OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Birgit Peter

Birgit Peter (alemany: Birgit Händle) (Potsdam, 27 de gener de 1964) és una remadora alemanya, ja retirada, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. Fins a la caiguda del mur de Berlín va competir per la República Democràtica Alemanya. Es casà amb el també remer Christian Händle.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla d'or en la prova del doble scull del programa de rem. Formà parella amb Martina Schröter. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, va guanyar la medalla d'or en la prova del quàdruple scull. Va formar equip amb Sybille Schmidt, Kerstin Muller i Kristina Mundt.
En el seu palmarès també destaquen cinc medalles al Campionat del món de rem, quatre d'or i una de plata, entre les edicions de 1985 i 1990. També guanyà tres campionats nacionals de la República Democràtica Alemanya, el 1985, 1986 i 1989 i dos d'Alemanya, el 1992 i 1994, en scull individual i el de 1993 en el quàdruple scull.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Birgit Peter». [Consulta: 16 agost 2023].
* ↑ RRK 08 Rudern – Deutsche Rudererfolge bei Weltmeisterschaften
* ↑ «HickokSports.com – History – Olympic Rowing Medalists». Arxivat de l'original el 15 desembre 2011. [Consulta: 22 desembre 2007].
* ↑ «Birgit Peter». RowingOne.com. World Rowing. Arxivat de l'original el 2014-01-01.
# Bithna

Bithna (àrab: قرية البثنة, Qaryat al-Biṯna) és una ciutat de Fujairah als Emirats Àrabs Units, a pocs quilòmetres de la capital, a la plana situada al sud-oest, a la riba sud del Wadi Ham, abans d'arribar a les muntanyes Hadjar. Situat entre la ciutat de Fujairah i Masafi, el poble és el lloc d'un fort important de pedra i tàpia, el fort de Bithnah, i una tomba megalítica poc coneguda que uneix el poble amb una ruta comercial de 3.000 anys al llarg de Wadi Ham a través de les muntanyes Hajar. des de l'emirat de Fujairah de la costa est a través de Masafi (part de Ras Al Khaimah) i Manama fins a la ciutat deserta de Dhaid i després fins a Xarjah i el golf Pèrsic. Tradicionalment ha estat habitada per membres de la tribu Sharqiyin (Al Sharqi).

## Referències

* ↑ Lorimer, John. Gazetteer of the Persian Gulf, Oman and Central Arabia. Government of India, 1906, p. 60.
# Blanca Gil i Sorli

Blanca Gil Sorli (Vinaròs, Baix Maestrat, 19 de setembre de 1983) és una jugadora de waterpolo mallorquina, d'origen valencià.
Formada al Club Natació Palma, va practicar natació en categories inferiors decantant-se finalment pel waterpolo. La temporada 2000-01 va fitxar pel Club Esportiu Mediterrani i va ingressar com a esportista d'elit al CAR de Sant Cugat, aconseguint una Lliga catalana i un campionat d'Espanya júnior. La temporada següent va jugar al Club Natació Sabadell guanyant tres Lligues catalanes, dues Lligues espanyoles i dues Copes de la Reina. La temporada 2004-05 va marxar a jugar a la Lliga italiana amb el Corona Mediterrani, l'Orizzonte Catania entre 2005 i 2006, al Racing Roma entre 2006 i 2007, i tornant un altre cop a l'Orizzonte Catania entre 2007 i 2011. Durant aquest període va aconseguir dues Eurolliga de la LEN, una Copa de la LEN, una Supercopa d'Europa, cinc Lligues i dues Copes italianes. Al final de la temporada 2010-11, va intentar fitxar pel Pro Recco però el seu club d'origen no li va donar la carta de llibertat i va maniobrar per impedir aquest contracte. Sancionada dos anys sense jugar a la lliga per la Federació Italiana, va marxar a jugar a l'Olympiakos de la lliga grega. Considerada una de les millors jugadores del waterpolo estatal, degut a aquest contratemps i també la superació d'un càncer d'úter, va renunciar a participar en els Jocs Olímpics de Londres 2012.

