OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Garcia Sanxes II de Pamplona

Garcia Sanxes II de Pamplona, també anomenat Garcia IV de Pamplona i III d'Aragó, dit el Tremolós (ca. 964 - ca. 1004), fou rei de Pamplona i comte d'Aragó (994-1004).

## Orígens familiars

Fill del rei Sanç II de Navarra i Urraca de Castella, va succeir el seu pare a la seva mort el 994.

## Vida política

Va intentar desfer-se de la submissió que el seu pare havia ofert a Còrdova, per la qual cosa, al cap de poc d'ascendir al tron navarrès, es va enfrentar al seu cunyat Almansor, però el 996 es va veure obligat a demanar la pau a Còrdova. Però vers el 997 en una expedició de pamplonesos en terres de Calataiud es va matar el germà del governador musulmà de la zona. Per aquesta raó Almansor es va venjar tallant el cap a 50 cristians.
A la batalla de Cervera, el juliol de l'any 1000, es van unir contra el poder muslmà Sanç I Garcia de Castella, Alfons V de Lleó, Garcia Gómez de Carrión i el mateix Garcia III Sanxes II. Tanmateix, malgrat estar a punt d'obtenir el victòria, finalment la batalla la van guanyar els musulmans encapçalats per Almansor, que van perseguir els cristians fins al monestir de Santa Cruz, a Navarra, que va ser destruït.
Pocs mesos després va morir Garcia Sanxes. El seu fill, Sanç Garcés III, encara menor d'edat i sembla que va ocupar la regència durant un temps Sanç Ramires, fill de Ramir Garcés.

## Núpcies i descendents

Es casà vers el 981 amb Ximena Fernández, filla del comte Ferran Vermúdez, i rebesneta d'Ordoni I d'Astúries. D'aquest matrimoni nasqueren:
* l'infant Sanç III de Navarra (v 992-1035), rei de Navarra, comte d'Aragó i pel seu matrimoni amb Múnia I rei de Castella
* la infanta Urraca de Navarra, casada el 1023 amb Alfons V de Lleó
* l'infant Garcia de Navarra
* la infanta Elvira de Navarra

## Referències

* ↑ «Garcia Sanxes II de Pamplona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «García Sánchez II» (en castellà). Gran Enciclopedia de Navarra. Fundació Caja Navarra. [Consulta: 29 gener 2021].
# 1155

El 1155 (MCLV) fou un any comú començat en dissabte del calendari julià.

## Esdeveniments

* Thomas Becket és nomenat canceller.
* La ciutat de Bari es rebel·la contra el rei Guillem I de Sicília (Guillem el Dolent) de Sicília i reconeix l'emperador romà d'Orient, Manuel I Comnè, com el seu amo.

## Referències

* ↑ Fryde, et al. Handbook of British Chronology p. 84.
* ↑ Routledge. Itàlia medieval: una enciclopèdia, 2010. ISBN 978-0-415-93930-0.

## Bibliografia

* Fryde, E. B.. Handbook of British Chronology. Third revised. Cambridge: Cambridge University Press, 1996. ISBN 978-0-521-56350-5.
# Palmer (Massachusetts)

Palmer és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 12.497 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Palmer tenia 12.497 habitants, 5.078 habitatges, i 3.331 famílies. La densitat de població era de 153 habitants/km².
Dels 5.078 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 12,3% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 28,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 15,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.443 $ i la renda mediana per família de 49.358$. Els homes tenien una renda mediana de 35.748 $ mentre que les dones 26.256$. La renda per capita de la població era de 18.664$. Entorn del 5,8% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills Il·lustres

* Raymond Wilder (1896-1982), matemàtic

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Palmer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Palmer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gemäldegalerie Alte Meister

La Galeria de Pintures dels Mestres Antics, oficialment i en alemany:Gemäldegalerie Alte Meister, és una pinacoteca situada a l'ala "Semper" del Palau Zwinger a Dresden, Alemanya. La pinacoteca té prop de 700 pintures que comprenen el període des del Renaixement al Barroc. Les obres van ser col·leccionades pels Electors de Saxònia August II i el seu fill August III durant la primera meitat del segle xviii. El 1746 el segon d'ells va comprar cent pintures del Duc de Mòdena, de manera que la galeria va obtenir fama a tot Europa.
La Gemäldegalerie Alte Meister és pare de les Col·leccions Nacionals de Dresden propietat de l'Estat Lliure de Saxònia, com la Galeria Neue Meister.

