OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Combinada nòrdica als Jocs Olímpics d'hivern de 1948

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputà una prova de combinada nòrdica en categoria masculina. La competició se celebrà entre els dies 1 (prova de 18 quilòmetres d'esquí de fons) i el 2 de febrer (prova de salt amb esquís) de 1948 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 39 esportistes de 13 comitès nacionals diferents.
| Àustria (4) Bulgària (1) Canadà (1) Estats Units (4) Finlàndia (4) | França (2) Itàlia (3) Iugoslàvia (1) Noruega (4) | Polònia (4) Suècia (3)  Suïssa (4) Txecoslovàquia (4) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Heikki Hasu | Martti Huhtala | Sven Israelsson |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Finlàndia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 2 | Suècia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |

## Resultats

| Pos. | Atleta | Total |
| 1 | Heikki Hasu | 448,8 |
| 2 | Martti Huhtala | 433,65 |
| 3 | Sven Israelsson | 433,4 |
| 4 | Niklaus Stump | 421,5 |
| 5 | Olavi Sihvonen | 416,2 |
| 6 | Eilert Dahl | 414,3 |
| 7 | Pauli Salonen | 413,3 |
| 8 | Olaf Dufseth | 412,6 |
| 9 | Erik Elmsäter | 410,95 |
| 10 | Clas Haraldsson | 410,75 |
| 11 | Olav Odden | 409,15 |
| 12 | Kaare Østerdahl | 404,2 |
| 13 | Alfons Supersaxo | 400,4 |
| 14 | Alfredo Prucker | 394 |
| 15 | Rizzieri Rodeghiero | 388,8 |
| 16 | Josl Gstrein | 381,7 |
| 17 | Theo Allenbach | 376,1 |
| 18 | Gottlieb Perren | 373,8 |
| 19 | René Jeandel | 371,1 |
| 20 | Stefan Dziedzig | 367,6 |
| 21 | Karl Martitsch | 360,2 |
| 22 | Józef Krzeptowski | 359,8 |
| 23 | Hubert Hammerschmied | 356,9 |
| 24 | Tone Razinger | 352,45 |
| 25 | Tadeusz Kwapień | 352,2 |
| 26 | Corey Engen | 346,8 |
| 27 | Don Johnson | 345,1 |
| 28 | Alberto Tassotti | 342,1 |
| 29 | Gordon Wren | 340,2 |
| 30 | Walter Jeandel | 339,6 |
| 31 | Jaroslav Kadavý | 338,6 |
| 32 | Bohumil Kosour | 328,5 |
| 33 | Ralph Townsend | 326,7 |
| 34 | Leopold Tajner | 321,5 |
| 35 | Jaroslav Lukeš | 320,9 |
| 36 | František Šimůnek | 312,3 |
| 37 | Wilber Irwin | 280 |
| 38 | Nikola Delev | 262,1 |
| - | Paul Haslwanter | NF |
    NF: No finalitzà la prova.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Nordic Combined at the 1948 Winter Olympics». [Consulta: 2 desembre 2024].
* 1 2 «Olympedia – Individual, Men». [Consulta: 2 desembre 2024].
# Constança d'Aragó i de Navarra

Constança d'Aragó i de Navarra (Monestir de Poblet, 1343 - Catània, 1363) fou infanta d'Aragó i reina consort de Sicília (1361-1363).

## Orígens familiars

Fou la filla gran del comte de Barcelona i rei d'Aragó Pere III d'Aragó el Cerimoniós i de Maria de Navarra, la seva primera esposa. Era neta per línia paterna del rei Alfons el Benigne i de Teresa d'Entença, i per línia materna dels reis Felip III d'Évreux i de Joana II de Navarra. Fou germana, per part de pare, dels rei Joan I d'Aragó el Caçador i de Martí I d'Aragó l'Humà.
El 1347, el seu pare, Pere el Cerimoniós, procurà infructuosament de fer-la reconèixer com a hereva legítima de la corona, cosa que contribuí als conflictes amb la Unió d'Aragó i la Unió de València.

## Núpcies i descendents

L'11 d'abril del 1361, es casà a Catània amb el rei Frederic III de Sicília, amb el qual tingué una filla, la princesa Maria de Sicília (1362-1401), reina de Sicília, casada el 1389 amb el príncep d'Aragó Martí el Jove.

## La seva mort

Constança d'Aragó va morir a Catània el 18 de juliol del 1363, pocs mesos després de néixer la seva única filla. Fou soterrada en un baix relleu. El sarcòfag fou col·locat en la catedral de Palerm, en el cementiri dels Reis, al costat del gran rei Roger II d'Hauteville.