## Palmarès
### Clubs

* 2 Eurolliga femenina de la LEN: 2005-06, 2007-08
* 1 Copa LEN de waterpolo femenina: 2006-07
* 1 Supercopa d'Europa de waterpolo femenina: 2008-09
* 2 Lliga espanyola de waterpolo femenina: 2001-02, 2003-04
* 2 Copa espanyola de waterpolo femenina: 2001-02, 2003-04
* 5 Lliga italiana de waterpolo femenina: 2005-06, 2007-08, 2008-09, 2009-10, 2010-11
* 4 Lliga catalana de waterpolo femenina: 2000-01, 2001-02, 2002-03, 2003-04

## Referències

* ↑ «Blanca Gil i Sorli». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Pérez, Lluís Carles. «La encrucijada de Blanca» (en castellà). Mundo Deportivo, 07-03-2012. [Consulta: 7 juny 2020].
* ↑ Pérez, Lluís Carles. «Blanca Gil no está para Juegos» (en castellà). Mundo Deportivo, 12-04-2012. [Consulta: 16 juny 2020].

## Enllaços externs

* Blanca Gil i Sorli - Lloc web oficial
# Blanca Toledano Laut

Blanca Toledano Laut (Madrid, 3 de novembre de 2000) és una esportista espanyola que competeix en natació sincronitzada.

## Trajectòria

Va començar a nedar a 4 anys en una escola de barri. En veure que destacava la van recomanar que anés a nedar a l'Escola M-86. Allí va veure com entrenaven els equips de natació sincronitzada, li va cridar molt l'atenció i va decidir apuntar-s'hi. Amb 9 anys va entrar a formar part del Real Canoe Natación Club. A 10 anys va ser al seu primer campionat d'Espanya. Amb 14 anys va quedar campiona d'Espanya en duet i va guanyar dues medalles d'or en la Copa Mediterrània de Natació. A 15 anys va ser seleccionada per a unir-se a l'equip nacional júnior de natació artística, i s'entrenava al Centre d'Alt Rendiment de Sant Cugat del Vallès.
A 16 anys va competir per primera vegada amb l'equip nacional absolut, el 2017. Va aconseguir quatre medalles en el Campionat Mundial de natació entre els anys 2019 i 2024, i quatre medalles en el Campionat Europeu de natació entre els anys 2018 i 2024. En els Jocs Europeus de Cracòvia 2023 va aconseguir dues medalles d'or.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Blanca Toledano». [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «Entrevista realizada por Real Canoe N.C. a Blanca Toledano». Real Canoe N.C.. Arxivat de l'original el 11 de abril de 2019. [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ «Campeonato de España Infantil 2015». Leverade. [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ «Resultados Copa Mediterranea, Ostia (ITALIA), 2015». Leverade. [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ «Blanca Toledano a la concentración por la selección en el CAR de Sant Cugat Barcelona». Arxivat de l'original el 11 de abril de 2019. [Consulta: 11 abril 2019].
* ↑ «Blanca TOLEDANO LAUT | Results | World Aquatics Official» (en anglès). [Consulta: 20 juliol 2024].
* ↑ «Blanca Toledano Laut (Artistic Swimming) : Prize list and results». [Consulta: 20 juliol 2024].
# Blastocladiomicots

Els blastocladiomicots (Blastocladiomycota) són una divisió o fílum del regne dels fongs (Fungi). Són fongs zoospòrics que es troben en el sòl i en hàbitats d'aigua dolça; són saprobis en la seva majoria, subsistint de la descomposició de matèria orgànica.
Tres de les cinc famílies de Blastocladiomycota contenen agents patògens. Aquestes infecten espècies de tardígrads, el plàncton de Daphnia, nemàtodes, diversos semiaquàtics i plantes aquàtiques així com larves de mosquits.

## Taxonomia

Els organismes d'aquest fílum varen ser inicialment inclosos en el fílum Chytridiomycota. El 2006, i gràcies a la seqüenciació d'ADN, es va poder determinar que Blastocladiomycota i Neocallimastigomycota representaven fílums separats del Chytridiomycota.
La divisió Blastocladiomycota inclou dues classes, cadascuna amb un ordre:
* Classe Blastocladiomycetes
** Ordre Blastocladiales
* Classe Physodermatomycetes
** Ordre Physodermatales

## Referències

* ↑ James, T.Y., et al. «A molecular phylogeny of the flagellated fungi (Chytridiomycota) and description of a new phylum (Blastocladiomycota)». Mycologia, 98, 6, 2006, pàg. 860–871. DOI: 10.3852/mycologia.98.6.860. PMID: 17486963.
* ↑ Petersen, H.E. Bot. Tidsskr., 29, 1909, pàg. 357. (as "Blasocladiineae")
* 1 2 Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
* ↑ James, T.Y., et al. (2006). A molecular phylogeny of the flagellated fungi (Chytridiomycota) and description of a new phylum (Blastocladiomycota). Mycologia, 98: 860–871. doi:10.3852/mycologia.98.6.860.

