OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dualisme de propietats

El dualisme de propietats és una teoria filosòfica que intenta explicar la relació ment-cervell a partir d'agafar les idees més atractives del dualisme i del monisme. Com el monisme, considera que l'home es forma per una sola substància física, que produeix i causa propietats tant físiques com mentals. És a dir, tots els estats mentals de l'home sorgeixen a partir de determinats estats físics, però no es poden identificar perquè tenen característiques diferents.
El dualisme de propietat és un enfocament interaccionista perquè assumeix que el cos influeix en la ment i que la ment pot influir en el cos; aquesta hipòtesi de causalitat mental n'és la més problemàtica. Perquè aquesta suposició parla en contra del principi d'un món físic tancat.

## Referències

* 1 2 Robinson, Howard. Dualism. Fall 2017. Metaphysics Research Lab, Stanford University, 2017.
* ↑ Beckermann, Ansgar. Analytische Einführung in die Philosophie des Geistes (en alemany). 2a edicií eixamplada. Berlín: de Gruyter, 2001, p. 115. ISBN 978-3-11-017065-8.
# Dieter Gieseler

Dieter Gieseler (Münster, 10 de gener de 1941 - Amelunxen, Beverungen, 8 de febrer de 2008) va ser un ciclista alemany que fou professional entre 1962 i 1967.
Com a ciclista amateur va prendre part en els Jocs Olímpics de Roma de 1960, en què guanyà una medalla de plata en la prova del quilòmetre contrarellotge, per darrere Sante Gaiardoni.
Era germà del també ciclista Edi Gieseler.

## Referències

* 1 2 «GIESELER Dieter». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ «Olympedia – Dieter Gieseler». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ Lennartz, Karl; Teutenberg, Walter; Lennartz, Karl. Athen 1896 bis München 1972. Ort nicht ermittelbar: Verlag nicht ermittelbar, 1993. ISBN 978-3-928562-58-4.

## Enllaços externs

* Fitxa de Dieter Gieseler a sitiodeciclismo.net
# Esbarjo Marià Ausà

L'Esbarjo Marià Ausà va ser un club de futbol de la ciutat de Vic de principis del s. XX. Era popularment conegut com l'Ausà, Va participar en el Campionat de Catalunya de Futbol, i va ser el primer club federat d'Osona.

## Història

El 1913 es va fundar el Marià Ausa, principal secció futbolística de l'Esbarjo Dominical Marià. Les institucions eclesiàstiques van ser les principals promotores de la introducció del futbol a Vic. L'Esbarjo fou impulsat pel bisbe Torras i Bages, l'Esbarjo va contribuir a difondre i popularitzar la pràctica de l'esport gràcies a les seves instal·lacions i a la divulgació de les normes i els reglaments de les diferents disciplines que s'hi practicaven. De totes les modalitats esportives, el futbol sobresortia de totes. L'Esbarjo va fomentar i difondre el Futbol entre la societat vigatana, i el que és tant o més important, la pràctica de l'esport de base, que era entès com un nou espai de sociabilitat que tenia com a eixos principals l'entreteniment i la salut física. En paral·lel, l'Església aprofitava la difusió i popularitat que prenia l'esport com a vehicle d'accés a la societat en general i al jovent en particular.
L'any 1943, es va consumar una integració amb el seu rival, el Vic Football Club, entitat que nasqué el 1922. Aquesta fusió culminà amb la formació de l'Unió Esportiva Vic, marcant un punt d'inflexió notable en la trajectòria esportiva local.

## Referències

* 1 2 «Esbarjo Marià Ausa». GEC. [Consulta: 3 març 2024].
* ↑ «Història». Fundació Unió Esportiva Vic. [Consulta: 3 març 2024].
# Ptychocheilus lucius

Ptychocheilus lucius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 180 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Estats Units (Wyoming, Colorado, Utah, Nou Mèxic, Arizona, Nevada i Califòrnia) i Mèxic.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Baillie, J. i Groombridge, B., 1996. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 1996. UICN, Gland, Suïssa.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* IUCN Conservation Monitoring Centre, 1986. 1986 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* IUCN Conservation Monitoring Centre, 1988. 1988 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* UICN, 1990. Llista Vermella d'Animals Amenaçats de la UICN 1990. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gran Premi d'Orà