## Referències

* 1 2 3 Setton, 1953, p. 645.
* ↑ Backman, 2022, p. 193-206.
* ↑ De Lucca, 2017.
* ↑ Rohr, 2013, p. 145-168.

## Bibliografia

* Backman, Clifford R. «Neocastro's Epic History». A: Mapping Pre-Modern Sicily: Maritime Violence, Cultural Exchange, and Imagination in the Mediterranean, 800-1700 (en anglès). Cham: Springer International Publishing, 2022, p. 193–206 (Mediterranean Perspectives). DOI 10.1007/978-3-031-04915-6_11. ISBN 978-3-031-04915-6.
* De Lucca, Denis. A Byzantine relic in a Baroque palace : the church of Our Saviour in the Bonajuto Palace in Catania (en anglès), 2017.
* Rohr, Zita. «Not Lost in Translation: Aragonese Court Culture on Tour (1400–1480)». A: Queenship in the Mediterranean: Negotiating the Role of the Queen in the Medieval and Early Modern Eras (en anglès). Nova York: Palgrave Macmillan US, 2013. DOI 10.1057/9781137362834_8. ISBN 978-1-137-36283-4.
* Setton, Kenneth M. «Archbishop Pierre d'Ameil in Naples and the Affair of Aimon III of Geneva (1363-1364)» (en anglès). Speculum, 28(4), octubre 1953.

## Enllaços externs

* Marek, Miroslav. «A listing of descendants of Petronilla I of Aragon» (en anglès). Genealogy.EU.
# Patriocetus

Patriocetus és un gènere de cetacis del parvordre dels odontocets que visqueren majoritàriament als oceans de l'hemisferi nord durant l'Oligocè superior, fa entre 23 i 28,1 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la formació de Grafenberg (Alemanya), la formació de les sorres de Linz (Àustria), la formació de Karaguinski (Kazakhstan) i, possiblement, el grup d'Ashiya (Japó). Es tracta de l'únic gènere de la família dels patriocètids (Patriocetidae). Eren si fa no fa igual de grossos que el dofí mular. Tenien la regió intertemporal del crani estreta. El nom genèric Patriocetus significa ‘balena pare’ o, menys literalment, ‘pare de les balenes’.

## Referències

* 1 2 Entrada «Patriocetus» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 16 febrer 2025].
* 1 2 Marx, Lambert i Uhen, 2016, p. 119.
* ↑ Perrin, Wursig i Thewissen, 2002, «Cetacea, Overview» (L. G. Barnes).

## Bibliografia

* Marx, F. G.; Lambert, O.; Uhen, M. D. Cetacean Paleobiology (en anglès). Wiley-Blackwell, 2016. ISBN 9781118561362.
* Perrin, W. F.; Wursig, B.; Thewissen, J. G. M. Encyclopedia of Marine Mammals (en anglès). 2a edició. Academic Press, 2002. ISBN 0-12-551340-2.
# Peix esborrall

El peix esborrall (Psychrolutes marcidus) és una espècie de peix teleosti de la família Psychrolutidae que es troba exclusivament en les profunditats entre les costes d'Austràlia i Tasmània.
Aquest peix no té ni esquelet, ni músculs ni veixiga natatòria perquè, a les fondàries on viu, la pressió, diverses desenes de vegades superior a la del nivell de la superfície, el faria esclatar. Així, la carn d'aquest peix és majorment una massa gelatinosa amb una densitat lleugerament menor a la de l'aigua, la qual cosa li permet surar sobre el fons marí, on troba el seu aliment. La manca de músculs no suposa un impediment per alimentar-se, ja que principalment ingereix qualsevol matèria comestible que suri en el seu camí. A causa de la inaccessibilitat del seu hàbitat ha estat rarament fotografiat en llibertat.
Per la seva lletjor, en espanyol es coneix com a "pez borrón" i en anglès com a "blobfish". El setembre de 2013, va ser escollit com 'L'animal més lleig del món' i adoptat per la Ugly Animal Preservation Society com a mascota.
# Ciril II de Constantinoble

Ciril II (en grec Κύριλλος Β') va ser patriarca de Constantinoble tres vegades, la primera l'any 1633, la segona del 1635 al 1636, i la tercera els anys 1638 i 1639.
Era natural de Véria, i va anar a estudiar a l'escola dels jesuïtes de Gàlata l'any 1618. Va succeir al patriarca Ciril Lucaris amb el suport dels jesuïtes en tres de les vegades que Ciril Lucaris va ser apartat del patriarcat. Va acusar Lucaris de calvinista, fins que el va fer condemnar en un Sínode a Constantinoble.
Va ser reconegut com a autèntic patriarca ortodox, encara que havia fet professió de fe catòlica. Les tres vegades que va ser patriarca, totes de curta durada, van provocar la reacció del poble per la seva servitud als llatins i per la mala administració del patriarcat. Va ser deposat i exiliat a Tunis, on va ser assassinat per no voler convertir-se a l'islam.

