Coriaria myrtifolia)
Les espècies de Nova Zelanda es coneixen amb el nom maorí de Tutu

## Descripció del gènere

Plantes perennes de fulles simples de 2 a 9 cm, sense estípules, de distribució oposada o en verticils. Flors en raïm, petites i verdoses amb cinc pètals. Fruit en drupa normalment negre i ocasionalment groc o vermell. En moltes espècies és tòxic i pot ser mortal (Roldor) en altres (com C. Thymifolia) és al·lucinogen i només és comestible en l'espècie C. terminalis.
Fixen el nitrogen atmosfèric amb bacteris situats a les arrels que poden fer nodulacions o ser interns (endòfits). Acostumen a créixer vigorosament en terrenys alterats pel foc o per l'erosió o altres factors.

## Taxonomia

N'hi ha unes 30 espècies, incloent:
* Coriaria angustissima
* Coriaria arborea
* Coriaria japonica
* Coriaria kingiana
* Coriaria lurida
* Coriaria microphylla
* Coriaria myrtifolia - roldor
* Coriaria napalensis
* Coriaria plumosa
* Coriaria pteridoides
* Coriaria ruscifolia
* Coriaria sarmentosa
* Coriaria sinica
* Coriaria terminalis
* Coriaria thymifolia

## Enllaços externs

* Fotos de Coriaria ruscifolia
# Grup de l'Arc de Sant Martí

El Grup de l'Arc de Sant Martí (RBW en anglès) va ser un grup del Parlament Europeu de caràcter ecologista i regionalista, predecessor de l'actual Verds/ALE.
Es va formar al 1984 per a la segona legislatura oficialment com a Arc de Sant Martí: Federació dels Enllaços Europeus Alternatius Verds, Agalev-Ecolo, el Moviment Popular Danès contra la Pertinença a la Comunitat Europea i l'Aliança Lliure Europea, al Parlament Europeu. El grup estava integrat per 20 eurodiputats de partits membres dels Verds Europeus, de l'Aliança Lliure Europea i d'altres sense afiliació internacional.
Al 1989, per a la 3a legislatura, l'Arc de Sant Martí es va dividir en dos grups, els Verds van formar El Grup Verd al Parlament Europeu, mentre que l'ALE va romandre al Grup de l'Arc de Sant Martí en el Parlament Europeu, amb el major pes en eurodiputats de la seva història fins a data d'avui. A les següents eleccions van perdre bona part de la seva representació, passant de tretze eurodiputats a només sis, veient-se obligats a entrar en el nou grup liderat pel PRG francès anomenat Aliança Radical Europea. Finalment, al 1999 verds i regionalistes van tornar a unificar-se en l'actual Verds/ALE.

## Partits membres
### 2a Legislatura (1984-1989)

| Estat | Partit | Partit Europeu | Eurodiputats |
| Alemanya | Els Verds | EGP | 7 / 81 |
| Bèlgica | Unió del Poble | ALE | 2 / 24 |
| Bèlgica | Agalev | EGP | 1 / 24 |
| Bèlgica | Ecolo | EGP | 1 / 24 |
| Dinamarca | Moviment Popular Contra la UE | | 4 / 16 |
| Itàlia | Partit d'Unitat Proletària (dins el PCI) | | 1 / 81 |
| Itàlia | Democràcia Proletària | | 1 / 81 |
| Itàlia | Partit Sard d'Acció (dins FED) | ALE | 1 / 81 |
| Països Baixos | Acord Verd Progressista | | 2 / 25 |

### 3a Legislatura (1989-1994)

| Estat | Partit | Partit Europeu | Eurodiputats |
| Bèlgica | Unió del Poble | ALE | 1 / 24 |
| Dinamarca | Moviment Popular Contra la UE | | 4 / 16 |
| Itàlia | Lliga Llombarda | | 2 / 81 |
| Itàlia | Partit Sard d'Acció (dins FED) | ALE | 1 / 81 |
| França | Unió del Poble Cors (dins LV) | ALE | 1 / 81 |
| Espanya | Eusko Alkartasuna (dins PEP) | ALE | 1 / 60 |
| Espanya | Partit Andalusista | ALE | 1 / 60 |
| Regne Unit | Partit Nacional Escocès | ALE | 1 / 81 |
| Irlanda | Independent Fianna Fáil | ALE | 1 / 15 |

