OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Burnaburiaix II

Burnaburiaix II o Burna-Buriaš II va ser un rei cassita de Babilònia, del País de la Mar, de Khana i de part d'Accàdia. Era probablement fill de Kadaixman-Enlil I, al que va succeir.
Va governar cap a la meitat del segle xiv aC i era contemporani del faraó Akhenaton d'Egipte. Es conserva la correspondència d'aquest rei amb Amenofis III i amb Akhenaton a les Cartes d'Amarna. Burna-Burias II va ser contemporani d'Akhenaton, Tutankhamon i Amenofis III. Les relacions amb Egipte eren amistoses i va acordar un enllaç matrimonial que les va reforçar, però més tard el rei d'Assíria Ashuruballit I (que va governar cap als anys 1355 aC a 1317 aC) va visitar la cort egípcia i això va causar un enfrontament diplomàtic amb Egipte, ja que Burnaburiaix considerava a Assíria un país vassall. Un enllaç matrimonial va establir bones relacions amb Assíria, i els dos reis van esdevenir consogres, ja que Burnaburiaix es va casar amb la princesa assíria Muballitatshutua. Assíria, independitzada de Mitanni i sense cap reconeixement de sobirania de part de Babilònia, va esdevenir un gran centre de poder. S'han trobat inscripcions dels governadors Ninurta-nadin-ahhe de Nippur i Enlil-kidinni de Nippur datades en aquest regnat.
El seu successor va ser Karakhardaix, que havia nascut de la princesa assíria Mubal·litat-Xerua. Al regnat d'aquest fill s'hi va oposar una part de la cort babilònia pel seu origen assiri.

## Referències

* ↑ J. A. Knudtzon. Die El-Amarna-Tafeln (2 vols.; Leipzig, 1915)
* ↑ Ibid
* ↑ Alter Orient und Altes Testament (Neukirchen-Vluyn, 1968
* ↑ Brinkman, J. A. Materials and studies for Kassite History: vol. I. Chicago: The Oriental Institute of the University of Chicago, 1976, p. 105-108.
# Ulamburiaix

Ulamburiaix o Ulamburiaš va ser fill de Burnaburiaix I, i rei del País de la Mar i després de Babilònia. Va governar a la primera meitat del segle xv aC.
Eagamil, rei del País de la Mar, un territori que anava des de la costa del golf Pèrsic fins a Der, va fer una expedició a Elam i els cassites, aliats dels elamites, van envair el seu domini. Burnaburiaix I, rei cassita de Babilònia, va vèncer Eagamil, al que va treure del tron i hi va posar a Ulamburiaix, que va portar el títol d'"Ixar Mat Tamtin" (rei de Sumer i del País de la Mar), segons consta en un objecte (un cap de maça) trobat a Babilònia.
A la mort de Kaixtiliaix III el seu germà, que era rei de Babilònia, el va succeir. A Ulamburiaix el va succeir seu nebot Agum III, fill de Kaixtiliaix III.

## Referències

* ↑ Brinkman, J. A. Materials and studies for Kassite History: vol. I. Chicago: The Oriental Institute of the University of Chicago, 1976, p. 318-319.
# Crossosomatals

Crossosomatal (Crossosomatales) és un ordre de plantes amb flor.
El sistema APG II l'inclou dins dels rosids, com a part dels eudicots. En sentit estricte l'ordre de les crossosomatals consta de tres famílies:
* Família Crossosomataceae
* Família Stachyuraceae
* Família Staphyleaceae
En sentit ampli aquest ordre afegeix quatre famílies més i en total serien set famílies:
* Família Aphloiaceae
* Família Geissolomataceae
* Família Ixerbaceae
* Família Strasburgeriaceae
En el sistema Cronquist, que no reconeixia aquest ordre, les espècies estaven ubicades en els ordres Rosales, Violales i Sapindales.
L'ordre crossomatal en sentit ampli té 7 famílies distribuïdes en dotze gèneres i unes 66 espècies.
La seva distribució és cosmopolita, però no està repartida de manera uniforme (en manquen representants als Països Catalans i en gran part d'Europa).
# Piyasilis I de Karkemish

