# Palau Dou

El Palau Dou és un edifici situat entre els carrers de Sant Pere Més Baix i Mitjà de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C). Actualment allotja l'Escola Cervantes.

## Història i descripció

Segons la documentació notarial, el jurista Jacint de Dou i Sacalm tenia una propietat en aquest indret. El 1776, el seu net Ignasi de Dou i de Bassols (1730-1802), també jurista, va adquirir la casa veïna del carrer de Sant Pere Més Baix al ciutadà honrat Josep Brichfeus i Massiques, resident a Castellterçol, que tenia una altra al costat.
El 1789, Ignasi de Dou va demanar permís per a enderrocar i reconstruir unes cases al carrer de Sant Pere Mitjà, però només se'n va construir la planta baixa. A la seva mort, fou succeït pel seu fill Gaietà de Dou i de Taiadella (1778-1821), que el 1806 va demanar permís per a reformar la façana del carrer de Sant Pere Mitjà, segons el projecte del mestre de cases Francesc Amill i Pujol. El 1808, es va casar amb Gertrudis de Siscar i Fernández-Calderón, època en què s'iniciaria una nova campanya d'obres, interrompuda per la invasió napoleònica. Entre 1818 i 1819, l'arquitecte lleidatà Antoni Cellers i Azcona va construir-hi un palau neoclàssic, tot aprofitant la façana i la primera crugia de les edificacions existents al carrer de Sant Pere Més Baix. La primera (núm. 29 bis) és una construcció dels segles xvii i xviii, que inclou vestigis gòtics, segurament del segle xv, com a finestra coronella tapiada del primer pis, entre una finestra i un balcó barrocs i, potser, el portal d'arc adovellat dels baixos. A més de les obertures, s'obren al parament de carreus irregulars de la façana un portal rectangular als baixos i dos balcons petits de pedra amb motllures al segon pis, sota una tortugada que feia de cornisa (actualment desapareguts). La segona (núms. 31-31 bis) presenta exteriorment una façana de carreus rejuntats pròpia del segle xviii, amb balcons de llosana ceràmica i emmarcament de pedra.
El 1864, l'hereu Joaquim Maria de Dou i de Siscar (1813-1866), casat amb la seva cosina Maria Rosa de Moner i de Siscar (1825-1869), va encarregar al mestre d'obres Francesc Batlle i Felip la construcció d'un terrat sobre la teulada existent al núm. 31-31 bis. Fou succeït per la filla única del matrimoni, Gertrudis de Dou i de Moner (1844-1924), casada amb Lluís Ferran d'Alòs i de Martín (1839-1904), que el 1880 rebé el títol de marquès de Dou de mans del papa Lleó XIII. El 1897, l'electricista Josep Maria Torner hi va fer un projecte d'instal·lació d'enllumenat elèctric.
Durant la Guerra Civil espanyola, els marquesos abandonaren la ciutat i el seu patrimoni fou confiscat. Posteriorment, la instal·lació de l'Escola Cervantes hi va motivar les primeres reformes. A causa del mal estat de l'immoble, entre 1988 i 1993 s'hi va fer una profunda remodelació a càrrec de l'arquitecte Juan Antonio Zaragoza, que ha desfigurat notablement tant els interiors com la façana principal, de la qual només en queden els baixos i el primer pis. Les dues plantes de construcció recent tenen finestres quadrades sense cap decoració, però respectant els eixos verticals, i el parament contrasta amb la part inferior pel revestiment llis i de color granat. L'accés actual es fa per una obertura arquitravada amb llinda metàl·lica, i la porta original d'arc escarser adjacent ha estat anul·lada al convertir-la en finestral.