## Artistes

La pinacoteca inclou obres principals de pintors renaixentistes italians com Rafael, Giorgione i Ticià. Hi ha obres destacades del manierisme i del Barroc, així com obres neerlandeses del segle xvii de Rembrandt i els seus seguidors i obres flamenques de Rubens, Jordaens i Van Dyck.
* Alemanya
** Albrecht Dürer: Retrat d'un jove.
** Caspar David Friedrich: "La creu de la muntanya / Retaule Tetscher"
** Lucas Cranach el Vell: Retaule de santa Caterina.
** Hans Holbein el Jove: Retrat del senyor de Moretto.
* Espanya
** Josep de Ribera: Diògenes
** Bartolomé Esteban Murillo: La Verge i el Nen
** Diego Velázquez: Retrat de Juan Mateos
* Flandes
** Jan van Eyck: Tríptic de la Verge, sant Miquel i santa Caterina.
** Rubens: La caça del senglar, Mercuri i Argos
** Jacob Jordaens: Els familiars de Crist al sepulcre
** Anthony van Dyck: Silè ebri
* França
** Nicolas Poussin: El regne de Flora.
** Antoine Watteau: Festa de l'amor.
* Grècia
** El Greco: La curació del cec
* Itàlia:
** Andrea Mantegna: Sagrada Família.
** Rafael: Madonna sixtina .
** Giorgione: Venus adormida
** Correggio: Adoració dels pastors(coneguda com "La Notte").
** Ticià: El tribut del Cèsar, L'home de la palma, Retrat d'una dama amb ventall
** Veronès: La Mare de Déu i la família Cuccina.
** Bernardo Bellotto: especialment, les seves pintures de Dresden.
** Canaletto: El Gran Canal de Venècia.
** Giambattista Pittoni: Morte di Agrippina.
** Giovanni Battista Tiepolo: La visió de santa Anna
** Rosalba Carriera: La ballarina Barbarina Campani.
* Països Baixos
** Rembrandt: Retrat de Saskia van Uijlenburgh, Ganimedes raptat per l'àguila.
** Frans Hals: Retrat d'home
** Willem Claesz Heda: Natura morta amb un pastís de móres.
** Vermeer: L'alcavota, Noia llegint una carta.

## Referències

* ↑ Web oficial del museu Arxivat 2010-02-10 a Wayback Machine.
* ↑ «Història del museu». Arxivat de l'original el 2007-09-27. [Consulta: 11 gener 2010].
# Proconsúlids

Els proconsúlids (Proconsulidae) foren una família de primats ja extinta. Només inclou tres subfamílies: els proconsulins, els afropitecins i els nianzapitecins.

## Enllaços externs

* Mikko's Phylogeny Archive Arxivat 2005-09-06 a Wayback Machine.
# Víktor Makhorin

Víktor Makhorin (Taixkent, 2 de juliol de 1948 - Kuvshinovsky District, 20 de juny de 1993) fou un jugador d'handbol uzbek que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la competició d'handbol.

## Referències

* ↑ «Viktor Makhorin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-12-15. [Consulta: 29 març 2020].
# Tractat de Versalles (1756)

El Tractat de Versalles del 1756 és un tractat d'ajuda mútua firmat per l'Arxiducat d'Àustria i el Regne de França l'1 de maig de 1756 com a resposta al Tractat de Westminster del mateix any que establia una aliança entre Frederic el Gran del Regne de Prússia i Jordi II del Regne de la Gran Bretanya. La firma del tractat significà una inversió en el sistema d'aliances europees vigent fins aleshores, i provocà l'inici de la Guerra dels Set Anys. Els Tractat de Versalles de 1757 i de 1759 es firmaren en els següents anys per concretar l'ajuda francesa a Àustria.

## Referències

* ↑ «tractat de Versalles». GEC. [Consulta: 24 novembre 2023].
# Triaenops afer

Triaenops afer és una espècie de ratpenat de la família dels rinonictèrids que habita boscos costaners, les plantacions i els boscos de miombo fins a 1.000 msnm a Etiòpia, Djibouti, Somàlia, Eritrea, Kenya, Tanzània, Malawi, Moçambic, la República del Congo, Angola i Uganda. Es creu que no hi ha amenaces significatives per a la supervivència d'aquesta espècie. Apareix com a subespècie del ratpenat trident persa (T. persicus) a la Llista Vermella de la UICN.

