OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nisreen El-Hashemite

Nisreen El-Hashemite (Kuwait) és una científica i activista especialitzada en genètica humana.
Va treballar a la University College de Londres, on va desenvolupar una tècnica per diagnosticar trastorns genètics, i a l'Escola de Medicina d'Harvard, on va investigar sobre l'esclerosi tuberosa. En el 2007, va canviar la recerca per dedicar-se a promoure la ciència, la tecnologia i la medicina a través de la Royal Academy of Science International Trust (RASIT), de la qual n'és la directora executiva. Va intentar establir un institut de medicina i sanitat pública a l'Orient Mitjà i ha treballat en la prestació d'auxili a menors i dones.
Fundadora i presidenta de la Lliga Internacional de Dones en la Ciència, és una activa defensora de la igualtat de gènere en la ciència; en aquest sentit, es va associar a l'agenda de sostenibilitat de l'ONU, on treballa en pro de la inclusió de talents femenins en la ciència. Com a part d'aquesta tasca, l'any 2015 va presentar davant les Nacions Unides una resolució gràcies a la qual es va declarar l'11 de febrer com a Dia Internacional de la Dona i la Nena en la Ciència, en reconeixement de la contribució de les dones a la comunitat científica i tecnològica.
Forma part de la família real iraquiana; el seu avi, Fáysal I, va ser el primer rei del l'Iraq modern.

## Referències

* ↑ «Meet Dr Nisreen El-Hashemite, the Iraqi princess who overturned convention to pursue medicine» (en anglès). , 12-05-2017 [Consulta: 9 gener 2018].
* ↑ RASIT. «World Women's Health and Development Forum - Founder» (en anglès). Arxivat de l'original el 2018-02-09. [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ el-Hashemite, N.; Wells, D.; Delhanty, J. D. «Preimplantation genetic diagnosis of beta-thalassaemia». Lancet (London, England), 348, 9027, 31-08-1996, pàg. 620–621. ISSN: 0140-6736. PMID: 8774601.
* ↑ El-Hashemite, Nisreen; Walker, Victoria; Zhang, Hongbing; Kwiatkowski, David J. «Loss of Tsc1 or Tsc2 induces vascular endothelial growth factor production through mammalian target of rapamycin». Cancer Research, 63, 17, 01-09-2003, pàg. 5173–5177. ISSN: 0008-5472. PMID: 14500340.
* ↑ El-Hashemite, Nisreen; Zhang, Hongbing; Henske, Elizabeth P.; Kwiatkowski, David J. «Mutation in TSC2 and activation of mammalian target of rapamycin signalling pathway in renal angiomyolipoma». Lancet (London, England), 361, 9366, 19-04-2003, pàg. 1348–1349. DOI: 10.1016/S0140-6736(03)13044-9. ISSN: 0140-6736. PMID: 12711473.
* ↑ RASIT. «Blank». Arxivat de l'original el 2018-02-14. [Consulta: 13 febrer 2018].
* ↑ «Using the words of Islam, an Iraqi princess fights for women in science» (en anglès). , 17-02-2017 [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ ONU. «Día Internacional de la Mujer y la Niña en la Ciencia, 11 de febrero». [Consulta: 9 febrer 2018].
* ↑ Choudhury, Saheli Roy «This Iraqi princess wants more women to become scientists and help make the world sustainable» (en anglès). , 13-03-2017 [Consulta: 9 febrer 2018].
# Nizamoffita

La nizamoffita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al grup de la hopeïta. Rep el nom en honor de James W. Nizamoff (b. 1971) en reconeixement de la seva investigació sobre la mineralogia de les pegmatites en general, i especialment sobre la mineralogia dels fosfats de les pegmatites de Palermo de North Groton, a Nou Hampshire. J.W. Nizamoff és un dels descobridors d'aquest mineral, i va proporcionar els exemplars utilitzats per a la seva caracterització

## Característiques

La nizamoffita és un element químic de fórmula química Mn$^{2+}$Zn₂(PO₄)₂(H₂O)₄. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Es dissol fàcilment en àcid clorhídric fred i diluït.
Els exemplars que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservats a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 64009 i 64010.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Palermo No. 1, situada a la localitat de Groton, al comtat de Grafton (Nou Hampshire, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Foote, al comtat de Cleveland (Carolina del Nord, Estats Units). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Nizamoffite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 14 desembre 2019].
# Orde de Sant Gregori el Gran

L'Orde de Sant Gregori el Gran (llatí: Ordinis S. Gregorius Magnus), també coneguda sota el nom d'Orde de Sant Gregori és una Orde de cavalleria vaticana, creada el 1831 pel Papa Gregori XVI, actualment sota el Gran Magisteri del Papa Francesc.