## Referències

* ↑ «Κύριλλος Β'». Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 3 agost 2023].
# Ciril III de Constantinoble

Ciril III (en grec Κύριλλος Γ') va ser patriarca de Constantinoble dues vegades, la primera l'any 1652 i la segona el 1654. Provenia de Xanthi i va ser metropolità de Corint, de Filipòpolis i de Tarnovo, encara que no es va cuidar d'aquestes seus del bisbat. Tenia un caràcter violent i s'enfrontava sovint amb altres metropolitans i amb el patriarca de Constantinoble. Va arribar a la seu patriarcal dues vegades, les dues de forma maliciosa, però va ser deposat, i la segona vegada exiliat a Xipre.

## Referències

* ↑ «Κύριλλος Γ'» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 6 agost 2023].
# Ciril III

Ciril III és el nom dels següents personatges:
* Ciril III de Constantinoble, patriarca de Constantinoble dues vegades, la primera l'any 1652 i la segona el 1654
* Ciril III d'Alexandria, 75è papa copte ortodox i patriarca d'Alexandria
* Ciril III o Ciril Lucaris (Càndia, 1572 - Bòsfor, 1638), patriarca d'Alexandria amb el nom de Ciril III i patriarca de Constantinoble
# Regulus Arcturus Black

Regulus Arcturus Black és un personatge creat per J. K. Rowling per a la seva sèrie de llibres de Harry Potter. Pertany a la prestigiosa Família Black sent fill de Orion Arcturus Black i Walburga Black i germà menor de Sirius Orion Black . També és cosí de Belatrix Lestrange, Narcisa Malfoy i Andròmeda Tonks, convertint-ho així en parent de Draco Malfoy i Nimfadora Tonks. Va néixer en 1961 i va morir en 1979 assassinat pels inferi que guardaven un dels horricreus de Voldemort en una cova.
D'acord amb Harry Potter i l'orde del Fènix, en Regulus era cavaller de la mort. El seu germà, Sirius, esmenta a en Harry que al final es va acovardir, i va ser assassinat per en Lord Voldemort, o per algú que seguia les seves ordres. Segons en Sirius, és més probable que hagi estat el segon, car "en Regulus no era prou important perquè en Voldemort el matés personalment". A Harry Potter i les relíquies de la Mort es demostra que això és fals, la seva mort es va deure al parany col·locat per en Lord Voldemort a l'amagatall d'un dels seus horricreus.
S'assabenta d'aquest amagatall per oferir al seu elf Kreacher al servei d'en Lord Voldemort per a fins que ell desconeixia. En Voldemort va utilitzar a l'elf domèstic per a provar el seu amagatall i perquè aquest morís allà. Però l'elf domèstic se salva, ja que en Voldemort no pren en compte que aquestes criatures no són iguals que els mags, per la qual cosa compten amb una màgia que els permet aparèixer-se i desaparèixer en llocs encantats.
Al seu retorn, en Regulus li va demanar que li contés el que sabia i fastiguejat pel que en Voldemort li havia fet al seu elf, va decidir trair-lo robant l'horricreu real (que era el medalló de Slytherin), dipositant-ne un de fals. En comptes de demanar-li a en Kreacher que passés de nou pels paranys d'en Voldemort, pren el seu lloc ordenant a en Kreacher tornar a la plaça Grimmauld i destruir l'horricreu sense dir re a la seva família, deixant sol a en Regulus que mor en aquest lloc. Pel que fa a l'horricreu, en Kreacher no va poder destruir-lo i el va amagar en la mansió dels Black. Anys després, en Ron Weasley el destruiria amb l'Espasa de Gryffindor.
"Regulus" vol dir "petit rei" en llatí, i és el nom de l'estrella més brillant de la constel·lació del Lleó.