Piyasilis en hitita, també conegut com Sarri-Kusuh en hurrita, era fill del rei hitita Subiluliuma I. Va viure cap a la segona meitat del segle xiv aC, i era rei de Carquemix.
Subiluliuma va conquerir Kargamis (Carquemix) després de vuit dies de setge, i va entrar a la ciutat i fins i tot va fer ofrenes a la deessa tutelar de la ciutat i a una altra deessa local, probablement Kubaba. Va saquejar la ciutat i es van fer 3300 presoners. Després va reunificar la terra de Kargamis i la ciutat de Kargamis sota una jurisdicció única i va donar el tron de Kargamis al seu fill Piyasilis cap a l'any 1330 aC.
Va ser rei fins a la seva mort probablement després del 1300 aC.

## Referències

* ↑ Bernabé, Alberto (ed.). Historia y leyes de los hititas: textos del Reino medio y del Imperio Nuevo. Tres Cantos: Akal, 2004, p. 60. ISBN 8446022532.
# Dodson

«Dodson» té aquests significats:
* Dodson (Louisiana), població dels Estats Units a l'estat de Louisiana
* Dodson (Montana), població dels Estats Units a l'estat de Montana
* James Dodson (científic) (~ 1710-57), matemàtic anglès, pioner de la ciència actuarial
* Peter Dodson, paleontòleg que ha publicat nombrosos articles científics i ha escrit i col·laborat en llibres sobre dinosaures
# Northborough

Northborough és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 14.013 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Northborough tenia 14.013 habitants, 4.906 habitatges, i 3.865 famílies. La densitat de població era de 292 habitants/km².
Dels 4.906 habitatges en un 43,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,9% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 21,2% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 4,5% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 79.781 $ i la renda mediana per família de 90.480$. Els homes tenien una renda mediana de 65.437 $ mentre que les dones 41.042$. La renda per capita de la població era de 32.889$. Entorn de l'1,7% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Northborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Northborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ària (Weinberg)

Ària, op. 9, per a quartet de corda i en un únic moviment, fou composta per Mieczysław Weinberg el 1942.
Escrit durant la Segona Guerra Mundial, durant els dos anys que Weinberg va passar a Taixkent, va centrar el seu treball en la primera simfonia. Només va fer dues composicions per a quartet de corda, Ària i Cappricio, op. 11. No se sap amb quina finalitat ni a qui estaven dedicades.

## Referències

* 1 2 Fanning, David. «Ressenya del disc» (en anglès). Chandos. [Consulta: 8 juny 2020].
* ↑ Higginson, Gary. «Ressenya del disc» (en anglès). Musicweb. [Consulta: 8 juny 2020].
# Proconsul

Proconsul fou un gènere primitiu de primats que habitaven en boscos i que va existir fa entre 18 i 15 milions d'anys durant el Miocè, primerament a Kenya i restringit a Àfrica. N'hi havien almenys 4 espècies, amb un pes que anava de les 22 a les 84 lliures.

## Enllaços externs

* Mikko's Phylogeny Archive Arxivat 2007-12-23 a Wayback Machine.
Viccionari
# Oleg Logvin

Oleg Nikolàievitx Logvin (Олег Николаевич Логвин) (Minsk, 23 de maig de 1959) va ser un ciclista rus que competí representant la Unió Soviètica.
Va guanyar una medalla d'or a la prova en contrarelotge per equips als Jocs Olímpics d'estiu de Moscou de 1980, i també dues medalles als Campionats del món de la mateixa prova. Només va córrer professionalment de 1989 a 1992.

## Palmarès

* 1980
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Moscou en Contrarellotge per equips (amb Serguei Xelpakov, Anatoli Iarkin i Iuri Kaixirin
** 1r a l'Olympia's Tour i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
* 1982
** Vencedor de 2 etapes a la Milk Race
* 1992
** 1r a la Porto-Lisboa
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi Internacional Costa Azul

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1986. Abandona

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Franz Caspar Schnitger

Franz Caspar Schnitger (Hamburg, 1693 - Zwolle, 1729) fou un orguener del nord d'Alemanya, fill del famós orguener Arp Schnitger. Va continuar un dels tallers de son pare a Zwolle (Països Baixos).
Eix d'una dinastia de fusters i d'orgueners des de moltes generacions, el seu besavi es deia Berendt Snitker (un mot baix alemany que significa fuster) que es germanitzà més tard vers Schnitger. El seu fill, amb el mateix nom tot i neerlanditzat en Frans Casper Snitger, va continuar el taller de son pare quan aquest va morir als 36 anys.

