OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gestió de certificats mitjançant CMS

El Certificate Management over CMS (CMC) és un estàndard d'Internet publicat per l'IETF, que defineix els mecanismes de transport per a la sintaxi de missatges criptogràfics (CMS). Es defineix a RFC 5272, els seus mecanismes de transport a RFC 5273.
CMC en el model TCP/IP: :
| CMC (Gestió de certificats sobre CMS) ||
| família: | desconegut |
| camp d'aplicació : | gestió de certificats |
| versió més recent: | RFC 5272 |
| CMC en el model TCP/IP: aplicació CMC CMC HTTP HTTPS SMTP ... transport TCP Internet IP (IPv4, IPv6) enllaç Ethernet Token Autobús Token Anella FDDI ... ||
| estàndard proposat: | RFC 5272 |
De la mateixa manera que el Protocol de gestió de certificats (CMP), es pot utilitzar per obtenir certificats digitals X.509 en una infraestructura de clau pública (PKI).
CMS és un dels dos protocols que utilitzen el format de missatge de sol·licitud de certificat (CRMF), descrit a , amb l'altre protocol CMP.
El protocol Enrollment over Secure Transport (EST), descrit a , es pot veure com un perfil de CMC per utilitzar-lo en el subministrament de certificats a les entitats finals. Com a tal, EST pot tenir un paper similar a SCEP.

## Referències

* ↑ Myers, Michael; Schaad, Jim «Certificate Management over CMS (CMC)». Network Working Group, 6-2008.
* ↑ Mandel, Joseph; Turner, Sean «Certificate Management Messages over CMS (CMC): Compliance Requirements». Workgroup: LAMPS Working Group, 13-10-2023.
* ↑ Schaad, Jim «Certificate Management over CMS (CMC) Updates». Schaad Standards Trac, 11-2011.
* ↑ «RFC 5272: Certificate Management over CMS (CMC)» (en anglès). DOI: 10.17487/rfc5272. [Consulta: 27 desembre 2023].
# Rattus tanezumi

Rattus tanezumi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids que viu a l'Afganistan, Bangladesh, Cambodja, Xina, Fiji, l'Índia, Indonèsia, Japó, Corea, Laos, Malàisia, Myanmar, el Nepal, el Pakistan, les Filipines, Taiwan, Tailàndia i el Vietnam.

## Referències

* Baillie, J. 1996. Rattus tanezumi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 12 gener 2008
# Betty Robinson

Elizabeth Robinson, coneguda com a Betty Robinson, (Riverdale, Estats Units 1911 - Denver 1999) fou una atleta estatunidenca, guanyadora de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 23 d'agost de 1911 a la ciutat de Riverdale, població situada a l'estat d'Illinois. Va morir el 18 de maig de 1999 a la ciutat de Denver, població situada a l'estat de Colorado, a conseqüència de la malaltia d'Alzheimer.

## Carrera esportiva

Va participar, als 16 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1928 realitzats a Amsterdam (Països Baixos), en la primera edició en la qual les dones pogueren participar en proves atlètiques, aconseguint guanyar la medalla d'or en la prova dels 100 metres llisos i la medalla de plata en la prova de relleus 4x100 metres, sent superades únicament per l'equip canadenc. Continua sent l'atleta més jove a guanyar l'or olímpic dels 100 metres.
Absent dels Jocs Olímpics d'estiu de 1932 realitzats a Los Angeles (Estats Units) per culpa d'un accident d'aviació, va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en els relleus 4x100 metres.
El 2 de juny de 1928 realitzà el rècord del món en els 100 metres llisos amb un temps de 12.0 segons, un rècord que fou superat el 5 de juny de 1932 per la neerlandesa Tollien Schuurman (11.9 segons).

## Millors marques

* 100 metres. 12.0" (1928)
* 200 metres. 25.5" (1931)

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Betty Robinson». [Consulta: 3 novembre 2024].
* ↑ «Betty Robinson: the sprint star who 'rose from the dead'». WorldAthletics.org, 08-08-2021. Arxivat de l'original el 2021-10-07. [Consulta: 15 febrer 2022].
* 1 2 «Track and Field Statistics». [Consulta: 3 novembre 2024].
# GrapheneOS

GrapheneOS és un sistema operatiu mòbil de codi obert basat en Android centrat en la privadesa i la seguretat per a dispositius Google Pixel seleccionats, com ara telèfons intel·ligents, tauletes tàctils i dispositius plegables.

