OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Silvanita

La silvanita és un mineral de la classe dels sulfurs. Va ser descoberta l'any 1835 en una mina de Baia de Arieş del districte d'Alba, a la regió de Transsilvània (Romania), sent nomenada així per Louis Albert Necker de Sausaure en honor d'aquesta regió.

## Característiques

La silvanita és un tel·lurur d'or i argent, fàcilment fusible i soluble en àcids. A més dels elements de la seva fórmula, (Au,Ag)₂Te₄, sol portar com impureses: antimoni, plom, coure i níquel. Cristal·litza en el sistema monoclínic, sent l'hàbit cristal·lí massiu el més freqüent. Pot ser extreta en les mines com a mena minoritària de plata i or. És molt similar a la krennerita.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la silvanita pertany a «02.EA: Sulfurs metàl·lics, M:S = 1:2, amb Cu, Ag, Au» juntament amb els següents minerals: calaverita, kostovita, krennerita, berndtita, kitkaïta, melonita, merenskyita, moncheïta, shuangfengita, sudovikovita, verbeekita, drysdal·lita, jordisita, molibdenita i tungstenita.

## Formació i jaciments

Es troba més comunament en filons hidrotermals de baixa temperatura, tot i que també en dipòsits de mitjana i alta temperatura, on típicament és un dels últims minerals que es formen. Sol trobar-se associada a altres minerals com: or, calaverita, krennerita, altaïta, hessita, petzita, acantita, pirita, galena, esfalerita, calcopirita, quars, calcedònia o fluorita.

## Referències

* ↑ «Sylvanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 gener 2015].
# Oviraptòrids

Els oviraptòrids (Oviraptoridae) constitueixen una família de dinosaures maniraptors. Actualment es coneixen de Mongòlia i la Xina, tot i que hi ha constància d'una troballa de Montana sense publicar. Els primers oviraptòrids aparegueren al Cenomanià (Cretaci superior), tot i que el possible oviraptòrid Microvenator és de l'Aptià, del Cretaci inferior. La família s'extingí al final del Maastrichtià.

## Descripció

Els oviraptòrids podien arribar a mesurar fins a 8 m encara que la majoria no sobrepassava els 2. Posseïen un característic bec desdentat i corbat. Alguns membres d'aquesta família, com l'Oviraptor o el Citipati, presenten una cresta similar a la del casuari. A causa de la seva posició filogenètica, probablement els oviraptòrids presentaven plomes.

## Taxonomia

Oviraptorosauria
* Superfamília Caenagnathoidea
** Família Oviraptoridae
*** Banji
*** Chirostenotes
*** Elmisaurus
*** Gigantoraptor
*** Hagryphus
*** Luoyanggia
*** Microvenator
*** ?Nomingia
*** Shixinggia
*** Subfamília Ingeniinae
**** Conchoraptor
**** Heyuannia
**** «Ingenia»
**** Khaan
**** Machairasaurus
*** Subfamília Oviraptorinae
**** Citipati
**** Nemegtomaia
**** Oviraptor
**** Rinchenia
# Càrax d'Espàsines

Càrax d'Espàsines (en grec antic: Χάραξ Σπασίνου, llatí: Charax Spasini) era una ciutat situada al sud de Babilònia o potser a la Susiana, propera al golf Pèrsic i a la boca del Tigris. Prenia el nom d'un príncep iranià, Hispaòsines o Espàsines.
Va donar el nom al districte sud de Babilònia que es va dir Caracene. La ciutat va portar diferents noms al llarg de la història. La va fundar Alexandre el Gran amb el nom d'Alexandria de Susiana, però un temps després va quedar destruïda per una inundació. Antíoc IV la va restaurar i la va rebatejar amb el non d'Antioquia de Susiana. El 129 aC el sàtrapa de Caracene, el príncep iranià Hispaòsines o Espàsines, fill de Sogdonac, es va fer independent i va situar la seva capital a Antioquia, a la qual va canviar el nom pel de Càrax d'Espàsines, i va prendre el títol de rei. Els parts li van arrabassar la part nord del regne (circa 126 aC) i van nomenar governador un funcionari part de nom Himeros, que també va ser nomenat sàtrapa de Mesene, però Hispaòsines es va poder mantenir uns anys al sud amb el títol de rei de Caracene i va emetre moneda cap a l'any 125 aC. Més tard els parts el van reconèixer com a rei i probablement va originar una nissaga però no se'n tenen dades. Plini el Vell diu que la ciutat es va fundar a 17 km del mar, però que a la seva època ja es trobava a 120 km. Les xifres semblen exagerades, però a aquella zona hi desembocaven diversos rius que haurien pogut fer avançar la línia de la costa amb els sediments que arrossegaven.
Hi van néixer els geògrafs Dionís Periegetes i Isidor de Càrax.