## Orgues

| Any | Lloc | Església | Manuale | Registres | Notes |
| 1709–10 | Weener | Església de Georg | II/p | 22 | F.C. Schnitger va construir la caixa d'aquest orgue a Neuenfelde prop d'Hamburg (heute II/P/29) |
| 1720 | Vollenhove (Països Baixos) | Església de Nicolau | II/p | 19 | Transformació de l'orgue d'A. Bosch (1686) per F.C. Schnitger |
| 1721 | Zwolle (Països Baixos) | Església de Miquel Arcàngel | IV/P | 64 | F.C. va construir aquest orgue, junts amb son germà Johan Georg segons els plans de son pare. La major part de l'orgue va conservar-se fins avui. |
| 1720–22 | Deventer (Països Baixos) | Església de Lebuí | III/p | 35 | Transformació d'un orgue anterior per F.C. Schnitger, del qual van conservar-se 17 registres després de l'eixample del 1836-1839 per l'orguener Johann Heinrich Holtgräve (III/P/45) |
| 1722 | Meppel (Països Baixos) | Església de la Mare de Déu | III/p | 27 | Va acabar l'orgue començat per Jan Harmens Kamp després de la seva mort el 1721. 2 à3 registres queden a l'orgue que va ser transformat ulteriorment |
| 1723 | Duurswoude (Països Baixos) | Església protestant | I/P | 10 | L'orgue va ser construït per a l'església luterana de Zwolle, que va vendre'l el 1917 a la comunitat de Duurswoude |
| 1723–25 | Alkmaar (Països Baixos) | Església de Llorenç | III/P | 56 | Transformació i eixample d'un orgue anterior, la major part de l'obra de F.C. Schnitger va conservar-se |
| 1725 | Drøbak (Norvègia) | | | | |
| 1730 | Groningen (Països Baixos) | Església de Martí | III/P | 47 | F.C. Schnitger va començar la modernització d'aquest orgue, l'orguener Albertus Antonius Hinsz van continuar l'obra després de la de Franz Caspar. |

## Referències

* ↑ Schnitger-Orgel de Weener
* ↑ Schnitger-Orgel de Zwolle
* ↑ «Orgue Schnitger/Holtgräve-Orgel de Deventer». Arxivat de l'original el 2013-11-26. [Consulta: 26 agost 2011].
* ↑ Orgue Kamp/Schnitger-Orgel a Meppel
* ↑ Orgue de Frans Caspar Schniter Arxivat 2013-01-12 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ «Orgue Hagerbeer/Schnitger a Alkmaar». Arxivat de l'original el 2008-12-02. [Consulta: 26 agost 2011].
# Litas

El litas (en plural litai entre el 2 i el 9, i litų per a 10 o superior) va ser la moneda de curs legal a Lituània entre 1922 i 1941 i entre 1993 i 2015, fins a la substitució definitiva per l'euro. El codi ISO 4217 era LTL i l'abreviació Lt. Se subdividia en 100 cèntims, en lituà centas per al singular, centai del 2 al 9 i centų per a 10 o més.

## Història

Els primers litas es van emetre el 22 d'octubre del 1922, en substitució del marc oriental i el ruble oriental, que s'havien introduït durant l'ocupcació alemanya de la Primera Guerra Mundial. El canvi es va fer a raó de 10 litas per dòlar i es va dividir la moneda en 100 cèntims. El 1940 es va crear la República Socialista Soviètica de Lituània i s'hi va introduir el ruble soviètic a raó d'1 ruble per 1,11 litas.
Just després de la caiguda de la Unió Soviètica es va reemplaçar el ruble pel talonas i el 1993 es va tornar a introduir el litas a raó d'1 litas per 100 talonas.
Entre l'1 d'abril del 1994 i el 31 de gener del 2002 el litas estava lligat al dòlar a raó de 4 litas per dòlar. L'1 de febrer del 2002 el litas es va associar a l'euro a raó de 3,4528 litas per euro. El 28 de juny del 2004 el litas es va adherir al mecanisme europeu de taxes de canvi (ERM II) després de l'entrada del país a la Unió Europea. El 23 de juliol de 2014 el Consell de la UE aprovà l'adopció de l'euro a Lituània i fixà el tipus de canvi a 3,4528 LTL per EUR. L'1 de gener de 2015 començà a circular l'euro. Els litas deixaran de ser de curs legal el 16 de gener de 2015.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc de Lituània (Lietuvos bankas), en el moment de la seva substitució per l'euro en circulaven monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 cèntims i d'1, 2 i 5 litas, i bitllets de 10, 20, 50, 100, 200 i 500 litas.

