OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bulbul de Xavier

El bulbul menut de Xavier (Phyllastrephus xavieri) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Camerun, República Centreafricana, Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial, Gabon i Nigèria, Tanzània i Uganda. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, així com els boscos de pantans. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'epítet específic xavieri fa referència a l'explorador i col·leccionista francopolonès Xavier Dybowski (fl. 1892).

## Referències

* 1 2 «Bulbul de Xavier». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 614. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Xavier's Greenbul. Phyllastrephus xavieri» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# Castellers de la Roca

Els Castellers de la Roca van ser una colla castellera de La Roca del Vallès, Vallès Oriental, fundada l'any 1974. Apadrinada pels Castellers de Barcelona, colla a la qual també estava molt vinculada, van ser la primera agrupació castellera de la seva comarca. Vestien la camisa de color vermell.
Els orígens de la colla es troben en un cardedeuenc que en fer el Servei militar obligatori a Ceuta va conèixer altres catalans que el van introduir al món dels castells. Van arribar a assolir el Pilar de 5, 2 de 6 i el 4 de 6 amb l'agulla com a construccions més destacades. I van actuar a municipis de la seva comarca i també d'altres més llunyans com Vilanova i la Geltrú, Sitges i Begues, on hi van portar castells per primera vegada.

## Referències

* ↑ «Mig segle dels Castellers de Barcelona | RevistaCastells.cat», 16-05-2024. [Consulta: 19 maig 2024].
* ↑ «Castellers de Barcelona: La història castellera de la Ciutat». [Consulta: 19 maig 2024].
* ↑ Xics. «El Magrib, l'origen dels castells al Vallès Oriental», 30-04-2015. [Consulta: 19 maig 2024].
* 1 2 «Els orígens magribins dels primers castells vallesans». [Consulta: 19 maig 2024].
* 1 2 «PortalCasteller». [Consulta: 19 maig 2024].
* ↑ jordifortuny1. «38 anys de castells a Begues?», 02-05-2015. [Consulta: 19 maig 2024].
Colles castelleres desaparegudes (llista) :
Colles que van fer castells de nou :
Colles que van fer castells de vuit :
Colles que van fer castells de set :
Colles que van fer castells de sis :
Nota: Colles que van descarregar com a mínim un castell de la gamma corresponent. Les colles en cursiva indica que només el van carregar. :
# 3 de 6

El 3 de 6 és un castell de 6 pisos d'alçada i 3 persones per pis en el seu tronc, excepte els tres pisos superiors que són formats, com en la majoria de castells, per una parella de dosos, un aixecador i l'enxaneta.
Un dels dosos es col·loca dret sobre les espatlles del quart, culminant el pilar sovint anomenat rengla, mentre que l'altre dos es col·loca de cames obertes sobre l'espatlla dreta d'un quart (el de la dreta de la rengla) i l'espatlla esquerra de l'altre quart (el de l'esquerra de la rengla). Així, cadascun dels pilars es distingeix amb el nom de rengla, dreta (o plena) i esquerra (o buida).

## Variants

El 3 de 6 té diverses variants:

### Nou
## Galeria d'imatges

* 3 de 6 dels Ganàpies de l'Autònoma

## Vegeu també

* 3 de 7
* 4 de 6
* 5 de 6

## Referències

* 1 2 Brotons, Xavier. Castells i castellers : guia completa del món casteller. Barcelona: Lynx, 1995, p. 39-41, 155. ISBN 9788487334177.

## Enllaços externs

* Castells de 6: 3de6 (castell.manies.cat)
Construccions castelleres :
Castells de la gamma de nou i deu :
Castells de la gamma de vuit :
Castells de la gamma de set :
Castells de la gamma de sis :
Els pilars, malgrat no tenir igual nombre de pisos que els castells de la mateixa gamma, sí que comparteixen un nivell de dificultat semblant als castells de la gamma corresponent. *: La cursiva indica castells mai assolits. :
# Rupelià

| Període | Època | Estatge | Edat (Ma) | Edat (Ma) |
| Neogen | Miocè | Aquitanià | (més recent) | (més recent) |
| Paleogen | Oligocè | Catià | 27,82 | 27,82 |
| Paleogen | Oligocè | Rupelià | 33,9 | 33,9 |
| Paleogen | Eocè | Priabonià | 37,2 | 37,2 |
| Paleogen | Eocè | Bartonià | 40,4 | 40,4 |
| Paleogen | Eocè | Lutecià | 48,6 | 48,6 |
| Paleogen | Eocè | Ipresià | 55,8 | 55,8 |
| Paleogen | Paleocè | Thanetià | 58,7 | 58,7 |
| Paleogen | Paleocè | Selandià | 61,6 | 61,6 |
| Paleogen | Paleocè | Danià | 66,0 | 66,0 |
| Cretaci | Superior | Maastrichtià | (més antic) | (més antic) |
| Comissió Internacional d'Estratigrafia (2023) |||||
El període Rupelià, també conegut com a Estampià (per la ciutat d'Étampes), és un estatge faunístic de l'Oligocè. Comprèn el període entre fa 33,9 ± 0,1 milions d'anys i fa 28,4 ± 0,1 milions d'anys. El nom de l'estatge prové del riu Rupel a Bèlgica.

