OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Reconstrucció (Estats Units)

La Reconstrucció fou el període que seguí la Guerra Civil dels Estats Units i durant el qual els estats meridionals, que s'havien adherit a la derrotada Confederació, foren reintegrats a la Unió. La devastadora invasió unionista del sud, els atacs a objectius civils i la destrucció d'infraestructures, juntament amb la política econòmica que es va implementar al territori dels vençuts després de la guerra, van causar el sorgiment d'una amarga rancúnia de molts sudistes contra el govern federal.
Abraham Lincoln presentà un pla de reconstrucció, però l'immens cost humà de la guerra i els canvis socials que provocà van portar el Congrés dels Estats Units a admetre de nou els estats secessionistes sense imposar-los condicions, com ara la garantia de la llibertat dels negres alliberats. Tanmateix, s'aprovaren lleis per reintegrar els estats del sud: el Civil Right Acts, Reconstruction Acts i algunes esmenes.
Durant la Reconstrucció, el Partit Republicà prengué el control del govern dels estats meridionals als rebels demòcrates i arribaren a un acord sobre els requeriments per la readmissió.
Tots els estats del sud foren readmesos el 1870, però la Reconstrucció continuà fins al 1877, quan les eleccions presidencial del 1876 veieren Rutherford B. Hayes, que tenia el suport dels estats del nord, superar el seu adversari Samuel J. Tilden. Alguns historiadors afirmen que les eleccions foren guanyades per Hayes a canvi de la fi de la Reconstrucció: aquesta teoria defineix el resultat electoral com el compromís del 1877. No tots els historiadors estan d'acord amb aquesta interpretació; en qualsevol cas, es considera que aquesta data marca la fi de la Reconstrucció, car els blancs del nord havien perdut interès a intentar protegir els negres del sud dels sudistes blancs.
La fi de la Reconstrucció marcà la fi del breu període de drets i llibertats civils pels afroamericans del sud, que és on en vivia la majoria. El sud creà una societat segregacionista per mitjà de les "lleis Jim Crow" i on els membres de l'elit blanca sudista (anomenats "Redeemers") o "Bourbon Democrats") prengueren clarament el control mitjançant un sistema gairebé de partit únic, centrat al voltant de la influència dominant exercida pel Partit Demòcrata sobre la política local, un sistema que seria anomenat "The Solid South". A més, les masses de gent i a vegades fins i tot les autoritats blanques del sud començaren a practicar linxaments com a eina de terror, per tal de mantenir la població negra sota control i lluny del vot o, en qualsevol cas, d'exercir els seus drets.
# 76 aC

L'any 76 aC va ser un any del calendari romà prejulià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat d'Octavi i Curió (o, més rarament, any 678 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «76 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Judea

* Salomé Alexandra es converteix en reina de Judea, després de la mort d'Alexandre Janeu.

### República Romana

* Gneu Octavi i Gai Escriboni Curió són elegits cònsols.
* Luci Sicini, tribú de la plebs, és el primer magistrat romà que s'atreveix a atacar les lleis de Sul·la que privaven als tribuns de la plebs del seu antic poder. Atacar també als caps aristocràtics i especialment al cònsol Gai Escriboni Curió.

### Hispània

* Pompeu Magne nomenat procònsol, segueix la guerra contra Quint Sertori a Hispània. Sertori havia derrotat diverses vegades a Quint Cecili Metel Pius. En 40 dies fa els preparatius i sortirà de la península Itàlica amb 30.000 homes a peu i 1000 cavallers a inicis d'aquest any. Pel camí construeix una via militar als Alps Cottis. Desembarca al sud i avança per la costa, sense trobar resistència. Pompeu funda, a l'avui anomenat pla de Girona, l'oppidum de Gerunda, l'actual Girona, sobre la Via Heraclea per defensar-la, ja que és l'única calçada que comunica el nord-est peninsular amb la Gàl·lia i Roma. La ciutat de Laurona (actual Llíria), prop de València, amenaçada per Sertori, es declara al seu favor, però es presenta Sertori i el fa recular.

## Naixements

* Gai Asini Pol·lió, poeta, oador i historiador.