## Resultats electorals

| Any | Escons | +/- |
| 1984 | 20 / 434 | Nou |
| 1989 | 13 / 518 | 7 |

## Referències

* 1 2 «Groupe Arc-en-ciel (ARC) — Europe Politique». [Consulta: 5 juliol 2024].
* ↑ {{{títol}}}. 2a edició. títol=Britain in the European Union today|editorial=Manchester Univ. Press|data=2001|lloc=Manchester|isbn=978-0-7190-5791-5|nom=Colin|cognom=Pilkington}}
* ↑ «Our Group» (en anglès). [Consulta: 5 juliol 2024].
# Grup de l'euxenita

El grup de l'euxenita és un grup de minerals format per set minerals òxids: euxenita-(Y), fersmita, itrocrasita-(Y), kobeïta-(Y), loranskita-(Y), tanteuxenita-(Y) i uranopolicrasa.
Les espècies d'aquest grup majoritàriament cristal·litzen en el sistema ortoròmbic, excepte la kobeïta-(Y) que ho fa en el sistema isomètric, la loranskita-(Y), un mineral deficientment definit del qual no ha pogut ser determinada la seva cristal·lització, i la itrocrasita-(Y), un altre mineral pobrament caracteritzat, també sovint metamictzat i que podria ser idèntic a l'euxenita-(Y), que es troba de manera amorfa.
| Espècie | Fórmula |
| Euxenita-(Y) | (Y,Ca,Ce,U,Th)(Nb,Ta,Ti)₂O₆ |
| Fersmita | (Ca,Ce,Na)(Nb,Ta,Ti)₂(O,OH,F)₆ |
| Itrocrasita-(Y) | (Y,Th,Ca,U)(Ti,Fe)₂(O,OH)₆ |
| Kobeïta-(Y) | (Y,U)(Ti,Nb)₂(O,OH)₆ |
| Loranskita-(Y) | (Y,Ce,Ca)ZrTaO₆ |
| Tanteuxenita-(Y) | Y(Ta,Nb,Ti)₂(O,OH)₆ |
| Uranopolicrasa | (U⁴⁺,Y)(Ti,Nb)₂O₆ |

## Referències

* ↑ «Euxenite Group». Mindat. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ «Loranskite-(Y)». Mindat. [Consulta: 29 agost 2024].
* ↑ «Yttrocrasite-(Y)». Mindat. [Consulta: 29 agost 2024].
# Esquellot

L'esquellot és un instrument que es pot afegir al set de la bateria, inspirat en l'esquella que duen els animals de pastura. De fet, aquest instrument té la mateixa configuració, forma, construcció, material, i timbre que la mateixa esquella, i es fabrica en diverses notes. La diferència es troba en l'habilitació d'aquest estri pecuari per tal de ser utilitzat en la música.
L'esquellot situat en una bateria, es toca amb les mateixes baquetes, aplicant cops secs, per tal de buscar un so contundent i clar. S'acostuma a ancorar sobre un ferro ja existent de la bateria, és a dir, no s'ancora independentment, sinó que es munta sobre un suport usat per a un altre component del set de bateria. Per exemple hom pot situar l'esquellot agafat amb una clau i un suport de ferro sobre un altre suport girafa o de peu, el qual, al seu torn, és utilitzat per aguantar els plats; com un ride, un crash o un xina, de manera que s'aconsegueix estalviar espai i suports.
L'esquellot és molt usat en estils africans i llatinoamericans. Són la base de les càscares i les claves, a partir de la qual deriva una enorme varietat d'estils i patrons musicals com la Rumba, el songo, el son o la bossa nova.

