# Escíncid de xebrons

L'escíncid de xebrons (Oligosoma homalonotum) (en maori: niho taniwha), és una espècie d'escíncid endèmica de Nova Zelanda, que només es troba a les illes Gran i Petita Barrera del golf de Hauraki. Habitant del bosc críptic, es pot amagar sota l'aigua i està amenaçat per les rates introduïdes.

## Taxonomia

Va ser descrit el 1906. El 1996, l'escíncid de cos estret (Oligosoma gracilicorpus) va ser avaluat com a "Data deficient" per la Llista Vermella de la UICN. El 2018, la UICN va considerar l'Oligosoma gracilicorpus com un sinònim de l'escíncid de xebrons.
Homalonotum, significa "esquena suava".

## Descripció

És de color marró vermellós clar, es torna gris al coll i al cap, amb marques negres distintives sota la barbeta. El nom comú de l'espècie té el seu origen en els distintius galons al llarg de l'esquena i la cua; totes aquestes marques en forma de fletxa apunten cap al cap de l'animal. És el llangardaix més llarg de Nova Zelanda, pot créixer fins a 30 cm de longitud inclosa la cua. Catorze si es conta fins a la cloaca.
Tot i que actiu durant el dia, costa de veure'l, ja que es camuflat sobre un fons de fulles de falguera o fullaraca. És propens a la deshidratació, per la qual sol viure als marges dels rierols boscosos. És capaç tant de capbussar-se sota l'aigua i aguantar la respiració per evitar els depredadors, com pujarà a la vegetació i s'amagarà per escapar de les inundacions sobtades. Els exemplars més joves semblen preferir els marges dels rierols rocosos, que viuen en dics de runa i escletxes de roques, i els adults es troben ocasionalment als arbres. S'alimenten d'invertebrats com ara aranyes, larves d'insectes i petits cargols. Es produeixen en ventrades de fins a vuit cries a finals d'estiu i principis de tardor.

## Estat de conservació

Fins a la dècada de 1990, només hi havia hagut un centenar d'albistaments d'aquesta espècie, de manera que un programa d'investigació dirigit pel Departament de Conservació (DOC) va començar a avaluar el seu estat de conservació. El 2012, el DOC va classificar l'escíncid de xebrons com a nacionalment vulnerable segons el sistema de classificació d'amenaces de Nova Zelanda.
La població més gran es troba a l'illa de la Gran Barrera, en almenys 20 conques, on conviuen amb porcs, gats salvatges, ratolins i dues espècies de rates. Són extremadament discrets, amb freqüències de captura d'aproximadament una cada 400 trampes diàries. Els esforços de conservació s'han centrat en l'educació, el control del porc i el control intensiu dels depredadors en determinades zones.
Només s'han vist dos exemplars a Hauturu (La Petita Barrera), un després de més de 20.000 trampes diàries. Els gats ja s'han eliminat de 3.083 hectàrees de l'illa Little Barrier, i el DOC ha proposat eliminar la rata de la Polinèsia.

## Referències

* 1 2 3 4 Barr, Ben. «Chevron Skinks the shy locals of Great Barrier Island». Great Barrier Island Charitable Trust, 2005. Arxivat de l'original el 2016-01-25. [Consulta: 4 febrer 2016].
* 1 2 «The IUCN Red List of Threatened Species» (en anglès). International Union for Conservation of Nature and Natural Resources. [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ Australasian Reptile & Amphibian Specialist Group «Oligosoma gracilicorpus». Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. IUCN, vol. 1996, 1996, pàg. e.T15266A4508504. DOI: 10.2305/IUCN.UK.1996.RLTS.T15266A4508504.en.
* 1 2 Gill, Brian, and Whitaker, Tony. (2001). New Zealand Frogs and Reptiles. David Bateman.
* 1 2 Jewell, Tony. A photographic guide to reptiles and amphibians of New Zealand. 2nd. Auckland: New Holland, 2011, p. 67. ISBN 978-1-86966-203-5.
* 1 2 3 4 5 6 7 Towns, David R., Neilson, Keri A., and Whitaker, A.H. (Tony). (2002). North Island Oligosoma spp. skink recovery plan 2002–2012. Threatened species recovery plan 48. Department of Conservation Te Papa Atawhai. ISBN 0-478-22256-4.
* 1 2 Morris, Rod, and Ballance, Alison. (2008). Rare Wildlife of New Zealand. Random House.
* 1 2 Barr, B.P. (2009). Spatial ecology, habitat use, and the impacts of rats on chevron skinks (Oligosoma homalonotum) on Great Barrier Island. (MSc thesis in Conservation Biology, Massey University, Auckland, New Zealand)
* 1 2 3 Neilson, Keri; Curran, James M.; Towns, David R.; Jamieson, Halema «Habitat use by chevron skinks (Oligosoma homalonotum) (Sauria: Scincidae) on Great Barrier Island, New Zealand». New Zealand Journal of Ecology, vol. 30, 3, 2006.
* ↑ Hitchmough, Rod; Anderson, Peter; Barr, Ben; Monks, Jo; Lettink, Marieke. «Conservation status of New Zealand reptiles, 2012». Department of Conservation. The Government of New Zealand. [Consulta: 18 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Escíncid de xebrons a la New Zealand Herpetological Society (anglès)