OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jesús Franco i Escribano

Jesús Franco i Escribano (Logronyo, 28 de desembre de 1928 - Banyoles, 26 de novembre de 2017) va ser un sacerdot que va destacar en la seva tasca social en favor dels més necessitats.
La seva mare morí quan ell era jove i el seu pare, militar, es traslladà a Girona, on l'empresonaren. Va estar a punt de ser enviat a l'antiga URSS i formar part dels Nens de Rússia, però finalment l'acolliren les monges de les Germanetes dels Ancians Desesperats, que l'enviaren al Seminari de Girona el 1939.
Des del 1959 va estar a l'Empordà, els primers vuit uns anys a Ordis. El 1967 va arribar a Figueres. Durant els 46 anys que va ser rector de la parròquia del Bon Pastor de Figueres va construir pisos, guarderies, sales de lectura, un teatre, una rectoria i l'església parroquial, que va ser consagrada el 7 de desembre de 1997. Segons el sacerdot que el substituí, Josep Taberner, «es va convertir en els Serveis Socials de la ciutat, sobretot entre les dècades dels 60 i 70».
El 2009 l'Ajuntament de Figueres li concedí la Fulla de Figuera de Plata al Mèrit per la seva "trajectòria cívica i social". Va rebre altres reconeixements pels 50 anys de la seva arribada a la comarca de l'Alt Empordà. Un carrer del barri del Bon Pastor porta el seu nom. El 2009 en una entrevista explicava que quan va arribar al barri "no hi havia res" i donava detalls de la seva relació amb la immigració. Entre moltes altres coses, el 1981 amb l'ajuda de Càritas va adquirir vehicles per donar aixopluc a les famílies que vivien a la intempèrie.
Des del mes d'octubre de 2012 vivia a la residència de les Germanets dels Ancians Desemparats de Banyoles, la mateixa que l'acollí en la seva joventut.

## Referències

* 1 2 3 Font, Anna ««Calen capellans amb l'esperit social de mossèn Jesús Franco»». Diari de Girona, 30-11-2017.
* 1 2 Toral, Xavi «Ens ha deixat Mn. Jesús Franco, fulla de Plata de Figuera». Figueres.com, 26-11-2017 [Consulta: 28 novembre 2017]. Arxivat 1 de desembre 2017 a Wayback Machine.
* ↑ «Figueres entrega la Fulla de Plata a mossèn Jesús Franco». Diari de Girona, 10-12-2009 [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ Puigvert, Josep «"Serà el Senyor qui em jubilarà"». El Punt Avui, 28-06-2009 [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ Subirós, Pau «'Operació Neteja': 35 anys d'assetjament al col·lectiu gitano de Figueres». Directa.cat, 23-03-2016 [Consulta: 28 novembre 2017].
# Bulbul culgroc

El bulbul culgroc (Pycnonotus goiavier) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Brunei, Cambodja, Indonèsia, Laos, Malàisia, Myanmar, Tailàndia i Vietnam. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els manglars, els matollars secs tropicals i subtropicals, les zones riberenques, les zones humides, les terres llaurades, les plantacions, els jardins rurals, les àrees urbanes i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul culgroc». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 622. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Yellow-vented Bulbul. Pycnonotus goiavier» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].
# SWANU

La South West Africa National Union (SWANU) és el més antic partit polític de Namíbia, format el 1959. Molts dels seus membres són d'ètnia herero, mentre que el moviment rival SWAPO està format majoritàriament per ovambos.
A diferència del SWAPO, continua sent un partit radical, socialista i nacionalista.
El seu cap és Rihupisa Kandando.
A les eleccions de 1999 formà una "Aliança Socialista" amb el Workers' Revolutionary Party però només va obtenir el 0,35% dels vots.
A les eleccions de 2004 va obtenir només 3.610 vots, el 0,44% del total.

