OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mare Humboldtianum

Mare Humboldtianum (llatí de Mar de Humboldt) és una mar lunar, situada a la vora nord-est de la cara visible de la Lluna, que continua cap a la cara oculta. S'hi troba cap a l'est de la Mare Frigoris. A causa de la seva localització, la seva visibilitat és afectada pel moviment de libració. La regió posseeix una irregularitat gravitacional (mascon).
Les coordenades selenogràfiques del centre del mar són 56,8° N, 81,5° E, té un diàmetre de 273 km, i una àrea de 35.475 km², similar a la superfície de Taiwan. Els seus anells exteriors tenen un diàmetre d'uns 650 km. El cràter Bel'kovich es troba en la porció nord-est del mar.
Va ser nomenat en honor de l'explorador alemany Alexander von Humboldt, en reconeixement de les seves exploracions en terres desconegudes.

## Referències

* 1 2 3 Lunar prospector: Atles Lunar: Mare Humboldtianum Arxivat 2010-05-28 a Wayback Machine. (http://lunar.arc.nasa.gov/science/ Arxivat 2013-04-27 a Wayback Machine.). Revisat el 19/12/2008.
* 1 2 Wood, C.A. (2004) Impact Basin Database Arxivat 2014-08-07 a Wayback Machine.
* ↑ J. L..Whitford-Stark (1982) A Preliminary Analysis of Lunar Extra-Mare Basalts: Distribution, Compositions, Ages, Volumes, and Eruption Styles. The Moon and Planets 26, 323-338. (Taula amb àrees marines lunars) Arxivat 2012-02-22 a Wayback Machine.
* ↑ La superfície de Taiwan és de 35.980 km². CIA (Central Intelligence Agency. «CIA - The World Factbook». Arxivat de l'original el 2013-05-10. [Consulta: 4 juliol 2008].
* ↑ The Moon: Humboldtianum Basin Arxivat 2018-05-30 a Wayback Machine. (http://the-moon.wikispaces.com Arxivat 2019-09-12 a Wayback Machine.)

## Vegeu també

* Llista de mars lunars

## Enllaços externs

* Mare Humboldtianum Gazetteer of Planetary Nomenclature.
* Mare Humboldtianum Digital Lunar Orbiter Photographic Atles of the Moon.
* Mapa LROC
# Domènec Ruiz Devesa

Domènec Miguel Ruiz Devesa (Alacant, 3 de març de 1978) és un consultor, economista i polític del Partit Socialista Obrer Espanyol d'ideologia federalista europea.Consultor del Banc Mundial, va exercir com a secretari general de l'agrupació del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE) a Washington DC. President de la Unió de Europeistes i Federalistes de Madrid (UEF), va ser candidat del PSOE al Senat per Madrid de cara a les eleccions generals de 2015 i 2016, en què va obtenir, respectivament, 580.036 i 617.001 vots. Inclòs com a candidat al número 20 de la llista del PSOE per a les eleccions al Parlament Europeu de 2019 a Espanya, va resultar elegit eurodiputat.

## Referències

* ↑ «Quién soy». [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ «Delegaciones del PSOE y el PP buscan consolidarse en EEUU». Diario Crítico [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ «Los 'Estados Unidos de Europa' piden paso». La Gaceta de la Iberosfera, 12-03-2014. Arxivat de l'original el 2019-06-04 [Consulta: 4 juny 2019].
* ↑ Junta Electoral Central: «Resolución de 26 de enero de 2016, de la Presidencia de la Junta Electoral Central, por la que se publica el resumen de los resultados de las elecciones al Congreso de los Diputados y al Senado convocadas por Real Decreto 977/2015, de 26 de octubre, y celebradas el 20 de diciembre de 2015, conforme a las actas de escrutinio general y de proclamación de electos remitidas por las correspondientes Juntas Electorales Provinciales y por las Juntas Electorales de Ceuta y de Melilla». Boletín Oficial del Estado, 25, 29-01-2016, pàg. 7917-7990. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Junta Electoral Central: «Acuerdo de 20 de julio de 2016, de la Junta Electoral Central, por el que se publica el resumen de los resultados de las elecciones al Congreso de los Diputados y al Senado convocadas por Real Decreto 184/2016, de 3 de mayo, y celebradas el 26 de junio de 2016, conforme a las actas de escrutinio general y de proclamación de electos remitidas por las correspondientes Juntas Electorales Provinciales y por las Juntas Electorales de Ceuta y de Melilla». Boletín Oficial del Estado, 176, 22-07-2016, pàg. 51661-51727. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Junta Electoral Central: «Resolución de 29 de abril de 2019, de la Presidencia de la Junta Electoral Central, de proclamación de candidaturas a las elecciones de diputados al Parlamento Europeo convocadas por Real Decreto 206/2019, de 1 de abril, a celebrar el 26 de mayo de 2019». Boletín Oficial del Estado, 103, 30-04-2019, pàg. 46877. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Poyatos, Pedro G. «Estos son los 54 eurodiputados españoles en Bruselas». La Razón, 30-05-2019 [Consulta: 4 juny 2019].
# Eleccions legislatives russes de 1995

