# Alismatals

Les alismatals (Alismatales) són un ordre de plantes angiospermes. L'actual sistema APG IV de classificació de les angiospermes situa aquest ordre dins del clade de les monocotiledònies (monocots) i s'hi inclouen 14 famílies i més de 4.500 espècies agrupades en més de 150 gèneres amb una distribució cosmopolita.
Les alismatals són el principal clade de plantes angiospermes aquàtiques, però també inclou algunes espècies terrestres dins les famílies de les tofieldiàcies i de les aràcies. Entre les espècies aquàtiques hi ha representants de totes les formes de vida en aquest medi, emergides (plantatge d'aigua), de fulles surants (Aponogeton distachyos), surants (llentilla d'aigua) i submergides (alga dels vidriers). Hi ha espècies d'aigua dolça i marines, en el cas d'aquestes darreres, inclou la totalitat de les espècies d'angiospermes marines, entre les que es presenta la hidrofília una adaptació evolutiva que permet la pol·linització de les plantes submergides. Altres adaptacions evolutives de les espècies submergides són l'absència d'estomes, atès que no tenen transpiració, i que acostumen a tenir poca quantitat d'esclerènquima perquè es mantenen dretes gràcies a cambres d'aire.
Les flors es disposen de manera habitual en inflorescències i a les llavors madures manca l'endosperma.

## Espècies

La família de les aràcies és amb molta diferència la més nombrosa dins de l'ordre de les alismatals, consta de 140 gèneres que agrupen més de 4000 espècies de plantes terrestres i aquàtiques caracteritzades per la seva inflorescència en espàdix. Algunes espècies d'aquesta família tenen importància econòmica com a plantes ornamentals, se'n poden citar els gèneres Anthurium, Caladium, Monstera, i Philodendron amb espècies molt apreciades per les seves fulles, també es poden destacar la dieffenbàquia (Dieffenbachia seguine) molt popular com a planta d'interior o el conegut i popular potos (Epipremnum aureum). D'altra banda, cal citar el taro (Colocasia esculenta) que es conrea a les zones tropicals per a l'alimentació humana i la del bestiar.
La família de les alismatàcies compta amb 18 gèneres que agrupen poc més d'un centenar d'espècies de plantes aquàtiques.
Les aponogetonàcies són una família monotípica (amb un únic gènere) amb una sixantena d'espècies de plantes aquàtiques. Algunes espècies com Aponogeton distachyos tenen usos ornamentals als jardins i d'altres, que viuen completament submergides com ara Aponogeton boivinianus o Aponogeton madagascariensis, als aquaris.
La família de les hidrocaritàcies està formada per més d'un centenar d'espècies agrupades en 14 gèneres de plantes aquàtiques. Algunes espècies com Vallisneria americana són utilitzades en aquaris.
Les potamogetonàcies són una família d'un centenar d'espècies de plantes aquàtiques agrupades en cinc gèneres. Algunes són utilitzades com a plantes d'aquari. La resta de famílies són força petites, cinc d'elles, butomàcies, Maundiaceae, posidoniàcies, ruppiàcies i Scheuchzeriaceae són monotípiques.

## Taxonomia

A la classificació del vigent sistema APG IV (2016), dins de l'ordre de les alismatals hi ha les 14 famílies següents:
* Alismataceae Vent. (1799) - alismatàcies
* Aponogetonaceae J.Agardh (1858) - aponogetonàcies
* Araceae Juss. (1789) - aràcies
* Butomaceae Mirb. (1804) - butomàcies
* Cymodoceaceae N.Taylor (1909) - cimodoceàcies
* Hydrocharitaceae Juss. (1789) - hidrocaritàcies
* Juncaginaceae Rich. (1808)) - juncaginàcies
* Maundiaceae Nakai (1943)
* Posidoniaceae Hutch. (1934) - posidoniàcies
* Potamogetonaceae Rchb. (1828) - potamogetonàcies
* Ruppiaceae Horan. (1834) - ruppiàcies
* Scheuchzeriaceae F.Rudolphi (1830)
* Tofieldiaceae Takht. (1995) - tofieldiàcies
* Zosteraceae Dumort. (1829) - zosteràcies
Respecte a la tercera versió de la classificació APG hi el canvi de la inclusió de la família Maundiaceae.

## Filogènia

La filogènia de les alismatals encara no està tancada, la identificació del grup basal de l'ordre roman incerta, els estudis filogenètics ofereixen resultats diferents en funció dels elements utilitzats, uns mostren que el grup basal serien les tofieldiàcies i d'altres les aràcies. S'acostumen a dividir en tres clades, les tofieldiàcies, les aràcies i les 12 famílies restants o grup principal de les alismàtides.
Cladograma de les alismatals de l'any 2019.
| Alismatales | Araceae Tofieldiaceae Alismataceae Hydrocharitaceae Butomaceae Aponogetonaceae Scheuchzeriaceae Juncaginaceae Maundiaceae Zosteraceae Potamogetonaceae Posidoniaceae Ruppiaceae Cymodoceaceae |

## Història taxonòmica
### Classificació APG
#### APG I

A la classificació filogenètica APG I (1998), l'ordre de les alismatals, situat dins del clade de les monocotiledònies, comprenia les 14 famílies següents:
* Alismataceae
* Aponogetonaceae
* Araceae
* Butomaceae
* Cymodoceaceae
* Hydrocharitaceae
* Juncaginaceae
* Limnocharitaceae
* Posidoniaceae
* Potamogetonaceae
* Ruppiaceae
* Scheuchzeriaceae
* Tofieldiaceae
* Zosteraceae
El gran canvi que s'ha produït respecte a sistemes de classificació anteriors fou la inclusió de la família de les aràcies (Araceae). Amb aquesta inclusió l'ordre va augmentar considerablement en nombre d'espècies atès que aquesta família compta amb uns 140 de gèneres, el que suposa més de quatre milers d'espècies, mentre la resta de famílies conjuntament no arriben a 500 espècies.

#### APG II

A la segona versió del sistema de classificació APG, APG II (2003), aquest ordre no va patir cap canvi respecte a la versió anterior.

#### APG III

A la tercera versió del sistema de classificació APG, APG III (2009), l'orde es queda amb 13 famílies a causa de la integració de les espècies de la família Limnocharitaceae dins de les alismatàcies.

### Classificació clàssica
#### Cronquist

A la classificació Cronquist (1981) hi havia tres famílies:
* Butomaceae
* Limnocharitaceae (actualment integrada dins de les alismatàcies)
* Alismataceae

## Referències

* ↑ Byng et al., 2016, p. 3,15.
* ↑ «ALISMATALES Dumortier» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. Arxivat de l'original el 5 d’octubre 2023. [Consulta: 21 gener 2023].
* 1 2 Chen et al., 2022, p. 2.
* ↑ Luo et al., 2016, p. 932-933.
* ↑ Mauseth, 2013, p. 219.
* 1 2 «Araceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. Arxivat de l'original el 25 de maig 2022. [Consulta: 20 gener 2023].
* 1 2 3 4 «Alismatales» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «anthurium» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «caladium» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «monstera» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. Arxivat de l'original el 22 de gener 2023. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «philodendron» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «dumb cane» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «potos». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Alismataceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. Arxivat de l'original el 22 de gener 2023. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Alismataceae» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. Arxivat de l'original el 23 de desembre 2022. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Aponogetonaceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. Arxivat de l'original el 5 de gener 2023. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Aponogeton» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. Arxivat de l'original el 22 de gener 2023. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Aponogeton distachyos». [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ «Hydrocharitaceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. Arxivat de l'original el 20 de gener 2023. [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ «Hydrocharitaceae» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. Arxivat de l'original el 26 de desembre 2022. [Consulta: 22 gener 2023].
* ↑ Byng et al., 2016, p. 16.
* ↑ Byng et al., 2016, p. 5.
* ↑ Cole, Theodor; Sokoloff, Dmitry; Remizowa, Margarita «ALISMATALES – Relationships and Features» (en anglès). The Plant Phylogeny Posters (PPP) project [Universitat Lliure de Berlín], 2019. Arxivat de l'original el 2024-12-20 [Consulta: 20 desembre 2024].
* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group, 1998, p. 540.
* ↑ The Angiosperm Phylogeny Group, 1998, p. 534.
* ↑ Bremer, Birgitta; Bremer, Kåre; Chase, Mark W.; Reveal, James L.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 141, n. 4, 28-03-2003, pàg. 416. Arxivat de l'original el 21 d’octubre 2022. DOI: 10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x [Consulta: 21 gener 2023].
* ↑ Bremer, Birgitta; Bremer, Kåre; Chase, Mark W.; Fay, Michael F.; Reveal, James L.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, n. 2, 19-10-2009, pàg. 107. Arxivat de l'original el 20 d’octubre 2022. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x [Consulta: 21 gener 2023].
* ↑ Cronquist, Arthur. An integrated system of classification of flowering plants (en anglès). Columbia University Press, 1981, p. xvii. ISBN 0-231-03880-1.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, maig 2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* The Angiosperm Phylogeny Group «An Ordinal Classification for the Families of Flowering Plants.». Annals of the Missouri Botanical Garden, vol. 85, n. 4, 1998, pàg. 540. DOI: 10.2307/2992015.
* Chen, Ling-Yun; Lu, Bei; Morales-Briones, Diego F.; Moody, Michael L. «Phylogenomic Analyses of Alismatales Shed Light into Adaptations to Aquatic Environments» (en anglès). Molecular Biology and Evolution, vol. 39, n. 5, 2022, pàg. 1-18. DOI: 10.1093/molbev/msac079.
* Luo, Yang; Ma, Peng-Fei; Li, Hong-Tao; Yang, Jun-Bo «Plastid Phylogenomic Analyses Resolve Tofieldiaceae as the Root of the Early Diverging Monocot Order Alismatales» (en anglès). Genome Biology and Evolution, vol. 8, n. 3, 2016, pàg. 932-945. DOI: 10.1093/gbe/evv260.
* Mauseth, James D. Plants & people (en anglès). Jones & Bartlett Learning, 2013. ISBN 9781449657178.