## Notes

* ↑ segons el Diccionari Grec-Català

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Charax Spanisu». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 21 març 2021].
# Aius Locutius

Aius Locutius (o Aius Loquens), nom que conté dues vegades la idea de parlar (aio i loquor) va ser una divinitat romana molt misteriosa.
Només es va manifestar un cop, el 389 aC. Una nit es va sentir a Roma una veu que anunciava l'arribada dels gals, que efectivament van arribar a les portes de la ciutat. No se li va parar atenció però després de la caiguda de Roma, quan els gals van ser expulsats, el dictador Camil per reparar la falta de respecte que havien comès al no escoltar la veu profètica, li va erigir un temple i altar a qui van anomenar Aius Locutius (és a dir, més o menys, "Pregoner"), al lloc on s'havia sentit la veu, al cantó nord del Palatí.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 18. ISBN 9788496061972.
# Bataus

Els bataus, bataves o batavis (en llatí: Batāvi) eren un poble germànic que vivia al que ara són els Països Baixos. Els esmenta per primera vegada Juli Cèsar.
Eren gent alta i de cabells vermells, i formaven part del poble dels cats, dels quals s'havien separat i tot seguit s'havien establert al Rin, on eren súbdits romans encara que no pagaven impostos, només servien a l'exèrcit. Cèsar els va descriure vivint en una illa del Rin, és a dir, entre dos braços del riu, però no se sap quant de temps feia que hi vivien. A la divisió que va fer Cèsar del territori, els va incloure a la Gàl·lia, i després a la província de Bèlgica, atès que el país on vivien era poblat de gals. Eren bons genets, i van participar en les campanyes del Baix Rin i la conquesta romana de Britànnia, durant la qual molts bataus van ser destinats a l'illa, segons diu Tàcit.

## Revolta dels Bataus

En temps de Vitel·li, l'any 69, el cap dels bataus, Juli Civilis, que tenia ciutadania romana, es va revoltar aliat amb els frisis i els canninefates, però després d'una lluita desesperada, va ser derrotat i el seu poble sotmès, però van aconseguir mantenir l'exempció d'impostos. Més tard es va renovar el títol d'amics i germans del poble romà. Hadrià va utilitzar cavalleria dels bataus a la seva campanya al Danubi, i es diu que travessaven aquest riu amb armadura completa. Van ser utilitzats als exèrcits romans al menys fins al segle iv, i l'historiador Zòsim menciona una guarnició de bataus apostada a Sírmium, a Pannònia.
Zòsim també parla de l'illa dels Bataus i diu que el 358 l'illa va passar als salis, un poble dels francs que estava llavors poblada pels bataus i els canninefates, un poble d'origen similar als bataus i que August havia sotmès a Roma. La ciutat principal era Lugdunum (Leiden).
El nom va passar comparativament als holandesos. Durant la Revolució francesa, la república proclamada als Països Baixos va rebre el nom de República Batava.