## Enllaços externs

* Banc de Lituània (en lituà i anglès)

## Referències

* ↑ «Lithuania to adopt euro» (en anglès). Council of the EU. [Consulta: 1r gener 2015].
* ↑ «Lituania» (en castellà). Banc Central Europeu. [Consulta: 1r gener 2015].
# Złoty

El złoty (IPA ['zwɔtɨ] ( escolteu-ne la pronunciació en polonès)), plural złote ['zwɔtɛ] per a nombres acabats en 2, 3 o 4 i złotych ['zwɔtɨx] per a la resta) és la moneda de Polònia. El codi ISO 4217 és PLN. Se subdivideix en 100 groszy (fa el singular: grosz ['grɔʂ]; fa el plural grosze ['grɔʂɛ] per a nombres acabats en 2, 3 o 4 i groszy ['grɔʂɨ] per a la resta) i l'abreviació és zł. El mot złoty vol dir "daurat" en polonès, en referència a les antigues monedes d'or anomenades així, i grosz prové de la moneda germànica groschen.

## Història

Als segles xiv i xv s'anomenava złoty qualsevol moneda d'or estrangera de les que circulaven per terres poloneses (especialment els ducats d'Alemanya i Rutènia). El 1496, el Sejm (la Dieta polonesa) va crear la moneda nacional, equivalent a 30 groschen de Praga, que en polonès anomenaren grosz o, també, polski złoty ("daurat polonès"). A la segona meitat del segle xviii, sota el regnat de Stanisław August Poniatowski, es va oficialitzar el złoty com a unitat monetària polonesa.
Substituït pel ruble rus (1850-1917) i el marc polonès (1917-1924), es va reintroduir el złoty a causa de la hiperinflació, a raó d'1.800.000 marcs per złoty. Després de diverses devaluacions, el 1950 es va introduir un nou złoty (PLZ), a raó de cent dels antics per un de nou, i el 1995 fou substituït per l'actual, PLN, a raó de 10.000 PLZ per cada PLN.
Arran de l'entrada de Polònia a la Unió Europea el maig del 2004, s'espera la futura adopció de l'euro el 2012, si bé no és clar que aquest termini sigui gaire realista.

## Monedes i bitllets

Emès pel Banc Nacional de Polònia (Narodowy Bank Polski), en circulen monedes d'1, 2, 5, 10, 20 i 50 groszy i d'1, 2 i 5 złotych, i bitllets de 10, 20, 50, 100, 200 i 500 złotych.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 4,4481 PLN (14 de setembre del 2020)
* 1 USD = 3,7560 PLN (14 de setembre del 2020)

## Referències

* ↑ «złoty». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ Fiszman, Samuel «Reforms in Poland after the "Dumb Diet" (1717)» (en anglès). Constitution and Reform in Eighteenth-Century Poland. ndiana University Press, 1997, pàg. 64–85.
* ↑ Keane, John. The Life and Death of Democracy (en anglès). Simon and Schuster, 2009-06-01. ISBN 978-1-84737-760-9.
* ↑ McCaffray, Susan P. «Confronting Serfdom in the Age of Revolution: Projects for Serf Reform in the Time of Alexander I». The Russian Review, 64, 1, 2005, pàg. 1–21. ISSN: 0036-0341.

## Enllaços externs

* Banc Nacional de Polònia (polonès) (anglès)
# Hare

Els Hare o Kawchodinne són una tribu de parla na-dené el nom de la qual volia dir "gent de les grans llebres", raó per la qual els britànics els anomenaren hare (lleure). Se sotsdividien en cinc tribus: Nigottine, Katagottine, Katchogottine, Satchotugottine, Nellagottine i Kfwetragottine.