El Gran Premi d'Orà fou una competició ciclista d'un dia que es disputà pels voltants d'Orà (Algèria). La primera edició data del 2014, ja formant part de l'UCI Africa Tour, amb una categoria 1.2.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 2014 | Adil Barbari | Hichem Chaabane | Thomas Rabou |
| 2015 | Janvier Hadi | Fayçal Hamza | Amanuel Gebrezgabihier |
| 2016 | Tomas Vaitkus | Joseph Areruya | Adil Barbari |
| 2016-23 | No disputada | No disputada | No disputada |
| 2024 | Nassim Saidi | Aiman Cahyadi | Tillman Sarnowski |

## Referències

* ↑ «G.P d'Oran (Alg) - Cat.1.2». [Consulta: 1r novembre 2023].

## Enllaços externs

* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a cqranking.com
# Calma Segura Amaro

Calma Segura Amaro (Carabanchel, 18 de febrer de 2008) és una actriu espanyola. És la germana gran de la també actriu Sirena Segura i filla de Santiago Segura i María Amaro.

## Biografia

Va néixer a Carabanchel, un barri de Madrid. És la filla gran del cineasta Santiago Segura i de la maquilladora María Amaro. Va començar al cinema el 2014, en el cinquè lliurament de Torrente 5: Operación Eurovegas i posteriorment interpretaria Carlota en la trilogia de pel·lícules també dirigida per Santiago Segura, Padre no hay más que uno. Té una germana menor, Sirena Segura, que també participa com la seva germana menor en la mateixa trilogia.

## Filmografía

| Any | Títol | Personatge | Director |
| 2014 | Torrente 5: Operación Eurovegas | Nena | Santiago Segura |
| 2019 | Padre no hay más que uno | Carlota García Loyola | Santiago Segura |
| 2020 | Padre no hay más que uno 2: La llegada de la suegra | Carlota García Loyola | Santiago Segura |
| 2022 | Padre no hay más que uno 3 | Carlota García Loyola | Santiago Segura |
| 2024 | Padre no hay más que uno 4 | Carlota García Loyola | Santiago Segura |

## Referències

* ↑ Bescos, Ramón. «Divinity - Moda, belleza, celebrities y tendencias» (en castellà), 06-02-2024. [Consulta: 30 agost 2024].
* ↑ Ochoa, Marina. «Calma y Sirena, así son las desconocidas hijas de Santiago Segura que están triunfando en la gran pantalla», 17 diciembre 2022. [Consulta: 15 febrer 2023].
# Angelo Stano

Angelo Stano (Santeramo in Colle, 6 de gener de 1953) és un dibuixant de còmics italià. Va proporcionar dibuixos per a Dylan Dog, inclòs per a la primera història. Va ser, fins al tema núm. 363, l'artista de la portada de la sèrie i més tard va ser substituït per Luigi Cavenago.

## Biografia

Angelo Stano va néixer a Santeramo in Colle, a la província de Bari, al sud d'Itàlia. El 1971 es va traslladar a Milà.
El seu debut com a il·lustrador de còmics va arribar el 1973 amb una producció de De la terra a la lluna de Jules Verne. Dos anys més tard va produir diversos contes per a Audax, publicats per Mondadori.
El 1975, va crear contes per al setmanari Audax, dirigit per Nino Cannata per a Arnoldo Mondadori Editore, així com breus episodis de relats bèl·lics per a l'Editorial Dardo.
Després de diverses col·laboracions amb altres editorials (Ediperiodici, Edifumetto, Staff di If, Corrier Boy, Universo), el 1985 va ser escollit per Sergio Bonelli Editore per dibuixar el primer episodi de Dylan Dog, escrit per Tiziano Sclavi. Stano el va dibuixar amb un estil inspirat en part per l'artista Egon Schiele. Stano va substituir Claudio Villa com a portada de la sèrie amb el número 42.
El 1991, va il·lustrar el Tarot de Dylan Dog dissenyat per Tiziano Sclavi. L'obra va ser publicada per The Beetle a Torí juntament amb Entrevista a Dylan Dog, escrita per Giordano Berti.
L'any 1992, va ser guardonat amb el Premi Bonaventura de Treviso Comix per les reimpressions de cartró Arnoldo Mondadori Editore dedicat a Dylan Dog.
De 1981 a 1999, va ensenyar a l'Escola de Còmics de Milà.
Stano va escriure i il·lustrar el número de Dylan Dog anomenat "La legione degli scheletri" publicat el desembre de 2012, a més de la portada.

