OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Gussakova

Maria Gussakova (rus: Мари́я Ива́новна Гусако́ва) (Timoshkino, Shilovsky District, 6 de febrer de 1931 - Sant Petersburg, 8 de maig de 2022) fou una esquiadora de fons soviètica.

## Biografia

Va néixer el 6 de febrer de 1931 a la població de Timoshkino, petit poble situat al districte de Shilovski i l'óblast de Riazan. Es casà amb l'esportista Nikolai Gussakov, especialista en combinada nòrdica.

## Carrera esportiva

Especialista en curtes distàncies, participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 realitzats a Squaw Valley (Estats Units), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova de 10 km. per davant de les seves compatriotes, i favorites, Liubov Kózireva i Ràdia Ieróixina. En aquests mateixos Jocs aconseguí la medalla de plata en la prova de relleus 3x5 km.. Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 realitzats a Innsbruck (Àustria), on aconseguí la medalla de bronze en la prova de 10 quilòmetres.
En el Campionat del Món d'esquí de fons debutà el 1958, on finalitzà en sisena posició en la prova de 10 quilòmetres. En el Mundial de 1962 aconseguí tres medalles, l'or en la prova de relleus 3x5 km; la plata en la prova de 10 km; i el bronze en la prova de 5 km.

## Referències

* ↑ «Maria Gusakova». olympic.org. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Fuller, Linda K. Female Olympians: A Mediated Socio-Cultural and Political-Economic Timeline (en anglès). Springer, 2016-12-07, p. 38. ISBN 978-1-137-58281-2.
* ↑ «GUSAKOVA Maria - Athlete Information». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 1r gener 2023].

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Maria Gusakova Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
# Wausau (Florida)

Wausau és un poble dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 398 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wausau tenia 398 habitants, 163 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 136 habitants/km².
Dels 163 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,9% hi vivien parelles casades, en un 12,9% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 24,1% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.000 $ i la renda mediana per família de 23.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.481 $ mentre que les dones 21.563 $. La renda per capita de la població era de 10.722 $. Entorn del 25% de les famílies i el 29,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wausau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wausau». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Brookside (Delaware)

Brookside és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Delaware. Segons el cens del 2000 tenia 14.806 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brookside tenia 14.806 habitants, 5.465 habitatges, i 3.858 famílies. La densitat de població era de 1.462,1 habitants per km².
Dels 5.465 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 15,4% dones solteres, i en un 29,4% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.107 $ i la renda mediana per família de 55.077 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.040 $ mentre que les dones 29.494 $. La renda per capita de la població era de 19.527 $. Aproximadament el 5,6% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brookside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brookside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Acorals

Les acorals (Acorales) són un ordre de plantes angiospermes. L'actual sistema APG IV de classificació de les angiospermes situa aquest ordre dins del clade de les monocotiledònies, inclou una única família, les acoràcies (Acoraceae), amb dues espècies agrupades en un sol gènere, Acorus. Són plantes natives d'Àsia i Amèrica del Nord, tot i que també han estat itroduïdes a Europa. Aquest llinatge ocupa la posició basal respecte a la resta de monocotiledònies vivents.

## Descripció

Són plantes herbàcies vivaces amb rizoma. Les seves fulles són simples, amb nervadura paral·lela i amb esquàmules axil·lars. Les flors, hermafrodites, sèssils i amb la corol·la regular (actinomorfa), són minúscules i s'agrupen en una inflorescència en espàdix amb espata. L'androceu és format per sis estams. Al gineceu l'ovari és ínfer, bilocular o trilocular, amb dos o tres carpels. El fruit és una baia.

## Taxonomia

Aquest ordre va ser publicat per primer cop l'any 1835, sota el nom d'Acorinae i atribuït a Johann Heinrich Friedrich Link, a l'obra Conspectus regni vegetabilis : secundum characteres morphologicos praesertim carpicos in classes ordines et familias digesti, adjectis exemplis nominibusque plantarum usui medico technico et oeconomico inservientium pel botànic alemany Carl Friedrich Philipp von Martius (1794-1868).