## Localització

Vivien als marges dels rius Mackenzie, Anderson, McFarlane i el llac Great Bear (Territori del Nord-oest).

## Demografia

El 1858 foren comptats 457 individus. El 1950 sumaven 1.600 amb els dogrib, cap al 1970 els calculaven en 700 individus, però el 1990 eren uns 1.400 indis. Segons el cens canadenc del 2000, eren 2.326 al Territori de Nord-oest, repartits a les reserves de Fort Good Hope (801 h), Behdzi Ahda" (127 h), Fort Franklin (550 h) i Deline (885 h).

## Costums

Reberen el seu nom perquè les llebres àrtiques eren llur principal font d'alimentació, suplementada amb una dieta de peix. Actualment treballen com a trampers, viatjants i pellissers per a la Hudson Bay Company, la qual dominava econòmicament llur territori. De les llebres també en treien les pells per a vestir, encara que preferien les pells de caribú, del qual n'eren d'alguna manera infructuosos caçadors. Es distingien per certa timidesa, reclusivitat i per tenir por de llurs inuit i d'altres tribus nadené. Es dividien en nombroses bandes independents; la seva organització social era molt senzilla, i la seva cultura és molt semblant a la dels etchaottine o slaves.

## Història

La seva història és similar a la de les altres tribus del Territori del Nord-oest. El 1826 els comerciants de la Hudson Bay Company fundaren Fort Good Hope al seu territori. Des del 1850 van vendre armes als inuvialuit, inuits veïns. El 1866, però, el comerç hi va decaure en agafar els blancs rutes alternatives per Fort Anderson. Molts d'ells es barrejaren amb els kutxin. Louis Ayah (m. 1940) fou un poderós sanador i profeta, i va advertir sovint de la contaminació de les aigües del Great Bear Lake, i fins i tot el 1880 va pronosticar l'ús de la bomba atòmica amb urani.
Viccionari
# Dogrib

Els dogrib, thlingchadinne o Tli Cho (Tłı̨chǫ) són una tribu índia na-dené, el nom de la qual volia dir "gent descendent del gos", puix que, segons una llegenda seva, eren descendents d'un mític home-gos, raó per la qual els britànics els anomenaren dog-ribs "Costelles de gos".

## Localització

Vivien a la taiga als marges dels llacs Great Bear i Great Slave, als Territoris del Nord-oest (Canadà).

## Demografia

El 1856 eren 927 individus, i el 1906 augmentaren a 1.150. El 1970 eren uns 1.200 individus. El 1990, però, es comptaven 2.500 indis. Segons el cens canadenc del 2001, hi ha havia 3.548 individus en els Territoris del Nord-oest, repartits a les reserves Dog Rib Rae (2.526 h), Dechi Laot'i (156 h), Gameti (313 h) i Wha Ti (553 h)

## Costums

Caçaven caribús amb llances i trampes, i també pescaven. Vivien en teepees coberts de pells, i durant els durs hiverns de la regió habitaven cases de fusta cobertes d'escorça. La seva organització social era molt independent, es dividien en nombroses bandes aïllades amb territori de cacera propi, com la majoria de llurs veïns. La dona gaudia d'un estatus social millor que en els tribus dels voltants, però els ancians i els malalts sovint eren abandonats o bé castigats a morir sols.
Adobaven pells de caribú, animal del qual ho aprofitaven tot, i empraven l'orina per eliminar l'excés de greix a la pell, una tècnica copiada dels chippewyan. Les dones vestien una pell fumada de caribú cosida amb els tendons, i decorada amb canó de ploma i un cinturó de plomes blanques i vermelles. També hi feien mitges amb forma de tub. Per la seva banda, els homes duien un coll militar i un abric amb caputxa, influït pels cree i inuit.

## Història

Tradicionalment han estat enemics dels cree, chippewyan i dels tatsanottine. Foren visitats per Dobbs el 1744 i La Potherie el 1753. No comerciaren amb els francesos per odi als cree. El 1933 iniciaren la traducció de l'evangeli a la seva llengua, Elizabeth Mackenzie i Mary Siemens, influïts per Louis Ayah, predicador hare. El membre més destacat de la tribu ha estat l'escriptor Richard van Camp.