## Història

El seu desenvolupador de programari principal, Daniel Micay, va treballar primer a CopperheadOS, fins que un conflicte sobre llicències de programari entre els cofundadors de Copperhead Limited va provocar l'acomiadament de Micay de l'empresa el 2018. Després de l'incident, Micay va continuar treballant en el projecte Android Hardening, que va ser rebatejat com a GrapheneOS i anunciat l'abril de 2019.
El març de 2022, dues aplicacions GrapheneOS, Secure Camera i Secure PDF Viewer, es van llançar a la plataforma de distribució Google Play. El mateix mes, GrapheneOS va presentar Android 12 per als dispositius Google Pixel després de ProtonAOSP.
El maig de 2023, Micay va comunicar que renunciava com a desenvolupador principal de GrapheneOS i com a director de la Fundació GrapheneOS.

## Referències

* ↑ Fedewa, Joe. «What Is GrapheneOS, and How Does It Make Android More Private?» (en anglès americà). How-To Geek, 23-03-2022. Arxivat de l'original el 10 June 2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ Freire, David. «Qué es GrapheneOS y cómo puedes instalarlo en tu móvil Android» (en castellà), 01-04-2023. [Consulta: 3 desembre 2024].
* ↑ Aguilar, Ricardo. «He probado GrapheneOS: el Android superseguro sin las garras de Google» (en castellà), 31-08-2024. [Consulta: 3 desembre 2024].
* 1 2 Tremmel, Moritz. «GrapheneOS: Ein gehärtetes Android ohne Google, bitte» (en alemany) p. 1–3. Golem.de, 11-12-2019. Arxivat de l'original el 15 November 2021. [Consulta: 20 juliol 2022].
* ↑ Baader, Hans-Joachim. «Android Hardening wird zu GrapheneOS» (en alemany). Pro-Linux, 09-04-2019. Arxivat de l'original el 21 September 2019. [Consulta: 17 setembre 2019].
* ↑ Hazarika, Skanda. «GrapheneOS brings its camera and PDF viewer apps to the Play Store» (en anglès americà). XDA, 04-03-2022. Arxivat de l'original el 22 June 2022. [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ Wilde, Damien. «Privacy-focused GrapheneOS based upon Android 12L comes to Pixel 6 in latest beta» (en anglès americà). 9to5Google, 11-03-2022. Arxivat de l'original el 28 June 2022. [Consulta: 28 juny 2022].
* ↑ «GrapheneOS/AppStore Version 24 Release» (en anglès americà). GitHub, 18-07-2024. Arxivat de l'original el 24 August 2024. [Consulta: 24 agost 2024].
* ↑ «Daniel Micay (@DanielMicay)» (en anglès), 26-05-2023. Arxivat de l'original el May 26, 2023.
* ↑ «Federal Corporation Information - 1485757-7». Government of Canada. Arxivat de l'original el October 2, 2024. [Consulta: 28 gener 2024].
# Brigitte Haas

Brigitte Haas (Vaduz, 1964) és una advocada i política liechtensteinesa que exerceix de primera ministra del país des del 20 de març de 2025. Anteriorment, havia sigut directora gerent de la Cambra de Comerç i Indústria de Liechtenstein.

## Vida primerenca

Haas va créixer a Schaan. Va fer pràctiques a l'administració estatal de Liechtenstein abans d'estudiar dret a la Universitat de Zúric.
Va ser la directora adjunta de la Cambra de Comerç i Indústria de Liechtenstein del 2004 al 2019, i en va ser la directora gerent des de l'agost de 2019 i fins a principis del 2025.

## Primera ministra de Liechtenstein

Haas va ser la candidata de la Unió Patriòtica a primera ministra de Liechtenstein a les eleccions generals liechtensteineses de 2025. Les eleccions van suposar una victòria per al partit. Com a tal, Haas va ser la primera dona cap de govern del país. Va assumir el càrrec el 20 de març de 2025.

## Vida personal

Haas viu a Vaduz, i està casada amb Hubert Ospelt.

## Referències

* ↑ Blank, Valeska «Für Brigitte Haas könnte sich bald ein Kreis schliessen» (en alemany). Liechtensteiner Vaterland, 27-09-2024.
* ↑ «Jahresbericht 2019» (en alemany). Liechtenstein Chamber of Industry and Commerce. Arxivat de l'original el 21 March 2023. [Consulta: 13 febrer 2025].
* 1 2 3 «Präsentation des VU-Regierungsteams für die Landtagswahlen 2025» (en alemany). Liechtensteiner Vaterland, 19-08-2024.
* ↑ «The tiny Alpine principality of Liechtenstein is set to get its first female prime minister». , 10-02-2025.
* ↑ «Liechtenstein wird erstmals von einer Frau regiert» (en alemany). , 09-02-2025.
# Le Cheval de bronze

Le Cheval de bronze és una òpera en tres actes composta per Daniel Auber sobre un llibret en francès d'Eugène Scribe. S'estrenà a l'Opéra-Comique de París el 23 de març de 1835. La soprano que l'estrenà fou Alphonsine-Virginie-Marie Dubois.
En la seva forma original, fou una òpera còmica, que incloïa diàlegs parlats. El 1857, Auber la converteix en una òpera-ballet amb recitatius.