## Referències

* ↑ «Angelo Stano, disegnatore» (en italià), 20-02-2013. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ «Angelo Stano» (en italià). UBCfumetti.com. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ «Archivio arretrati: scheda dell'albo di Dylan Dog», 23-02-2013. [Consulta: 14 març 2025].
* ↑ From the Bonelli website: Angelo Stano, cover, illustrator and writer of "La legione degli scheletri" Arxivat October 5, 2012, a Wayback Machine.
# Martha (Flotow)

Martha o Martha oder Der Markt zu Richmond (Martha o el mercat de Richmond) és una òpera en quatre actes de Friedrich von Flotow, amb llibret en alemany de Friedrich Wilhelm Riese, basat en el ballet Lady Henriette de Jules-Henri Vernoy de Saint-Georges. S'estrenà al Kärntnertor Theater de Viena el 25 de novembre de 1847. A Catalunya es va estrenar al Teatre Principal de Barcelona el 9 de febrer de 1860.

## Referències

* ↑ (castellà) ALIER, Roger. Guia Universal de la ópera. Barcelona, 2007, Ediciones Robinbook. ISBN 978-84-96924-03-1
Viccionari
# Fundació García Cugat

La Fundació García Cugat és una organització de recerca biomèdica que es dedica a la medicina regenerativa. Va ser fundada el 2007 per per Ramón Cugat i Montserrat García, especialistes en Medicina de l’Esport, Traumatologia i Ortopèdia Humana, que encara la lideren. Amb seu a Barcelona, l'organització atén esportistes d’elit amb lesions greus en cartílags i porta el nom del cirurgià ortopèdic José García Cugat, fundador de l'Associació Espanyola d'Artroscòpia.
Principalment, la fundació realitza recerca en cèl·lules mare i altres cèl·lules amb l’objectiu de permetre que el cos humà pugui curar-se a si mateix. A més, organitza periòdicament el Congrés de Medicina Regenerativa i col·labora amb el Departament de Medicina i Cirurgia Animal de la Facultat de Veterinària de la Universitat de Còrdova, per tal de provar els avenços en animals i poder incorporar-los després en humans. Des del 2009, coordina les Jornades Internacionals d'Investigació Biomèdica, a les quals assisteixen metges, investigadors i veterinaris d'arreu del món. S'hi duen a terme conferències i tallers sobre l'àmbit biomèdic. L'any 2010, la fundació va iniciar una línia de teràpies amb cèl·lules mare en tractaments de lesions de lligament encreuat anterior i de cartílag i de manera específica en artrosi. El 2013, va crear una Càtedra de Medicina i Cirurgia Regenerativa a la Universitat CEU Cardenal Herrera de València.

## Referències

* ↑ «La Fundació Garcia Cugat celebra el 10è aniversari amb unes jornades a Madrid». Esport3. Televisió de Catalunya, 30-10-2017. [Consulta: 19 juny 2024].
* 1 2 3 «Regenerar la piel como los reptiles» (en castellà). La Vanguardia, 27-10-2018. [Consulta: 17 juny 2024].
* ↑ «BOE-A-2007-9814 Orden ECI/1302/2007, de 20 de abril, por la que se inscribe en el Registro de Fundaciones la Fundación García Cugat.». [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ «Fundación García Cugat» (en castellà). [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ «La Fundació García Cugat celebra les VII Jornades d'investigació biomèdica». El Nacional, 30-10-2016. [Consulta: 19 juny 2024].
* ↑ Mezquita, Enrique «Células mesenquimales para tratar la Artrosis» (en castellà). Diario Médico, 19-02-2013, pàg. 6. Arxivat de l'original el 23 de març 2014 [Consulta: 7 abril 2014].
* ↑ Marco, Elisa. «Nace la Cátedra de Cirugía y Medicina Regenerativa, creada por la Universidad CEU Cardenal Herrera y la Fundación García Cugat» (en espanyol europeu), 16-07-2013. [Consulta: 15 juny 2024].
* ↑ «Presentada la Cátedra Fundación García Cugat para la investigación biomédica» (en castellà). Mundo Deportivo, 25-10-2013. [Consulta: 15 juny 2024].

