OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Atac aeri

Un atac aeri és una operació ofensiva executada per aeronaus. Normalment, els duen a terme naus aèries com ara dirigibles, globus aerostàtics, avions de caça, caces bombarders, avions de bombardeig, helicòpters d'atac i vehicles aeris no tripulats.
La definició oficial del terme inclou tots els objectius, fins i tot els blancs aeris enemics, però en l'ús popular es refereix a un atac tàctic a petita escala dirigit a un objectiu terrestre o naval, per oposició a un atac de més intensitat i més abast, com podria ser un bombardeig.
Les armes usades en un atac aeri varien: poden ser canons i metralladores que s'instal·len en aeronaus com també coets i míssils aire-superfície o diversos tipus de bombes aèries, bombes planadores, míssils de creuer, míssils balístics i fins i tot armes d'energia dirigida com ara armes làser.
En el cas del suport aeri proper, els atacs aeris són comunament duts a terme sota el control i la vigilància de militars molt ben entrenats, capaços de coordinar-se amb les tropes terrestres i altament de les tàctiques d'artilleria existents.

## Vegeu també

* Guerra aèria
* Bombardeig estratègic

## Referències

* 1 2 3 4 «air strike». web.archive.org, 04-06-2011. Arxivat de l'original el 2011-06-04. [Consulta: 18 agost 2023].
* 1 2 3 4 «London’s World War I Zeppelin Terror». HISTORY, 01-09-2018. [Consulta: 18 agost 2023].
* 1 2 3 4 «Airstrikes launched amid intelligence gaps». PBS NewsHour, 01-10-2014. [Consulta: 18 agost 2023].
* 1 2 3 «Air Force Law Review». Jefferson D. Reynolds, 2005.
# Ateneu Canetenc

L'Ateneu de Canet és una de les primeres obres de Lluís Domènech i Montaner que va realitzar durant els anys 1885–1887. Des de 1999 és la seu de la biblioteca pública Pare Gual i Pujadas de Canet de Mar. Fou la seu dels liberals de la població, posteriorment va ser Foment Catalanista, Ateneu Obrer i amb el franquisme s'hi va desenvolupar l'obra sindical d'«Educación y Descanso».

## Descripció

L'edifici consta de dues plantes, amb façana a la Riera de Sant Domènec i al carrer Ample. Té una torratxa a la primera planta, sostinguda des de la planta baixa per una columna exempta rematada, al capdamunt, per un llanternó. Un balcó, amb barana de ferro forjat recorre tot l'edifici a nivell del primer pis. A la façana de la Riera de Sant Domènec, el balcó adquireix més importància a l'indret on s'obre una gran vidriera, sobre la qual hom pot veure una gran rosassa.
L'exterior del Casino era decorat amb pintures que representaven motius heràldics, sanefes i referències literàries, així com elements iconogràfics propis del catalanisme. Especialment aquestes darreres foren embreades en moments difícils i presenten un aspecte llastimós.

## Història

Situat al carrer Ample, núm. 2, cantonada amb la Riera de Sant Domènec, el Casino o Ateneu Obrer de Canet de Mar s'ubicava en l'encreuament de les quatre vies més importants de la Vila. «El Casino» va ésser la seu de la Lliga Regionalista i el principal exponent d'una revitalització social,cultural i política que caracteritzà una època Construït per Domènech i Montaner el 1887, fou seu de l'Ateneu Obrer fins al 1939, en què passà a ser-ho d'«Educación y Descanso». Des de l'any 1999 alberga la Biblioteca Pública Pare Gual i Pujadas.
Les germanes Maria i Mariana Bosch van encarregar a Lluís Domènech i Montaner aquest edifici, que va ser el primer que va fer l'arquitecte a Canet. Volien fer una societat recreativa amb el nom d'Ateneu Canetenc que estaria al servei del Partit Liberal en contraposició al Casino Canetenc que era la seu del Partit Conservador.
La Societat Ateneu Canetenc es va dissoldre el 1893 i el 1895 va passar a ser la seu del Foment Catalanista fins al setembre de 1923, moment en què el general Primo de Rivera va fer el cop d'estat. El 1924 ja era l'edifici on es concentrava l'Ateneu Obrer i després de la Guerra Civil espanyola es va convertir en el Centro de Educación y Descanso.
El Casino o Ateneu de Canet s'inclou dins del grup de primeres obres de Domènech i Montaner, i és una mica anterior a la realització del «Castell dels Tres Dragons» per a l'Exposició Universal de 1888.