## Referències

* ↑ Joanne Rowling (2003). Harry Potter and the Order of the Phoenix London: Bloomsbury/New York City: Scholastic, et al. UK ISBN 0-7475-5100-6/U.S. ISBN 0-439-35806-X., capítol 6
* ↑ «Regulus Black» (en castellà). [Consulta: 10 març 2025].
* ↑ «JK Rowling's World Book Day Chat», 05-03-2004. [Consulta: 31 maig 2007].
* ↑ «Anelli, Melissa and Emerson Spartz. "The Leaky Cauldron and MuggleNet interview Joanne Kathleen Rowling: Part Two", The Leaky Cauldron, 16 juliol 2005». Accio Quote!, 16-07-2005. [Consulta: 1r gener 2007].
* ↑ «IAU Catalog of Star Names». [Consulta: 28 juliol 2016].
# Cara

La cara, el visatge, la faç, el vult o el semblant (esp. en tant que manifesta l'estat de salut, d'ànim de la persona) és la part frontal del cap, en els humans la part anteroinferior, del front fins a la barbeta, estan inclosos celles, orelles, ulls, nas, galta, boca, llavis, dents, pell i barbeta.
Els teixits tous de la cara expressen les emocions de l'individu, per l'acció dels músculs de la mímica (comunicació no verbal). Així mateix, l'aparença facial és un element essencial de la identitat de cada ésser humà i el que en facilita més la identificació, per això és l'element central de la fotografia dels documents oficials o de la caricatura.
Sobre la dura superfície dels ossos s'implanten més de trenta parells de músculs, de diverses formes i funcions, gruixuts i forts, com el múscul masseter, uns altres són fins i petits com el que eleva la comissura dels llavis (dita també boquera) i el que dilata l'ala del nas, entre d'altres.
Dels cinc òrgans dels sentits, quatre estan al cap, i més específicament a la cara: la vista, l'oïda, l'olfacte i el gust. Encara que el cinquè seny corporal sobrant, el tacte, també està àmpliament representat, amb una zona d'altíssima sensibilitat en els llavis.
La cara es pot decorar amb el maquillatge, inserint joies (sobretot als llavis i al nas) o tapar amb una màscara per no ser reconegut, disfressar-se o adoptar un rol determinat, com en el cas del teatre grec.

## Referències

* ↑ «cara | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ «cara | enciclopèdia.cat». [Consulta: 6 abril 2019].
* ↑ «Regiones de la cara | Manual de disecciones | AccessMedicina | McGraw-Hill Medical». [Consulta: 6 abril 2019].

## Vegeu també

* Detecció de cares
* Papada
Viccionari
# Estanh Long de Colomèrs

L'estanh Long de Colomèrs és un llac glacial que es troba a la conca oriental del Circ de Colomèrs al vessant nord del Pirineu. La seva altitud és 2.168 metres i la seva superfície és de 3,91 hectàrees. Forma part de la zona perifèrica del Parc Nacional d'Aigüestortes i Estany de Sant Maurici, i pertany al terme municipal de Naut Aran a la vall d'Aran.
Està alimentat de manera natural pels emissaris de l'estany Redon, i desaigua als estanys Lac de Clòto de Dalt i Lac de Clòto de Baish.
Rutes
Procedint des del refugi de Colomers (2.135 metres) cal seguir el sender GR 11 en direcció el Port de Ratera i s'arriba ràpidament a l'estany Long de Colomèrs.

## Referències

* 1 2 «Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya». [Consulta: 25 octubre 2019].

## Bibliografia

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Parc Nacional d'Aigües Tortes i Estany de Sant Maurici [mapa], Segona edició, 1:25.000. (abril 1998)
# Puntal de l'Aljub

El Puntal de l'Aljub és un pic situat a uns 948 msnm, prop de la població valenciana d'Eslida (la Plana Baixa). Es troba enmig del Parc Natural de la Serra d'Espadà, no gaire lluny del mar. Des de dalt es poden contemplar panoràmiques de gran part de la Serra d'Espadà i de la comarca de la Plana.
# Joan V de Constantinoble

Joan V (en grec antic: Ίωάννης Ε') va ser patriarca de Constantinoble de l'any 669 al 675. Va succeir Tomàs II de Constantinoble a la seva mort. Durant el seu patriarcat va començar el primer Setge de Constantinoble (674-678) promogut pel Califat Omeia, el primer episodi de les guerres arabo-romanes. Joan era ortodox, igual que el seu antecessor, i abans de ser elegit patriarca era prevere i cartofílac a l'església de Santa Sofia. Santificat per l'Església Ortodoxa es commemora el dia 18 d'agost.