## Referències

* ↑ Mickleburgh, S.; Hutson, A.M.; Bergmans, W.; Cotterill, F.P.D. Triaenops persicus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 29-04-2013.
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Takashi Kobayashi

Takashi Kobayashi (japonès: 小林孝至) (Ushiku, 17 de maig de 1963) és un lluitador japonès, ja retirat, especialista en lluita lliure, guanyador d'una medalla olímpica.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla d'or en la competició del pes mini mosca del programa lluita lliure.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de 1990, una medalla d'or als Jocs Asiàtics de 1990, i una medalla de plata als Campionats Asiàtics de Lluita de 1983.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Takashi Kobayashi». [Consulta: 3 març 2025].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 3 març 2025].
# Atsuji Miyahara

Atsuji Miyahara (japonès: 宮原厚次) (prefectura de Kagoshima, 20 de desembre de 1958) és un lluitador japonès, ja retirat, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1984 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles, on guanyà la medalla d'or en la prova del pes mosca del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Seül, guanyà la medalla de plata en la mateixa prova.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del Món de lluita, de plata el 1981 i de bronze entre les edicions de 1986, i una medalla d'or als Jocs Asiàtics de 1986.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Atsuji Miyahara». [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 10 abril 2023].
# Dimitris Dragatakis

Dimitris Dragatakis (Platanoussa (Ioannina), 4 de febrer, 1914 - Atenes, 18 de desembre, 2001), va ser un compositor grec i una de les figures destacades de la música d'art grega del segle xx.
Dimitris Dragatakis va estudiar violí i teoria avançada al Conservatori Nacional d'Atenes. Va participar durant molts anys a l'orquestra de l'Òpera Nacional de Grega (1951-1969) i va ensenyar teoria avançada al Conservatori Nacional, on també va ser membre del Comitè Artístic i de la Junta Directiva de la institució (1977-2001). Una gran part de la generació més jove de compositors grecs eren els seus alumnes Philippos Tsalahouris, George Konitopoulos, Alexandros Mouzas). Dragatakis va morir a Atenes.
Va ser distingit en molts concursos de composició, mentre que per tota la seva obra va ser guardonat amb el Premi "Maria Callas" del Tercer Programa de la Ràdio Hel·lènica i el Premi "G. A. Papaioannou" de l'Acadèmia d'Atenes. El seu llenguatge musical és bastant personal. Seguint l'estela de l'escola nacional grega i el neoclassicisme europeu, Dragatakis assimila l'avantguarda musical a través de les lliçons sonores de la tradició musical de l'Epir. Gran part de la seva obra ha estat publicada i registrada.

## Referències

* ↑ "El compositor Dimitris Dragatakis va morir a l'edat de 87 anys". (anglès) in.gr. 20 de desembre de 2001. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ (francès, neerlandès, anglès, alemany, italià, espanyol) Musicalics. 88713. [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ Kalopana, Magdalena. «Dragatakis: Obres per a piano (complete)». www.naxos.com. Naxos. [Consulta: 17 octubre 2022].

## Bibliografia

* Kalopana, Magdalena (2008). Dimitris Dragatakis: Llista d'obres (tesi doctoral). Departament d'Estudis Musicals, Universitat Nacional i Capodistriana d'Atenes.
* Kalopana, Magdalena (2019). Catàleg sistemàtic i biobibliogràfic d'obres de Dimitris Dragatakis. Atenes: Casa de la Música "Filippos Nakas". ISBN 9789602906699.
* "Dragatakis Dimitris". Centre Nacional de Documentació i Continguts Electrònics.
* "Dimitris Dragatakis". composers.musicportal.gr. Institut de Recerca de Música i Acústica. 22 de maig de 2007. Arxivat de l'original el 21 juliol 2011.
* Kalopana, Magdalene (20 de gener de 2001). «Dragatakis, Dimitris». www.oxfordmusiconline.com. Música Grove en línia.
# Juan Cruz

Juan Cruz és el nom dels següents personatges:
* Juan Cruz (beisbol) (1978), llançador dominicà
* Juan Cruz Benavente (1966), guionista i director de cinema català
* Juan Aubín Cruz Manzano (1948), polític porto-riqueny i alcalde de Manatí des de 1977
* Juan R. Cruz (1946), enginyer aeroespacial porto-riqueny a l'Administració Nacional d'Aeronàutica i Espai
* Juan Lazo Cruz (1977), migcampista de futbol salvadorenc
* Juan Cruz Alvaro Armada (1992), futbolista espanyol
* Juan Cruz Bolado (1997), futbolista argentí
* Juan Cruz Diaz Espósito futbolista espanyol, nascut l'any 2000
* Juan Cruz Real (1976), futbolista i entrenador argentí
# Neguri Gane