El palau està organitzat al volant d'un pati central amb galeries d'arcs de mig punt i columnes i pilastres toscanes, de cert regust mallorquí. Són destacables les bases d'aquestes columnes, que presenten un pedestal atípic amb unes fites de pedra a cada cantonada, possiblement per evitar cops dels carruatges. Es té notícia de la sala del piano, la rodona, la vermella, la del tocador, la biblioteca, els mobles d'estil imperi i els tapissos del Zodíac. Al jardí hi havia un sortidor i dues estàtues d'Adam i Eva, probablement situades en els nínxols que flanquegen la porta central de la façana posterior. El terraplè sobre el qual se sustentava fou desmuntat, i al seu lloc hi ha una pista poliesportiva.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Palau Dou (Grup Escolar Cervantes)». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Morales Roca, Francisco José. «Estudios Genealogicos, Heraldicos Y Nobiliarios en Honor de Vicente de Cadenas y Vicent, tomo II» p. 43.
* ↑ «Jacint de DOU y CALM». geneanet. Martín Rodríguez.
* 1 2 AHPB, notari Ignasi Plana i Fontana, 02-06-1776.
* ↑ «Ignasi Antoni de DOU y de BASSOLS». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Palau Dou». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Josep Brichfeus i Massigues. Ciutadà Honrat. Sant Pere Més Baix. Posar un balcó». C.XIV Obreria C-10/1776-24. AHCB, 06-03-1776.
* ↑ «Ignacio de Dou. Sant Pere Mitjà. Cases. Enderrocar i reedificar. Planta baixa més dos pisos». C.XIV Obreria C-50/1789-058. AHCB, 22-03-1789.
* ↑ Molet Petit, 2019, p. 72-73.
* ↑ «Gaietà de DOU y de TALLADELLA». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Gaietà de Dou. Sant Pere Mitjà. Casa. Reedificar part de l'edifici i modificar algunes finestres i balcons». C.XIV Obreria C-100/1806-066. AHCB, 01-05-1806.
* ↑ «Gertrudis de SISCAR y FERNANDEZ CALDERON». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ Molet Petit, 2019, p. 74-75.
* ↑ «Gaietà de Dou. Sant Pere Més Baix. Casa. Eixamplar el portal». C.XIV Obreria C-113/1819-047. AHCB, 17-06-1819.
* ↑ Molet Petit, 2019, p. 77-87.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Palau Dou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Joaquim María de DOU y de SISCARN». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «María Rosa de MONER y de SISCAR». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ «Joaquim Maria Dou. Sant Pere més baix 31. Reformes». Q127 Foment 146 bis C. AMCB, 16-03-1864.
* ↑ Molet Petit, 2019, p. 87.
* ↑ «Gertrudis de DOU y de MONER». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ Anuario-Riera, 1902, p. 681.
* ↑ «Lluis Ferràn de ALOS y de MARTIN». geneanet. Martín Rodríguez.
* ↑ Molet Petit, 2019, p. 87-88.
* 1 2 3 4 Molet Petit, 2019, p. 89.
* ↑ Alexandre, Octavi. Catàleg de la Destrucció del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic del Centre Històric de Barcelona. Veïns en Defensa de la Barcelona i Estudiants pel Patrimoni, 2000, p. 58.
* ↑ Molet Petit, 2019, p. 86, 89.

## Vegeu també

* Can Paiàs
* Casa Ignasi de Dou
* Ramon Llàtzer de Dou i de Bassols
* Casa Siscar
* Palau dels Marquesos d'Alòs (Castellterçol)
* Can Garcini

## Bibliografia

* Bassegoda i Nonell, Joan «Vida y obra del arquitecto Antonio Celles Azcona (1775-1835)». Boletín de la Real Academia de Bellas Artes de San Fernando, 88, 1er semestre 1999, pàg. 19-30.
* Molet Petit, Joan «La casa del Caballero Caetano Dou, crónica de un palacio inconcluso». Butlletí XXXIII. Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi, 2019, pàg. 71-92.
* «Casa Dou». Barcelona Atracción, 11-1924, pàg. 10-13.

## Enllaços externs

* «Palau Dou». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* «Guia temàtica Biblioteca ETSAB: Palau Dou». UPCommons.