## Ciutats

* Batavodorum

## Referències

* ↑ Seva i Llinares, Antoni (dir.). Diccionari Llatí-Català (en llatí - català). Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 9788477396314.
* 1 2 Alberich, Joan; Ros, Montserrat. La transcripció dels noms propis grecs i llatins. Enciclopèdia Catalana, 1993. ISBN 8477392250.
* ↑ Alberich, Joan; André, Avel·lí; Blay, Maite; Borràs, Joana; Romero, Carmen. Diccionari llatí-català de noms propis. Columna, 1994. ISBN 8478097201.
* ↑ Smith, William (ed.). «Batavi». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 30 juliol 2021].
# Ginkgoals

Les ginkgoals (Ginkgoales) són un ordre de gimnospermes, l'únic de de la classe ginkgoòpsides (Ginkgoopsida) i de la divisió ginkgòfits (Ginkgophyta). L'ordre inclou quatre famílies extintes, i només una actual, Ginkgoaceae, amb una sola especie vivent, Ginkgo biloba.
Història
Els ginkgòfits i els cicadòfits van divergirt en una data molt antiga, a principis del Carbonífer. El primer representant del grup en el registre fòssil és probablement Trichopitys de l'Asselià (principis del Permià, fa 299-293 milions d'anys) de França. Els primers representants del Ginkgo, amb òrgans reproductors similars a l'espècie viva, van aparèixer al Juràssic mitjà, juntament amb altres formes relacionades com Yimaia i Karkenia, que tenen estructures reproductores ordenades de manera diferent i llavors associades a fulles semblants al Ginkgo.
La diversitat de les ginkgoals va disminuir durant el Cretaci superior i el Cenozoic, coincidint amb l'expansió de les angiospermes, junt amb tots els ginkgòfits que, a part del ginkgo, es van extingir a finals del Cretaci. L'únic ginkgòfit que quedava era el Ginkgo adiantoides, una espècie polimòrfica. Els ginkgos moderns són originaris de la Xina.

## Taxonomia

L'ordre Ginkgoales inclou 5 famílies, quatre de les quals extintes:
* Família Ginkgoaceae
* Família Karkeniaceae †
* Família Umaltolepidiaceae †
* Família Yimaiaceae †
* Família Schmeissneriaceae †
Incertae sedis
* Família Sphenobaiera †

## Referències

* ↑ Christenhusz, M. J. M., J. L. Reveal, A. Farjon, M. F. Gardner, R. R. Mill, and M. W. Chase (2011). A new classification and linear sequence of extant gymnosperms. Phytotaxa 19:55–70. http://www.mapress.com/phytotaxa/content/2011/f/pt00019p070.pdf
* 1 2 3 4 Beck, Charles. «Ginkgoales». Access Science, 2014. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ «Ginkgoaceae in Flora of China @ efloras.org». www.efloras.org. [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ Stull, Gregory W.; Qu, Xiao-Jian; Parins-Fukuchi, Caroline; Yang, Ying-Ying; Yang, Jun-Bo; Yang, Zhi-Yun; Hu, Yi; Ma, Hong; Soltis, Pamela S. «Gene duplications and phylogenomic conflict underlie major pulses of phenotypic evolution in gymnosperms» (en anglès). Nature Plants, vol. 7, 8, 19-07-2021, pàg. 1015–1025. DOI: 10.1038/s41477-021-00964-4. ISSN: 2055-0278. PMID: 34282286.
* ↑ Zhou, Zhi-Yan «An overview of fossil Ginkgoales» (en anglès). Palaeoworld, vol. 18, 1, 3-2009, pàg. 1-22. DOI: 10.1016/j.palwor.2009.01.001.
* 1 2 Taylor, Thomas N.; Taylor, Edith L.; Krings, Michael. Paleobotany, Second Edition: The Biology and Evolution of Fossil Plants (en anglès). 2nd. Academic Press, 2008-12-29. ISBN 9780123739728.
* ↑ Jalalpour, Julie. «Introduction to the Ginkgoales». www.ucmp.berkeley.edu, 1997. [Consulta: 20 abril 2017].
# Alps Marítims (província romana)