Les Eleccions legislatives russes de 1995 es van celebrar el 17 de desembre per escollir els 450 escons a la Duma Estatal. La llei electoral aprovada per a les eleccions de 1995 va ser similar a les anteriors, amb algunes modificacions que complicaven la participació a forces minoritàries. En primer lloc, per aconseguir un lloc a la votació de representació proporcional, els partits s'havien d'haver registrat al Ministeri de Justícia no més tard de sis mesos abans de les eleccions, i el nombre de signatures que havien de reunir va passar de 100.000 a 200.000. En segon lloc, els vots no vàlids s'han inclòs ara en el càlcul del llindar del 5%. En tercer lloc, a la votació del districte uninominal es van indicar els avals del partit als candidats.

## Resultats

Dels quaranta-tres partits i coalicions que es van presentar a les eleccions, només quatre van superar el llindar del 5% per optar als escons proporcionals, però moltes formacions van aconseguir representació pel mètode uninominal, escalant el llistat de quatre a vint-i-tres més independents.

## Grups parlamentaris formats

| Grup | Grup | Líder | Escons (gener de 1996) |
| Partit Comunista de la Federació Russa | Partit Comunista de la Federació Russa | Gennadi Ziugànov | 139 / 450 |
| Nostra Llar - Rússia | Nostra Llar - Rússia | Sergei Belyaev | 65 / 450 |
| Partit Liberal Democràtic de Rússia | Partit Liberal Democràtic de Rússia | Vladimir Zhirinovsky | 49 / 450 |
| Iàbloko | Iàbloko | Grigory Yavlinsky | 45 / 450 |
| Regions de Rússia (Diputats independents) | Regions de Rússia (Diputats independents) | Oleg Morozov | 44 / 450 |
| Poder Popular | Poder Popular | Nikolai Ryzhkov | 41 / 450 |
| Grup Agrari | Grup Agrari | Nikolay Kharitonov | 35 / 450 |
| Elecció Democràtica de Rússia (no registrat) | Elecció Democràtica de Rússia (no registrat) | Sergey Yushenkov | 6 / 450 |
| Independents | Independents | | 19 / 450 |
| Total | Total | | 450 |

## Referències

* ↑ Elections in Europe: a data handbook. 1. ed. Baden-Baden: Nomos Verl.-Ges, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
* ↑ «1995 Parliamentary elections». [Consulta: 29 setembre 2019].
# Casc (heràldica)

El casc o elm és un element heràldic basat en la peça del mateix nom que protegia el cap en les antigues armadures medievals.
Dur un casc a dalt de l'escut era un privilegi reservat a l'alta noblesa. Alguns cascos venen decorats amb una cimera i amb llambrequins. Tradicionalment els cascos estan presents en determinats escuts de família i en alguns escuts de l'heràldica municipal.
Les personalitats eclesiàstiques, com els bisbes i altres alts càrrecs del catolicisme, feien servir una mitra com a timbre per a llur escut en lloc del casc.