## Referències

* ↑ Byng et alii., 2016, p. 3.
* ↑ Byng et alii., 2016, p. 15.
* 1 2 «Acorus» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ «Acoraceae» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ «Acorales» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ Simpson, 2019, p. 211.
* ↑ «Acorales Mart.» (en anglès). Tropicos. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 25 febrer 2024].
* ↑ Martius, 1835, p. 6.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 5-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* Simpson, Michael G. Plant Systematics (en anglès). 3a. ed.. Academic Press, 2019. ISBN 978-0-12-812628-8.
* Martius, Carl Friedrich Philipp. Conspectus regni vegetabilis : secundum characteres morphologicos praesertim carpicos in classes ordines et familias digesti, adjectis exemplis nominibusque plantarum usui medico technico et oeconomico inservientium (en llatí). Nuremberg: Joh. Leonhard Schrag, 1835.
# Reprisal

Reprisal és una pel·lícula de thriller d'acció estatunidenca del 2018 dirigida per Brian A. Miller i escrita per Bryce Hammons. La pel·lícula és protagonitzada per Bruce Willis, Frank Grillo, Johnathon Schaech i Olivia Culpo. S'ha doblat i subtitulat al català.
El rodatge principal va començar el 7 d'agost de 2017 a Cincinnati.

## Referències

* ↑ «Reprisal». Goita què fan, ara!. [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ «'Reprisal' filming begins at Yeatman's Cove» (en anglès). Cincinnati.com, 07-08-2017.
* ↑ «Bruce Willis Film Shooting Near Roebling Suspension Bridge» (en anglès). The River City News, 07-08-2017.
* ↑ «Bruce Willis' 'Reprisal' movie (gun fights, car chases, a robbery, a crash) to be filming on riverfront Aug. 7-9». www.nkytribune.com, 07-08-2017.
* ↑ «Expect gunfire sounds, traffic snarls as Bruce Willis movie starts filming downtown». www.bizjournals.com, 04-08-2017.
# Macouria

Macouria és un municipi francès, situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. L'any 2006 tenia 7.779 habitants. Limita amb Matoury i Montsinéry-Tonnegrande al sud i amb Kourou a l'est. El municipi es divideix en dues parts, el burg de Tonate (per mr. Tonat, propietari de les terres) i la vila nova residencial.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 586 | 384 | 490 | 446 | 2.069 | 5.050 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Serge Adelson | Divers gauche |
# Weston (Florida)

Weston és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens de l'1 de juliol de 2006 tenia 65.793 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Weston tenia 49.286 habitants, 16.576 habitatges, i 13.658 famílies. La densitat de població era de 800,9 habitants/km².
Dels 16.576 habitatges en un 51,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 17,6% no eren unitats familiars. En el 13,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 36,1% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 6,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 80.920 $ i la renda mediana per família de 88.145 $. Els homes tenien una renda mediana de 63.135 $ mentre que les dones 38.119 $. La renda per capita de la població era de 35.490 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Weston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Weston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aleksandr Privàlov

Aleksandr Privàlov (Moscou, 6 d'agost de 1933 - Moscou, 19 de maig de 2021) fou un biatleta rus que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Squaw Valley, on guanyà la medalla de bronze en la cursa dels 20 quilòmetres del programa de biatló. Quatre anys més tard, als Jocs d'Innsbruck, guanyà la medalla de plata en la mateixa cursa dels 20 quilòmetres.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata en els cinc Campionats del món de biatló que disputà. Un cop retirat exercí d'entrenador de biatló.

## Referències

* 1 2 «Aleksandr Privalov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 24 febrer 2020].
# Tiroide (cartílag)

El cartílag tiroide és el més gran dels nou cartílags que constitueixen l'esquelet de la laringe, una estructura cartilaginosa situada més amunt de la tràquea.

## Anatomia

Està format per dues làmines que s'ajunten en la part anterior i formen la prominència laríngia anomenada popularment la nou del coll, que és molt més visible en els homes. L'angle d'aquesta prominència és més agut i robust en el sexe masculí i més arrodonit en el femení.
Dues prolongacions inferiors del cartílag tiroide, les banyes inferiors, s'articulen a través de les articulacions cricotiroïdals amb el cartílag cricoide. El moviment del cartílag en aquesta unió produeix un canvi en la tensió dels plecs vocals.
El cartílag tiroide forma la major part de la paret anterior de la laringe, i serveix per protegir els plecs vocals que estan situats directament al darrere. També serveix com a suport a la inserció de diversos músculs laringis.

## Imatges addicionals

* Laringe.
* Músculs de la faringe i la galta.
* Lligaments de la laringe. Vista posterior.
* Secció sagital de la laringe i part superior de la tràquea.
* Secció coronal de la laringe i part superior de la tràquea.
* Entrada a la laringe, vista posterior.
* Vista lateral de la laringe, mostrant insercions musculars.
* Músculs de laringe. Vista lateral sense la lamina dreta del cartíleg tiroide.
* Músculs de laringe. Vista superior.
* Coll. Vista anterior.
* Laringe d'un cavall. Tall.