Neguri Gane és un gratacel de 145 metres de Benidorm, Marina Baixa, País Valencià. És el quart edifici més alt de Benidorm.
Es caracteritza per les seues formes arredonides a causa de l'ocupació d'una planta de base cilíndrica. El seu nom significa alt de la ciutat d'hivern en basc i fa referència al barri de Neguri del municipi biscaí de Getxo. La seua silueta recorda a l'edifici Torres Blancas (Madrid), obra de l'arquitecte Francisco Javier Sáenz de Oiza.

## Construcció

El gratacel va ser construït l'any 2002, la qual cosa li va donar la primera posició en els gratacels més alts de Benidorm, però això va durar tan sols uns mesos, ja que el Gran Hotel Bali, amb 41 metres més, va ser construït en aquest mateix any. El Neguri Gane li va llevar el lloc de més alt de Benidorm a la Torre Levante, de 120 metres d'altura i en primera línia de platja, que va ser construïda el 1985.
Els seus arquitectes són Pérez-Guerras Arquitectos & Ingenieros i Julio Pérez Gegundez, i va ser promogut pel biscaí José Ignacio de la Serna, del Grupo Arcentales. L'estructura en formigó armat, va ser dissenyada per l'Estudio d'Ingeniería Florentino Regalado & Asociados.

## Galeria

* Coberta superior
* Part posterior
* Vista nocturna

## Referències

* ↑ «Benidorm, la tercera ciudad europea con más rascacielos» (en castellà). [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ Pérez Aranda, Francisco Ramón. «Guia de Rascacielos de Benidorm». Issuu p. 20. Concejalía de Diseño e Imagen. Ayuntamiento de Benidorm, 2011. [Consulta: 4 gener 2016].
* ↑ «Certilike | Certificado Energético Benidorm, Certificado Habitabilidad Benidorm» (en castellà), 12-02-2019. Arxivat de l'original el 2020-06-12. [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ «Los rascacielos de Benidorm, polo de atracción para turismo arquitectónico y deportivo» (en castellà). [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ «Construyen en Benidorm la torre residencial más alta de Europa». [Consulta: 12 juny 2020].
* ↑ Pérez Gutiérrez, María Concepción. Evolución del tipo estructural "torre" en España (tesi) (en castellà). Madrid: Universidad Politécnica de Madrid, 2009.
# Stichaeus nozawae

Stichaeus nozawae és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 60 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 5 i 120 m de fondària) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord-occidental: des del sud de les illes Kurils, el mar d'Okhotsk, Hokkaido, el mar del Japó i l'estret de Tatària fins a la badia de Pere el Gran i l'illa de Honshu.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt J. C. H., 1836. (Om den Islandske Vaagmaer.--Ichthyologiske bidrag til Grönlands fauna). Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1835-36. 8-12 .
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & J. O. Snyder, 1902. A review of the blennoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (núm. 1293): 441-504.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dudarev, V. A., 1996. Composition and biomass of the benthic and benthopelagic fishes on the northern Primor'ye shelf. J. Ichthyol. 36(4):307-312.
* ↑ Kolpakov, N. V. i A. F. Klimkin, 2004. Features of the biology of Stichaeus grigorjewi and Stichaeus nozawae (Stichaeidae) in waters of the northern Primorye. Voprosy Ikhtiologii 44(5):637-644.
* ↑ Sokolovskaya, T. G., A. S. Sokolovskii i E. I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Museu d'Art Abstracte Espanyol

El Museo de Arte Abstracto Español és un dels dos museus importants d'art contemporani localitzats a la ciutat de Conca, junt amb el Centre d'Art Contemporani Fundación Antonio Pérez. El Museu d'Art Abstracte Espanyol està regentat avui per la Fundació Juan March.