## Fauna

* Aegyptopithecus zeuxis
* Badjcinus
* Dinictis
* Ischyromys
* Nimravus
* Paracerateri
* Phiomia
* Presbyornis

## Enllaços externs

* Rupelià a GeoWhen Database (anglès)
# 1143

El 1143 (MCXLIII) fou un any comú començat en divendres del calendari julià.

## Esdeveniments
### Països Catalans

* Ramon Berenguer IV celebra per primera vegada les corts al Monestir de Sant Cugat.

### Resta del món

* 5 d'octubre, Zamora, Castella: El regne de Lleó reconeix la independència del Regne de Portugal pel tractat de Zamora
* Robert de Ketton (?—1180) publica una traducció llatina de l'Alcorà

## Naixements
### Països Catalans

* Xàtiva: Càssim ibn Ferro, savi, mort el 1194.
* Dolça de Foix, infanta de Foix i comtessa consort d'Urgell, mort el 1209.

### Resta del món
## Referències

* ↑ «Sant Cugat del Vallès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Lay, S. The Reconquest Kings of Portugal: Political and Cultural Reorientation on the Medieval Frontier (en anglès). Springer, 2008-11-28. ISBN 978-0-230-58313-9.
* ↑ Burman, Thomas E. «Tafsīr and Translation: Traditional Arabic Qurʾān Exegesis and the Latin Qurʾāns of Robert of Ketton and Mark of Toledo» (en anglès). Speculum, 73, 3, 7-1998, pàg. 703–732. DOI: 10.2307/2887495.
* ↑ «Ibn Firruh, Abu l-Qasim (1142-1194)». Biografies. Biblioteca Xàtiva. [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Dolça de Foix». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gilliam (Louisiana)

Gilliam és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 178 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gilliam tenia 178 habitants, 71 habitatges, i 47 famílies. La densitat de població era de 34,4 habitants/km².
Dels 71 habitatges en un 22,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,3% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.875 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 30.264 $. Entorn del 20,5% de les famílies i el 24,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gilliam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gilliam». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bulbul de collar negre

El bulbul de collar negre (Neolestes torquatus) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae) i únic membre del gènere Neolestes. Es troba a Angola, Congo, República Democràtica del Congo, el Gabon, Ruanda i Zàmbia. Els seus hàbitats principals són les praderies, sabanes i matollars secs tropicals i subtropicals, així com les terres llaurades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul de collar negre». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 612. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Black-collared Bulbul. Neolestes torquatus» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2018. [Consulta: 11 setembre 2023].
# L'impresario in angustie

L'impresario in angustie és una òpera en un acte de Domenico Cimarosa, amb llibret de Giuseppe Maria Diodati. S'estrenà al Teatro Nuovo de Nàpols el 1786.
Fou successivament estrenada en altres ciutats italianes i el 1790 s'estrenà a Barcelona amb el nom de L'impresario rovinato.
L'impresario és una operina del gènere de Der Schauspieldirektor de Mozart que, amb accents satírics, està ambientada en el món del teatre. Aquest gènere va continuar en el segle XIX amb aquesta petita obra mestra que és Le convenienze i li inconvenienze teatrali de Gaetano Donizetti. L'òpera de Cimarosa es va representar a Viena el 24 octubre de 1793 i el fet que Beethoven la citi el 1814 demostra la vigència de la partitura. La fama de l'autor li va valer una invitació de Caterina II a la cort de Sant Petersburg, per substituir a Giuseppe Sarti, que havia caigut en desgràcia.

## Referències

* ↑ La Gran Opera. Barcelona: Planeta-De Agostini, 1989. ISBN 84-395-1303-8.
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :
# Districte de March

El districte de March és un dels sis Districtes del Cantó de Schwyz (Suïssa). Té 36.396 habitants (cens de 2007) i una superfície de 191,40 km². Està format per 9 municipis i el cap del districte és Lachen.