## El casc a l'heràldica catalanoaragonesa

La Cimera Reial del rei Pere el Cerimoniós duu un casc de tipus tancat, amb una obertura allargada molt estreta per als ulls, coronada amb la cimera i la vibra. L'actual escut del País Valencià està basat en l'heràldica del rei Pere el Cerimoniós.
El casc també es troba en l'heràldica d'algunes ciutats, com a l'escut de Barcelona en el segle xvii, coronat per la cimera amb la vibra. El casc va desaparèixer en el segle xviii, i la vibra es va transformar en un ratpenat.
* Un casc barrat com a timbre heràldic
* Un casc tancat amb llambrequins
* Escut antic de Barcelona amb un casc barrat (segle xvii-xviii)
* Escut del País Valencià amb el casc tancat
* Cimera de la Festa de l'Estendard (Mallorca)
* Corona heràldica tridimensional (Blauwbrug, Amsterdam)

## Vegeu també

* Timbre
* Cimera Reial
* Escut de Barcelona
* Mitra
* Casc

## Referències

* ↑ Thomas Woodcock: The Oxford Guide to Heraldry. Nova York: 1988, p. 75.
Viccionari
# Claudio Corti

Claudio Corti (Bèrgam, 1 de març de 1955) és un ciclista italià, ja retirat, que fou professional entre 1978 i 1989.
Excel·lent corredor amateur, el 1977 guanyà el Campionat del món en ruta amateur i el Baby Giro. L'any següent passà a professional, però els seus èxits no foren del mateix nivell. Destaca una segona posició al Mundial de ciclisme de 1984 disputat a Barcelona i el Campionat d'Itàlia en ruta de 1985 i 1986.
Una vegada retirat del ciclisme passà a dirigir diferents equips ciclistes professionals: Château D'Ax (1990), Gatorade-Château D'Ax (1991-1992), Gatorade-Mega Drive (1993), Polti (1994), Saeco (1997-2004), Lampre-Caffita (2005), Barloworld, (2006-2009), i Colombia (2012-2015).

## Palmarès

* 1977 (amateur)
** Campió del món en ruta amateur
** 1r al Girobio
** 1r al Giro del Friuli-Venezia Giulia
** 1r al Trofeo Salvatore Morucci
** 1r al Trofeo Alcide De Gasperi
* 1978
** 1r al Trofeo Branzi
* 1980
** 1r al Giro del Friuli
* 1984
** 1r al Giro del Friuli
** 1r al Circuit de Bergamo
* 1985
** Campió d'Itàlia en ruta (Giro del Veneto)
** 1r al Giro de Romagna
** 1r al Giro dell'Umbria
** 1r al Criterium de Barlassina
* 1986
** Campió d'Itàlia en ruta (Giro de la Toscana)
** 1r al Gran Premi Ciutat de Camaiore
** 1r al Circuito di Lariano
** 1r al Circuito di Grandate
* 1987
** 1r al Giro del Trentino i vencedor d'una etapa
* 1988
** 1r a la Coppa Sabatini

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1978. 30è de la classificació general
* 1979. 28è de la classificació general
* 1980. 34è de la classificació general
* 1981. 67è de la classificació general
* 1982. 60è de la classificació general
* 1983. 109è de la classificació general
* 1984. 97è de la classificació general
* 1985. No surt (17a etapa)
* 1986. 5è de la classificació general
* 1987. No surt (20a etapa)
* 1988. 54è de la classificació general
* 1989. 95è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 1987. Abandona (11a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1985. 54è de la classificació general

## Referències

* ↑ «CORTI Claudio». [Consulta: 5 desembre 2024].
* 1 2 ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Claudio CORTI» (en italià). [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ «CORTI. «VADO A VENDERE IL CICLISMO»» (en italià). [Consulta: 5 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Claudio Corti a sitiodeciclismo.net
# Pla galàctic

En astronomia, el pla galàctic és el pla situat al mig de la zona anomenada disc de la galàxia, on es troba la major part de les estrelles d'una galàxia, com el cas de les galàxies espirals. Aquest pla passa pel centre de massa de la galàxia. En traçar una perpendicular a aquest pla ens donaria dos pols, el nord i el sud.
En el cas de la Via Làctia els pols serien:
* El pol nord galàctic correspon a la direcció de la constel·lació de la Cabellera de Berenice, prop de l'estrella α Bootis (Arcturus) ;
* El pol sud galàctic correspon a la direcció de la constel·lació de l'Escultor.
# Eurició (fill d'Àctor)

Segons la mitologia grega, Eurició (en grec antic Εὐρυτίων) va ser un heroi, fill d'Àctor, rei de Ftia.
Va acollir Peleu que es refugià en la seva cort i el purificà per la mort de Focos. Li donà en matrimoni la seua filla Antígona i una tercera part del seu regne.
Durant la cacera del senglar de Calidó, Peleu matà accidentalment el seu sogre. Com a conseqüència d'aquesta mort, Peleu va haver de buscar refugi a la cort del rei Acastos, a Iolcos.