## Referències

* ↑ «L'Ateneu Canetenc». Ajuntament de Canet de Mar. [Consulta: 16 desembre 2024].
* 1 2 3 4 «Ateneu Canetenc». Patrimoni arquitectònic de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 16 desembre 2024].
* 1 2 3 «Biblioteca P. Gual i Pujadas». Ajuntament de Canet de Mar. [Consulta: 16 desembre 2024].
# Sidney (Illinois)

Sidney és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.062 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sidney tenia 1.062 habitants, 422 habitatges, i 297 famílies. La densitat de població era de 773,7 habitants/km².
Dels 422 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 6,7% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.563 $ i la renda mediana per família de 55.987 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.188 $ mentre que les dones 27.717 $. La renda per capita de la població era de 21.425 $. Cap de les famílies i el 0,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Escut de Vic

L'escut oficial de Vic té el següent blasonament:
    Escut caironat quarterat en sautor: 1r i 4t d'or, 4 pals de gules; 2n i 3r d'argent, una creu abscissa de gules. Per timbre, una corona de comte.

## Història

Va ser aprovat el 8 de juny de 1995 i publicat al DOGC el 23 del mateix mes amb el número 2066.
Escut tradicional de la ciutat des de temps medievals. Quan Guifré el Pelós va repoblar la localitat (l'any 878), que havia estat destruïda arran de la invasió islàmica el 788, es va quedar amb la ciutat alta, amb el castell construït sobre el temple romà, i va deixar la part baixa per a l'església, per reconstituir-hi la seu episcopal. Des de llavors, la ciutat va ser governada pels bisbes i per la Corona (això és el que representa la creu llatina i les armes reials de l'escut), representada pels Montcada, senyors del castell. El 1356 va esdevenir el centre del comtat d'Osona, i això es reflecteix en la corona.

## Vegeu també

* Escuts i banderes d'Osona

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 8 de juny de 1995, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Vic.». DOGC núm. 2066. Generalitat de Catalunya, 23-06-1995. [Consulta: 10 març 2025].
# Valentina Lutàieva

Valentina Lutàieva (Zaporíjia, 18 de juny de 1956 - 12 de gener de 2023), de soltera Bèrzina (Бе́рзина) va ser una jugadora d'handbol ucraïnesa que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla d'or en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ Олімпійська спільнота України зазнала тяжкої втрати (ucraïnès)
* ↑ «Пішла з життя Олімпійська чемпіонка з гандболу Валентина Лутаєва...», 12-01-2023.
* ↑ «Valentyna Lutayeva Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ «Olympedia – Valentina Lutayeva». [Consulta: 3 febrer 2023].
# Prescott (Iowa)

Prescott és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 266 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prescott tenia 266 habitants, 118 habitatges, i 78 famílies. La densitat de població era de 256,8 habitants/km².
Dels 118 habitatges en un 23,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 20,3% entre 25 i 44, un 31,6% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.500 $ i la renda mediana per família de 38.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 14.063 $. La renda per capita de la població era d'11.714 $. Entorn del 5,8% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prescott». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prescott». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Plístenes

Plístenes (en grec antic: Πλεισθένης) va ser, segons la mitologia grega, un personatge de la genealogia dels atrides i dels pelòpides, els descendents de Pèlops, però el seu paper és molt divergent segons les tradicions.
Generalment s'afirma que era un dels fills de Pèlops i d'Hipodàmia, i germà de Tiestes i d'Atreu. Una versió semblant el feia fill de Pèlops i d'una altra dona.
En altres tradicions, Plístenes és fill d'Atreu i de Clèola, la filla de Diant, que s'havia casat amb Atreu, quan aquest es va instal·lar a Macistos, a Trifília. A més, en alguns casos es diu que la seva mare era Aèrope.
Generalment, Agamèmnon i Menelau són considerats fills d'Atreu, però una tradició els feia fills de Plístenes, tradició que sembla haver sorgit a partir dels textos dels autors tràgics. S'harmonitzaven les dues tradicions dient que Plístenes era el pare dels dos herois, i ell mateix, fill d'Atreu, però, delicat de natural, va morir jove i va confiar als seus dos fills (als que de vegades s'hi afegeix Anaxíbia), al seu avi, que els va educar. Per això Agamèmnon i Menelau són anomenats Atrides.
Una tradició explicada per Higí feia de Plístenes un fill de Tiestes, i germà de Tàntal. Plístenes i Tàntal van morir a mans d'Atreu, que es volia venjar del seu germà Tiestes. Va fingir que es volia reconciliar amb ell i va matar els seus fills, Plístenes i Tàntal, i els va servir en un banquet.
Segons una variant que també transmet Higí, Plístenes era un fill d'Atreu educat per Tiestes, que l'hauria enviat a atemptar contra el seu germà; però va ser Atreu qui el matà sense reconèixer-lo com a fill.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 444. ISBN 9788496061972.
* 1 2 Higí. Faules, 86, 88