## Història

L'Orde de Sant Gregori fou creada pel Papa Gregori XVI per tal de recompensar a aquelles persones de noble nissaga que s'hagin distingit per la seva lleialtat a la Santa Seu i l'Església Catòlica, constituint-se en tant que Orde de Cavalleria Papal i integrant-se al Sistema d'Honors de la Santa Seu.
L'Orde de Sant Gregori Magne o el Gran és una de les cinc Ordes de Caballeria de la Santa Seu. Aquest honor especial s'atorga a homes i dones de l'Església catòlica (i, de vegades, en casos especials als no catòlics) en reconeixement del seu servei personal a la Santa Seu i a l'Església Catòlica Romana, a través de la feina de casa habituals, el seu suport de la Santa Seu, i els seus excel·lents exemples exposats en les seves comunitats i els seus països.
El lema de l'Orde de Sant Gregori el Magne és Pro Deo et Principe (Per Déu i el Governant).

## Referències

* ↑ Dart, John «Pope Bestows Knighthood on 64 Prominent L.A. Catholics; Religion: Non-Catholics Bob Hope, Rupert Murdoch and Roy Disney will also be inducted into Order of St. Gregory the Great.». LA Times archive, 03-01-1998 [Consulta: 18 juny 2014]. Arxivat 2012-10-08 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-10-08. [Consulta: 17 febrer 2023].

## Fonts

* Association of Papal Orders in Great Britain Arxivat 2012-02-06 a Wayback Machine.
* Photograph
* Catholic Knighthood Arxivat 2010-11-21 a Wayback Machine. article from Time Magazine, 25 Jun 1928, reporting an award of the Order of St. Gregory the Great
# Perlita de Huelva

Perlita de Huelva (Huelva, 27 de febrer de 1939), nom artístic d'Antonia Hernández Peralta, és una cantant de flamenc i de copla espanyola.
Va néixer a Huelva el 27 de febrer de 1939, filla dels peixaters del mercat del Carmen Rafael Hernández i Josefa Peralta. Va començar la carrera artística a la dècada del 1950, de la mà del seu germà, també cantaor. Considerada una precursora del flamenc, va gravar el seu primer disc Tradición de Huelva a Madrid el 1961 mercès d'un premi de 20.000 pessetes de la Loteria Nacional. Va assolir ràpidament reconeixement i va relacionar-se amb altres cantants destacats del moment com Lola Flores, Juanito Valderrama, Manolo Escobar o Marifé de Triana. Al llarg de la seva carrera va treure un total de 37 discs, a més de nombrosos senzills. El tema que va donar-li més fama i amb el que va guanyar un disc d'or, per la venda de més d'un milió de còpies, va ser Amigo conductor, cançó de Felipe Campuzano. El 2016 va tornar a primera escena i va treure un nou treball anomenat Aquí estoy de nuevo.
El 2019 va ser homenatjada al teatre Juan Prado de la localitat madrilenya de Valdemoro, amb la participació de 28 artistes en l'acte. El maig de 2022 va rebre el Premi Paco Toronjo, en la seva primera edició i en el marc del Festival de Flamenc de Huelva, en reconeixement de la seva trajectòria artística en el món del flamenc i per haver portat el nom de la seva ciutat natal arreu.

## Referències

* 1 2 3 4 «Homenaje a Perlita de Huelva por su trayectoria: '80 años de cante'». Huelva Hoy, 10-03-2019.
* 1 2 3 «Homenaje a la cantaora Perlita de Huelva el 9 de marzo en Valdemoro» (en castellà). Sociedad General de Autores y Editores, 06-03-2019. [Consulta: 7 agost 2028].
* ↑ S. C. «Perlita de Huelva recibe el primer Premio Paco Toronjo a Leyendas del Flamenco». Huelva Información, 30-05-2022.
* ↑ R. D. «Perlita de Huelva se alza con el I Premio 'Paco Toronjo a Leyendas del Flamenco'». Diario de Jerez, 30-05-2022.
# Aleksandr Rémmovitx Meléntiev

Aleksandr Rémmovitx Meléntiev (en rus: Алекса́ндр Ре́ммович Меле́нтьев; Penza, RSFSR, 27 de juny de 1954 - Bixkek, Kirguizstan, 16 de febrer de 2015) fou un tirador esportiu de competició soviètic que va guanyar una medalla d'or en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980. El rècord mundial que va establir en 1980 va romandre imbatut durant trenta-quatre anys. Va ser el primer medallista d'or olímpic del Kirguizstan.
Meléntiev va néixer a la ciutat russa de Penza, però va créixer a quasi 2.500 quilòmetres en la República Socialista Soviètica del Kirguizstan.