## Enllaços externs

* Fundació García Cugat - Lloc web oficial
# Seder

El seder o mata de la seda (Asclepias fruticosa o Gomphocarpus fruticosus) és una espècie de planta del gènere Asclepias nativa de Sud-àfrica que pot ser mortal per als ramats i els humans.
A la serra de Collserola es considera una planta invasora, tot i que de moment només en nuclis aïllats o reduïts.

## Descripció

És un petit arbust amb diverses tiges erectes de fins a dos metres d'alt només llenyoses a la base. Les flors estan agrupades en umbel·les i són blanques. Produeix un característic fruit, un fol·licle que forma una gran beina amb forma de bufeta coberta d'espines no rígides. Les llavors presenten un gran plomall de pèls sedosos que les ajuden en la dispersió.

## Usos

Les fulles s'utilitzen contra el mal de cap i la tuberculosi, i són emètiques. És, però, una planta verinosa. L'enverinament té els mateixos símptomes que el de la planta Homeria pallida.

## Referències

* ↑ «seder». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Clive Bromilow; Problem Plants of South Africa, Briza Publications 2001 ISBN 1875093273
* ↑ Van Wyk, Van Oudshoorn & Gerike: Medicinal plants of South Africa, Briza Publications 1997. ISBN 1875093095
* ↑ «Espècies exòtiques». Parc de Collserola. [Consulta: 15 març 2018].
* ↑ «Gomphocarpus fruticosus (L.) Ait. f.». Herbari Virtual del Mediterrani Occidental. UIB.
* ↑ Clive Bromilow; Problem Plants of South Africa, Briza Publications 2001 ISBN 1-875093-27-3
# Électre (Grétry)

Électre és una òpera en tres actes amb música d'André Grétry i llibret en francès de Jean-Charles Thilorier, que es va inspirar en la tragèdia homònima d'Eurípides.
Composta l'any 1782, mai va ser posada en escena. Pertany al gènere de la tragédie lyrique.

## Referències

* ↑ Anònim. «Electre» (en francès). musicalics.com, 05-04-2013. [Consulta: 9 març 2021].
# Cal Tàpias

Cal Tàpias o l'edifici al raval de Jesús, 20 és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

És un edifici cantoner de planta baixa, dos pisos i terrat. La planta baixa està destinada a comerç i presenta obertures de llinda i tarja amb vidres emplomats de colors. Entre cada buit hi ha motllures i un fris de petites flors. La composició de buits és diferent a les dues façanes: la que dona al raval de Jesús, té un balcó corregut, muntants i llindes de pedra a les obertures de llinda i una ornamentació floral a tots els dintells. Els balcons del segon pis presenten unes cartel·les amb modillons a manera de suport dels balcons. El terrat té un remat de sanefa amb intercalació de medallons, motllures, cartel·les i barbacana. L'altra façana, que dona al carrer de sant Salvador, presenta en conjunt una composició menys acurada i alguna obertura cega. La façana és arrebossada, però a l'alçada de l'últim pis hi ha quatre ratlles, a manera d'ornament, de color vermell en obra vista. La cantonada és arrodonida

## Història

Francesc Tàpias va encarregar la casa, de nova planta, després de demolir l'edifici anterior, a Pere Caselles o a Pau Monguió, que signa els plànols, l'any 1895. L'edifici està actualment desocupat(2023), i necessita una rehabilitació.

## Referències

* 1 2 3 Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 09: tomb de ravals. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 51. ISBN 9788409559381.
* 1 2 «Edifici Del raval de Jesús, 20». PatMapa. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 20-VII-2015].
# Escala de Bristol

L'escala de Bristol (en anglès: Bristol Stool Chart) és una taula visual d'ús en medicina dissenyada per classificar la femta segons la seva forma i agrupant-la en set tipus diferents. Va ser desenvolupada pel K. W. Heaton i S. J. Lewis a la Universitat de Bristol i va ser publicada en el Scandinavian Journal of Gastroenterology el 1997. La forma de la femta depèn del temps que passa en el còlon.