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, pàg. 178. (El Cangur/Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461.
# Asociación Corriendo con el Corazón por Hugo

L'associació Corriendo con el Corazón por Hugo és una organització sense ànim de lucre creada el 30 d'abril de 2017 amb l'objectiu de recaptar fons per a la investigació de malalties minoritàries. Va ser fundada per l'atleta i sergent primer de la Guàrdia Civil de Zamora, Raül Vara, i per la seva esposa, Eva Boizas, després que el seu fill, Hugo, hagués mort als 18 mesos d'edat a causa de la síndrome de Menkes. L'entitat organitza proves esportives i dinars solidaris des de la seva creació i rep donacions que destina a persones, especialment infants, amb malalties minoritàries. Així, la lluita de Hugo contra la síndrome de Menkes i, per extensió, contra les malalties minoritàries continua a través de la seva família i l'associació creada en el seu nom.
Raül Vara és el director de l'associació i es distingeix pel seu treball en l'organització d'esdeveniments esportius destinats a donar visibilitat a les malalties minoritàries i a recaptar fons per a la investigació d'aquestes condicions. Un exemple d'aquest treball és la Carrera Popular de la Guardia Civil de Zamora, que es celebra amb periodicitat anual i que ha recaptat centenars de milers d'euros per a la Federació Espanyola de Malalties Rares (FEDER). Aquest treball solidari ha estat reconegut per l'Asociación de Enfermedades Raras de Castella i Lleó, que ha atorgat a Raül Vara un premi per la seva dedicació a la causa. Vara també és l'organitzador de la Carrera Benéfica Popular de Faramontanos de Tábara amb els mateixos fins.
Durant la pandèmia del COVID-19, l'entitat va patir una davallada de recursos a causa de la cancel·lació de les seves activitats. Per aquest motiu la diputació de Zamora va publicar un llibre solidari, Antologia para la esperanza, l'objectiu del qual era ajudar econòmicament a l'associació. La recaptació obtinguda a través de la venda del llibre es va lliurar íntegrament a l'associació. Ha estat premiada amb els Premis Humanitat 2022 per la seva tasca constant per ajudar nens i nenes amb malalties minoritàries. El premi va ser atorgat per la Creu Roja a Zamora.

## Referències

* 1 2 3 «Raúl Vara, premiado por la Asociación de Enfermedades Raras de la región» (en castellà). Zamora 24 Horas, 27-11-2016. [Consulta: 5 gener 2023].
* 1 2 3 «Zamora organiza la carrera que más fondos recauda de toda España en favor de las enfermedades raras» (en castellà). El Español, 20-09-2021. [Consulta: 5 gener 2023].
* 1 2 «La lucha de Hugo contra «las raras»» (en castellà). ABC, 26-01-2018. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ Redacción. «Presentada la publicación de relatos cortos “Antología para la Esperanza”, un libro solidario con las enfermedades raras» (en castellà). Tu Voz Digital. [Consulta: 5 gener 2023].
* ↑ «Reconocimiento a los fallecidos en los incendios forestales de Zamora: un emotivo homenaje de Cruz Roja» (en castellà). Zamora News. [Consulta: 5 gener 2023].
# Assassinat a Cotentin

Assassinat a Cotentin o Assassinats a Contentin (títol original en francès, Meurtres en Cotentin) és un telefilm francobelga dirigit per Jérémy Minui de 2019. Forma part de la col·lecció Assassinats a.... Es va emetre per primera vegada a Bèlgica, el 21 de maig de 2019, a La Une; a Suïssa, el 31 de maig 2019, a RTS Un i, a França, l'1 de febrer de 2020, a France 3. S'ha doblat al valencià per a À Punt amb el títol d'Assassinat a Cotentin, i al català central per a TV3 amb el nom d'Assassinats a Contentin.
Aquesta ficció és una coproducció de K'ien Productions, AT-Production i RTBF, amb la participació de France Télévisions, CNC, TV5 monde, Radio Télévision Suisse i la regió de Normandia.