## Referències

* ↑ «John V». Ecumenic Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 1r juliol 2023].
# Flavi Constantí

Flavi Constantí és el nom dels següents personatges:
Nom de dos emperadors romans d'Orient coneguts com:
* Constantí IV
* Constantí VI
# Eufrosina (esposa de Miquel II)

Eufrosina, nascuda l'any 790 i morta després del 836, va ser una emperadriu romana d'Orient, filla de l'emperador romà d'Orient Constantí VI i de la seva primera esposa, Maria d'Amnia. Es va casar amb Miquel II el Tartamut, fundador de la Dinastia frígia. Era la última representant de la Dinastia isàurica.
Quan Constantí VI es va divorciar de la mare d'Eufrosina, les va obligar a ella i la seva filla a prendre els hàbits i van ser empresonades en un convent. Miquel II el Tartamut, quan va quedar vidu de la seva primera esposa Tecla, va aconseguir casar-se amb Eufrosina l'any 820, encara que ja feia temps que era monja. El seu matrimoni va ser feliç i va servir a Miquel II per reforçar la seva legitimitat al tron de Constantinoble.
Eufrosina va estar a prop del seu marit en el moment de la seva mort, i va ser ella qui va tancar els ulls de Miquel II, quan va morir de mort natural el 2 d'octubre del 829 als cinquanta anys. Miquel va ser succeït pel seu fill Teòfil.
Teòfil, que era fill de la primera esposa de Miquel II, no veia amb bons ulls la seva madrastra, a la que tampoc veien bé molts membres de la cort romana d'Orient, que creien que la unió entre Miquel II i Eufrosina havia estat un escàndol. Teòfil va tornar a tancar Eufrosina en un convent. Sembla que Eufrosina podria haver organitzat el matrimoni entre Teòfil i Teodora, unió que va contribuir a la fi de la iconoclàstia. Eufrosina, durant una revolta que va estar a punt d'esclatar a Constantinoble contra l'emperador absent de la ciutat per una campanya militar contra els àrabs, va enviar a avisar Teòfil sobre el que passava. L'emperador va tornar a la capital i va esclafar la rebel·lió.

## Referències

* ↑ Herrin, Judith. Mujeres en púrpupura: Irene, Eufrosine y Teodora: soberanas del medievo bizantino. Madrid: Taurus, 2002, p. 130-152. ISBN 9788430604746.
# 755
## Esdeveniments

* 14 d'agost – Almuñécar (Àndalus): L'omeia Abd-ar-Rahman I ad-Dàkhil desembarca a la Península, provinent del Marroc.
* Saragossa (Àndalus): En el setge a la ciutat es produeix l'enfrontament entre els iemenites i els kaysites del valí Yússuf ibn Abd-ar-Rahman al-Fihrí, amb la victòria d'aquests darrers.
* Pamplona (Navarra): Els musulmans, dirigits per Al-Husayn ibn Al-Dachn i Sulayman ibn Xilah posen setge a la ciutat per a sufocar una revolta dels vascons i han de fer-se enrere sense èxit.
* La Rioja (Àndalus): El rei Alfons I d'Astúries conquesta la regió.
* Pavia (Regne Longobard): El rei franc Pipí I el Breu acorrala Astolf a la ciutat i n'aconsegueix la cessió de tot l'Exarcat de Ravenna per al Papa.
* Constantinoble: L'emperador Constantí V envia ambaixadors a Roma per a reclamar la devolució de l'Exarcat de Ravenna als romans d'Orient.
* Regne de Powys (Gal·les): El rei Brochfael ap Elisedd succeeix el seu pare Elisedd ap Gwylog.

## Naixements

* Tolosa (Aquitània): Bigó, comte de Tolosa, duc d'Aquitània i comte de París (m. 816)
* Ahvaz (Pèrsia) Abu-Nuwàs, poeta persa en llengua àrab. (m. 815)

## Necrològiques

* Kairuan (Ifríqiya): Abd-ar-Rahman al-Fihrí, governador. Assassinat pel seu germà, d'acord amb el califa abbàssida.
* 13 de febrer – Kufa (Iraq): Abu-Múslim, cap de la revolució abbàssida al Khurasan. Assassinat per sicaris a ordres del califa.
# Eixample Central (Vilanova i la Geltrú)

L'Eixample Central és un conjunt urbà de Vilanova i la Geltrú (Garraf) protegit com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