## Municipis

| Nom | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| Altendorf | 5190 | 23.5 | 1341 |
| Galgenen | 4178 | 13.2 | 1342 |
| Innerthal | 175 | 50.2 | 1343 |
| Lachen | 6581 | 5.2 | 1344 |
| Reichenburg | 2831 | 11.6 | 1345 |
| Schübelbach | 7574 | 29.0 | 1346 |
| Tuggen | 2689 | 15.3 | 1347 |
| Vorderthal | 1012 | 28.1 | 1348 |
| Wangen | 4622 | 15.3 | 1349 |
| Total | 34'852 | 191.4 | 0505 |
# Fylgja

Una fylgja, literalment "la que segueix", és en la mitologia nòrdica una criatura sobrenatural que acompanyava a una persona. Generalment apareix sota la forma d'un animal, que es creia que adquiria un aspecte que representava el caràcter o l'estil de vida de la persona que acompanyava, per això es considerava l'ànima de la persona que s'havia separat del cos. Un guerrer, en conseqüència solia tenir una flygja amb l'aspecte d'un os o un llop. Es podia veure en somnis, però segons les sagues veure-la despert era un presagi de mort. Si una fylgja adoptava forma de dona, llavors es considerava un esperit guardià de les persones i els clans.

## Bibliografia

* Orchard, Andy (1997). Dictionary of Norse Myth and Legend. Cassell. ISBN 0-304-34520-2
* Simek, Rudolf (2007). Dictionary of Northern Mythology. D.S. Brewer. ISBN 0-85991-513-1

## Vegeu també

* Lar i Manes
# 116 aC

El 116 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Màxim i Geta o també any 638 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «116 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Regne de Capadòcia

* Ariarates VII es proclama rei de Capadòcia a la mort del seu pare Ariarates VI.

### Imperi Selèucida

* Antíoc VIII Grip, rei selèucida, s'enfronta al seu mig germà i cosí Antíoc IX de Cízic, que havia estat enviat a Cízic per Cleòpatra Tea com a precaució, en el moment que torna a Síria. Esclata la guerra civil.

### República Romana

* Quint Fabi Màxim Eburne i Gai Licini Geta són elegits cònsols.
* Fabi Màxim condemna a mort a un dels seus fills per immoralitat i Gneu Pompeu Estrabó l'acusa d'excedir les facultats de la pàtria potestat. Marxa a l'exili, probablement a Nucèria.

## Naixements

* Marc Terenci Varró, escriptor, militar i polític romà.
* Marc Terenci Varró Lucul, fill de Luci Licini Lucul, serà adoptat per Marc Terenci Varró.

## Necrològiques

* Ptolemeu VIII Evèrgeta II, rei d'Egipte, en una data posterior al 29 d'octubre. Deixa el regne a la seva esposa i neboda Cleòpatra III.
* Ariarates VI, rei de Capadòcia, probablement assassinat.
* Cleòpatra II, reina d'Egipte.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos: nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115-150. ISBN 9780931464508.
* 1 2 Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXXVIII, 1
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXXIX, 3
* ↑ Ciceró. Pro Cluentio, 42
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dictisque Memorabilibus, VI, 1, 5
* ↑ Ciceró. Epistulae ad familiares, IX, 1
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Lucul, XIV, 37
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXXIX, 4
* ↑ Justí. Justini Historiarum Philippicarum, XXXIX, 1, 2
# Fenton (Louisiana)

Fenton és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 380 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fenton tenia 380 habitants, 141 habitatges, i 101 famílies. La densitat de població era de 357,9 habitants/km².
Dels 141 habitatges en un 41,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 17,7% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,9% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 21,3% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.125 $ i la renda mediana per família de 25.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.417 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 9.958 $. Entorn del 29,1% de les famílies i el 33,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nordstrand

Nordstrand (frisó septentrional Noordströön) és una de les Illes Frisones en forma gairebé de península, que forma un municipi del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Dins l'illa hi ha l'altre municipi d'Elisabeth-Sophien-Koog. Segons el cens de 2022 te una població de 2.255 habitants.
En l'època medieval Nordstrand era una part de la gran illa de Strand, que es va trencar a trossos després d'una tempesta desastrosa en 1634. Altres restes de Strand són les illes de Pellworm i Halligen. Nordstrand és accessible per carretera en un pas elevat que connecta amb el continent i va ser construït el 1936. El 1987 el pòlder Beltringharder Koog es va completar, que converteix l'illa en una península. L'Arlau desemboca al Mar del Nord al costat del Koog, al nord de la península.
Nordstrand és l'origen d'una famosa beguda alcohòlica local, el Pharisäer ("fariseu"), que els illencs van desenvolupar el 1872 per a poder beure alcohol en presència del rector local Georg Bleyer, que predicava l'abstinència. Està fet de cafè calent fort, sucre, rom fosc (4 cl de 54 vol%) i crema batuda (per evitar que l'alcohol s'evapori, de manera que no pot ser olorat). El pastor tenia la tassa sense el rom, però un dia les tasses es van barrejar. Quan va descobrir l'engany, va exclamar "Ihr Pharisäer!" ("Vosaltres, fariseus!", és a dir: "hipòcrites"). D'aquí el nom.