## Sinopsi

El cos d'en François Lehodey apareix en un estany envoltat de branques. Desenvolupador immobiliari sense escrúpols, la víctima tenia molts enemics, i tots semblen sospitosos. Diversos testimonis afirmen haver vist una dama pèl-roja vestida de blanc, i es forma la llegenda de la Dama Blanca. La capitana Hélène Ribero s'encarrega de la investigació malgrat la seva relació amb un dels sospitosos.

## Repartiment

* Chloé Lambert: Hélène Ribero
* Léa François: Alice Hamel
* Lannick Gautry: Martin Chave
* Jean-Philippe Ricci: Étienne Letourneau
* Pascal Elso: Gérard Bannier
* Nicole Calfan: Marielle Lehodey
* Romain Deroo: Antoine Lehodey

## Rodatge

El rodatge va tenir lloc del 22 novembre al 20 de desembre de 2018, a Barfleur, Cherbourg-en-Cotentin, Crasville, Fermanville, Gatteville-le-Phare, Jobourg, Le Rozel, Omonville-la-Rogue i Saint-Vaast-la-Hougue.

## Referències

* 1 2 «Assassinat a Cotentin». À Punt, 12-03-2022. [Consulta: 10 agost 2023].
* 1 2 «Assassinats a Contentin». Goita què fan, ara!. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ Hainaut, David «Des crimes payants». Moustique, núm. 4868, 15-05-2020, p. 106.
* ↑ Thomas Grimaldi. «Dans le Cotentin. Un thriller pour France 3 en cours de tournage». Ouest France, 28-11-2018. [Consulta: 11 abril 2020].
* ↑ J.C. «Le légende de la dame blanche». Ciné Télé Revue, 20, 16 maig019, pàg. 66 [Consulta: 19 abril 2020]..
* ↑ «Meurtres en Cotentin». francetvpro.fr. [Consulta: 23 març 2021].
# Assassinats a Martigues

Assassinats a Martigues (títol original en francès, Crime à Martigues) és un telefilm francobelga dirigit per Claude-Michel Rome de 2016. Es va emetre a França per France 3 i a Bèlgica per La Une. S'ha doblat al català per TV3.
Es va rodar a Lo Martegue del 31 de maig al 24 de juny de 2015. A França, va ser vista per 4,16 milions d'espectadors, cosa que va representar el 19,7% de quota d'audiència.
Va ser una coproducció de Paradis Films, Be-Films i RTBF.

## Referències

* 1 2 «Assassinats a Martigues». ésAdir. [Consulta: 28 abril 2023].
* ↑ Céline Biourge. «Rancœurs, adultères et non-dits se mêlent dans "Crime à Martigues"». [Consulta: 21 maig020].
* ↑ «Collection "Crimes à"». [Consulta: 21 maig020].
* ↑ Joshua Daguenet. «Audiences TV du samedi 22 octobre 2016 : Olivier Minne éliminé, Danse avec les Stars leader mais accroché par Crime à Martigues». toutelatele.com. [Consulta: 22 maig020].
* ↑ «Crime à Martigues - Company Credits». IMDb, 2016.
# Assemblea Democràtica Istriana