## Referències

* 1 2 «Некролог в связи с кончиной первого Олимпийского чемпиона – кыргызстанца Александра Мелентьева» (en rus). Kabar, 17-02-2015 [Consulta: 19 febrer 2015]. Arxivat 20 de febrer 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-02-20. [Consulta: 21 agost 2022].

## Enllaços externs

* dataOlympics profile
# Jordi Maluquer de Motes i Bernet

Jordi Maluquer de Motes i Bernet (Barcelona, 1946) és un historiador català, fill de l'arqueòleg Joan Maluquer de Motes i Nicolau i de Maria Bernet Ribera.

## Biografia

Catedràtic d'Història i Institucions Econòmiques de la Universitat Autònoma de Barcelona, on va ser vicerector d'investigació. Es dedica preferentment a la recerca de temes d'història econòmica i social relatius a Catalunya i a les Antilles. Premi Joan Sardà Dexeus d'economia, ha estat assessor de diverses administracions en temes econòmics i ha col·laborat amb Ernest Lluch, Borja de Riquer, Josep Maria Vallès o Pedro Solbes.
És autor de nombrosos estudis, llibres, articles d'opinió i articles en revistes científiques i col·laboracions en obres col·lectives. han tingut més ressò: El socialismo en España 1833-1868 (1977), Catalunya, la fàbrica d'Espanya (1985) i Industrialización y nacionalismo: análisis comparativos (1985). Des del 1992 és director, juntament amb Jordi Nadal i Antoni Macías, de la col·lecció Cruzar el charco, sobre temes de migració entre Espanya i Amèrica Llatina. També és autor del volum Nación e inmigración: los españoles en Cuba (ss. XIX-XX) (1992). Igualment ha estat codirector de l'obra Història Econòmica de la Catalunya Contemporània (6 volums, 1988-94), de la qual ha escrit la part que tracta de la industrialització i la modernització de Catalunya al segle xix. Ha treballat sobre temes relacionats amb la conjuntura de la crisi colonial espanyola del 1898, sobre el respecte ha publicat España en la crisis de 1898: de la gran depresión a la modernización económica del siglo XX (1999) i, amb Pedro Tedde, Economía y colonias en la España del 98 (1999). A un altre nivell, també ha dirigit Tècnics i tecnologia en el desenvolupament de la Catalunya contemporània (2000). Amb altres vint col·legues, és autor i codirector de la Història econòmica regional d'Espanya. Segles XIX i XX (2001).
Amb Borja de Riquer va dirigir els dos darrers volums de la Història de Catalunya quan Pierre Vilar la va deixar en el volum vuitè. Tots dos són els autors del desè volum, mentre que el novè va ser escrit només per Borja de Riquer, que ja havia col·laborat en el setè.
Des de juny de 2016 és membre de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Jordi Maluquer de Motes i Bernet». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Conferència de Jordi Maluquer de Motes i Bernet». La Palanca. Publicació d'Artesa de Segre i Comarca, 291, 10-2006, pàg. 25.
* ↑ «La guerra de Cuba». La Vanguardia, 21-11-1995, pàg. 39.
* ↑ «Jordi Maluquer de Motes i Bernet». dialnet.
* ↑ «Tècnics i tecnologia en el desenvolupament de la Catalunya contemporània». UOC.
* ↑ Sòria, Josep Maria «Una historia de la economía regional analiza las áreas españolas emergentes y en declive. Una historia de la economía regional analiza las áreas españolas emergentes y en declive». La Vanguardia. Dinero, 23-09-2001, pàg. 27.
* ↑ «Història de Catalunya». La Vanguardia, 03-10-2004, pàg. 51.
# Rossie

Rossie és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 58 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rossie tenia 58 habitants, 22 habitatges, i 15 famílies. La densitat de població era de 149,3 habitants/km².
Dels 22 habitatges en un 31,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 27,3% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 3,4% entre 18 i 24, un 36,2% entre 25 i 44, un 27,6% de 45 a 60 i un 3,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.833 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.219 $ mentre que les dones 11.875 $. La renda per capita de la població era de 13.266 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rossie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rossie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# New Lenox