## Referències

* ↑ «swanu site:www.namibian.com.na - Cerca amb Google». [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «The Namibian - The 1999 Elections», 02-06-2000. Arxivat de l'original el 2000-06-02. [Consulta: 17 març 2019].
* ↑ «Elections in Namibia». [Consulta: 17 març 2019].
# Joan-Paül Udina i Tormo

Joan-Paül Udina i Tormo (Esplugues de Llobregat, 26 de juny de 1962) és un empresari i polític català que ha estat militant de Convergència Democràtica de Catalunya i actualment està retirat de la politica. D'ideologia socialdemòcrata.
Militant en política des dels 16 anys és cofundador de la Joventut Nacionalista de Catalunya en el congrés fundacional celebrat del 25 al 27 d'abril de 1980 a la ciutat de Platja d'Aro (Girona).
Ha estat President de (CDC) Convergència Democràtica de Catalunya d'Esparreguera de l'any 2005 fins a l'any 2016. Candidat a l'Alcaldia d'Esparreguera per CiU Convergència i Unió, esdevindria Alcalde d'Esparreguera del període que aniria del mes de juny d l'any 2011 fins al mes de juny de l'any 2015. Fou també regidor de l'oposició a l Ajuntament d'Esparreguera del 2015 fins al 2019 .Actualment està retirat de la política.
La seva legislatura va ser dificultosa. En Joan Paül Udina, només disposava de quatre regidors en un consistori en el qual hi ha representats nou partits. Aconseguint l'Alcaldia gràcies a un pacte a quatre bandes entre CiU Convergència i Unió, ERC Esquerra Republicana de Catalunya, Gent d'Esparreguera, i AIESPA Independent d'Esparreguera.
Durant el seu mandat s'impulsarien diverses millores en equipaments per Esparreguera, i acabarien inaugurant-se altres, que iniciades per anteriors equips de govern portaven anys de treballs. Entraria en funcionament la nova Biblioteca Municipal l'Ateneu (2014).
Durant el seu període com a alcalde d'Esparreguera va haver de fer front i gestionar el descontentament dels veïns de Mas d'en Gall, i Can Rial, per considerar-se marginats per l'Ajuntament d'Esparreguera durant dècades en inversions en els seus barris, també convocaria l'acció de protesta de tallat la N-II com publicaria la Cadena SER "L'alcalde d'Esparreguera (CiU) encapçala la protesta contra el tancament d'una escola" i la plataforma Nació Digital.

## Referències

* ↑ «Joan Paül Udina. Alcalde de Esparreguera.» (en castellà). Alcaldes.eu. Arxivat de l'original el 2015-04-04. [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ «Joan-Paül Udina». Esparreguera CDC. [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ «Participació a TV3».
* ↑ «Biografia J.P.Udina», 24-10-2016. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2016. [Consulta: 24 d’octubre 2016].
* ↑ «Resultats Eleccions. Esparreguera 2011». NacióDigital.. Arxivat de l'original el 2017-09-21. [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ «CiU pacta amb ERC, Gent i AIESPA a Esparreguera». Regió7. [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ «Esparreguera inaugura la nova biblioteca de l'Ateneu». Regió7. [Consulta: 13 maig 2017].
* ↑ «L'alcalde d'Esparreguera (CiU) encapçala la protesta contra el tancament d'una escola». SER Catalunya. [Consulta: 14 maig 2017].
* ↑ «L'alcalde d'Esparreguera convoca els veïns a tallar l'A-2». NacióDigital.cat [20/04/2012]. [Consulta: 14 maig 2017].
# Josep Badia Minguella

Josep Badia Minguella (Salomó 18 de novembre de 1863 - Reus 26 de juliol de 1936) va ser un sacerdot catòlic mort als inicis de la guerra civil espanyola.
Ordenat prevere l'any 1889, va ser beneficiat de la prioral de Sant Pere de Reus (Baix Camp). Va ser capellà del convent reusenc de les Germanetes dels Pobres durant trenta anys i va ser un dels fundadors del Patronat Obrer de sant Josep, un sindicat groc avalat per la patronal i de caràcter catòlic conservador. Durant la dictadura de Primo de Rivera, organitzà un Via Crucis matinal que sortia de l'hospital i donava el tomb a Reus pels passejos de la ciutat, Via Crucis que es va mantenir en el període republicà. Va publicar un opuscle, Primera excursión al campanario de Reus l'any 1925. Uns quinze dies abans d´esclatar la insurrecció militar del 36 al presidir el viacrucis, en el comentari de cada estació parlava de la necessitat de fer penitència. És considerat beat i màrtir per l'Església Catòlica des de la Beatificació de Tarragona.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 75.
* ↑ «Josep Badia Minguella». Arquebisbat de Tarragona. [Consulta: 19-III-2017].
# Josep Gusó i Garganta