## Necrològiques

* Alexandre Janeu, rei de Judea.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos: nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Atkinson, Kenneth. Queen Salome : Jerusalem's warrior monarch of the first century B.C.E.. Jefferson, N.C.: McFarland & Co., 2012, p. 12. ISBN 9780786470020.
* 1 2 Sal·lusti. Historiae III, 22
* ↑ Ciceró. Brutus, 60
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pompeu, XVII, 13
* ↑ Scullard, H. H. From the Gracchi to Nero: a history of Rome from 133 B.C. to A.D. 68. Londres: Methuen, 1970, p. 91. ISBN 9780416077506.
* ↑ Smith, William (ed.). «Pollio, Asinius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 5 febrer 2025].
* ↑ Wishton, William (tr. i ed.). The Complete Works of Flavius-Josephus the Celebrated Jewish Historian. Chicago: Donohue, Denneberry & Co., 1895, p. 334.
# Wheatcroft (Kentucky)

Wheatcroft és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 173 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wheatcroft tenia 173 habitants, 68 habitatges, i 49 famílies. La densitat de població era de 267,2 habitants/km².
Dels 68 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 14,7% dones solteres, i en un 26,5% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 25,4% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.917 $ i la renda mediana per família de 29.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.000 $ mentre que les dones 23.125 $. La renda per capita de la població era de 12.643 $. Entorn del 17% de les famílies i el 18,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wheatcroft». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wheatcroft». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bulbul ullvermell africà

El bulbul ullvermell africà (Pycnonotus nigricans) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Angola, Botswana, Lesotho, Namíbia, Sud-àfrica, Zàmbia i Zimbàbue. Els seus hàbitats principals són la sabana seca, els matollars secs tropicals i subtropicals, les zones riberenques i els jardins rurals. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul ullvermell africà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 621. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Black-fronted Bulbul. Pycnonotus nigricans» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Elvin Josué Canales Escoto

Elvin Josué Canales Escoto (Distrito Central, 5 de setembre de 2001) és un corredor de mitja distància catalano-hondureny.

## Biografia

Nascut a Hondures, els seus pares tenien 17 anys quan ell va néixer. La seva mare treballa com a cuidadora i el seu pare és paleta. Quan tenia tres anys es va traslladar a viure a Girona amb la seva família.

## Trajectòria

L'any 2017 va guanyar el Campionat d'Espanya sub-18 a Getafe tant en la prova de 400 com en la de 800 metres.
En representació d'Hondures va guanyar l'or en els 800 metres i 1500 metres als Campionats Centreamericans d'Atletisme de 2020 a Costa Rica.
El juny de 2024, va córrer 1:44.49 a Guadalajara per complir l'estàndard mínim per als Jocs Olímpics. Aquell mateix mes va rebre l'autorització per representar Espanya. En la seva primera cursa com a espanyol va quedar segon en els 800 metres al Campionat d'Espanya d'Atletisme a La Nucia. Posteriorment va ser seleccionat per als Jocs Olímpics de París de 2024, esdevenint un dels esportistes dels Països Catalans als Jocs Olímpics d'Estiu de 2024. Va ser eliminat en la cursa de repesca dels 800 m.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| 800m llisos | 1:44.49 NR | Guadalajara | 23 de juny de 2024 |
| 4x400m relleus | 3:13.90 | València | 6 de maig de 2023 |

## Referències

* ↑ «Elvin Josue Canales». World Athletics. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Riquelme, Gerardo. «Josué Canales, the triumph of the working class». Marca, 30-06-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ «Elvin Josué Canales and Bianca Acosta receive authorization to represent Spain». Mundo Deportivo, 28-06-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ «Central American Championships - 800 metres». World Athletics, 28-12-2020. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ «Central American Championships 1500 metres». World Athletics, 28-12-2020. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ «Meeting Guadalajara Atletismo Puma». World Athletics, 23-06-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Perez, Ismael. «Elvin Josué Canales has passed the Olympic minimum in 800m at the age of 22 and is waiting for permission: "He is a sprinter"». Runners World, 24-06-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Varona, Alfredo. «Elvin Josué Canales' masterpiece». Sport.es, 07-07-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ «Spanish Championships». World Athletics, 28-06-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Garcia, Alvaro. «Mohamed Attaoui dominates in a historic 800m final; Elvin Josué Canales and Adrián Ben round out the podium». Runners world, 30-06-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Molteni, Guido. «SPAIN ANNOUNCES 57 ATHLETES SHORTLISTED FOR PARIS 2024 ATHLETICS». Olympics.com, 03-07-2024. [Consulta: 27 juliol 2024].
* ↑ Fosbury, Redacció. «Esportistes dels Països Catalans als Jocs Olímpics de París 2024», 24-07-2024. [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ «Men's 800m Repechage Round Results» (en anglès). COI, 08-08-2024. [Consulta: 9 agost 2024].
# Centrolew