## Referències

* ↑ Hard, Robin. The Routledge Handbook of Greek Mythology (en anglès). Routledge, 2004, p.533. ISBN 0415186366.
* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 185. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 88. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Maria Rosa Virós i Galtier

Maria Rosa Virós i Galtier (Barcelona, 1935 - ibid., 15 de maig de 2010) fou una advocada catalana, doctora en Dret per la Universitat de Barcelona i catedràtica de Ciències Polítiques i de l'Administració a la Universitat Pompeu Fabra, de la qual fou rectora del 2001 al 2005. Fou la primera dona que arribà al Rectorat d'una universitat catalana.

## Trajectòria

Va estudiar Dret, seguint la vocació del seu pare, que era jurista i advocat; a la facultat va conèixer Josep Antoni González i Casanova, en una època en què l'oposició antifranquista es forjava a les aules universitàries. Des d'aquell moment amdbós van fer de la política un compromís ètic i ciutadà. A la seva càtedra de Teoria de l'Estat de la Facultat de Ciències Econòmiques de la UB va defensar la tesi doctoral sobre el comportament electoral en els municipis de Girona en temps de la Segona República. Durant la Transició va dirigir juntament amb Josep Maria Vallès l'Equip de Sociologia Electoral de la Fundació Jaume Bofill, consolidant així la seva especialització en comportament polític i electoral.
El 2004 va rebre la Medalla President Macià, instituïda el 1938 i que atorga el Govern de la Generalitat en reconeixement de la dedicació, constància i esperit d'iniciativa en la trajectòria professional. El febrer de 2005 va ser designada Vocal del Comitè de Supervisió i Seguiment del Centre d'Estudis i Opinió de la Generalitat de Catalunya.
El novembre del 2005 fou nomenada Presidenta del Consell Econòmic i Social de Barcelona i el 2007 va rebre la Creu de Sant Jordi.
Morí a les 23h del dissabte 15 de maig de 2010 a l'Hospital Clínic de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Es redueixen a un terç les Creus de Sant Jordi del 2007 Arxivat 2017-10-24 a Wayback Machine. a Directe.cat, 13 de juny de 2007
* 1 2 3 4 5 Rosa Virós, la primera rectora de universidad en Cataluña a El País, 17/5/2010 (castellà)
* ↑ Mor Rosa Virós, anterior rectora de la UPF Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., UPF.edu, 16 de maig 2010 (consulta: 19-5-10).

## Enllaços externs

* «Maria Rosa Virós i Galtier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Clement Cheng

Clement Sze-Kit Cheng (鄭思傑) és un guionista, director de cinema i director d'art d'efectes visuals canadenc de Hong Kong.

## Primers anys

Nascut a Hong Kong, Cheng es va traslladar al Canadà amb la seva família quan era nen. El 1997, va tornar a Hong Kong per presenciar la transferència de la seva sobirania a la Xina, i va decidir quedar-se.

## Carrera cinematogràfica

Als 29ns Premis de Cinema de Hong Kong, Cheng i Derek Kwok van guanyar conjuntament el Premi de Cinema de Hong Kong al millor director. Tot i no haver practicat mai personalment cap arts marcials, Cheng va coescriure i codirigir Da lui toi, una pel·lícula d'arts marcials, amb Kwok. Els actors que Cheng i Kwok van triar per a la pel·lícula eren principalment persones que havien actuat al cinema de Hong Kong dels anys 70 i 80. La pel·lícula es va estrenar al Canadà al FanTasia 2010, i Cheng hi va assistir.També va assistir a la premiere al Regne Unit al Terracotta Far East Film Festival de 2011. Quan als 30ns Premis de Cinema de Hong Kong es va anunciar que Gallants havia guanyat el Premi de Cinema de Hong Kong a la millor pel·lícula, Cheng va saltar del seu seient i va començar a abraçar els membres del repartiment de la pel·lícula. Cheng estava a càrrec de la efectes visuals per a la pel·lícula de fantasia contemporània Rest on Your Shoulder i el drama de costums The Great Magician.