Josep Gusó i Garganta (1959 - 1 de març de 2019) va ser un empresari i director esportiu català, president del Girona Futbol Club entre 2005 i 2010.
Amb Gusó de president, el Girona va ascendir a Segona B en una eliminatòria contra l'Alcalá (06-07). Només un any després, el club encadenaria un segon ascens consecutiu i tornaria a Segona A mig segle després de l'última vegada.
Durant el seu mandat, Gusó va ser també capaç de culminar una operació financera que va permetre la conversió del club en SAE, un requisit imprescindible per continuar a Segona A. L'estiu del 2010 i després de molts problemes econòmics, especialment deutes amb els jugadors, Gusó va vendre el seu paquet accionarial majoritari a Josep Delgado, desvinculant-se definitivament del club.
Va morir el 2019 amb 60 anys, després d'una llarga malaltia.

## Referències

* ↑ Girona, Diari de. «Mor als 60 anys Josep Gusó, el president de l'ascens a Segona A el 2008». [Consulta: 2 març 2019].
* ↑ AS, Diario. «Josep Gusó es reelegido presidente del Girona» (en castellà), 23-03-2010. [Consulta: 2 març 2019].
# Ki Hong Lee

Ki Hong Lee (Seül, 30 de setembre de 1986) és un actor nord-americà d'origen coreà. És conegut per la interpretació en la famosa pel·lícula El corredor de laberint en el paper de Minho i a la serie de Netflix Unbreakable Kimmy Schmidt, en el paper de Dong Nguyen.

## Vida Personal

Va néixer en Seül, Corea del sud. Quan tenia sis anys els seus pares es van mudar a Auckland, Nova Zelanda, i quan tenia vuit anys es van traslladar a Los Angeles, Califòrnia. Actualment Ki Hong Lee està casat amb Choi Hayoung, des del 7 de març de 2015.

## Estudis i Carrera

Va estudiar Psicologia a la Universitat de California a Berkeley, de 2004 a 2008, després de la universitat va treballar en el restaurant dels seus pares, a la vegada va començar a actuar en obres de teatre de l'església.
Lee va debutar als escenaris a Wrinkles, presentada por East West Players i dirigida per Jeff Liu, (estrenada el 16 de febrer de 2011 i en representació fins al 13 de març de 2011) al Teatre David Henry Hwang al centre de les arts de Los Angeles.

## Filmografia

| Any | Pel·lícula | Paper |
| 2013 | Cara Groga | BD Wong |
| 2014 | The Maze Runner | Minho |
| 2015 | L'experiment de la presó de Stanford | Gavin Chan |
| 2015 | Tot abans de nosaltres | Gaig |
| 2015 | The Maze Runner 2 | Minho |
| 2017 | L'alcalde | El fill de Yang Jin-Joo |
| 2017 | Desitjo sobre | Ryan Hui |
| 2018 | The Maze Runner 3 | Minho |

## Referències

* 1 2 Nalea J. Ko. «Actor Ki Hong Lee has been careful not to play into Asian American stereotypes on his journey to Hollywood». pacificcitizen.org, 25-06-2011. Arxivat de l'original el October 6, 2014. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ «Angry reader of the week: Ki hong lee».
* 1 2 Ki Hong Lee. «Angry Reader of the Week: Ki Hong Lee». blog.angryasianman.com, 25-02-2011. [Consulta: 30 agost 2014].
* ↑ Lee, Ki Hong (May 7, 2015). #IAm Ki Hong Lee Story (Video). Coalition of Asian Pacifics in Entertainment.
# Mancomunitat de Municipis de l'Alcoià i el Comtat

La Mancomunitat de Municipis de l'Alcoià i el Comtat és un organisme comarcal constituït oficialment el desembre de 2011 amb l'adhesió de 14 municipis amb la seu a l'Ajuntament d'Alcoi. Va aprovar els seus estatuts el gener de 2013 amb 15 municipis, segons els quals cada un havia de pagar una quota d'acord amb la població a canvi de serveis relacionats amb la sanitat, la promoció econòmica, la cultura i el turisme, com l'arreplegada de fem i la potenciació del turisme.
El 2017 van presentar un pla estratègic de cicloturisme i el 2018 el programa Senderisme entre muntanyes. El 2018 el president era Manuel Gomicia i hi havia 12 municipis que formaven part de la mancomunitat, que eren Agres, Alcoi, Alfafara, Banyeres de Mariola, Benimarfull, Cocentaina, Gaianes, Gorga, L'Alqueria d'Asnar, L'Orxa, Millena i Muro. Els últims en incorporar-se havien estat L'Orxa i Gorga, el 2017.