New Lenox és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 17.771 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Lenox tenia 17.771 habitants, 5.853 habitatges, i 4.834 famílies. La densitat de població era de 680 habitants/km².
Dels 5.853 habitatges en un 49% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 17,4% no eren unitats familiars. En el 14,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 34,2% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 67.697 $ i la renda mediana per família de 72.947 $. Els homes tenien una renda mediana de 53.301 $ mentre que les dones 32.193 $. La renda per capita de la població era de 25.161 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Lenox». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Lenox». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rawson

Rawson - Trerawson en gal·lès de la Patagònia - és una ciutat al sud-est de l'Argentina, capital de la província de Chubut. És la capital provincial de menor població del país. Els gal·lesos van denominar la nova colònia al costat del riu Trerawson, en gal·lès: «Poble de Rawson», en reconeixement del llavors ministre de l'Interior de l'Argentina, que havia facilitat les tramitacions oficials que els van permetre instal·lar-se en aquesta regió patagona.
La ciutat és a la Vall inferior del riu Chubut, a 7 km de la desembocadura del riu amb l'oceà Atlàntic. En aquest lloc es troba Puerto Rawson, d'activitat netament pesquera, on cal destacar la "Flota groga", de vaixells que pesquen majorment lluços i llagostins. A més, a un quilòmetre del port es troba Playa Unión, balneari sobre mar oberta que rep milers de turistes cada estiu.
Algunes activitats primàries són el cultiu de cirera amb plantacions importants dins de l'eix municipal i quotes d'exportació a l'exterior, i pedreres d'àrids (sorra i còdols) utilitzats per la indústria de la construcció zonal. L'activitat industrial resideix principalment en el processament de productes de la pesca, amb diverses plantes de filetejat i presència de peix i llagostí. En un rang menor, hi ha indústria metalmecànica lleugera i de construcció.

## Referències

* ↑ Interpatagonia. «Rawson: Introducció» (en castellà). [Consulta: 25 febrer 2012].
* ↑ Welcome Argentina. «Rawson» (en castellà). [Consulta: 25 febrer 2012].
* ↑ Ministeri de Comerç Exterior, Turisme i Inversions - Província del Chubut. «DESTINOS - Rawson/Playa Unión» (en castellà). Arxivat de l'original el 2011-09-02. [Consulta: 25 febrer 2012].

## Enllaços externs

* Rawson - Lloc web oficial
# Reactiu de Tollens

El reactiu de Tollens és un complex aquós de diamina-plata, presentat usualment sota la forma de nitrat. Rep aquest nom en reconeixement del químic alemany Bernhard Tollens.

## Usos

El complex diamina-plata (I) és un agent oxidant, reduint-se a plata metàl·lic, que en un got de reacció net, forma un "mirall de plata". Aquest és usat per verificar la presència d'aldehids, que són oxidats a àcids carboxílics.
Una vegada que ha estat identificat un grup carbonil en la molècula orgànica amb 2,4-dinitrofenilhidrazina (també conegut com el reactiu de Brady o 2,4-DNPH), el reactiu de Tollens pot ser usat per discernir si el compost és una cetona o un aldehid. A l'agregar l'aldehid o la cetona al reactiu de Tollens, posi el tub d'assaig en un bany Maria tebi. Si el reactiu és un aldehid, el test de Tollens resulta en un mirall de plata. En un altre cas, pot formar-se o no un mirall groguenc.
El reactiu de Tollens és també un test per alquins amb l'enllaç triple en la posició 1. En aquest cas es forma un precipitat groc de carbur de plata.

## Seguretat

El reactiu ha de preparar en el moment i mai emmagatzemat per més d'un parell d'hores. Després de realitzar el test, la barreja resultant ha de ser acidificada amb àcid diluït abans de ser rebutjada. Aquestes precaucions prevenen la formació de l'altament explosiu fulminant de plata, que és fonamentalment nitrur de plata, Ag $_3$ N.

## Referències

* 1 2 Bonner, William A.; Castro, Albert J. «12». A: Química orgánica básica. 3a edició. Madrid: Alhambra S.A., 1974, p. 291-2. ISBN 84-205-0232-4 [Consulta: 7 novembre 2017].

## Bibliografia

* GUERRERO,C.A Principios de química orgánica. Guía de laboratorio. Universidad Nacional de Colombia. Departamento de Química. 2013.