En el conjunt urbanístic de l'eixample central s'inclou l'eixample històric de la ciutat fora muralles. L'àmbit d'aquest conjunt urbà coincideix sensiblement amb el plànol aixecat per F. Garí el 1850. Hi queden inclosos els eixamples de la Geltrú a l'est del carrer Barcelona, l'eixample al voltant de l'Hospital a través de la Rambla dels Josepets i el carrer de Sant Magí, i els creixements al llarg del carrer de l'Aigua i de Sant Francesc.
Queden incorporats dins el conjunt els espais urbans més característics de la ciutat: la plaça de la Vila, la dels Cotxes, la dels Carros, la de les Cols, la d'en Miró i la de les Casernes, els carrers de Caputxins, de Sant Gervasi i de l'Aigua. Algunes de les edificacions més representatives són: l'església i l'hospital de Sant Antoni Abat, l'hospital vell, la capella de Sant Sebastià i l'església del col·legi de la Providència, les cases Font i Gumà, Mir, Junqué, de les columnes trencades, Maristany, Manuel Olivella, i els edificis del Foment, de la casa de la vila, el cercle catòlic, etc.
El conjunt ha sofert poques transformacions morfològiques.

## Referències

* 1 2 3 «Eixample Central». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20 novembre 2017].
# Combinada nòrdica als Jocs Olímpics d'hivern de 1972

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 celebrats a la ciutat de Sapporo (Japó) es disputà una prova de combinada nòrdica en categoria masculina. La competició se celebrà entre els dies 4 (prova de salt amb esquís) i 5 de febrer (prova de 15 quilòmetres d'esquí de fons) de 1972 a les instal·lacions esportives de Sapporo.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 40 esquiadors de 14 comitès nacionals diferents.
| Àustria (1) Estats Units (3) Finlàndia (3) França (1) Itàlia (2) | Iugoslàvia (1)  Japó (4) Noruega (4) Polònia (3) RDA (4) | RFA (4) Suècia (1) Txecoslovàquia (4) Unió Soviètica (4) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Combinada | Ulrich Wehling | Rauno Miettinen | Karl-Heinz Luck |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | RDA | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 2 | Finlàndia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |

## Resultats

| Posició | Esquiador | Punts |
| 1 | Ulrich Wehling | 413,340 |
| 2 | Rauno Miettinen | 405,505 |
| 3 | Karl-Heinz Luck | 398,800 |
| 4 | Erkki Kilpinen | 391,845 |
| 5 | Yuji Katsuro | 390,200 |
| 6 | Tomáš Kučera | 387,935 |
| 7 | Aleksandr Nosov | 387,730 |
| 8 | Kåre Olav Berg | 384,800 |
| 9 | Günther Deckert | 382,970 |
| 10 | Ralph Pöhland | 381,195 |
| 11 | Mikhail Artyukhov | 380,185 |
| 12 | Kazimierz Długopolski | 375,860 |
| 13 | Hideki Nakano | 375,055 |
| 14 | Kjell Åsvestad | 374,405 |
| 15 | Kazuo Araya | 374,040 |
| 16 | Ezio Damolin | 372,220 |
| 17 | Stefan Hula | 370,525 |
| 18 | Hans Hartleb | 369,505 |
| 19 | Henning Weid | 369,320 |
| 20 | Urban Hettich | 366,775 |
| 21 | Michael Devecka | 362,835 |
| 22 | Anatoly Zaytsev | 362,475 |
| 23 | Gjert Andersen | 360,315 |
| 24 | Nobutaka Sasaki | 359,945 |
| 25 | Alfred Winkler | 357,110 |
| 26 | Ladislav Rygl | 355,755 |
| 27 | Jukka Kuvaja | 354,385 |
| 28 | Jaroslav Svoboda | 351,605 |
| 29 | Viatxeslav Driaguin | 347,525 |
| 30 | Fabio Morandini | 340,680 |
| 31 | Józef Gąsienica | 339,125 |
| 32 | Janez Gorjanc | 337,520 |
| 33 | Franz Keller | 336,860 |
| 34 | James Miller | 334,950 |
| 35 | Jacques Gaillard | 325,210 |
| 36 | Sven-Olof Israelsson | 323,300 |
| 37 | Ulli Öhlböck | 320,710 |
| 38 | Teyck Weed | 313,605 |
| 39 | Robert Kendall | 303,635 |
| – | Libor Foltman | NF |
    NF: no finalitzà

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Nordic Combined at the 1972 Winter Olympics». [Consulta: 26 desembre 2024].