## Tipus de femta

Segons l'escala, els set tipus de femta són:
| Tipus | Descripció | Interpretació |
| 1 | Trossos durs separats, com castanyes que fossin rodones o nous de macadàmia (amb dificultat d'evacuar). | Restrenyiment. |
| 2 | Com una botifarra però plena de bonys. | Restrenyiment. |
| 3 | Com una botifarra, però amb escletxes o esquerdes en la seva superfície. | Els més fàcils d'evacuar. |
| 4 | Com una salsitxa, gruixuda i tova. | Els més fàcils d'evacuar. |
| 5 | Trossos tous amb les vores ben definides (fàcil d'evacuar). | Indicadors de diarrea. |
| 6 | Trossos tous amb les vores desfetes i desiguals. | Indicadors de diarrea. |
| 7 | Totalment líquida, amb cap tros sòlid que uneix les peces. | Pot ser un senyal de còlera, intoxicació alimentària, etc. |

## Referències

* ↑ "Stool form scale as a useful guide to intestinal transit time". Scandinavian Journal of Gastroenterology, 32 (9): 920–924 (September 1997). Retrieved on 2007-03-02.
* ↑ "Constipation Management and Nurse Prescribing: The importance of developing a concordant approach" (PDF). Retrieved on 2006-11-06.

## Enllaços externs

* «Faecal incontinence and constipation» (PDF). CME Geriatric Medicine, 6, 3, 2004, pàg. 99 – 108. Arxivat de l'original el 2007-07-24 [Consulta: 6 novembre 2006].
* Restrenyiment infantil (anglès)
* Escales de valoració (català)
* «L'escala de Bristol». Quèquicom, 18-04-2017.
# Durada

La durada és una de les quatre qualitats del so, és el temps que dura un so. Com més sigui el temps més llarga serà la durada. Determina el temps de vibració i es mesura en unitat de temps (minuts, segons…). En la música la durada dels sons es mesura amb la pulsació i es representa amb les figures musicals i els seus silencis.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.183. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 30 novembre 2014].
Viccionari
# Alois Riehl

Alois Adolf Riehl (Bolzano, Imperi Austrohongarès, actualment Itàlia, 27 d'abril de 1844 – 21 de novembre de 1924) fou un filòsof del corrent filosòfic neokantià, germà de Josef Riehl. Va treballar com a professor a Graz, després a la Universitat de Friburg de Brisgòvia i finalment a Berlín, on el comissionat Mies van der Rohe ho designà per a la seva llar a Neubabelsberg. El seu pensament és pròxim al realisme crític. I el seu monisme filosòfic pretén superar tot dualisme entre allò físic i el que és psíquic. Riehl va morir a Berlín i va ser soterrat a l'Alter Friedhof a Klein-Glienicke. La seua dona Sofie, fou la tia de Frieda Gross, la dona del metge austríac, científic i revolucionari, Otto Gross.

## Obres

* El criticisme filosòfic i la seua significació per a la ciència positiva.
* Lògica i teoria del coneixement.

## Referències

* ↑ Young, Sarah J. Writing Resistance: Revolutionary memoirs of Shlissel´burg Prison, 1884-1906 (en anglès). UCL Press, 2021-06-21, p. 131. ISBN 978-1-78735-991-8.
* ↑ Cohen, Jean-Louis. Mies Van der Rohe (en castellà). Ediciones AKAL, 2007-04, p. 186. ISBN 978-84-460-2702-7.
* ↑ Whimster, S. Max Weber and the Culture of Anarchy (en anglès). Springer, 2016-07-27, p. 69. ISBN 978-1-349-27030-9.

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Alois Riehl» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* Bautz Biographical Dictionary
# Calédonie ensemble

Calédonie ensemble (Caledònia plegats) és un partit polític anti-independentista de Nova Caledònia, creat oficialment pel congrés de Kuendu Beach a Nouville (Nouméa) l'11 d'octubre de 2008. Fou creat per dissidents d'Avenir ensemble, partit antiindependentista fundat el 2004 i després assolí el poder, afirmant defensar els valor ideològics originaris del moviment. Encapçalats pel president de la Província del Sud Philippe Gomès critiquen la política del líder d'Avenir ensemble, Didier Leroux, que l'ha convertit en «ostatge polític» de Reagrupament-UMP.