## Referències

* ↑ «Catorce municipios constituyen la mancomunidad de l'Alcoià y El Comtat». Información, 01-04-2010 [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ «Llum verda per a la Mancomunitat de l'Alcoià i el Comtat». El Punt Avui, 11-01-2012 [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ «La Mancomunitat L'Alcoia i el Comtat presenta su Plan Estratégico de Cicloturismo». bikefriendly, 06-06-2017 [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ «Les Mancomunitats de l'Alcoià i el Comtat i la Vall d'Albaida presenten el programa de ‘Senderisme entre muntanyes'». Comarcal.net, 2018 [Consulta: 13 setembre 2018]. Arxivat 13 de setembre 2018 a Wayback Machine.
* ↑ «La Mancomunitat de l'Alcoià i el Comtat lanza una nueva edición de Emprendeaventura». ceeialcoi. ceeialcoi. [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ «Municipis». http://lamancomunitat.org. Mancomunitat MAC. Arxivat de l'original el 13 de setembre 2018. [Consulta: 13 setembre 2018].
* ↑ «Gorga s'adhereix a la Mancomunitat de L'Alcoià i El Comtat». Pagina66, 10-10-2017 [Consulta: 13 setembre 2018].
# Milan Smiljanić

Milan "Lola" Smiljanić, (en alfabet ciríl·lic Милан "Лола" Смиљанић), (nascut a Kalmar, Suècia el 19 de novembre de 1986), és un futbolista serbi que juga de centrecampista al Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona. L'11 d'agost de 2011 el jugador va arribar a un acord amb l'entitat catalana per rescindir el seu contracte i actualment es troba sense equip.

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Campió de la lliga serba | Fudbalski Klub Partizan | Sèrbia | 2004-2005 |
| Subcampió d'Europa sub-21 | Sèrbia (sub-21) | Sèrbia | 2007 |

## Referències

* ↑ El serbi, arribat l'any 2007 com una de les grans esperances del futbol europeu, mai va aconseguir fer-se un lloc a l'equip Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a pericosonline

## Enllaços externs

* Milan Smiljanić
# Miquel Blanch i Coll

Miquel Blanch i Coll (Banyoles, 1925 - Banyoles, 15 d'agost de 2000) fou un llibreter banyolí.
Quan tenia 13 anys ja regentava la llibreria dels seus pares. Gran aficionat a la lectura, al cinema i al teatre, després de la guerra civil espanyola, va aprendre l'ofici d'impressor a Salt i a la dècada del 1950 va fundar la seva pròpia impremta i llibreria, la llibreria Blanch de Banyoles, que va estar en funcionament més de 35 anys. Va ser un dels socis fundadors del Cinema Club de Banyoles el 1959, que va impulsar amb altres persones durant els anys 1960 i 1970. Es va casar amb Rosa Claparols Moret i van tenir dos fills.
L'Ajuntament de Banyoles li va publicar pòstumament el llibre «Un món de paper» (Banyoles, 2003), en el marc de la Col·lecció Quaderns de Banyoles, publicació pòstuma a cura de Jordi Galofré, de caràcter autobiogràfic i on hi descriu alhora que les seves vivències la història de la ciutat. Fou autor de diversos articles i col·laboracions en llibres al llarg de la seva vida.

## Referències

* ↑ Coll, Joan Olivas i; Grabuleda, Josep. El cinema a Banyoles. Ajuntament de Banyoles, 2013, p. 183. ISBN 978-84-87257-30-8.
* 1 2 «Miquel Blanch». El Punt, 30-11-1989. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ «El Cine-club local continúa sus actividades» (en castellà). Los Sitios de Gerona, 21-04-1959. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ Galofré, Jordi «Banyoles i ... Miquel Blanch». Els Colors del Pla de l'Estany, núm.68, 8-2005, pàg. 49.
* ↑ «Encuesta:Arte y Ensayo en Gerona. Responden Narciso Jorge Aragó, Carlos Martínez, Jaime Genover, José Buil y Miguel Blanch» (en castellà). Los Sitios de Gerona, 10-08-1969. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ «Necrològiques. Miquel Blanch Coll». El Punt, 16-08-2000. [Consulta: 1r agost 2023].
* ↑ Blanch i Coll, Miquel. Un món de paper. Banyoles: Cultura Banyoles, 2003, p. 142. ISBN 978-84-87257-10-0.
* ↑ «Bibliografia del Pla de l'Estany» (PDF). Ajuntament de Banyoles. Arxivat de l'original el 3 juny 2016. [Consulta: 6 maig 2016].
# Museu del Molí Fariner