## Vegeu també

* Reactiu de Fehling
* Reacció xantoproteica
* Reacció de Benedict
* Sucre reductor
# Sorosita

La sorosita és un mineral de la classe dels elements natius que rep el seu nom de George Soros (nascut el 1930), emprenedor financer, inversionista i activista polític, d'origen hongarès, en reconeixement del seu important suport a la ciència.

## Característiques

La sorosita és un aliatge de fórmula química Cu$_{1+x}$(Sn,Sb), on 0,1 ≤ x ≤ 0,2. Va ser aprovada per l'IMA com a espècie vàlida l'any 1994. Cristal·litza en el sistema hexagonal, en forma d'inclusions hexagonals o anedrals en estany natiu, de fins a 0,4 mil·límetres. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sorosita pertany a «01.AC - Metalls i aliatges de metalls, família indi-estany» juntament amb els següents minerals: indi, estany, eta-bronze i yuanjiangita, així com d'una altra espècie encara sense nom definitiu.

## Formació i jaciments

És molt rara. Es pot trobar en placers d'or i elements del grup del platí, probablement derivada de complexos del tipus d'Alaska, format sota condicions de reducció de baix contingut de sofre. Sol trobar-se associada a altres minerals com: estany, stistaïta, herzenbergita, cassiterita o plom. Va ser descoberta al placer de Baimka, a la serralada Aluchinskii, a la conca del riu Bol'shoi Anyui (Txukotka, Rússia). També se n'ha trobat a Gland (Suïssa), al riu Tamaña (Colòmbia), al districte del riu Arthur (Austràlia) i al monticle Mir (Oceà Atlàntic).

## Referències

* ↑ «Sorosite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2016].
* 1 2 «Sorosite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. [Consulta: 7 gener 2016].
* ↑ «Mir mound, Trans-Atlantic Geotraverse hydrothermal field (TAG), Mid-Atlantic Ridge complex, Atlantic Ocean» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 gener 2016].
# Sundiusita

La sundiusita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom pel mineralogista suec Nils Gustaf Sundius (1886-1976), en reconeixement de les seves contribucions a la mineralogia de Långban, a Suècia. Aquest nom es va fer servir prèviament per a un hipotètic amfíbol, però el seu ús no va ser àmpliament reconegut.

## Característiques

La sundiusita és un sulfat de fórmula química Pb$_{10}$(SO₄)O₈Cl₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1980, i publicada un any més tard. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma d'agregats plomosos de cristalls que es solapen. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la sundiusita pertany a «07.B - Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations grans només» juntament amb els següents minerals: sulfohalita, galeïta, schairerita, kogarkoïta, caracolita, cesanita, aiolosita, burkeïta, hanksita, cannonita, lanarkita, grandreefita, itoïta, chiluïta, hectorfloresita i pseudograndreefita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a finals de la dècada dels 70 a Långban, localitat que pertany a Filipstad, Värmland (Suècia). També ha estat descrita en altres dos indrets: a Letmathe, a Rin del Nord-Westfàlia (Alemanya), i a Wanlockhead, a Dumfries i Galloway (Escòcia).

## Referències

* ↑ «Sundiusite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 juliol 2017].
# Cenorojdestvenskaiaïta-(Fe)

La cenorojdestvenskaiaïta-(Fe) o cenorozhdestvenskayaïta-(Fe) és un mineral de la classe dels sulfurs que pertany al subgrup de la rojdestvenskaiaïta.

## Característiques

La cenorojdestvenskaiaïta-(Fe) és una sulfosal de fórmula química [Ag₆]$^{4+}$(Ag₄Fe$^{2+}$₂)Sb₄S₁₂◻. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2022, i publicada en el mes d'octubre de 2023. Cristal·litza en el sistema isomètric.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a la col·lecció mineralògica del Museu Geològic de la Xina, a Beijing (República Popular de la Xina), amb el número de catàleg: m16132.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Yindongpo, dins el comtat de Tongbai (Henan, República Popular de la Xina), sent l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Kenorozhdestvenskayaite-(Fe)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 setembre 2022].
* ↑ Qu, Kai; Sun, Weizhi and Nestola, Fabrizio and Gu, Xiangping and Yang, Zeqiang and Sima, Xianzhang and Tang, Chao and Fan, Guang and Wang, Yanjuan «Kenorozhdestvenskayaite-(Fe), Ag6(Ag4Fe2)Sb4S12□: A new tetrahedrite group mineral containing a natural [Ag6]4+ cluster and its relationship to the synthetic ternary phosphide (Ag6M4P12)M'6». American Mineralogist, 01-11-2023. DOI: DOI:10.2138/am-2023-9074 [Consulta: 15 març 2024].