## Bibliografia

* Hibbett, D.S., et al. (March 2007). "A higher level phylogenetic classification of the Fungi". Mycol. Res. 111 (5): 509–547. doi:10.1016/j.mycres.2007.03.004.
* Lynn Margulis, Karlene V. Schwartz (1998), Five kingdoms: an illustrated guide to the phyla of life on earth, Elsevier, pp. 216-217, ISBN 0-7167-3027-8, http://books.google.cat/books?id=9IWaqAOGyt4C&lpg=PT288&dq=Blastocladiomycota&client=firefox-a&pg=PT288#v=onepage&q=Blastocladiomycota&f=false
# Laura G. Ortensi

Laura G. Ortensi (Roses, 29 de gener de 1991) és una filòloga i poeta catalana. És coneguda per haver guanyat la 22a edició del Premi Joan Duch per a joves escriptors amb l'obra Matar la mare.

## Obra

* Preludis de silenci (2009, Emboscall)
* Matar la mare (2021, Editorial Fonoll)
* La marca de l'ham (2024, Cap de brot edicions)

## Referències

* ↑ «Laura G. Ortensi: «No és casual que parli de la consciència de viure als marges»». [Consulta: 7 octubre 2022].
* ↑ TV3. «Més 324 - Laura G. Ortensi ens presenta el poemari "Matar la mare"». [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ Poesia. «La marca de l'ham – Laura G. Ortensi», 24-11-2024. [Consulta: 29 novembre 2024].
# Hubert Wall

Hubert Wall (Rockwell City, 2 de desembre de 1902 - Austin, 12 de setembre de 1971) va ser un matemàtic estatunidenc.

## Vida i Obra

Després de fer els estudis secundaris a la seva vila natal, Rockwell City, va ingressar el 1920 al Cornell College de Mount Vernon (Iowa), en el qual es va graduar el 1924. Els tres cursos següents va estar a la universitat de Wisconsin-Madison en la qual es va doctorar el 1927 amb una tesi dirigida per Edward Burr Van Vleck. El 1927 va començar a treballar de professor a la universitat Northwestern de Illinois, on va romandre fins al 1944, excepte un curs, 1937-38, que va estar al Institut d'Estudis Avançats de Princeton. A partir de 1939, va col·laborar amb el matemàtic alemany, emigrat als Estats Units, Ernest Hellinger a qui va facilitar la seva fugida del règim nazi.
Després de dos cursos al Institut de Tecnologia d'Illinois, el 1946 es va incorporar al claustre de la universitat de Texas a Austin, en la qual va romandre la resta de la seva carrera acadèmica. A Austin va ser un dels protegits de Robert Lee Moore i el propagandista més motivat del seu mètode d'ensenyament de les matemàtiques, anomenat mètode de Moore.
Les seves recerques van ser fonamentalment en el camp de les fraccions contínues, tema sobre el que va escriure un tractat canònic el 1948: Analytic Theory of Continued Fractions. El 1963 també va publicar un llibre divulgatiu del mètode de Moore sota el títol de Creative Mathematics. Wall va publicar, a més, una cinquantena d'articles científics.

## Referències

* ↑ Scott, 1974, p. 137.
* ↑ Lewis, 2009, p. xvii.
* ↑ Corry, 2007, p. 68.
* ↑ Brezinski i Redivo-Zaglia, 2020, p. 76.
* ↑ Schulte, 2009, p. web.
* ↑ Scott, 1974, p. 138-140.

