# N

La N és la catorzena lletra de l'alfabet català i onzena de les consonants. El seu nom és ena, en o ene. Juntament amb la i grega forma el dígraf que és anomenat enye al País Valencià. Probablement prové de la lletra Nûn de l'alfabet semític que representaria una serp i on ja tindria el valor de /n/ que heretaria el grec, l'etrusc i finalment el llatí.

## Fonètica

En català representa la nasal alveolar sonora de l'alfabet fonètic internacional /n/ en posició inicial (nap) o intervocàlica (cana), i dental, labiodental, alveolar, palatal (enllestir), o velar (cinc) depenent del punt d'articulació de la següent consonant a la qual assimila.

## Significats de la N

* Bioquímica: en majúscula símbol de l'asparagina.
* Cronologia: Indica el mes de novembre
* Física: en minúscula símbol de la variable del nombre de mols. També indica els neutrons
* Lingüística: és l'abreviatura de nom o de nucli
* Matemàtiques: és l'abreviatura de nombre (també amb la variant nº). En minúscula representa un nombre natural, i el símbol del conjunt dels nombres naturals, $\mathbb {N}$, és una N majúscula estilitzada.
* Química: en majúscula símbol de l'element químic nitrogen.
* SI:
** En minúscula símbol del prefix nano.
** En majúscula símbol de la unitat derivada del SI anomenada newton (el nom de la unitat s'escriu en minúscules).
* Símbols: Indica el nord. També és part del logotip de Nintendo per als videojocs
* Vehicles: Indica que un vehicle ve de Noruega. També indica carretera nacional

## Usos gramaticals

La n a final de paraula apareix en diferents llengües, amb significats molt diferents, també:
* En esperanto, indica l'acusatiu, que és l'únic cas que es declina en aquesta lengua.
* En basc:
** En els verbs, totes les formes en passat acaben en n.
** Sola, és suficient per declinar alguns noms propis en el cas inesiu (cas "non"), que indica llocs. Per exemple: Bilbo: Bilbao > Bilbon: a Bilbao. Aquest cas acaba en n per tots els substantius, i també hi acaben els casos genitiu ("noren") i sociatiu (norekin).
* En algunes llengües romàniques (entre elles el català, el castellà i l'occità) acaben en n les formes personals dels verbs que corresponen a la tercera persona del plural (són, cantaven, escoltarien, portin...).
* En alemany trobem n final:
** En tots els verbs en infinitiu, i en algunes formes personals que tenen la mateixa forma que l'infinitiu.
** En les situacions en què el cas acusatiu es marca, es fa amb una n al final.
** En alemany no hi ha una regla universal per la formació dels plurals, però molts substantius formen el plural afegint una n (Kartoffel (patata) > Kartoffeln (patates)).

## Símbols derivats o relacionats

| Caràcter | Descripció | Unicode (maj./min.) | Html (maj./min.) | Notes d'ús |
| Ñ | N amb titlla | U+00D1 U+00F1 | &Ntilde; &ntilde; | castellà |
| Ń | N amb accent agut | U+0143 U+0144 | | |
| Ň | N amb anticircumflex | U+0147 U+0148 | | txec |
| Ņ | N amb ogonek | U+0145 U+0146 | | alfabet letó |
| Ŋ | eng | U+014A U+014B | | lapó, AFI |
| Ṅ | N amb punt superior | U+1E44 U+1E45 | | |
| Ṇ | N amb punt inferior | U+1E46 U+1E47 | | |
| ŉ | n minúscula amb apòstrof davant | U+0149 | | afrikaans |

## Referències

* ↑ «"Ena" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ «"Ena", segons el DIEC2». Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 13 març 2023].
* ↑ «"En" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ «"Ene" segons l'AVL». Acadèmia Valenciana de la Llengua. [Consulta: 25 setembre 2018].
* ↑ Francesc Ferrer Pastor, Diccionari valencià escolar, Sotaia Llibres s.a., 1987
Viccionari