## Història

En 1961 Fernando Zóbel va començar a buscar la ubicació adequada per a un museu d'art abstracte, i al juny de 1963 el seu amic, l'artista local Gustavo Torner li va suggerir per a això l'emplaçament de les Cases Penjades de Conca, on efectivament es va obrir al públic el Museu d'Art Abstracte Espanyol l'1 de juliol de 1966; la propietat de l'edifici és de l'Ajuntament de Conca, que ho va llogar per un import simbòlic. Es fa necessària una restauració de l'edifici, la qual és duta a terme pels arquitectes municipals Fernando Barja i Francisco León Meler.
Va ser també fonamental la col·laboració de l'artista Gerardo Rueda, que va passar a ser conservador de l'entitat, copresidida per Zóbel i Torner. Inicialment s'exposaven una dotzena d'escultures i un centenar de quadres que Fernando Zóbel havia anat reunint amb anterioritat, si bé no s'exposaven sinó una mica menys de la meitat, amb la intenció d'aplicar sempre una lenta rotació dels fons. La selecció de les obres no va ser realitzada a l'atzar, sinó buscant la qualitat i no la quantitat i sense pretendre formar una representació exhaustiva d'artistes abstractes espanyols. «La selecció s'ha realitzat moltes vegades —declarava el seu creador— amb el consell i l'ajuda de l'autor; i per evitar el pes de falsos compromisos, el Museu s'ha oposat sempre a rebre regal d'obres».
En 1978 es va procedir a una ampliació (dirigida per Fernando Barja, un dels arquitectes que va fer la reforma inicial de l'edifici), amb el que el 28 de novembre d'aquest any es produeix la reinauguració del Museu. Dos anys després, en 1980, se li va concedir la Medalla d'Or al mèrit en les Belles arts, que concedeix el Ministeri de Cultura d'Espanya. Aquest mateix any la Fundación Juan March es va fer càrrec dels fons i la seva gestió, per donació de Fernando Zóbel, qui també va lliurar més de 3.500 llibres especialitzats. L'actual gestora, la Fundació Juan March, ha continuat ampliant els fons, de manera que ara són més d'1.500 les obres que pertanyen als fons del Museu, de les quals 515 són pintures o escultures. Des de 1994, i com a resultat d'una sèrie de millores i ampliacions, el Museu compta amb una sala específica per a exposicions temporals.
Després d'haver estat objecte de diverses ampliacions i millores, des de 1994 el Museu compta amb una nova sala per a mostres temporals que complementen l'exposició permanent del Museu. Des que la Fundació Juan March es va fer càrrec d'aquest, una mitjana anual de 40.000 persones ho visiten.

## Referències

* ↑ Centro de Arte Contemporáneo Arxivat 2020-05-09 a Wayback Machine. de la Fundació Antonio Pérez, (castellà). [Consultat el 21-05-2020].
* ↑ «REAL DECRETO 507/1980, de 7 de marzo, por el que se concede la Medalla al Mérito en las Bellas Artes, en su categoría de Oro, al Museo de Arte Abstracto de Cuenca.». BOE, 20-03-1980. [Consulta: 2 març 2013].
# Tempesta (desambiguació)

«Tempesta o la tempesta» té aquests significats:
* Fenòmens atmosfèrics:
** Tempesta, forta pertorbació meteorològica de l'atmosfera acompanyada de vent, pluja, neu o pedra
** Tempesta elèctrica, fenomen meteorològic caracteritzat per la presència de llamps i trons que sol anar acompanyada de precipitacions
** Tempesta de foc o tempesta ígnia, incendi feroç, que es crea pel moviment en massa de l'aire resultant del foc, que crea un incendi de gran intensitat
** Tempesta geomagnètica, forta ejecció de vent solar que assola el sistema Solar i les atmosferes dels seus planetes i llunes
** Tempesta de neu, fenomen meteorològic produït per una depressió atmosfèrica hivernal, les precipitacions cauen en forma de neu en grans quantitats
** Tempesta de pols o tempesta de sorra, fenomen meteorològic comú a les zones àrides i semiàrides
** Tempesta tropical, tempesta forta que es forma al mar i sol provocar vents amb velocitats superiors a 120 km/h
* Obres:
** La tempesta (Shakespeare), obra teatral de William Shakespeare
** La tempesta (Giorgione), quadre pintat per Giorgione entre 1518-19 i exposat a la Gallerie dell'Accademia de Venècia
** La tempesta (pel·lícula de 1999), amb Luke Perry i Martin Sheen
** Tempesta (pel·lícula de 2004), amb Scot Williams, Natalia Verbeke i Rutger Hauer
* Miscel·lània:
** Operació Tempesta, operació militar a gran escala endegada per Croàcia entre el 3 i el 5 d'agost de 1995
** Orani Tempesta (1950), bisbe catòlic brasiler, i Arquebisbe de Rio de Janeiro