## Bibliografia

* Brezinski, Claude; Redivo-Zaglia, Michela. Extrapolation and Rational Approximation (en anglès). Springer, 2020. ISBN 978-3-030-58417-7.
* Corry, Leo «A clash of mathematical titans in Austin: Harry S. Vandiver and Robert Lee Moore (1924–1974)» (en anglès). The Mathematical Intelligencer, Vol. 29, Num. 4, 2007, pàg. 62-74. DOI: 10.1007/BF02986177. ISSN: 0343-6993.
* Lewis, Albert C. «Short Biography of H. S. Wall». A: H.S. Walls. Creative Mathematics (en anglès). The Educational Advancement Foundation, 2009, p. xvii-xxii. ISBN 978-0-88385-750-2.
* Scott, Walter T. «Remarks on the life of Professor H.S. Wall» (en anglès). Rocky Mountain Journal of Mathematics, Vol. 4, Num. 2, 1974, pàg. 137-140. DOI: 10.1216/RMJ-1974-4-2-137. ISSN: 0035-7596.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «Hubert Wall» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland.
* Whyburn, Lucille. «Presentation Breakfast of The University of Texas at Austin Mathematics Award Honoring the Memory of Professor Robert Lee Moore and Professor Hubert Stanley Wall». The Legacy of R.L. Moore, 1976. [Consulta: 24 maig 2021]. (anglès)
* Schulte, Tom. «Review of Creative Mathematics by H.S.Wall». Mathematical Association of America, 2009. [Consulta: 24 maig 2021]. (anglès)
* «In Memoriam Hubert Stanely Wall». Universitat de Texas. [Consulta: 24 maig 2021]. (anglès)
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1924

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1924 celebrats a la ciutat de Chamonix (França) es disputà una prova de bobsleigh. La competició fou en categoria masculina i en equips de quatre participants, tot i que seguint la normativa vigent en aquelles dates es permetia la participació d'un cinquè participant. La prova es disputà entre els dies 2 i 3 de febrer de 1924 a La Piste de Bobsleigh des Pellerins.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 39 competidors de 5 comitès nacionals diferents:
* Bèlgica (5)
* França (8)
* Itàlia (10)
* Regne Unit (8)
* Suïssa (8)

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 4 | Suïssa (I)Alfred Neveu Eduard Scherrer Alfred Schläppi Heinrich Schläppi | Regne Unit (I)Thomas Arnold Ralph Broome Alexander Richardson Rodney Soher | Bèlgica (I)Charles Mulder René Mortiaux Paul Van den Broeck Victor Verschueren Henri Willems |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | Regne Unit | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Bèlgica | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 1 | 1 | 1 | 3 |

## Resultats

| Lloc | Equip | Corredors | Sessió 1 | Sessió 2 | Sessió 3 | Sessió 4 | Total |
| 1 | Suïssa (I) | Eduard Scherrer Alfred Neveu Alfred Schläppi Heinrich Schläppi | 1:27.39 | 1:26.60 | 1:25.02 | 1:26.53 | 5:45.54 |
| 2 | Regne Unit (I) | Ralph Broome Thomas Arnold Alexander Richardson Rodney Soher | 1:28.73 | 1:28.67 | 1:25.76 | 1:25.67 | 5:48.83 |
| 3 | Bèlgica (I) | Charles Mulder René Mortiaux Paul Van den Broeck Victor Verschueren Henri Willems | 1:29.89 | 1:34.22 | 1:29.98 | 1:28.20 | 6:02.29 |
| 4 | França (II) | André Berg Henri Aldebert Georges André Jean de Suarez d'Aulan | 1:39.35 | 1:34.99 | 1:36.68 | 1:31.93 | 6:22.95 |
| 5 | Regne Unit (II) | William Horton Archibald Crabbe Gerard Fairlie George Pim | 1:42.33 | 1:41.28 | 1:38.58 | 1:38.52 | 6:40.71 |
| 6 | Itàlia (I) | Lodovico Obexer Massimo Fink Paolo Herbert Giuseppe Steiner Aloise Trenker | 1:53.00 | 1:49.69 | 1:48.73 | 1:43.99 | 7:15.41 |
| – | França (I) | Étienne Legrand Georges Izard Jacques Jany François Legrand | 4:29.01 | – | 2:00.79 | 1:56.58 | – |
| – | Itàlia (II) | Luigi Tornielli Adolfo Bocchi Leonardo Bonzi Alfredo Spasciani Alberto Visconti | 4:08.44 | – | – | – | – |
| – | Suïssa (II) | Charles Stoffel Alois Faigle Anton Guldener Edmond Laroche | 5:38.00 | – | – | – | – |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bobsleigh at the 1924 Winter Olympics». [Consulta: 1r desembre 2024].