## Referències

* ↑ Le Cheval de bronze: Partitura lliure a l'IMSLP.
* ↑ Dades a operone.de
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 12, pàg. 139. (ISBN 84-239-4512-X)
Òperes de Daniel Auber :
La muette de Portici (1828)
Fra Diavolo (1830)
Gustave III (1833)
Le Cheval de bronze (1835)
L'Ambassadrice (1836)
Le Domino noir (1837)
Le Lac des fées (1839)
Les Diamants de la couronne (1841)
La Part du diable (1843)
Haydée (1847)
L'Enfant prodigue (1850)
Manon Lescaut (1856)
Le Premier jour de bonheur (1868) :
# Le Caïd

Le Caïd és una òpera en dos actes composta per Ambroise Thomas sobre un llibret francès de Thomas-Marie-François Sauvage, originalment amb el títol Les Boudjous. S'estrenà a l'Opéra-Comique de París el 3 de gener de 1849. A Catalunya s'estrena el 1864 al Teatre Principal de Barcelona.

## Referències

* ↑ Dades a Operone.de
Òperes d'Ambroise Thomas :
Le Caïd (1849)
Le songe d'une nuit d'été (1850)
Raymond ou le secret de la reine (1851)
La cour de Célimène (1855)
Mignon (1863)
Hamlet (1868)
Françoise de Rimini (1882) :
# Crescenzo D'Amore

Crescenzo D'Amore (Nàpols, 2 d'abril de 1979 - Pomigliano d'Arco, 1 de desembre de 2024) fou un ciclista italià, professional des del 2000 fins al 2007. El 2011 tornà a córrer durant uns pocs mesos.
En el seu palmarès destaca el Campionat del món júnior en ruta de 1997 i una etapa a la Volta a l'Argentina i a la Setmana Internacional de Coppi i Bartali.

## Palmarès

* 1997
** Campió del món júnior en ruta
** 1r a la Copa Caduti Sant'Alluccio
* 1999
** 1r a la Vicenza-Bionde
* 2000
** Vencedor d'una etapa de la Volta a l'Argentina
* 2004
** Vencedor d'una etapa de la Setmana Internacional de Coppi i Bartali

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2003. Exclòs per arribar fora de temps a la 14à etapa
* 2004. 123è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Il ciclismo piange Crescenzo D'Amore, morti in un incidente», 1er décembre 2024.
* ↑ «Morto il ciclista napoletano Crescenzo D’Amore, vittima di un incidente stradale a Pomigliano d'Arco», 1er décembre 2024.
* 1 2 «El mundo del ciclismo llora la pérdida de Crescenzo D'Amore» (en castellà), 01-12-2024. [Consulta: 25 febrer 2025].
* ↑ Izquierdo, Iñaki. «Fallece Crescenzo d'Amore, campeón del mundo en Donostia» (en castellà), 02-12-2024. [Consulta: 25 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Rattus xanthurus

Rattus xanthurus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del nord-est de Sulawesi (Indonèsia). El seu nom específic, xanthurus, significa 'cuagroc' en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Rattus» d'Animalia (en anglès).
* Baillie, J. 1996. Rattus xanthurus. 2006 Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Consulta: 16 febrer 2015
# Thunnus tonggol

Thunnus tonggol és una espècie de peix de la família dels escòmbrids i de l'ordre dels perciformes que es troba des del Mar Roig i l'Àfrica oriental fins a Nova Guinea, Japó i Austràlia.
Els mascles poden assolir els 145 cm de longitud total i els 35,9 kg de pes.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
# Le Roi des cons

Le Roi des cons és una pel·lícula francesa de Claude Confortès, estrenada el 1981.

## Sinopsi

Georges le Roi és un etern romàntic. Combina tant feines vom conquestes femenines. Un dia, Sophie Labranche fa sonar el timbre de la porta per obtenir una enquesta d'opinió. De seguida s'enamora d'ella. Seduïda per ell, tant com pel seu talent per endevinar els resultats de les enquestes, decideix contractar-lo a la seva agència ...