Centrolew (polonès Centreesquerra) fou una coalició política polonesa creada després de les eleccions de 1928 formada pel Partit Popular Polonès-Piast, el Partit Camperol Polonès, el Partit Popular Polonès-Wyzwolenie, el Partit Socialista Polonès, la Narodowa Partia Robotnicza i el Partit Polonès Demòcratacristià, per tal de presentar una alternativa i oposar-se a Józef Piłsudski i el seu govern del Sanacja.
Quan es convocaren les eleccions parlamentàries poloneses de 1930 foren sotmesos a una intensa repressió i persecució polítiques que culminaren en els judicis de Brest el 1932, en el qual un dels seus caps, Wincenty Witos, fou condemnat a tres anys de presó. La coalició va perdre les eleccions i el 1931 es va dissoldre enmig de disputes internes.

## Composició

| Partit | Líder | Ideologia | Posició | Diputats |
| Partit Socialista Polonès | Mieczysław Niedziałkowski | Socialdemocràcia | Esquerra | 23 / 444 |
| Partit Camperol | Jan Dąbski | Agrarisme | Esquerra | 18 / 444 |
| Partit Popular Polonès-Piast | Wincenty Witos | Agrarisme | Centreesquerra | 15 / 444 |
| Partit Popular Polonès-Wyzwolenie | Maksymilian Malinowski | Agrarisme | Centreesquerra | 15 / 444 |
| Partit Nacional dels Treballadors | Karol Popiel | Solidarisme | Centre | 8 / 444 |

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 1930 | 1,965,864 | 17.35 | 79 / 444 | Nou |
# 78 aC

L'any 78 aC va ser un any del calendari romà prejulià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat de Lèpid i Catul (o, més rarament, any 676 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «78 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Il·líria

* Gai Cosconi és enviat a Il·líria, que s'havia revoltat, amb títol de procònsol i conquereix part de Dalmàcia, ocupant Salona.

### República Romana

* Marc Emili Lèpid i Quint Lutaci Catul són elegits cònsols.
* Emili Lèpid surt elegit amb el suport de Gneu Pompeu, que volia pel càrrec algú oposat a Sul·la. Sul·la adverteix a Pompeu que no convé reforçar a qui pot ser en el futur el seu rival.
* Els dos cònsols continuen la construcció del Tabulàrium, un arxiu i edifici d'oficines que havia iniciat Sul·la.
* Sul·la mor durant la primera part d'aquest consolat, i Lèpid decideix abolir les seves lleis aristocràtiques. Però les colònies militars de Sul·la impedeixen el canvi. Lèpid demana ajuda a Pompeu i intenta evitar el funeral de Sul·la al Camp de Mart, però Pompeu no li dona suport. Proposa diverses lleis per abolir les Leges Corneliae de Sul·la, de les que no se sap el contingut sinó algunes línies mestres: retorn dels exiliats i restauració les propietats confiscades. El seu col·lega Catul s'oposa a aquestes mesures i aconsegueix el veto d'un tribú a aquestes normes.

### Hispània

* Continua la guerra de Sertori. Luci Manili, procònsol de la Gàl·lia Narbonense, marxa cap a Hispània amb tres legions i 1.500 cavallers, per ajudar a Quint Cecili Metel Pius. Luci Hirtuleu, qüestor i legat de Sertori, el derrota en una batalla i amb prou feines, Manili pot escapar i refugiar-se a Ilerda.

## Naixements

* Jing Fang, matemàtic, musicòleg i poeta xinès.

## Necrològiques

* Luci Corneli Sul·la, dictador romà.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos: nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Eutropi. Breviarium ab Urbe condita, VI, 4
* 1 2 Smith, William (ed.). «Lepidus». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 31 gener 2025].
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Sul·la, XIII, 34
* ↑ Platner, S. B; Thomas Ashby. A Topographical Dictionary of Ancient Rome. Londres: Oxford University Press, 1929, p. 507.
* ↑ Apià, Història de Roma: Guerres Civils I, 105
* ↑ Titus Livi. Epítom, XC
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Sertori, XVI, 12
* ↑ McClain, E; Ming Sui Hung «Chinese Cyclic Tunings in Late Antiquity». Ethnomusicology, 23, 2, 1979, pàg. 208.
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Sulla, XXXV, 37
# Sinosauropteryx

