OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lilydale

Lilydale és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 552 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lilydale tenia 552 habitants, 338 habitatges, i 154 famílies. La densitat de població era de 292 habitants per km².
Dels 338 habitatges en un 5,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,1% hi vivien parelles casades, en un 3,3% dones solteres, i en un 54,4% no eren unitats familiars. En el 49,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 29,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,25.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 6% tenia menys de 18 anys, un 3,8% entre 18 i 24, un 14,5% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 46,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 62 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 68,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 54.792 $ i la renda mediana per família de 82.001 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.500 $ mentre que les dones 40.815 $. La renda per capita de la població era de 42.724 $. Cap de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lilydale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lilydale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Il fanatico burlato

Il fanatico burlato és una òpera en dos actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Francesco Saverio Zini. S'estrenà al Teatro del Fondo de Nàpols l'11 d'abril de 1787. El 1791 es representà a Mannheim com Der adelssüchtige Bürger.

## Referències

* ↑ «Domenico Cimarosa». [Consulta: 30 desembre 2017].
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Juan Manuel Eguiagaray Ucelay

Juan Manuel Eguiagaray Ucelay (Bilbao, País Basc, 1945), és un polític basc que fou diverses vegades ministre en governs presidits per Felipe González.

## Biografia

Va néixer el 25 de desembre de 1945 a la ciutat de Bilbao. Va estudiar ciències econòmiques a la Universitat de Deusto, i posteriorment va ampliar els seus estudis a la Universitat de Nancy.

## Activitat política

Va ingressar al Partit Socialista d'Euskadi l'any 1977, i el 1979 va esdevenir regidor de la seva ciutat natal. Fou diputat provincial per Biscaia entre 1979 i 1981, així com membre de les Juntes Generals entre les mateixes dates. L'any 1979 va esdevenir membre del Comitè Executiu del Partit Socialista d'Euskadi i el 1980 fou elegit diputat al Parlament Basc, càrrec que va mantenir fins al 1988. Secretari General dels socialistes bascos entre 1985 i 1988, l'any 1990 fou nomenat membre de la Secretaria executiva federal del PSOE.
El setembre de 1988 fou nomenat Delegat del Govern a la Regió de Múrcia, càrrec que ocupà fins al desembre de 1989, quan fou nomenat delegat al País Basc.
El 12 de març de 1991 fou nomenat Ministre d'Administracions Públiques en substitució de Joaquín Almunia Amann, desenvolupant aquest càrrec fins a acabar la legislatura. Posteriorment en la formació d'un nou govern, Felipe González, el nomenà Ministre d'Indústria i Energia. A les eleccions generals de 1996 fou escollit diputat al Congrés per la Regió de Múrcia, i va ser reelegit a les eleccions de l'any 2000.

## Referències

* ↑ «Juan Manuel Eguiagaray Ucelay» (en castellà). Alianza por la Solidaridad. [Consulta: 9 gener 2019].

## Enllaços externs

* (castellà) Informació de Juan Manuel Eguiagaray al Congrés dels Diputats
# Mahtomedi

Mahtomedi és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 7.563 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mahtomedi tenia 7.563 habitants, 2.503 habitatges, i 2.027 famílies. La densitat de població era de 808,9 habitants per km².
Dels 2.503 habitatges en un 51,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,6% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 19% no eren unitats familiars. En el 15,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,6% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 72.215 $ i la renda mediana per família de 81.923 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.656 $ mentre que les dones 36.306 $. La renda per capita de la població era de 28.930 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mahtomedi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mahtomedi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Baya Baye

Baya Baye, nom artístic de Víctor Ballesteros Fernández (Montgat, 1998) és un exviticultor i raper català.
Fill de pare de Badalona i mare de Barcelona, va néixer i es va criar a Montgat. Va començar a interessar-se pel món de la música als catorze anys, inspirant-se en rapers estatunidencs com Bow Wow. La seva primera cançó, «1312», la va publicar l'estiu del 2015 a Youtube en castellà i va participar en diversos micròfons oberts amb el seu grup Entre Barrios. Es va fer conegut el 2019 amb la seva primera cançó completament en català, «La mare kem va parí», que va camí del milió de reproduccions.

## Discografia

* Calers i verí (2020)
* Última verema (2021)
* Sauló (2023)

## Referències

* ↑ https://www.diaridebarcelona.cat/w/el-cam%C3%AD-no-%C3%A9s-senzill-perqu%C3%A8-ens-tanquem-moltes-portes-per-com-som.-tamb%C3%A9-ens-les-tanquen
* ↑ Alcázar, Sergi. «La meva política és anar en contra de la política». El Nacional, 07-01-2021. [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ «BAYA BAYE - "Yo soy unico, a mi me la suda la industria"». [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «1312 - BAYA BAIE (audio vídeo)». [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ «BAYA BAYE - LA MARE KEM VA PARÍ (VIDEOCLIP) // CALERS Y VERÍ THE MIXTAPE». [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ «Els experts - Baya Baye: "M'agraden les veritats a les cançons i també al dia a dia" - 3Cat». CCMA. [Consulta: 27 abril 2024].

## Enllaços externs

* La Sotana #211 amb Baya Baye (2021) a YouTube
* Entrevista a Tapeando (2023) a YouTube
# Bloc de Suport a les Reformes

Bloc no partidista de Suport a les Reformes (polonès Bezpartyjny Blok Wspierania Reform, BBWR) fou una organització oficial (de fet un partit polític) polonesa fundada per a donar suport a la política de l'aleshores president de Polònia Lech Wałęsa a les eleccions parlamentàries poloneses de 1993, en les quals va treure 746.653 vots (el 5,41% dels vots) i 18 escons. Va ser fundada per continuar les tradicions de Józef Piłsudski abans de la guerra amb el seu Bloc no Partidista de Col·laboració amb el Govern (Bezpartyjny Blok Wspólpracy Rządem z), també conegut per l'abreviatura BBWR. Tanmateix, les acusacions a Lech Wałęsa " de tenir aspiracions dictatorials provocaren tensions en el si de la coalició, que al final del mandat s'havia dividit en diversos grups. El 1997 va ingressar en l'Aliança Democràtica de la Dreta.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- |
| 1993 | 746,653 | 5.41 | 16 / 460 | Nou |
| 1997 | Dins del BdP | Dins del BdP | 0 / 460 | 16 |

## Referències

* ↑ Les visions del passat competeixen pels vots a Polònia New York Times, 12 de setembre de 1993
# Changamires

La dinastia dels Changamires fou una dinastia de reis que va governar el regne de Butua.
El poble dels rozwi es van instal·lar al començar el segle xvii a la zona de Butua, un territori dominat pels torwa, els quals tenien lligams amb els karanga (i amb els seus reis, els monomotapa que tenien també origen torwa). Els reis rozwis portaven el nom de Changamire que va passar a la dinastia. Inicialment els changamires van donar suport als karanga contra els portuguesos, però al final del segle xvii Changamire Dombo va atacar el regne del monomotapa; els dos exèrcits es van enfrontar el 1684 i el monomotapa Mukombe fou derrotat decisivament al sud de la seva capital. A la mort del monomotapa Mukombe el 1693 va esclatar una lluita per la successió; Changamire Dombo afavoria a un pretendent i els portuguesos un altre. Dombo va arrasar la ciutat de Dembarare, prop de la capital del monomotapa, i va matar als comerciants portuguesos i a tots els seus parents. El monomotapa va esdevenir un vassall del changamire de Butua. El 1695 Dombo va atacar el regne de Manica (Manika) i després va anar cap a l'est on va destruir la factoria portuguesa de Masikwesi el que li va garantir la completa producció d'or en el territori entre Butua i Manica substituint al monomotapa com a primer regne xona.
El rei vers el 1700 era Negamo. A començaments del segle xix era rei Gumboremvura; del 1828 al 1836 fou rei Chirisamhuru (II) Dhlembevu. El darrer rei efectiu fou Tohwechipi Changamire "Chibamubamu", que va fugir el 1857 i fou capturat el 1866 i el territori va passar a la Companyia Britànica de Sud-àfrica
# Mentor (Minnesota)

Mentor és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 150 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mentor tenia 150 habitants, 82 habitatges, i 45 famílies. La densitat de població era de 30,6 habitants per km².
Dels 82 habitatges en un 17,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,7% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 45,1% no eren unitats familiars. En el 41,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,44.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14% tenia menys de 18 anys, un 4,7% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 30,7% de 45 a 60 i un 26,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.705 $ i la renda mediana per família de 27.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.688 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 12.972 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mentor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mentor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
Viccionari
# Bazhong

Bazhong (xinès: 巴中; pinyin: Bāzhōng; lit. 'centre de Ba') és una ciutat a nivell de prefectura de la província de Sichuan, al nord-est de la República Popular de la Xina. La seva població era de 2.712.894 segons el cens de 2020, dels quals 1.064.766 vivien als districtes urbans de Bazhou i Enyang. Bazhong és una ciutat a nivell de prefectura des del 1993.

## Història

Durant les dinasties Xia i Shang, suposadament era un territori vassall de l'estat de Liang. Al període de Primaveres i Tardors, es deia Bazi (巴子). A les dinasties Qin i Han occidental s'anomenava comtat de Ba (巴郡). A la dinastia Han oriental, al voltant de l'any 100 dC, va passar a ser el comtat de Hanchang (漢昌縣). Cent anys més tard va tornar al comtat de Baxi (巴西). Des d'aleshores, normalment s'ha anomenat comtat de Liang (梁郡) o comtat de Yi (益州).

## Geografia

Bazhong es troba a l'extrem sud de les muntanyes Daba i limita amb la província de Shaanxi al nord, Dazhou a l'est, Nanchong al sud i Guangyuan a l'oest. La seva superfície és de 12.301 quilòmetres quadrats, amb muntanyes que van des dels 208 als 2.507 metres sobre el nivell del mar.

###### Clima

Bazhong té un clima subtropical humit influït pel monsó (Köppen Cwa) que és en gran part suau i humit, amb quatre estacions diferenciades. L'hivern és curt, suau i boirós, amb escasses precipitacions. El gener té una mitjana de 5,8 °C i, tot i que es poden produir gelades, la neu és rara. Els estius són llargs, calorosos i humits, amb temperatures que sovint arriben als 33 °C. La mitjana diària de juliol i agost és d'uns 27 °C, amb l'agost una mica més càlid. La primavera és càlida i les temperatures augmenten ràpidament però de manera inestable, i la calamarsa és freqüent. Les pluges són lleugeres a l'hivern i poden ser abundants a l'estiu, i més del 70% es produeixen entre maig i setembre. La precipitació total anual és de 1.078,8 mm (xifres de l'any 1983). El període anual sense gelades dura entre 260 i 280 dies.

## Subdivisions

Mapa de Bazhong :
| Bazhou Enyang Comtat de Tongjiang Comtat de Nanjiang Comtat de Pingchang ||||||
| Nom | Hanzi | Hanyu Pinyin | Població (2010) | Sup. (km²) | Densitat (/km²) |
| Districte de Bazhou | 巴州区 | Bāzhōu Qū | 1.126.790 | 1.404 | 802 |
| Districte d'Enyang | 恩阳区 | Ēnyáng Qū | 620.000$^{(2013est.)}$ | 1.156 | 536 |
| Comtat de Tongjiang | 通江县 | Tōngjiāng Xiàn | 687.369 | 4.116 | 167 |
| Comtat de Nanjiang | 南江县 | Nánjiāng Xiàn | 606.992 | 3.383 | 179 |
| Comtat de Pingchang | 平昌县 | Píngchāng Xiàn | 862.620 | 2.229 | 387 |

## Referències

* ↑ «China: Administrative Division of Sìchuān / 四川省».
* ↑ «zh:巴中城市介绍» (en xinès simplificat). Weather China. [Consulta: 2 juny 2011].
* ↑ (anglès) Dades climàtiques per 31°N 106°E, Registres meteorològics històrics a Bazhong
# Gaykhatu