## Òrgans adjacents

Parts importants dels sistemes endocrí, muscular, vascular i nerviós entren en contacte amb la laringe.

### Sistema endocrí.

Hi ha un important òrgan del sistema endocrí rodejant la part inferior de la laringe, anomenat tiroide, un conjunt de glàndules.

### Sistema muscular.

Músculs: milohoidal, tirohioidal, escalè posterior, escalè mig, escalè anterior, levator scapulae, splenius capitis.

### Sistema vascular

Dues artèries tiroidees inferiors i dues d'inferiors irriguen les glàndules tiroides.
Dues venes tiroidees inferiors, dues mitjanes i dues d'inferiors drenen les glàndules tiroides.
Dues artèries laríngies nodreixen la part superior de la laringe.

### Sistema nerviós

Dos nervis que entren a la laringe per la part superior -nervi intern i nervi extern-.
Un nervi que entra a la laringe per la part inferior -nervi recurrent-.
Un nervi que passa pel costat, nervi vague.
# Loglan

El loglan és una llengua construïda dissenyada originalment per a la investigació en lingüística, en particular per a demostrar les hipòtesis de Sapir-Whorf.
És desenvolupada des del 1955 per James Cooke Brown amb l'objectiu d'establir un idioma tan distint dels naturals que, si la hipòtesi nomenada abans fóra certa, portara les persones a pensar d'una manera diferent i menys limitada.
El loglan és la primera llengua lògica creada i, per tant, ha servit de base i inspiració per a desenrotllaments potsteriors com el lojban i el ceqli.
El Dr. Brown fundà l'Institut Loglan per a desenrotllar el llenguatge i aplicaciones relacionades amb ell, però de fet no deixà mai de considerar-lo un projecte d'investigació en procés i incomplet, i sotmès a drets d'autor. Per això, malgrat haver publicat estudis sobre el disseny del loglan, no el "llançà" mai al públic en general.
Esta fou en part la base perquè un grup dels seus seguidors formara el Logical Language Group (Grup del Llenguatge Lògic) amb l'objectiu de crear una llengua davall els mateixos principis però animant al seu ús general i a la seua adopció com a llengua natural.

## Referències

* ↑ Brown, James Cooke (1960). "Loglan Arxivat 2020-03-12 a Wayback Machine.". Scientific American 202:43–63.
# Maiasaura

Maiasaura ("bona mare") és un gènere de dinosaure ornitòpode que visqué als territoris actualment dels Estats Units al període Cretaci, fa entre 80 i 70 milions d'anys.
Maiasaura fou descobert pel paleontòleg Jack Horner a Montana, Estats Units. Trobà tot un seguit de nius amb restes de closques d'ous i quinze esquelets de petits Maiasaura així com fòssils de fulles, fruites i llavors. Aquests animals tenien gairebé 1 m de longitud i havien mort aproximadament al cap de quatre setmanes de néixer. A causa de la seva edat, els ossos de la cintura i de l'espina dorsal no estaven ben soldats, i els extrems de les seves potes no s'havien ossificat per complet. Però les dents estaven ben desenvolupades, això indicà que els pares havien portat menjar als seus fills mentre estaven al niu.

## Creixement ràpid

S'han trobat molts fòssils de Maiasaura i els científics han identificat diferents etapes de creixement d'aquests dinosaures. Quan sortien de l'ou les cries tenien menys de mig metre de longitud. Es quedaven al niu durant un o dos mesos, mentre creixien ràpidament. Quant tenien un o dos anys podien arribar als 3 metres de longitud. Als dos anys la velocitat de creixement sembla que era més lenta i el Maiasaura podia arribar a la maduresa als sis o set anys. En aquest temps haurien assolit els 7 metres de longitud.
Aquest ritme de creixement és més ràpid que el de qualsevol rèptil viu i similar al de les aus i mamífers de sang calenta. Alguns científics creuen que aquest animal podria haver sigut de sang calenta.

## Enllaços externs

* Web de dinosaures
# Llac de Texcoco

El llac de Texcoco formava part d'un sistema de llacs, actualment en procés d'extinció, situats al sud-oest de la vall de Mèxic, al centre del país. El procés de dessecació dels llacs va començar des de temps prehispànics. La ciutat de Tenochtitlan es va construir sobre una illa enmig d'aquest llac i es va estendre sobre aquest (de poca profunditat) per mitjà d'un sistema de chinampes, illes artificials utilitzades com a terres de cultiu i per construir poblats. Els asteques van separar les aigües dolces dels llacs del sud de les aigües salades dels llacs del nord amb la construcció de dics que alhora protegien la ciutat d'inundacions. Durant el setge de Tenochtitlan, en la conquesta de Mèxic, els conqueridors van destruir els dics. Els segles següents, els pobladors van preferir dessecar o drenar el llac per evitar les contínues inundacions. Al començament del segle xx, el president Porfirio Díaz va inaugurar un sistema artificial de drenatge que impedeix el creixement dels sistemes d'aigua de la vall i els uneix artificialment a la conca del riu Pánuco.