Sinosauropteryx ("llangardaix xinès amb plomes") és un gènere representat per una única espècie de dinosaure teròpode compsognàtid amb plomes, que va viure a mitjans del període Cretaci, fa aproximadament 120 milions d'anys, a l'Aptià, al que avui és Àsia. Va habitar la Xina durant el Cretaci Inferior i probablement va ser un parent proper del Compsognathus. Va ser el primer gènere de dinosaure trobat a la Biota de Jehol a la Província de Liaoning. El fòssil, extremadament ben preservat, mostra que el Sinosauropteryx va estar cobert d'una capa de plomes molt simples. Aquestes plomes consistien d'una estructura ramificada en dos molt simple, similar a les plomes secundàries del modern kiwi. En determinades plomes s'han conservat estructures que indiquen la coloració, fet que fa del Sinosauropteryx el primer dinosaure no avilià del qual s'ha determinat el color. La coloració inclou una cua amb bandes vermelloses i clares. S'ha presentat una interpretació alternativa de les impressions filamentoses com a restes de fibres de col·lagen.

## Referències

* ↑ Ji, Q. and Ji, S. (1996). "On discovery of the earliest bird fossil in China and the origin of birds." Chinese Geology, 10(233): 30-33. (anglès)
# Peresós didàctil comú

El peresós didàctil comú (Choloepus didactylus), també conegut com a peresós de dos dits del sud, és una espècie de peresós de Sud-amèrica, es troba a Veneçuela, les Guaianes i al nord del riu Amazones al Brasil.

## Galeria

* Choelopus didactylus al "Buffalo Zoo"
# Matteo Grattarola

Matteo Grattarola (Bellano, 2 de febrer de 1988) és un pilot de trial italià. N'ha estat Campió d'Europa júnior (2004), dues vegades absolut (2012 i 2018) i dues vegades campió del món en la categoria de Trial2 (2018 i 2020). A banda, ha guanyat nombrosos Campionats d'Itàlia, tant a l'aire lliure com indoor.

## Palmarès

    A 1 de gener de 2025
| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | C. d'Itàlia | C. It. indoor |
| 2004 | Sherco | - | - | - | |
| 2009 | Sherco | - | 10è | 1r | |
| 2010 | Sherco | 10è | - | 1r (Hard trial) | |
| 2011 | Sherco/Gas Gas | 10è | 10è | 1r | 1r |
| 2012 | Gas Gas | 10è | - | 1r | 1r |
| 2013 | Gas Gas | 7è | 6è | 1r | 1r |
| 2014 | Gas Gas | 10è | 9è | 1r | 1r |
| 2015 | Gas Gas | - | - | 1r | 1r |
| 2016 | Gas Gas | 9è | - | 1r | 1r |
| 2017 | Gas Gas | 10è | - | 1r | 1r |
| 2018 | Honda | - | 13è | 1r | 1r |
| 2019 | Honda | - | - | 1r | 1r |
| 2020 | Beta | - | - | 1r | |
| 2021 | Beta | 4t | 5è | 1r | |
| 2022 | Beta | 4t | 4t | 1r | |
| 2023 | Beta | 4t | 8è | 1r | |
| 2024 | Beta | - | 7è | 1r | |
| Total títols | Total títols | 0 | 0 | 18 | 9 |

### Notes

* ↑ Campió d'Europa júnior
* ↑ Campió també de Hard trial
* ↑ Campió d'Europa
* ↑ Campió també de Hard trial
* ↑ Campió de Trial2 i Campió d'Europa
* ↑ Campió de Trial2

## Referències

* ↑ «The rider... Grattarola Matteo» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 14 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa a federmoto Arxivat 2013-02-15 a Wayback Machine. (italià)
* Palmarès de Matteo Grattarola al Campionat del Món de trial júnior (anglès) PDF
* Imatge de Matteo Grattarola el 2008
Campions d'Europa de trial :
1992 - Pons
1993 - Lampkin
1994 - Benítez
1995 - Justribó
1996 - Reyes
1997 - Catllà
1998 - Pascuet
1999 - Alcaraz
2000 - Raga
2001 - Manzano
2002 - Fajardo
2003 - Bou
2004 - Błażusiak
2005 - Morris
2006 - Dabill
2007 - Gibert
2008 - Brown
2009 - Gubian
2010 - Wigg
2011 - Challoner
2012 - Grattarola
2013 - Karlsson
2014 - Kadlec
2015 - Tournour
2016 - Gelabert
2017 - Farré
2018 - Grattarola
2019 - Marcelli
2020
2021 - Haga
2022 - Hemingway
2023 - Gunvaldsen
2024 - Colairo :
# Bulbul verdós capfosc

El bulbul verdós capfosc (Arizelocichla fusciceps) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Moçambic, Tanzània i Zàmbia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els matollars de muntanya tropicals i subtropicals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul verdós capfosc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 613. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Black-browed Mountain Greenbul. Arizelocichla fusciceps» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Ascanio in Alba