L'Assemblea Democràtica Istriana (croat Istarski Demokratski Sabor, italià Dieta Democratica Istriana) és un partit polític de Croàcia de centreesquerra i regionalista d'Ístria. El cap del partit és Ivan Jakovčić, encara que Damir Kojin és el seu portaveu i representant més conegut. Es va fundar el 1990 i decidí no presentar-se a les eleccions de 1990, de manera que els comunistes dominaren la regió. Sí que es van presentar a les de 1992, i guanyaren a les tres circumscripcions d'Ístria.
Això va convertir Ístria amb motiu de preocupació tant per a la Unió Democràtica Croata com al president Franjo Tuđman, que havia guanyat a totes les altres regions de Croàcia. Per a les primeres eleccions a la Cambra de Comtats Croats, que gtambé va coincidir amb la primera elecció al comtat d'Ístria, de recent creació, els mitjans de comunicació controlats per l'Estat va llançar un bombardeig sense precedents dels mitjans dirigit gairebé exclusivament a Ístria. Aquest esforç va fracassar i els votants istrians van donar gairebé tres quartes parts del vots a l'IDS.
La política principal de la IDS és la defensa de la identitat cultural i econòmica d'Istria i la igualtat d'italià i croat, cosa que s'oposava al nacionalisme de línia dura de Tuđman. Altres partits polítics croats van ser més pragmàtics, i l'IDS va cooperar amb ells al Parlament croat i durant les eleccions. A Istria, però, l'IDS és durament atacada per les sucursals locals del Partit Socialdemòcrata de Croàcia, així com el seu antic i primer prefecte d'Ístria Luciano Delbianco que havia desertat i va formar un nou partit anomenat Fòrum Democràtic d'Ístria.
L'IDS va formar part breument del govern nacional després de les eleccions legislatives i presidencials de 2000. Un any més tard, insatisfeta amb la manera en què Ivica Račan i els seus socis de la coalició tractaven Istria, va deixar el govern, encara que va seguir donant-li suport al Parlament. El 2006 es va unir al Partit dels Liberals Demòcrates i Reformistes Europeus.

## Resultats electorals

| Elecció | % | Escons |
| 1992 | 4,35 | 6 |
| 1995 | coalició | 16 |
| 2000 | 2,65 | 4 |
| 2003 | 2,65 | 4 |
| 2007 | 1,5 | 3 |

## Enllaços externs

* (croat) Web del partit
# Casa l'Abella

La Casa l'Abella és un establiment situat a la cantonada de la plaça de l'Àngel amb la Baixada de la Llibreteria de Barcelona, catalogat com a d'interès (categoria E2).

## Història

El 1849, Rossend Abella tenia un establiment, conegut com a Ca l'Abella, a l'antiga Baixada de la Presó (actualment de la Llibreteria), just davant de la seva ubicació actual. El 1868, la família Costa va comprar el negoci i es van traslladar al lloc actual però van canviar-li el nom per La Colmena. Posteriorment, va anar canviant de propietaris fins que el 1927 van adquirir-lo Josep i Francesc Roig Manubens. L'estructura de l'establiment actual va ser encarregada el 1950 a Josep Maria Roig, amb el disseny de Cèsar Martinell.
Actualment, la pastisseria és regentada per Toni Roig, besnét de Francesc Roig Manubens i fill de Josep Maria Roig.

## Descripció

S'organitza amb tres obertures a la Baixada de la Llibreteria: una que és una porta d'accés, un aparador al xamfrà i l'accés principal a la plaça de l'Àngel.
A l'exterior conserva els tancaments de les obertures amb el nom de l'establiment i diversos productes en els vidres esgrafiats: Bombonería, Pastelería, La Colmena i la tarja circular sobre l'aparador del xamfrà decorada amb un rusc d'abelles, icona de la botiga. Els aparadors estan tots emmarcats amb fusta sobre un sòcol d'obra i coronats per una cornisa d'obra, motllurada i de força volada que ocupa tot l'espai de la botiga, formant una corba al xamfrà.
A l'interior, ocupat en gran part pels prestatges i taulells moderns, destaca l'estructura de fusta que emmarca els mobles i els miralls que es troben al llarg de tots els murs perimetrals.

## Referències

* ↑ «La Colmena». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 «Història». Pastissseria online la Colmena de Barcelona.
* ↑ Diario de Barcelona (edición mañana), 07-04-1868, p. 3287.
* 1 2 3 4 «Casa l'Abella». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Ravenden

Ravenden és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 511 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ravenden tenia 511 habitants, 209 habitatges, i 145 famílies. La densitat de població era de 95,3 habitants/km².
Dels 209 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 26,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 8,8% entre 18 i 24, un 24,9% entre 25 i 44, un 23,1% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.625 $ i la renda mediana per família de 29.896 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.281 $ mentre que les dones 14.444 $. La renda per capita de la població era de 10.723 $. Entorn del 19,5% de les famílies i el 28,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ravenden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ravenden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.