## Geografia física

La superfície total de la conca hidrològica del llac de Texcoco (que inclou també els llacs del nord i sud de la vall de Mèxic) ocupa més de dos mil quilòmetres quadrats. Correspon a la subconca del llac de Texcoco-Zumpango, de la regió hidrològica del riu Pánuco.
El llac de Texcoco formava part del sistema de llacs que cobria una bona superfície de la vall de Mèxic. En temporada de pluja, el llac s'unia amb els altres quatre, que es localitzaven entre les serralades muntanyoses que envolten la vall. Al nord del llac es localitzaven dues petites llacunes d'aigua salada; han estat anomenades de Xalotcan i Zumpango. Són noms nahues que van imposar-se a l'arribada dels pobles parlants d'aquesta llengua al centre de Mèxic. El límit entre el llac de Texcoco i el llac de Xaltocan el senyalava un canal que passava entre el nord de la serralada de Guadalupe i els turons que marquen la divisió entre el cor de la vall de Mèxic i la vall de Teotihuacan. Cap al sud, el llac de Texcoco s'estenia fins a la península d'Iztapalapa i es comunicava amb el llac de Xochimilco a través d'un pas entre el turó de l'Estrella i la plana al·luvial de Coioacà.

## Referències

* ↑ Cruickshank, 1998. «www.semarnat.gob.mx». Arxivat de l'original el 2006-11-16. [Consulta: 23 abril 2010].
* 1 2 «Texcoco, Arqueologia i la seva història». Arxivat de l'original el 2010-06-15. [Consulta: 23 abril 2010].
* ↑ Història de la Vall de Texcoco, pàg. 58. Contingut de 158 pàgines, Editorial Océano.
# Llac de Valencia

El Llac de Valencia és el segon llac d'aigua dolça natural en importància de Veneçuela després del Llac de Maracaibo. Es troba emplaçat en una fossa tectònica coneguda com a Graben de Valencia que es troba entre la Cordillera de la Costa i la Serranía del Interior. La conca és de tipus endorreica i cobreix 3.150 quilòmetres quadrats. En general, la conca del Llac de Valencia és també coneguda popularment com los Valles de Aragua. En l'actualitat el llac té una extensió de 344 quilòmetres quadrats. En les seves ribes s'aixequen importants centres urbans de Veneçuela com són: Valencia, Maracay, Mariara i San Joaquín.
Les seves ribes van ser centre d'una cultura indígena molt important a Veneçuela. En les acaballes del segle xviii va ser visitat per Alexander von Humboldt.
La conca del Llac de Valencia, de tipus endorreica, rep aportis d'aigua de nombrosos corrents fluvials de curs curt, entre les quals destaquen els rius Güigüe, Turmero, Maracay, Cabriales, Los Guayos i Aragua, que és el més important. Geològicament, el llac és bastant jove, aproximadament d'una edat prepleistocena o del Plistocè mitjà. Al llarg de la seva història el nivell de les seves aigües ha fluctuat significativament, especialment arran del fenomen de captura del riu Tuy (que abans drenava cap al Llac de Valencia) pel llit actual d'aquest riu que drena ara cap al Carib, el que va donar origen al dessecament progressiu de les seves aigües i a la formació extenses planícies de sediments lacustres que converteixen les seves riberes en importants centres agrícoles.
No obstant això, en l'actualitat s'està agreujant el problema de l'augment del nivell del llac, a causa del transvasament de les aigües de la conca de l'Orinoco (embassaments de Pao Cachinche i Pao La Balsa, en el riu Pao) que es fa cap a la conca endorreica del Llac de Valencia, sense haver fet els canals de drenatge per a les aigües sobrants amb la finalitat de treure-les de la conca abans que arribin a un nivell inferior al de sortida de la conca per gravetat, per l'antic curs del riu Cabriales. A conseqüència d'això, els nivells de contaminació de les seves aigües també han vingut augmentant a causa de la important industrialització de les ciutats de Maracay i Valencia, les aigües servides de les quals són abocades directament al llac sense tractament previ, el que fa poc atractiu el desenvolupament d'activitats turístiques o recreatives.