Ascanio in Alba, K. 111, és una òpera en dos actes composta per Wolfgang Amadeus Mozart sobre un llibret italià de Giuseppe Parini; fou un encàrrec que motivà el segon viatge a Itàlia de Mozart. S'estrenà al Teatro Regio Ducale de Milà el 17 d'octubre de 1771.
Ascanio in Alba va tenir un èxit tan gran que es va tornar a fer quatre dies més tard, enfosquint l'òpera de Hasse, Ruggiero, però aquest no era envejós i, en comptes d'enfadar-se, va reconèixer en el jove les grans qualitats que demostraria anys després. En dies successius es va seguir representant la cantata, acollida sempre amb gran entusiasme. El llibret de Parini respectava les exigències de l'ocasió: els personatges, en un medi arcàdic, eren la figuració dels personatges que es pretenia homenatjar. Ascani, descendent de Venus, era l'arxiduc Ferran, i Venus, l'emperadriu Maria Teresa. La nimfa Sílvia, descendent d'Hèrcules, era la princesa Beatriu d'Este.

## Argument

La cantata, o serenata teatral, consta de dues parts. A la primera, Venus revela els seus projectes a Ascanio: d'una banda, confiar el regnat de les terres a les quals havia arribat Enees i, per l'altra, casar-la amb la més sàvia de les nimfes, a la que Cupido havia tocat ja amb les seves fletxes. Al principi, Ascanio havia de mantenir oculta la seva identitat, per posar a prova Sílvia. Aquesta es lamenta perquè estima, al mateix temps, el marit que Venus ha triat per a ella i un bell jove que se li ha aparegut; no sabria dir si havia vist aquest jove en cos i ànima o era només una visió. Quan apareix Ascanio i Silvia reconeix en ell el bell jove, la sàvia nimfa fuig, tement trair el seu compromís amb Venus. Apareix llavors la deessa i aclareix l'equívoc. La història acaba en mig de l'alegria i la gratitud generals.

## Referències

* ↑ La Gran Opera. Barcelona: Planeta-De Agostini, 1989. ISBN 84-395-1303-8.
Òperes de Wolfgang Amadeus Mozart :
Die Schuldigkeit des ersten Gebotes (1767)
Apollo et Hyacinthus (1767)
Bastien und Bastienne (1768)
La finta semplice (1769)
Mitridate, re di Ponto (1770)
Ascanio in Alba (1771)
Il sogno di Scipione (1772)
Lucio Silla (1772)
La finta giardiniera (1775)
Il re pastore (1775)
Thamos, König in Ägypten (1779)
Zaide (1780)
Idomeneo (1781)
El rapte en el serrall (1782)
L'oca del Cairo (1783)
Lo sposo deluso (1783)
Der Schauspieldirektor (1786)
Les noces de Fígaro (1786)
Don Giovanni (1787)
Così fan tutte (1790)
La flauta màgica (1791)
La clemenza di Tito (1791) :
# Elvira Bisbe i Vives

Elvira Bisbe i Vives (Barcelona 1961) és una metgessa catalana, primera dona presidenta del Col·legi Oficial de Metges de Barcelona.
Elvira Bisbe va estudiar medicina a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB), on es va llicenciar el 1987 i va especialitzar-se en anestesiologia i reanimació a l'Hospital de l'Esperança de Barcelona. L'any 2025 va doctorar-se a la UAB amb una tesi sobre la Utilitat del ferro endovenós per al tractament de l'anèmia periquirúrgica en cirurgia ortopèdica.
Bisbe treballa a l'Hospital del Mar de Barcelona, on és membre del grup de recerca en medicina perioperatòria. Dedica una part del seu temps a la docència, com a professora agregada de la Facultat de Medicina de la Universitat de Vic.
Des de 2010 ha estat membre de la Junta Govern del Col·legi Oficial de Metges de Barcelona (COMB). Fins a 2014, durant la presidència de Miquel Vilardell, en va ser vocal de la Junta i des de 2014, en les tres juntes que va presidir Jaume Padrós, en va ser vicepresidenta. El 2025 va ser elegida presidenta del COMB, essent la primera dona a presidir aquesta entitat.

## Referències

* 1 2 3 «Una dona presideix per primera vegada el Col·legi de Metges de Barcelona». ARA, 22-02-2025. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ Bisbe Vives, Elvira. Utilitat del ferro endovenós per al tractament de l’anèmia periquirúrgica en cirurgia ortopèdica (Tesi: Doctorat). Universitat Autònoma de Barcelona, 2015-11-06.