## Enllaços externs

* (anglès) http://www.todor66.com - Bobsleigh 1924
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 - Quatre homes

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1952 celebrats a la ciutat d'Oslo (Noruega) es disputà una prova de bobsleigh de quatre homes, que juntament amb la prova de dos homes formà part del programa oficial de bobsleigh de l'any 1952. La competició tingué lloc entre els dies 21 i 22 de febrer de 1952 a les instal·lacions de la ciutat d'Oslo.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 60 competidors de 9 comitès nacionals diferents.
| Alemanya (4) Argentina (4) Àustria (8) Estats Units (8) França (4) | Itàlia (8) Noruega (8) Suècia (8)  Suïssa (8) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Alemanya Alemanya IAndreas Ostler Friedrich Kuhn Lorenz Nieberl Franz Kemser | Estats Units USA IStanley Benham Patrick Martin Howard Crossett James Atkinson | Suïssa Suïssa IFritz Feierabend Albert Madörin André Filippini Stephan Waser |

## Resultats

| Posició | Equip | Participants | Ronda 1 | Ronda 2 | Ronda 3 | Ronda 4 | Final |
| 1 | Alemanya Alemanya I | Andreas Ostler Friedrich Kuhn Lorenz Nieberl Franz Kemser | 1:16.84 | 1:17.57 | 1:16.55 | 1:16.86 | 5:07.84 |
| 2 | Estats Units USA I | Stanley Benham Patrick Martin Howard Crossett James Atkinson | 1:17.44 | 1:17.78 | 1:16.72 | 1:18.54 | 5:10.48 |
| 3 | Suïssa Suïssa I | Fritz Feierabend Albert Madörin André Filippini Stephan Waser | 1:18.67 | 1:18.08 | 1:17.40 | 1:17.55 | 5:11.70 |
| 4 | Suïssa Suïssa II | Felix Endrich Fritz Stöckli Franz Kapus Werner Spring | 1:17.75 | 1:19.45 | 1:17.88 | 1:18.90 | 5:13.98 |
| 5 | Àustria Àustria I | Karl Wagner Franz Eckhardt Hermann Palka Paul Aste | 1:19.34 | 1:18.91 | 1:18.27 | 1:18.22 | 5:14.74 |
| 6 | Suècia Suècia I | Kjell Holmström Felix Fernström Nils Landgren Jan Lapidoth | 1:19.11 | 1:19.90 | 1:17.28 | 1:18.72 | 5:15.01 |
| 7 | Suècia Suècia II | Gunnar Åhs Börje Ekedahl Lennart Sandin Gunnar Garpö | 1:18.84 | 1:19.93 | 1:18.66 | 1:20.43 | 5:17.86 |
| 8 | Argentina Argentina I | Carlos Tomasi Robert Bordeu Carlos Sareisian Héctor Tomasi | 1:20.15 | 1:19.81 | 1:19.35 | 1:19.54 | 5:18.85 |
| 9 | Estats Units USA II | James Bickford Hubert Miller Maurice R. Severino Joseph Scott | 1:19.13 | 1:19.97 | 1:19.49 | 1:21.09 | 5:19.68 |
| 10 | Itàlia Itàlia II | Alberto Della Beffa Sandro Rasini Dario Colombi Dario Poggi | 1:20.02 | 1:21.39 | 1:18.86 | 1:19.65 | 5:19.62 |
| 11 | França França I | André Robin Joseph Chatelus Louis Saint-Calbre Henri Rivière | 1:18.90 | 1:19.91 | 1:19.18 | 1:22.75 | 5:20.74 |
| 12 | Noruega Noruega I | Arne Holst Trygve Brudevold Curt James Haydn Kåre Christiansen | 1:20.05 | 1:19.93 | 1:19.98 | 1:21.40 | 5:21.36 |
| 13 | Noruega Noruega II | Reidar Alveberg Anders Hveem Arne Røgden Gunnar Thoresen | 1:21.53 | 1:21.18 | 1:20.77 | 1:20.99 | 5:24.47 |
| 14 | Itàlia Itàlia II | Umberto Gilarduzzi Michele Alverà Vittorio Folonari Luigi Cavalieri | 1:21.23 | 1:21.35 | 1:21.64 | 1:21.76 | 5:25.98 |
| NF | Àustria Àustria II | Kurt Loserth Wilfried Thurner Franz Kneissl Heinz Hoppichler | 1:19.51 | 1:20.25 | 1:20.44 | -- | NF |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Four, Men». [Consulta: 24 desembre 2024].
# Bochra Belhaj Hmida

Bochra Belhaj Hmida, nascuda a Zaghouan, és una advocada i política tunisiana coneguda sobretot pel seu activisme en defensa dels drets de les dones i els drets humans. És diputada per l'Assemblea de Tunísia des del 2014. El 1989 fou cofundadora de l'Associació Tunisiana de Dones Demòcrates, que ha presidit.