## Filmografia

| Title | Release date | Studio | Budget | Box office |
| Da lui toi | June 4, 2010 | Focus Films | ? | $585,848 |

## Referències

* ↑ «導演鄭思傑講電影經：想做就有得做». Hong Kong Economic Journal, 03-04-2014. [Consulta: 8 setembre 2019].
* ↑ Karen Chu «Filmart 2012: Emperor Readies Firefighter Drama». The Hollywood Reporter, 18-03-2012 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ Charles Prémont «Clement Cheng, réalisateur de Gallants, ne connaissait rien au kung-fu» (en francès). Le Lien Multimédia, 12-07-2010 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ Foong Woei Wan «Hong Kong star Andy Lau rescues hit film». The China Post, 19-07-2011 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ Min Lee «Budget HK action-comedy is critical hit». U-T San Diego, 22-02-2011 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ «Asian Programming of Fantasia 2010 in Montreal». Anime News Network, 29-06-2010 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ Craig Skinner «Exclusive Clement Cheng Interview – Part One». Hey U Guys, 21-07-2011 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ «Action comedy 'Gallants' named HK best film». Sify, 19-04-2011 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ Derek Elley «Rest on Your Shoulder». Film Business Asia, 23-06-2011 [Consulta: 25 octubre 2013].
* ↑ Derek Elley «The Great Magician». Film Business Asia, 25-01-2012 [Consulta: 25 octubre 2013].
* 1 2 Elley, Derek. «Gallants». Film Business Asia, 15-05-2010. [Consulta: 2 juliol 2015].
* ↑ «Hong Kong Yearly Box Office». Box Office Mojo. [Consulta: 2 juliol 2015].
# Bandera de Vanuatu

La bandera nacional de Vanuatu va ser adoptada el 13 de febrer de 1980.
Els colors presents a la bandera (vermell, verd, groc i negre) són els propis del Partit Vanua'aku, formació que conduí el procés d'independència l'any 1980. Una comissió parlamentària fou l'encarregada d'aprovar el disseny final a partir de les propostes de diferents artistes del país.
El verd representa la riquesa de l'arxipèlag, el vermell és el símbol de la sang dels homes i dels porcs senglars, i el negre representa als habitants originals de les illes. El Primer Ministre del país sol·licità la inclusió de franges grogues per ressaltar el color negre. Aquestes franges, en forma de Y, representen la llum de l'Evangeli il·luminant la forma que descriu l'arxipèlag sobre les aigües de l'oceà Pacífic (A Vanuatu aproximadament el 90% de la població és cristiana).
L'emblema sobre el triangle negre és l'ullal d'un porc senglar -símbol de la prosperitat que es porta com a penjoll a totes les illes-, dins del qual hi ha dues fulles d'una planta local anomenada namele. Aquestes fulles representen una mostra de pau, i les seves 39 puntes representen als 39 membres de l'Assemblea Legislativa de Vanuatu. Tots dos elements els trobem també a l'escut nacional.

## Altres banderes

* Bandera naval.
# Eleccions legislatives russes de 2011

Les eleccions legislatives russes de 2011 van tenir lloc a la Federació Russa el 4 de desembre de 2011. A la Duma Estatal, la cambra baixa de l'Assemblea Federal de Rússia, hi ha 450 escons. D'acord amb els resultats preliminars, amb el voltant del 95% dels vots escrutats, el partit Rússia Unida va guanyar aquestes eleccions amb un 49,54% dels vots (238 escons), per sota del 64,30% de les eleccions de 2007. El Partit Comunista de la Federació Russa obtingué el 19,16% (92 escons), el Partit Liberal Democràtic de Rússia l'11,66% (56 escons) i Rússia Justa 13,22% (64 escons). Altres partits no van arribar al mínim del 7% de vots per poder obtenir un escó.