## Referències

* ↑ Aviñoa, Xosé. Història de la música catalana, valenciana i balear: Cronologia universal. Edicions 62, 1999, p. 212. ISBN 9788429754780.
* ↑ Strain, James A. A Dictionary for the Modern Percussionist and Drummer (en anglès). Rowman & Littlefield, 2017, p. 215. ISBN 9780810886933.
# Grècia al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Grècia va ser un dels països fundadors que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2003.
Grècia hi ha enviat 6 cançons des del seu inici fins a la seva retirada. Hi va debutar l'any 2003, i va decidir no participar-hi a partir de l'any 2009 a causa de la baixa audiència i de la crisi econòmica.

## Història

Grècia va optar per ser una de les 16 nacions a participar en l'edició inaugural del Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior, i va participar en sis concursos consecutius. El 2008 va marcar la seva última aparició, amb l'emissora que va anunciar que els índexs de televisió relativament baixos del concurs i una objecció a l'ús de nens van tenir un paper important. Hellenic Broadcasting Corporation (ERT) va decidir oficialment no participar en un comunicat de premsa d'abril de 2009 citant la crisi econòmica de l'època com un factor addicional.
El gener de 2014 es va informar que NERIT estava interessada a participar-hi, prenent el relleu de la desapareguda emissora ERT. No obstant això, més tard es va confirmar que continuarien amb la seva absència de la competició. El juny de 2020, es va informar que l'emissora grega ERT estava considerant seriosament tornar al concurs el 2020. Tanmateix, setmanes més tard, es va revelar que l'emissora havia decidit no tornar al concurs el 2020.

## Participacions

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2003 | Copenhaguen | Nicolas Ganopoulos | «Fili gia panta» | 8 | 53 |
| 2004 | Lillehammer | Secret Band | «O palios mou eaftos» | 9 | 48 |
| 2005 | Hasselt | Aleksandros & Kalli | «Tora ine i sira mas» | 6 | 88 |
| 2006 | Bucarest | Chloe Sofia Boleti | «Den peirazei» | 13 | 35 |
| 2007 | Rotterdam | Made In Greece | «Kapou mperdeftika» | 17 | 14 |
| 2008 | Limassol | Nikki Yannouchu | «Kapoia nychta» | 14 | 19 |
| No hi va participar entre 2009 i 2024 ||||||

## Referències

* ↑ http://translate.googleusercontent.com/translate_c?hl=ca&rurl=translate.google.cat&sl=en&tl=es&u=http://www.oikotimes.com/v2/index.php%3Ffile%3Darticles%26id%3D5607&usg=ALkJrhhS-4CwZpxZ3o4kuxYLp_0GWoCg1Q
# Hampden Park

El Hampden Park és un estadi multiesportiu, situat a la ciutat de Glasgow, a Escòcia. Té una capacitat per a aproximadament 55.000 persones i és l'estadi oficial de la selecció escocesa de futbol i de rugbi.
Aquest estadi fou una de les seus dels Jocs Olímpics Londres 2012 en les competicions de futbol. Dos anys després va ser l'estadi principal dels Jocs de la Commonwealth 2014, on es van disputar les competicions atletisme.

## Història

Per altra banda, aquest estadi, va ser inaugurat el 31 d'octubre de 1903. I va ser reinaugurat el 1999, quan va ser remodelat i es va col·locar la seva gran coberta.

## Enllaços externs

* Pàgina del Hampden Park (anglès)
# Gu Jun

    En aquest nom xinès, el cognom és Gu.
Gu Jun (en xinès tradicional: 顾俊; en xinès simplificat: 顧俊; en pinyin: Gù Jùn) (Wuxi, República Popular de la Xina 1975) és una jugadora de bàdminton xinesa, ja retirada, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 3 de gener de 1975 a la ciutat de Wuxi, població situada a la província de Jiangsu.

## Carrera esportiva

Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina de dobles fent parella amb Ge Fei, un títol que revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat dues medalles d'or en el Campionat del Món de bàdminton, quatre medalles en el Campionat d'Àsia, totes elles d'or, i quatre medalles en els Jocs Asiàtics, dues d'or i dues de bronze.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Gu Jun». [Consulta: 8 març 2025].
* ↑ «GU Jun | Profile». [Consulta: 8 març 2025].