## Principis del partit

* No independentista. Es mostra totalment a la dreta i dona suport Nicolas Sarkozy
* Són partidaris d'un diàleg amb tots, la qual cosa implica l'acceptació de l'Acord de Nouméa i negociar amb els independentistes, però s'oposen al referèndum per la independència el 2014 i continuar negociant per a arribar a una solució de consens.
* Cohesió social i respecte a la diversitat i una política social liberal.

## Presència institucional

A les eleccions provincials de Nova Caledònia de 2009 va obtenir 11 escons de 40 a l'assemblea de la Província del Sud i un escó a l'assemblea de la Nord, la qual cosa es traduí en 10 escons al Congrés de Nova Caledònia. Tres membres del partit formen part del govern de Nova Caledònia: Philippe Gomès, Philippe Germain i Philippe Dunoyer.
De les sis alcaldies guanyades per Avenir ensemble a les eleccions de 2008, han conservat Corine Voisin de La Foa (14 regidors de 23), Thierry Song de Thio (10 regidors de 23), i Léon Peyronnet de Moindou (5 regidors de 15).

## Resultats electorals

Congrés de Nova Caledònia :
| Any | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2009 | 16,253 | 16.83 | 10 / 54 | Nou | Coalició |
| 2014 | 24,863 | 23.31 | 15 / 54 | 3 | Coalició |
| 2019 | 15,948 | 14.48 | 7 / 54 | 8 | Oposició |

## Enllaços externs

* H. Lepot, «Philippe Gomès lance "Calédonie ensemble"», Les Nouvelles Calédoniennes, 13/10/2008 Arxivat 2008-10-23 a Wayback Machine. (francès)
# Andromaque (Grétry)

Andromaque és una tragédie lyrique en tres actes, amb música de André Grétry i llibret en francès de Louis-Guillaume Pitra, basat en l'obra de Jean Racine Andromaque. Es va estrenar a la Académie Royale de Musique de París el 6 de juny de 1780. És l'única òpera de Grétry escrita en la forma de tragédie lyrique.

## Personatges

| Personatges | Tessitura | Elenc de l'estrena, 6 de juny de 1780 |
| Andromaque (Andrómaca) | soprano | Rosalie Levasseur |
| Pirro | tenor | Joseph Legros |
| Hermione | soprano | Marie-Joséphine Laguerre |
| Oreste (Orestes) | baríton | Henri Larrivée |
| Phoenix |

## Enregistrament

* Andromaque Karine Deshayes, Maria Riccarda Wesseling, Sébastien Guèze, Tassis Christoyannis, Cor i orquestra de Le Concert Spirituel, dirigit per Hervé Niquet (Glossa, 2010)

## Referències

* Fullet de l'enregistrament Niquet
# Dilan Gwyn

Dilan Gwyn (Estocolm, 4 de juny de 1994) és una actriu sueca. Filla del poeta kurd Orhan Kotan, és coneguda sobretot pel seu paper de Willa Frost a la sèrie Beyond. Més recentment ha interpretat a Zara, una combatent iazidita, a Sœurs d'armes, una pel·lícula de l'escriptora i realitzadora Caroline Fourest, estrenada a l'octubre del 2019.

## Filmografia

| Any | Títol | Personatge |
| 2007 | Workshopen | |
| 2008 | Angels in the Snow (suec: Snöänglar) | La amiga |
| 2011 | The Delivery | Young Ruth |
| 2011 | Black Coffee | Vanessa |
| 2012 | Shoo Bre | Zeynep |
| 2012 | Plastic Films | Erica |
| 2014 | Dracula Untold | Governess |
| 2015 | K7 | Marian |
| 2015 | Là où Atilla passe | Asya |
| 2018 | The Convent | Alice Langley |
| 2018 | Lyckligare kan ingen vara | Ebba |
| 2019 | Sisters in Arms | Zara |
| 2020 | A la casa del costat | Shirin |

## Referències

* ↑ «Dilan Gwyn fights off bad guys using her karate and Krav Maga skills in Freeform's 'Beyond'» (en anglès). ESPN, 22-03-2019 [Consulta: 18 setembre 2019].
* ↑ «Dilan Gwyn blev ”skiträdd” för sin egen film» (en suec), 26-10-2020. [Consulta: 11 juny 2024].