## Resultats

Amb el 99,99% dels vots escrutats, Rússia Unida aconsegueix el 49,30% dels vots, el Partit Comunista el 19,20%, Rússia Justa el 13,25% i el Partit Liberal Democràtic el 12%. Els altres partits no aconsegueixen superar la barrera del 7%, ni aconsegueixen el 5%, que els garantiria un escó.
Rússia Unida perd la majoria constitucional que li permetria aprovar lleis constitucionals sense formar coalició amb altres partits.
Iàbloko, en superar el 3% dels vots obté el dret al finançament estatal (20 rubles per vot) i gaudirà d'espai gratuït en la premsa escrita i la televisió de l'Estat a les properes eleccions legislatives del 2016.
Resultats :
| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/- |
| | Rússia Unida | 32.379.135 | 50,10 | 238 / 450 | 77 |
| | Partit Comunista de la Fed. Russa | 12.599.507 | 19,50 | 92 / 450 | 35 |
| | Rússia Justa | 8.695.522 | 13,46 | 64 / 450 | 26 |
| | Partit Liberal Democràtic de Rússia | 7.664.570 | 11,86 | 56 / 450 | 16 |
| | Iàbloko | 2.252.403 | 3,49 | 0 / 450 | = |
| | Patriotes de Rússia | 639.119 | 0,99 | 0 / 450 | = |
| | Causa Justa | 392.806 | 0,61 | 0 / 450 | = |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 64.623.062 | 98,43 | | |
| Vots blancs i nuls | Vots blancs i nuls | 1.033.464 | 1,57 | | |
| Total | Total | 65.656.526 | 100 | 450 | = |
| Abstencions | Abstencions | 43.581.254 | 39,90 | | |
| Inscrits / participació | Inscrits / participació | 109.237.780 | 60,10 | | |

#### Resultats per regió

* Rússia Unida
* PCFR
* Rússia Justa
* LDPR

## Referències

* ↑ «Russian political parties to kick off pre-election debates» (en anglès). RIA Novosti, 08-11-2011. [Consulta: 4 desembre 2011].
* ↑ Предварительные результаты выборов в Госдуму по регионам России
* ↑ Коалиция может понадобиться ЕР для принятия конституционных законов
* ↑ «"Яблоко" получает право на государственное финансирование». Arxivat de l'original el 2012-01-13. [Consulta: 11 maig 2014].
* ↑ Наименование Избирательной комиссии, lloc de la comissió electoral

## Enllaços externs

* FOM
* WCIOM Arxivat 2011-06-28 a Wayback Machine.
# Maria Rosa Congost Colomer

Maria Rosa Congost Colomer, més coneguda com a Rosa Congost és una historiadora catalana. Doctorada en història el 1988 i catedràtica d'Història Econòmica de la Universitat de Girona des de 1995. És autora de nombrosos treballs entorn de la propietat de la terra i les relacions socials agràries a Catalunya. En els darrers anys ha potenciat l'enfocament d'història comparada. El 2014 va rebre un premi ICREA de la Generalitat de Catalunya en reconeixement de la seva tasca de recerca.

## Publicacions

D'entre els seus llibres destaquen Els propietaris i els altres. La regió de Girona, 1768-1862 (Eumo, 1990) i Tierras, leyes, historia. Estudios sobre “la gran obra de la propiedad” (Crítica, 2007). Ha publicat algunes monografies i articles en revistes acadèmiques i ha editat i coordinat algunes obres col·lectives realitzades en el marc del Centre de Recerca d'Història Rural (IRH) de la Universitat de Girona. En paral·lel, ha dedicat una atenció continuada a l'obra de Pierre Vilar, de qui va anotar i preparar l'edició del llibre Pensar històricament. Reflexions i records (1995), i és una de les impulsores de l'Atelier Pierre Vilar.

## Referències

* 1 2 «Rosa Congost». web. Universitat de Girona. Arxivat de l'original el 23 de setembre 2016. [Consulta: 22 setembre 2016].
* ↑ «Los investigadores Rosa Congost y Miquel Costas de la UdG reciben los premios Icrea». [Consulta: 22 setembre 2016].
* ↑ «Rosa Congost». llegirencatala.cat. [Consulta: 22 setembre 2016].
# Acis et Galatée

Acis et Galatée és una òpera de Jean-Baptiste Lully. Jean Galbert de Campistron va escriure el llibret francès basat en la història en Les Metamorfosis d'Ovidi. Es va estrenar al Château d'Anet el 6 de setembre de 1686 i onze dies després a l'Académie Royale de Musique.
Va ser comandada per Louis Joseph de Bourbon-Vendôme, duc de Vendôme, en honor de Lluís de França, el gran delfí. Lully no va treballar amb el col·laborador habitual, Philippe Quinault, perquè aquest havia deixat d'escriure obres teatrals.
A diferència de la majoria de les seves òperes, que es designen tragédies en musique, Lully va anomenar aquesta obra pastorale-héroïque, perquè era un tema pastoral i només contenia tres actes (més un pròleg) comparat amb les altres que en tenien cinc. Altrament, musicalment i dramàticament, és molt semblant a les tragédies de Lully.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants