OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 175 aC

El 175 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat d'Escèvola i Lèpid o també any 579 Ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «175 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Imperi Selèucida

* Antíoc IV Epífanes governa l'Imperi Selèucida a la mort del seu germà Seleuc IV Filopàtor. Antíoc IV havia tornat de Roma, on era hostatge pel Tractat d'Apamea (188 aC) i al seu lloc hi va Demetri I Soter, fill de Seleuc. Seleuc és assassinat per Heliodor que pren el poder en nom de Demetri. Antíoc, amb l'ajuda d'Àtal I de Pèrgam s'imposa a Heliodor i es proclama rei en lloc del fill de Seleuc.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Publi Muci Escèvola i Marc Emili Lèpid.
* Escèvola rep la Ligúria com a província i fa la guerra a algunes tribus que havien atacat les comarques de Luna i Pisae i per la seva victòria és recompensat amb els honors del triomf.

### Hispània

* Api Claudi Centó és pretor i rep la província d'Hispània Citerior, on derrota els revoltats celtibers i a la tornada a Roma rep els honors d'una ovació.

## Necrològiques

* Seleuc IV Filopàtor és assassinat pel seu ministre Heliodor que s'autoanomena regent en nom de Demetri I Soter, l'hereu de Seleuc.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* 1 2 Apià. Història de Roma: Síria, XI, 45, 66
* ↑ Polibi. Història, XXXI, 12, 19
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XL, 44
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XLI, 19
* ↑ Fasti Triumphales
# Gouveia

Gouveia és un municipi portuguès, situat al districte de Guarda, a la regió del Centre i a la Subregió de Serra da Estrela. L'any 2006 tenia 15.628 habitants. Es divideix en 22 freguesias. Limita al nord amb Fornos de Algodres, al nord-est amb Celorico da Beira, a l'est amb Guarda, al sude-st amb Manteigas, al sud-oest amb Seia i al nord-oest amb Mangualde.

## Evolució demogràfica

Població del concelho de Gouveia (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 7051 | 14162 | 24641 | 23724 | 25210 | 19045 | 17410 | 16122 | 15792 |

## Freguesies

* Aldeias
* Arcozelo
* Cativelos
* Figueiró da Serra
* Folgosinho
* Freixo da Serra
* Lagarinhos
* Mangualde da Serra
* Melo
* Moimenta da Serra
* Nabais
* Nespereira
* Paços da Serra
* Ribamondego
* Rio Torto
* São Julião (Gouveia)
* São Paio
* São Pedro (Gouveia)
* Vila Cortês da Serra
* Vila Franca da Serra
* Vila Nova de Tázem
* Vinhó

## Enllaços externs

* Fórum de Gouveia Arxivat 2007-06-11 a Wayback Machine.
* Sociedade Musical Gouveense Arxivat 2008-08-17 a Wayback Machine.
# Evelin Jahl

Evelin Jahl, de soltera Evelin Schlaak, (Annaberg-Buchholz, República Democràtica Alemanya, 28 de març de 1956) és una atleta alemanya, ja retirada, guanyadora de dues medalles olímpiques d'or en llançament de disc.
Va participar, als 20 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova femenina de llançament de disc per davant de la búlgara Maria Vergova, establint un nou rècord olímpic amb un tir de 69.00 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) Vergova i Jahl es repartiren altre cop aquestes mateixes posicions, establint l'alemanya oriental un altre rècord olímpic amb un tir de 69.96 metres.
Al llarg de la seva carrera guanyà una medalla d'or en el Campionat d'Europa d'atletisme i una medalla de plata en la Universíada. El 12 d'agost de 1978 establí un nou rècord del món de l'especialitat amb un tir de 70.72 metres, que allargà a 71.50 m. el 10 de maig de 1980.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Evelin Schlaak-Jahl». [Consulta: 4 novembre 2023].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 4 novembre 2023].
# Àcid domoic

L'àcid domoic és una toxina natural produïda per diverses algues microscòpiques, especialment espècies de la diatomea Pseudo-nitzschia. Està associada a l'aparició de flors d'aigua ("blooms algals"). Alguns organismes com bivalves o crancs, ingereixen aquestes algues i concentren la toxina als seus cossos. El consum de mol·luscs o crancs contaminats pot causar un enverinament en éssers humans anomenat intoxicació amnèsica per marisc (ASP, Amnesic Shellfish Poisoning).

## Distribució

L'àcid domoic va ser aïllat per primera vegada al Japó l'any 1958, a partir d'una alga roja anomenada "doumoi" o "hanayanagi" (Chondria armata). Aquesta alga es fa servir al Japó com a anthelmíntic.
L'àcid domoic és produït també per les algues diatomees del gènere Pseudo-nitzschia.

## Toxicologia

El compost es pot bioacumular als organismes marins que s'alimenten de fitoplàncton, com bivalves, seitons i sardines. La toxina no és bioacumulada en el sentit clàssic del terme, ja que és ràpidament excretada pels organismes que la ingereixen; això no obstant, sí que s'acumula en gran concentració als consumidors secundaris que viuen en zones on la mateixa diatomea es troba en proporcions elevades (les formes clàssiques de bioacumulació es produeixen als teixits rics en greixos que acumulen toxines al llarg de la vida de l'organisme que, com més vell esdevé, en presenta una major concentració). Als mamífers, incloent-hi els éssers humans, l'àcid domoic actua com a neurotòxic i causa pèrdues de memòria a curt termini, dany cerebral i, en alguns casos, mort. Als mamífers marins causa convulsions i tremolors. Recentment s'estan duent a terme diverses recerques científiques relacionades amb l'associació de les marees roges, l'acid domoic i l'aparició de dany neurològic a mamífers marins de la costa del Pacífic.
Al cervell, l'acid domoic danya especialment l'hipocamp (relacionat amb la memòria) i el nucli de l'amígdala. El dany neuronal està relacionat amb l'activació dels receptors AMPA i del kainat, el que origina una entrada d'ions de calci. Tot i que el flux de calci cap a l'interior de les neurones és un procés normal, un increment incontrolat provoca la degeneració cel·lular.

## Referències

* ↑ «Domoic Acid and Pseudo-nitzschia References Domoic Acid and Pseudo-nitzschia References». Arxivat de l'original el 2007-05-14. [Consulta: 3 maig 2007].
* ↑ «Picture». Arxivat de l'original el 2007-02-14. [Consulta: 3 maig 2007].
* ↑ «Pseudo-nitzschia H. Peragallo in H. & M. Peragallo 1900, emend Hasle 1993». Arxivat de l'original el 2007-03-21. [Consulta: 3 maig 2007].
* ↑ «Diatoms (12 species)». Arxivat de l'original el 2007-01-25. [Consulta: 3 maig 2007].

## Enllaços externs

* Domoic acid Arxivat 2007-06-30 a Wayback Machine. page IPCS INCHEM (anglès)
* Domoic acid Arxivat 2010-08-06 a Wayback Machine. page WDFW (anglès)
* http://www.doh.wa.gov/ehp/sf/Pubs/DomoicAcid.htm Arxivat 2007-04-05 a Wayback Machine. (anglès)
# Goldelund

Goldelund (frisó septentrional Gelün, danès Goldelund) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Mittleres Nordfriesland, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. El 2022 tenia 414 habitants.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties» (en anglès), 13 juliol 2024. [Consulta: 15 març 2025].
# Centre d'Estudis Algueresos

Centre d'Estudis Algueresos és una entitat cultural fundada a l'Alguer el 1952 per a promoure la conservació del català alguerès i omplir el buit deixat per la societat La Palmavera, així com restablir els contactes culturals amb els altres territoris de parla catalana. Els fundadors foren Rafael Sari, que fou el primer secretari, Rafael Catardi, president el 1952-1961 i el 1971-1974, Antoni Simon i Mossa, president el 1961-1971, i Antonel·la Salvietti presidenta des del 1974. Té la seu vora la catedral de Santa Maria.
A partir del 1959 va promoure l'Escoleta del bon pescador, que per primer cop va organitzar cursos de català a l'Alguer. Va promoure la publicació de la revista Renaixença Nova aprofitant el «creuer del retrobament» el 25 d'agost de 1960. Alhora va col·laborar en l'organització dels Jocs Florals de l'Alguer l'any 1961, amb la participació de nombrosos autors catalans exiliats. El 1969 organitzà un cor i el 1972 va editar discs de cançons alguereses.
El 1985 la seva tasca va ser continuada per l'Obra Cultural de l'Alguer.

## Referències

* ↑ «Centre d'Estudis Algueresos». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Farinelli, Marcel A. Antoni SImon Mossa, l'Alguer i Sardenya durant el franquisme. Barcelona: Rafael Dalmau, 2023, p. 80-93. ISBN 9788423208944.
* ↑ «Viatge sentimental a l'Alguer: Rafael Catardi». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 20 març 2015].
# 1774
## Esdeveniments
### Resta del món

* 21 de juliol, Kaynardzha (Província de Silistra, Bulgària): fi de la Guerra russoturca de 1768-1774 després de la derrota de l'Imperi Otoma amb el Tractat de Küçük Kaynarca. En aquest, els otomans atorguen molts territoris a Rússia com el Kanat de Crimea, entre d'altres. També guanyen el dret a protegir els ortodoxos en el territori otomà.
* 30 d'octubre, Tatakoto, Tuamotu: Va ser descoberta l'atol de Tatakoto el mateix dia per dos espanyols, van desembarcar el mateix dia sense trobar-se.

## Naixements
### Països Catalans

* 20 de juny, Montbrió del Camp: Lluïsa Dalmau i de Falç, abadessa del monestir de Vallbona de les Monges.

### Resta del món

* 30 de març, Lió: Claudina Thévenet, religiosa que fundà la Congregació de Jesús-Maria.
* 5 de setembre, Greifswald (Regne de Suècia): Caspar David Friedrich, destacat paisatgista del moviment romàntic (m. 1840).
* Wilhelm Ehlers, tenor i professor de música.

## Necrològiques
### Resta del món

* 30 de març, Darmstadt: Carolina de Zweibrücken-Birkenfeld, aristòcrata, una de les dones més influents del seu temps (n. 1721).
* 26 d'abril, Heemstede: Maria Machteld van Sypesteyn, pintora neerlandesa miniaturista.
* 10 de maig, Versalles (Regne de França): Lluis XV, rei de França i de Navarra. Membre de la casa dels Borbons (n. 1715).
* 9 de juliol, Bolonyaː Anna Morandi Manzolini, anatomista i escultora en cera (n. 1714).
* 23 d'octubre, Pequín (Xina): Michel Benoist, jesuïta missioner a la Xina (n. 1715).

## Vegeu també

* Calendari d'esdeveniments
* Taula anual del segle XVIII

## Referències

* ↑ Piquer i Jover, Josep Joan. Abaciologi de Vallbona (1153-1977). Santes Creus: Fundació d'Història i Art Roger de Belfort, 1978, pàg. 351-369. ISBN 84-400-5204-9.
* ↑ «History and Foundation» (en anglès). Congrégation des Religieuses de Jésus-Marie. [Consulta: 29 gener 2024].
* ↑ «Caspar David Friedrich | German painter» (en anglès). [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Karoline Henriette Christina Louisa Pfalzgräfin von Zweibrücken-Birkenfeld» (en anglès). The Peerage, 13-05-2012. [Consulta: 10 gener 2021].
* ↑ Huiskamp, Marloes. «Sypesteyn, Maria Machteld van (1724-1774)» (en neerlandès). Digitaal Vrouwenlexicon van Nederland, 13-01-2014.
* ↑ «Louis XV» (en francès). Larousse. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Arieti, Stefano. «MORANDI, Anna» (en italià). Treccani - Dizionario Biografico. [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ Dehergne, Joseph «Répertoire des jesuites de Chine de 1552 à 1800» (en francès). Biubliotheca Instituti Historici S.J. [Roma], XXXVII, 1973.
# Woodlawn Park (Kentucky)

Woodlawn Park és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.033 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodlawn Park tenia 1.033 habitants, 428 habitatges, i 312 famílies. La densitat de població era de 1.595,4 habitants/km².
Dels 428 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,7% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 27,1% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.000 $ i la renda mediana per família de 61.016 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.357 $ mentre que les dones 33.365 $. La renda per capita de la població era de 27.446 $. Entorn de l'1,3% de les famílies i l'1,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodlawn Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodlawn Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pax Hispànica

La Pax Hispànica (Pau Espanyola en llatí) és el període en el qual l'Imperi Espanyol al dominar gran part d'Europa (1598-1621), va contribuir a estabilitzar el continent després de diversos conflictes amb França, Anglaterra i les Províncies Unides.
La pau es va aconseguir gràcies a diversos tractats:
* 1598: La Pau de Vervins va finalitzar amb les guerres de religió entre Espanya i França.
* 1604: El Tractat de Londres acabà amb la guerra entre Espanya i Anglaterra, permeten als anglesos la colonització de territoris a Amèrica.
* 1609: La Treva dels Dotze Anys entre Espanya i les Províncies Unides.
L'Imperi Espanyol, la nació més poderosa del moment, havia estat en conflicte amb les Províncies Unides des del rei Felip II, ja que els holandesos no l'acceptaven pel seu catolicisme.
El 23 de gener del 1579 les províncies d'Holanda, Zelanda, Utrecht i Groningen van signar l'acord anomenat Unió d'Utrecht per defensar els interessos holandesos de Felip II. Anys després s'hi van unir les restants províncies del nord, principalment calvinistes, fet que va contribuir a la independència i la creació de la República de les Set Províncies Unides.
Després d'aquesta separació, Espanya va mantenir la pau a Europa durant 12 anys.

## Vegeu també

* Pax romana
* Pax Mongolica
# Dolça de Barcelona

Dolça de Barcelona (Barcelona, 1160 - Coïmbra, 1 de setembre de 1198) va ser una infanta d'Aragó i reina consort de Portugal (1185-1198), filla del comte de Barcelona, Ramon Berenguer IV, i de la reina d'Aragó, Peronella d'Aragó.

## Orígens familiars

Va ser filla de Ramon Berenguer IV, comte de Barcelona, i de Peronella, reina d'Aragó. Per línia paterna era neta de Ramon Berenguer III i Dolça de Provença, i per línia materna de Ramir II d'Aragó i Agnès de Poitiers.
Per tant, era germana d'Alfons el Cast, Ramon Berenguer IV de Provença i Sanç I de Provença.

## Núpcies i descendents

Es va casar l'any 1174 amb el futur Sanç I de Portugal, quan encara era només infant i, de fet, no va accedir al tron fins al 1185, arran de la mort del seu pare. Aquest matrimoni molt probablement va ser fruit de l'interès de Portugal, com a estratègia per contrarestar l'aliança entre els reis de Castella i Lleó. Dolça va tenir onze fills, alguns historiadors afirmen que va tenir-ne fins a quinze, tot i que aquests haurien mort en la infància. Els fills del matrimoni van ser:
* Teresa (1175-1250), casada amb Alfons IX de Lleó.
* Sança (1181-1229), religiosa del convent de Lorvão.
* Constança (1182), morta en la infància.
* Alfons (1185-1233), rei de Portugal.
* Pere (1187-1258), comte d'Urgell.
* Ferran (1188-1233), casat amb Joana de Flandes.
* Enric (1189), mort en la infància.
* Ramon (ca. 1189), mort en la infància.
* Mafalda (ca. 1190-1256), casada amb Enric I de Castella.
* Blanca (1192-1249), senyora de Guadalajara.
* Berenguera (1195-1220), casada amb Valdemar II de Dinamarca.

## Regnat

No hi ha gaire informació sobre la seva actuació com a reina consort. En termes generals, no va intervenir en els afers d'estat. No obstant això, destaca la concessió que va fer d'uns furs generosos a la vila de Mortágua el 1192, la qual, més endavant, va constituir un model per a la resta de furs portuguesos. En aquest cas, va significar la constitució del règim municipal i l'organització dels primers magistrats.

## Mort

Va morir l'1 de setembre de 1198 a Coïmbra. Va ser enterrada al monestir de Santa Cruz de la mateixa ciutat.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Betran Roigé, Prim. «Dulcia de Barcelona» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ «Dulce of Aragon (1160-1198)» (en anglès). Find a Grave. [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ «Dolça de Barcelona». Gran Enciclopèdia Catalana. enciclopedia.cat. [Consulta: 1r gener 2022].
* ↑ Vela Aulesa, Carles; Riu Riu, Manuel; Ferrer Mallol, Maria Teresa. «La política ibèrica de Barcelona i la Corona d'Aragó (segle XI - 1213)». A: Tractats i negociacions diplomàtiques de Catalunya i de la Corona catalanoaragonesa a l'edat mitjana. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2018, p. 52, 85.
* 1 2 Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a part, pàg. 2425 (ISBN 84-239-4581-2)
* ↑ Fonseca Benevides, 1878, p. 106-107.

## Bibliografia

* Fonseca Benevides, Francisco da. Rainhas de Portugal: estudo historico con muitos documentos (en portuguès). vol. 1. Lisboa: Typographia Castro Irmão, 1878.
# Wingo

Wingo és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 581 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wingo tenia 581 habitants, 246 habitatges, i 177 famílies. La densitat de població era de 246,5 habitants/km².
Dels 246 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,2% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.083 $ i la renda mediana per família de 30.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 17.526 $. Entorn del 17,7% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wingo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wingo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bulbul ratllat

El bulbul ratllat (Hemixos leucogrammicus) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de l'illa de Sumatra, a Indonèsia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, les terres llaurades i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul ratllat». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 617. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Cream-striped Bulbul. Hemixos leucogrammicus (formerly as: Pycnonotus leucogrammicus)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].
# L'impegno superato

L'impegno superato és una òpera en dos actes composta per Domenico Cimarosa sobre un llibret italià de Giuseppe Maria Diodati. S'estrenà al Teatro del Fondo de Nàpols el 21 de novembre de 1795.

## Referències

* ↑ Dades a Operone
Òperes de Domenico Cimarosa :
Anys 1770Anys 1780Anys 1790
Le stravaganze del conte (1772)
La finta parigina (1773)
La donna di tutti caratteri (1775)
I sdegni per amore (1776)
I matrimoni in ballo (1776)
La frascatana nobile (1776)
I tre amanti (1777)
Il fanatico per gli antichi romani (1777)
L'Armida immaginaria (1777)
Gli amanti comici (1778)
Il ritorno di Don Calandrino (1778)
Le stravaganze d'amore (1778)
Il matrimonio per raggiro (1778)
L'infedeltà fedele (1779)
L'italiana in Londra (1779)
Le donne rivali (1780)
Caio Mario (1780)
I finti nobili (1780)
L'avviso ai maritati (1780)
Il falegname (1780)
Il pittore parigino (1781)
Alessandro nell'Indie (1781)
Il Giunio Bruto (1781)
Giannina e Bernardone (1781)
L'amante combattuto dalle donne di punto (1781)
Il capriccio drammatico (1781)
Il convito (1782)
L'amor costante (1782)
L'eroe cinese (1782)
La ballerina amante (1782)
Il morbo campano (1782)
La Circe (1783)
I due baroni di Rocca Azzurra (1783)
La villana riconosciuta (1783)
Oreste (1783)
Chi dell'altrui si veste, presto si spoglia (1783)
I matrimoni impensati (1784)
L'apparenza inganna (1784)
La vanità delusa (1784)
L'Olimpiade (1784)
I due supposti conti (1784)
Artaserse (1784)
Il marito disperato (1785)
La donna sempre al suo peggior s'appiglia (1785)
Il credulo (1786)
Le trame deluse (1786)
L'impresario in angustie (1786)
Volodimiro (1787)
Il fanatico burlato (1787)
La felicità inaspettata (1788)
La vergine del sole (1788)
La Cleopatra (1789)
Il matrimonio segreto (1792)
Amor rende sagace (1793)
I traci amanti (1793)
Il maestro di cappella (1793)
Le astuzie femminili (1794)
Penelope (1795)
Le nozze in garbuglio (1795)
L'impegno superato (1795)
I nemici generosi (1796)
Gli Orazi e i Curiazi (1796)
La finta ammalata (1796)
L'imprudente fortunato (1797)
Artemisia regina di Caria (1797)
L'apprensivo raggirato (1797)
Artemisia (1801) :