## Biografia

Des de jove es va comprometre en defensa de la igualtat, al costat de pioneres com Jalila Baccar o Safia Farhat.
Llicenciada en dret, cofundà l'Associació Tunisiana de Dones Demòcrates (ATFD) el 1989 i la va presidir del 1994 al 1998.
El 2012, va ser advocada d'una jove violada per policies a qui acusaren d'atemptar contra el pudor amb el seu nuvi. L'executiu, dominat llavors pels islamistes d'Ennahdha, en va ser, segons ella, responsable "moralment i políticament". Bochra denuncia també l'augment d'agressions, assetjament i violacions de policies a joves tunisianes a causa de la impunitat amb què actuen.
Bochra Belhaj denuncià que, des del 2011, amb els islamistes en el poder, s'estava desenvolupant una campanya de difamació i assetjament contra les defensores dels drets de les dones i els drets humans.(3)
Es va incorporar el 2011 al Fòrum democràtic per al treball i les llibertats i es presentà a les eleccions de l'assemblea constituent com a cap de llista de la circumscripció de Zaghouan, però no l'elegiren. Membre del comité executiu del moviment Nidaa Tounes des de setembre del 2012, obtingué un escó en les eleccions legislatives del 2014 en l'Assemblea de representants del poble, pel seu partit en la segona circumscripció de Tunísia, mantenint així la lluita pels drets humans i els de les dones tunisianes.(1)
Bochra Belhaj Hmida pertany també a la Comissió de les llibertats individuals i de la igualtat, creada pel president Beji Caid Essebsi el 13 d'agost del 2017 per a fer un informe sobre les reformes legislatives relatives a les llibertats individuals i la igualtat seguint la Constitució del 2014 i les normes internacionals dels drets humans.

## Referències

* ↑ «Bochra Belhaj Hamida | Marsad Majles» (en francés). Marsad. [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ «Bochra Belhaj Hmida : Toujours une cause à défendre» (en francés). [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ «Difficile et lente transition vers la démocratie» (en francés). [Consulta: 28 maig 2018].
* ↑ «Femme violée en Tunisie : pour l'avocate, le gouvernement est responsable» (en francés). Le Monde.fr. [Consulta: 28 maig 2018].
# Boerenpartij

Boerenpartij (Partit dels Grangers) fou un partit polític neerlandès fundat el 1958 per grangers de Gelderland per a presentar-se a les eleccions municipals. El cap era Hendrik Koekoek, cap de l'Associació per la Llibertat de l'Empresa Agrícola, que es resistia a la intervenció estatal i a la institucionalització de l'agricultura. Era un partit fortament dretà, que defensava els valors cristians i el liberalisme econòmic, i fortament populista. Tot i que rebutjava el racisme, hi acollí antics membres del MSB de Mussert.
A les eleccions legislatives neerlandeses de 1959 no va obtenir representació, però a les de 1963 obtingué tres escons, gràcies a la sev a popularitat quan la policia va desallotjar grangers de les seves propietats per no pagar les taxes. El 1966 va obtenir també 2 escons a l'Eerste Kamer.
Però al parlament va tenir problemes per lluites internes; un dels seus senadors havia estat prominent membre del MSB de Mussert i de les SS, i com Koekoek el va protegir, un grup abandonà el partit i creà el Noodraad (Consell d'Emergència). Ambdós competiren a les eleccions de 1967, però mentre BP va treure 7 escons, NR no en va treure cap. Tanmateix, el tarannà autoritari de Koekoek provocà la deserció dels set diputats, que crearen el grup Binding Rechts (Aliança de la Dreta). Aquesta divisió provocà que a les eleccions de 1971 només Koekoek tragués un escó, augmentats a tres a les de 1972, però el va perdre novament a les de 1977. Per a les eleccions de 1981 va canviar el nom de partit a Rechtse Volkspartij (RVP), però no va treure escó i es va dissoldre.

## Resultats electorals

| Any | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 1959 | 37,774 | 0.63 | 0 / 150 | Nou | Oposició |
| 1963 | 133,210 | 2.13 | 3 / 150 | 3 | Oposició |
| 1967 | 328,186 | 4.77 | 7 / 150 | 4 | Oposició |
| 1971 | 69,678 | 1.10 | 1 / 150 | 6 | Oposició |
| 1972 | 143,239 | 1.94 | 3 / 150 | 2 | Oposició |
| 1977 | 69,914 | 0.84 | 1 / 150 | 2 | Oposició |