Els Alps Marítims (en llatí Alpes Maritimae, en grec antic Ἄλπεις παράλιοι 'situats vora el mar', o παραθαλάσσιοι 'costaners') eren una serralada anomenada així segurament des d'un període molt antic, que toca al mar Tirrè entre Marsella (Massàlia) i Gènova (Genua). Alguns autors deien que el seu límit era el Monoeci Portus (Mònaco), ja que en un turó a sobre seu es va aixecar el Trofeu dels Alps, que celebrava la victòria de l'emperador August sobre les tribus alpines. Estrabó considera que els Alps marítims resseguien tota la costa de Ligúria fins a Vada Sabata. En èpoques posteriors es va acceptar aquesta descripció d'Estrabó, ja que els Ingauns i els Intemelis, tribus lígurs, eren considerades tribus alpines.
Des de Vada Sabata fins al riu Var, les muntanyes descendeixen gairebé fins a la vora del mar, però des d'aquest punt, remunten cap al nord, i la cadena muntanyosa segueix pujant fins a arribar als Alps Penins.
En un període posterior, cap a l'any 290, es va convertir en una província romana governada per un procurator, un càrrec que anava lligat a l'administració financera. El territori ocupava una extensió més gran que a l'antiguitat, ja que es va estendre cap al nord i cap al nord-oest, i la capital de la província estava situada a Ebrodunum (Ambrun).

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Alpes. 1. Alpes Maritimae». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ Estrabó. Geografia, 201-202
* ↑ Tàcit. Històries, II, 12
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXVIII. 46
# Ilamatepec

L'Ilamatepec (també anomenat com a Santa Ana) és un volcà està situat al Departament de Santa Ana, al Salvador, Amèrica Central.
Les seves últimes erupcions van ocórrer el 1920 i el 1904. Té una altura de 2.381 metres sobre el nivell del mar i és un dels punts més alts del país.
Forma part de la serralada d'Apaneca, regió productora de cafè a uns 65 quilòmetres a l'oest de San Salvador.
Les principals activitats de la regió són l'agricultura i un incipient turisme.
Des d'agost de 2005 ha presentat l'activitat típica de molts volcans prèvia a una erupció i s'estima que aquesta podria arribar abans de finals de 2005. En mig d'aquesta activitat, l'1 d'octubre el volcà va expulsar cendra i roques. Així mateix, una allau d'aigua calenta va començar a descendir del cràter matant almenys dues persones i forçant l'evacuació de la zona de San Blas.

## Erupcions

S'han enregistrat erupcions del volcà Ilamatepec els anys 1520, 1521, 1524, 1570, 1576, 1621, 1722, 1734, 1874, 1878, 1879, 1880, 1882, 1884, 1904 i 1920.
# Capa (aprenentatge profund)

Una capa en un model d'aprenentatge profund és una estructura o topologia de xarxa en l'arquitectura del model, que pren informació de les capes anteriors i després la passa a la següent.

## Tipus de capes

El primer tipus de capa és la capa Densa, també anomenada capa completament connectada, i s'utilitza per a representacions abstractes de dades d'entrada. En aquesta capa, les neurones es connecten a totes les neurones de la capa anterior. A les xarxes de perceptrons multicapa, aquestes capes s'apilen juntes.
La capa convolucional s'utilitza normalment per a tasques d'anàlisi d'imatges. En aquesta capa, la xarxa detecta vores, textures i patrons. Les sortides d'aquesta capa s'alimenten a una capa completament connectada per a un processament posterior. Vegeu també: model CNN.
La capa d'agrupació s'utilitza per reduir la mida de l'entrada de dades.
La capa recurrent s'utilitza per al processament de text amb una funció de memòria. De manera similar a la capa convolucional, la sortida de les capes recurrents normalment s'alimenta a una capa completament connectada per a un processament posterior. Vegeu també: model RNN.
La capa de normalització ajusta les dades de sortida de les capes anteriors per aconseguir una distribució regular. Això es tradueix en una millora de l'escalabilitat i la formació del model.
Una capa oculta és qualsevol de les capes d'una xarxa neuronal que no són capes d'entrada ni de sortida.

## Diferències amb les capes del neocòrtex

Hi ha una diferència intrínseca entre la capa d'aprenentatge profund i la capa neocortical: la capa d'aprenentatge profund depèn de la topologia de la xarxa, mentre que la capa neocortical depèn de l'homogeneïtat intracapes.