## Enllaços externs

* Article al Globe and Mail Arxivat 2008-10-15 a Wayback Machine. (anglès)
# Nauset

Els nauset eren una tribu índia algonquina que vivia al cap Cod (Massachusetts), raó per la qual també foren anomenats Cape Indians. Lingüísticament són molt relacionats amb els wampanoag i els narragansett. Eren 515 individus el 1695, però el 1802 només en sobrevivien 4. Avui se'ls considera extints. La seva alimentació es basava en la pesca, però també conreaven moresc i pèsols, eren semisedentaris i es movien entre assentaments fixos amb canvis estacionals de recursos alimentaris. Contactaren amb els blancs ben aviat, degut a la importància estratègica del seu territori, i ja foren visitats per Samuel de Champlain el 1606. D'antuvi es mostraren hostils als blancs de l'assentament de Plymouth, però després n'esdevingueren aliats i amics, els donaren menjar el 1622 i més tard ajudaren els colons contra els wampanoag en la Guerra del Rei Felip del 1675. Quan s'acabà el conflicte, es van fer cristians, i des del 1710 s'organitzaren en esglésies, però patiren una forta epidèmia de febres, i el 1802 només en sobrevivien 4. Alguns altres se’ls uniren mestissos. L'àrea coneguda com a Hyannis rebé aquest nom pel sachem nauset Iyannough.

## Enllaços externs

* Nauset History
# Cimbori

En arquitectura, el cimbori o xumbòria és el cos cilíndric o poligonal que serveix de base a la cúpula. El terme, derivat del llatí ciborium, també serveix per a designar l'edicle a l'interior d'algunes esglésies que se situa sobre l'altar en forma de baldaquí; de fet, la majoria de llengües europees atorguen a ciborium aquesta darrera accepció, mentre que per a la primera utilitzen la variant corresponent de "torre-llanterna". Un objectiu principal per al seu ús és l'entrada de llum solar que proporcionen les obertures que s'hi practiquen; un altre és l'amplitud espacial que genera a l'interior, davant de l'absis.
No és un element exclusiu de l'arquitectura religiosa, encara que és en els temples on s'arriba a la seva màxima utilització. En efecte, en les esglésies de planta en forma de creu, bé sigui llatina o bé grega, es produïx un espai de trobada entre la nau principal i el transsepte que rep el nom de creuer. És habitual que aquest àmbit es cobreixi mitjançant una cúpula elevada sobre un cimbori.
Segons que l'amplària del transsepte sigui o no igual a la de la nau, el creuer és un quadrat perfecte o un rectangle; en tot cas, els seus quatre costats van constituïts per sengles arcs torals sobre els quals s'alça el cimbori. Atès que aquest és de planta circular o octogonal, mentre que el creuer és un quadrilàter, per a realitzar el degut seient es disposen en els quatre vèrtexs d'aquest últim altres tantes peces estructurals amb volta, ja sigui en forma de triangles esfèrics, en aquest cas es denominen petxines, o de voladissos fora del mur en forma de vanos corbats, que es designen com a trompes. El cimbori sol anar calat per buits o lluernes que alleugen el seu pes i propicien la il·luminació superior.

## Galeria

* Cada cara del tambor mostra dos registres, cadascun dels quals amb un gran finestral amb calats gòtics
* En els vèrtexs dels arcs torals, sobre les figures de sants, s'ubiquen sengles trompes que permeten passar de la planta quadrangular del creuer a l'octogonal del cimbori
* Unes teules cobreixen la volta, que es corona amb un campanar de ferro (en altres casos, en el lloc del campanar es pot instal·lar un llanternó)

## Referències

* ↑ Sanna i Useri, Josep. Diccionari català de l'Alguer. L'Alguer/Barcelona: Fundació del II Congrés de la Llengua Catalana i Editorial Regina, 1988, p. 1114. ISBN 84-7129-391-9.
* ↑ FATÁS, Guillermo; BORRÁS, Gonzalo M.: Diccionario de términos de arte y elementos de arqueología, heráldica y numismática. Madrid: Alianza Editorial, 1990, pág.60.
* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.114. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 27 novembre 2014].