El Museu del Molí Fariner és un museu etnològic situat a a l'edifici d'un antic molí al poble d'Agullent.

## Història

El 14 d'abril de 2018, la Conselleria de Cultura de la Generalitat Valenciana va reconéixer la col·lecció museogràfica Molí Fariner d’Agullent, de l’Ajuntament de la vila d’Agullent, com a col·lecció museogràfica permanent de la Comunitat Valenciana.
El museu pertany a la Xarxa de Museus Etnològics Locals de la Diputació de València, gestionada en el que es refereix a mitjans humans i materials destinats al manteniment de la Xarxa, per L'ETNO.

## Contingut

La col·lecció permanent tracta sobre l'ofici de moliner. Es tracta fonamentalment d'una col·lecció d'objectes trobats durant les obres que s'han anat succeint a l'edifici, que inclou principalment eines d'ús en molineria, com ara torns i sedassos de classificació, assecador (secaor), moles volandera i sotana, així com estris d'ús domèstic i d'il·luminació. Manté el sistema de reg procedent de la Font Jordana, i la límpia, lloc on es netejava el blat; però el procés que accionava la maquinària a partir de la força de l'aigua l ja no és visible al complet, ja que les obres realitzades als anys noranta van condemnar la zona de la cacau, l'espai on hi havia el rodet, una roda amb aletes que girava amb l'impuls de l'aigua i que era l'encarregada de donar força a la maquinària del molí.
El museu també acull exposicions temporals sobre activitats tradicionals.

## Seu

El molí és al carrer José María Casanova García, al centre del nucli urbà d'Agullent. L'edifici va ser, un molí l'ús del qual està documentat des del segle XV fins a la dècada de 1980. A l'origen estava envoltat d'hortes regades per la Font Jordana, la qual també proporcionava les aigües que movien el molí.
El Molí Fariner va estar funcionant molts anys com a restaurant amb una concessió municipal. Des de l'establiment del museu, l'edifici és seu estable de la col·lecció museogràfica i també allotjament rural.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 18 d’abril de 2018, de la Conselleria d’Educació, Investigació, Cultura i Esport, per la qual es reconeix la col·lecció museogràfica Molí Fariner d’Agullent, de l’Ajuntament de la vila d’Agullent, com a col·lecció museogràfica permanent de la Comunitat Valenciana». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 24-04-2018, pàg. 16021.
* ↑ «Territori». Arxivat de l'original el 2024-05-28. [Consulta: 28 novembre 2023].
* 1 2 «Agullent reabre el viernes el Molí Fariner como museo y alojamiento rural» (en castellà), 18-04-2017. [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ «Col·lecció – Museu Molí Fariner d'Agullent». [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ «Colección del Molí Fariner - Agullent». [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ «MUSEU MOLÍ FARINER». [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ «El museu del Molí Fariner d'Agullent inaugura una exposició temporal sobre els oficis de pastor i formatgera», 05-11-2021. [Consulta: 23 novembre 2023].
* ↑ «MOLÍ FARINER. Agullent». [Consulta: 23 novembre 2023].
# Prairieburg

Prairieburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 175 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prairieburg tenia 175 habitants, 69 habitatges, i 54 famílies. La densitat de població era de 150,2 habitants/km².
Dels 69 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,8% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,6% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 38,3% entre 25 i 44, un 16,6% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.750 $ i la renda mediana per família de 39.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.750 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 17.197 $. Entorn del 10,6% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prairieburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prairieburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bulbul d'Indonèsia

El bulbul d'Indonèsia (Ixos malaccensis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Brunei, Indonèsia i Malàisia, Myanmar, Singapur i Tailàndia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i boscos de pantans. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul d'Indonèsia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 617. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Streaked Bulbul. Ixos malaccensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].