## Referències

* ↑ «CS231n Convolutional Neural Networks for Visual Recognition» (en anglès). CS231n Convolutional Neural Networks for Visual Recognition, 10-05-2016. [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ «Fully connected layer» (en anglès). MATLAB, 01-03-2021. [Consulta: 27 abril 2021].
* ↑ Géron, Aurélien. Hands-on machine learning with Scikit-Learn, Keras, and TensorFlow : concepts, tools, and techniques to build intelligent systems (en anglès). O'Reilly Media, Inc, 2019, p. 322–323. ISBN 978-1-4920-3264-9. OCLC 1124925244.
* ↑ Habibi, Aghdam, Hamed; Heravi, Elnaz Jahani. Guide to convolutional neural networks : a practical application to traffic-sign detection and classification (en anglès), 2017-05-30. ISBN 9783319575490. OCLC 987790957.
* ↑ Zhang, Aston. «7.5. Pooling». A: Dive into deep learning (en anglès). Cambridge New York Port Melbourne New Delhi Singapore: Cambridge University Press, 2024. ISBN 978-1-009-38943-3.
* ↑ Abiodun, Oludare Isaac; Jantan, Aman; Omolara, Abiodun Esther; Dada, Kemi Victoria; Mohamed, Nachaat Abdelatif (en anglès) Heliyon, 4, 11, 01-11-2018, pàg. e00938. Bibcode: 2018Heliy...400938A. DOI: 10.1016/j.heliyon.2018.e00938. ISSN: 2405-8440. PMC: 6260436. PMID: 30519653 [Consulta: free].
* ↑ Tealab, Ahmed (en anglès) Future Computing and Informatics Journal, 3, 2, 01-12-2018, pàg. 334–340. DOI: 10.1016/j.fcij.2018.10.003. ISSN: 2314-7288 [Consulta: free].
# Mitchell (Iowa)

Mitchell és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 155 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mitchell tenia 155 habitants, 68 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 108,8 habitants/km².
Dels 68 habitatges en un 23,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 33,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,6% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 127,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.000 $ i la renda mediana per família de 33.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.375 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 15.768 $. Entorn del 7,7% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mitchell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mitchell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lacombe (Louisiana)

Lacombe és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 7.518 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lacombe tenia 7.518 habitants, 2.757 habitatges, i 2.059 famílies. La densitat de població era de 108,6 habitants/km².
Dels 2.757 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 20,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.782 $ i la renda mediana per família de 45.465 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.580 $ mentre que les dones 21.869 $. La renda per capita de la població era de 18.642 $. Entorn del 8,9% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lacombe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lacombe». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paradise Heights

Paradise Heights és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 1.310 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Paradise Heights tenia 1.310 habitants, 457 habitatges, i 301 famílies. La densitat de població era de 1.076,2 habitants/km².
Dels 457 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,5% hi vivien parelles casades, en un 15,1% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,85 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.038 $ i la renda mediana per família de 34.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.109 $ mentre que les dones 17.200 $. La renda per capita de la població era de 13.115 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 14,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Paradise Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Paradise Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Iminoàcid

Un iminoàcid en química és qualsevol molècula que conté ambdós grups funcionals: imino (>C=NH) i carboxil (-C(=O)-OH)
Els iminoàcids estan relacionats amb els aminoàcids, els quals contenen ambdós grups funcionals amino (-NH₂) i carboxil (-COOH). La prolina és un dels aminoàcids que contenen un grup secundari amina,.
El terme iminoàcid és també un terme obsolet per indicar els imidoàcids, que contenen el grup -C(=NH)-OH.
Els enzims aminoàcidoxidases són capaços de convertir els aminoàcids a iminoàcids.

## Referències

* ↑ «Iminoàcid» (en anglès). Medical Subject Headings.
* ↑ http://opbs.okstate.edu/5753/Amino%20Acids.html Arxivat 2008-01-18 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* «Iminoàcid» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Calumet (Iowa)

Calumet és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 181 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Calumet tenia 181 habitants, 77 habitatges, i 51 famílies. La densitat de població era de 268,8 habitants per km².
Dels 77 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,4% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.125 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 17.659 $. Entorn del 2% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Calumet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Calumet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.