## Galeria d'imatges

* Església Sant Vicenç i cementiri
* Dic

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties - Population Statistics, Charts and Map». citypopulation.de. [Consulta: 15 març 2025].
# Bulbul de l'Himàlaia

El bulbul de l'Himàlaia (Pycnonotus leucogenys) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Habita zones boscoses, matolls i terres de conreu als turons de l'Himàlaia des de l'est de l'Afganistan, fins al nord-est de l'Índia. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul de l'Himàlaia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 621. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Himalayan Bulbul. Pycnonotus leucogenys» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].
# L'infedeltà delusa

L'infedeltà delusa és una òpera en dos actes de Joseph Haydn, amb llibret de Marco Coltellini. S'estrenà al Teatre del Palau Esterházy d'Esterház el 26 de juliol de 1773. Haydn va compondre la deliciosa música d'aquesta burletta per musica en dos actes, en l'ambient tranquil del castell dels prínceps Esterházy, obrint el camí, que hauria de ser tan fecund, de les òperes bufes dels músics que el van seguir.

## Argument

La intriga ens porta a una vila italiana de 1700 i ens mostra Sandrina, jove camperola (soprano) que sembla disposada a obeir la voluntat del seu pare Filippo (tenor) el qual la vol casar amb Nencio (tenor) un ric aldeà. Amb seguretat, Nencio estima Sandrina, però aquesta prefereix el jove Nanni (baix) més pobre que ell. Després de milers de peripècies burlesques, entre les quals trobem el camuflatge de Nanni i de la seva germana Vespino (soprano) en diversos personatges, la peça acaba amb un doble casament: Sandrina i Nanni, Vespina i Nencio.

## Referències

* ↑ «El arte del maestro» (en espanyol europeu), 08-02-2009. [Consulta: 23 desembre 2020].

## Discografia

* Haydn Opera Gala: L'infedeltà delusa (extrets), amb L'Orquestra de la WDR de Colònia i Simona Kermes,Chenn Reiss, Juanito Lascarro, Siphiwe McKenzie-Edelmann, 2009/2011, Capriccio C5255

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
* Llista de les òperes de Haydn
Òperes de Haydn :
Der krumme Teufel (1751)
La canterina (1766)
Lo speziale (1768)
Le pescatrici (1770)
L'infedeltà delusa (1773)
L'incontro improvviso (1775)
Il mondo della luna (1777)
La vera costanza (1779)
L'isola disabitata (1779)
La fedeltà premiata (1781)
Orlando paladino (1782)
Armida (1784)
L'anima del filosofo (1791) :
# Breviceps

Breviceps és un gènere de granotes de la família Microhylidae.

## Taxonomia

* Breviceps acutirostris
* Breviceps adspersus
* Breviceps bagginsi
* Breviceps fuscus
* Breviceps gibbosus
* Breviceps macrops
* Breviceps maculatus
* Breviceps montanus
* Breviceps mossambicus
* Breviceps namaquensis
* Breviceps poweri
* Breviceps rosei
* Breviceps sopranus
* Breviceps sylvestris
* Breviceps verrucosus

## Referències

* IUCN (anglès)
# 118 aC

El 118 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Cató i Rex o també any 636 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «118 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### República Romana

* Marc Porci Cató i Quint Marci Rex són elegits cònsols.
* Quint Marci Rex fa la guerra contra el poble lígur dels estoens (stoeni), que vivien al peu dels Alps i per la seva victòria obté els honors del triomf. Durant el seu consolat perd al seu únic fill, però compleix els seus deures com a cònsol reunint-se amb el Senat i fent altres funcions del càrrec el mateix dia de l'enterrament.

### Gàl·lia

* Narbona: els romans hi funden la seva primera colònia fora d'Itàlia, i li donen el nom de Narbo Martius, potser en honor del cònsol Marci.

### Àfrica

* Marc Porci Cató és enviat a l'Àfrica, probablement per resoldre les diferències entre els hereus de Micipsa a Numídia. Mor allà.

## Necrològiques

* Micipsa, rei de Numídia. Deixa el regne als seus dos fills Adhèrbal i Hiempsal I, i al seu nebot i fill adoptiu Jugurta.

## Notes

* ↑ Estrabó diu que era una tribu menor dels Alps, però no en dona la situació.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos: nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115-150. ISBN 9780931464508.
* 1 2 Titus Livi. Epítom, LXII
* ↑ Estrabó. GeografiaIV, 204,
* ↑ Plini el Vell. Naturalis Historia, II, 31
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dictisque Memorabilibus, V, 10, 3
* ↑ Smith, Wiliam (ed.). «Narbo Martius». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ Aulus Gel·li. Les nits àtiques, XIII, 19
* ↑ Sal·lusti. La guerra de Jugurta, 5-11