Gaykhatu (també Gaikhatu, Гайхату, Гайхалт, que vol dir "sorprenent" del mongol gaikhakh = "ser sorprès") (? - 1295) fou el cinquè kan dels Il-kan de Pèrsia, del 1291 al 1295. El seu nom budista de regnat fou Rinchindorj (en tibetà: Joia preciosa). Era addicte al vi, les dones i a la pederàstia. Tot i que budista no fou hostil a les altres religions i no va aplicar cap sentència de mort.
Era casat amb Padshah Khatun, filla de Kitlugh Turkan (Turkan Khatun) de Kirman, la qual va rebre el títol de Safwad al-dunya wa al-Din (literalment, Puresa del Món Terrenal i de la Fe) després de la deposició de Djalal al-Din Abu l-Muzzafar, senyor dels mongols del sud-est de l'Iran, i és coneguda per haver assassinat la seva fillastra Suyurghatamish, fet que li va costar ser assassinada en revenja per un membre del clan, de nom Khurdudjin, durant el curt regnat de Baydu el 1295.
El seu primer gran càrrec fou governador de l'Àsia Menor on va dilapidar el tresor amb les seves liberalitats especialment a favor dels nestorians.
Quan el general Taachar va assassinar el seu germà Arghun pretenia posar al tron a Baydu, però aquest no va anar al kuriltay i fou escollit Gaykhatu. (22 de juliol de 1291). Es va ocupar de la princesa xinesa-mongol Koekecin que havia arribat al país per casar-se amb Arghun però va arribar després de la seva mort, i Gaykhatu la va casar amb Ghazan, fill d'Arghun. Va fer una devastadora expedició a Anatòlia contra els Ashraf Oghullari i els karamànides (1291_1292).
El 1292 va amenaçar el mameluc al-Ashraf Khalil per la cessió d'Alep (al qual aquest va respondre que atacaria Bagdad) i va fer un atac a l'Àsia Menor però fora d'aquest fet no es va ocupar dels afers de l'estat. Per aturar la ruïna financera de l'estat, el seu ministre de finances (sahib diwan) Sardr al-Din Ahmad ibn Abd al-Razzak Khalidi al-Zandjani (nomenat el 1292) el va aconsellar adoptar paper moneda seguint l'exemple de la Xina, però el paper moneda (els bitllets "xao") era llavors desconegut i fou mal acceptat i es va emetre en quantitat superior a les reserves i l'economia es van enfonsar (tardor del 1294). Els emirs van deixar de donar-li suport, i Baydu es va revoltar a Bagdad. Fou derrotat a Hamadan el 21 de març de 1295 i tres dies després fou fet presoner i executat. Baydu va pujar al tron i el paper moneda fou retirat, però després d'un més de guerra civil el va succeir Ghazan, nebot de Gaykhatu.

## Referències

* Christopher Atwood, The Encyclopedia of Mongolia and the Mongol Empire. Facts on File, Inc., 2004, ISBN 0-8160-4671-9.
* René Grousset, Empire of the Steppes: A History of Central Asia, 1939
* Frédéric Luisetto,, "Arméniens et autres Chrétiens d'Orient sous la domination Mongole", Geuthner, 2007, ISBN 978-2-7053-3791-9
* Peter Jackson, "GAYḴĀTŪ KHAN" a Encyclopaedia Iranica

## Enllaços externs

* Women in power (1250-1300)
# L'imprudente fortunato

L'imprudente fortunato és una òpera en dos actes composta per Domenico Cimarosa. S'estrenà al Teatro Valle de Roma el carnestoltes de 1797.

## Referències

* ↑ Dades a operone
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Microtus ochrogaster

Microtus ochrogaster és una espècie de talpó que es troba a Nord-amèrica (des de les muntanyes Rocoses a l'oest fins a Virgínia Occidental a l'est).

## Referències

* ↑ Microtus ochrogaster (TSN 180312) al web del Sistema Integrat d'Informació Taxonòmica. [Consultat el 21 desembre del 2007]. (anglès)

## Bibliografia

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.

## Enllaços externs

* Fordham et al. (2006). Microtus ochrogaster. Llista Vermella de la UICN, Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2006. Consultat el 30 desembre 2007 (en anglès).
# Enroc

En escacs, l'enroc és un moviment especial de fortificació que el rei té la possibilitat de dur a terme amb una de les dues torres per protegir-se d'atacs enemics.
És l'única jugada en escacs que permet moure dues peces a la vegada i també l'única en què el rei avança dues caselles i la torre salta per damunt del rei per col·locar-se al seu altre costat. Cal remarcar, però, que en un campionat oficial s'ha de moure primer el rei abans que la torre perquè és el rei que té aquesta potestat.

## Tipus d'enroc

Hi ha dos tipus d'enroc:
* L'enroc curt, i més freqüent, en què el rei es mou dues caselles cap al flanc de rei i queda situat a la casella del cavall i la torre a la casella de l'alfil. Se simbolitza 0-0.
* L'enroc llarg en què el rei es mou dues caselles cap al flanc de dama i queda situat a la casella de l'alfil i la torre a la casella de la dama. Se simbolitza 0-0-0.

## Condicions

Perquè es pugui realitzar aquesta jugada cal que es donin una sèrie de condicions:
* No s'ha d'haver mogut encara ni el rei ni la torre.
* No hi ha d'haver cap peça entre el rei i la torre.
* El rei no pot estar en escac.
* No hi ha d'haver cap atac de les peces contràries a les caselles per les quals ha de passar el rei per fer l'enroc o a la casella en què s'ha de situar finalment (perquè això darrer situaria voluntàriament el rei en escac, cosa il·legal).

## Referències

* ↑ «Regles del joc». Federació Catalana d'Escacs. [Consulta: 15 maig 2018].