## Repartiment

* Francis Perrin: Georges Le Roi
* Marie-Christine Descouard: Sophie Labranche
* Isabelle Mejias: Suzanne
* Évelyne Buyle: Daisy
* Fanny Cottençon: Dona rossa a la terrassa de Trocadéro
* Patrick Font: Jean-Pierre Dubuisson, l'amic de Georges
* Sophie Agacinski: La psicoanalista
* Maurice Baquet: L'amo de l'hotel
* Jean-Paul Farré: Dr Bitoune, el sexòleg
* Roland Giraud: Inspector principal Boldec
* Luis Rego: L'home a la terrassa del Trocadero
* Claude Berri: L'agent de policia
* Eugène Ionesco: El farmacèutic
* Professeur Choron: El passatger du taxi
* Michel Seuphor
* Alexandre Trauner: Ancià amb gosset
* Michel Aumont: Le PDG
* Antoine Tudal
* Bernard Haller: Philippe, l'amo de la SOFROP
* Lisette Malidor: Sabine, la farmacèutica

## Comentaris

Trobem als crèdits moltes cares famoses en papers secundaris. A part dels actors (Luis Rego, Fanny Cottençon, Michel Aumont, Jean-Marc Thibault, Roland Giraud...), també n'hi ha cineastes (el director Claude Berri, el decorador Alexandre Trauner) així com diverses persones vinculades al setmanari satíric Charlie Hebdo (Patrick Font, Gébé, Georges Wolinski - autor del pòster -, el professeur Choron i la seva filla Michèle Bernier).

## Referències

* ↑ " Le Roi des cons " de Claude Confortes, Le Monde, 23 de febrer de 1981
* ↑ Le Roi de cons a frenchfilms.org
# Fosca

Fosca és una òpera en quatre actes composta per Antônio Carlos Gomes sobre un llibret italià d'Antonio Ghislanzoni, basat en La festa delle Marie de Luigi Capranica. S'estrenà al Teatro alla Scala de Milà el 16 de febrer de 1873.

## Referències

* ↑ «Dades a operone.de». Arxivat de l'original el 2010-01-15. [Consulta: 26 juny 2011].
Viccionari
# Creu de Cal Bitxo

La Creu de Cal Bitxo, o creu de terme del barri de la Creu, és una creu de terme situada al barri de la Creu d'Avià (Berguedà), al punt més elevat del camí ral de Berga a Cardona. La creu va donar nom al barri. Està declarada bé cultural d'interès nacional.
Obra del segle XIX, és una creu exempta, amb una base de pedra gran i sense forma definida, que suporta una columna de secció circular que té base doble formada per dos cilindres en disminució. El capitell té forma de cub i suporta encastada una creu de ferro de braços prims i decorats amb volutes.

## Bibliografia

* Casellas, I.; Santandreu, D. Creus del Berguedà. Amics del Romànic del Berguedà, 1997.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Creu de terme del barri de la Creu». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Creu de terme del barri de la Creu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
# Els Morrots

Els Morrots és un espai natural costaner del municipi de Tarragona (Tarragonès) situat entre la platja de la Savinosa i la platja Llarga. Està integrat per diverses finques municipals i la franja de Zona Marítima Terrestre (ZMT). Inclou la Punta del Morrot i la Punta de la Savinosa. Per aquest motiu també se l'anomena Els Morrots de la Savinosa, tot i que aquest nom és més utilitzat per a referir-se a la zona propera situada a la punta de l'Arrabassada, entre la platja de l'Arrabassada i la platja de la Savinosa, on hi ha l'antic Preventori de la Savinosa.
Les comunitats vegetals pròpies del roquissar litoral dels Morrots són de les més diverses i ben conservades de tot el litoral tarragoní juntament amb les de l'Espai Natural Tamarit-Punta de la Móra. L'Ajuntament de Tarragona i l'Associació Aurora col·laboren en la conservació i millora dels Morrots. Juntament amb la unitat de Costes de la Subdelegació del Govern, i amb el suport de l'Obra Social de La Caixa i la Diputació de Tarragona, el 2011 van acondicionar l'espai, que inclou l'entorn de la platja dels Capellans, regenerant la vegetació, delimitant els camins i instal·lant taules de pícnic i bancs.

## Referències

* 1 2 «Els Morrots». Ajuntament de Tarragona.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «"Preservem l'Espai d'interès natural dels Morrots de la Savinosa"». Info Camp de Tarragona, 04-01-2023.
* ↑ «Recuperen els Morrots de la Savinosa com a espai familiar». El Punt Avui, 22-07-2011.
# Himne d'Alacant

L'Himne d'Alacant és l'himne oficial de la ciutat d'Alacant. Es tracta d'una obra musical del mestre alacantí Juan Latorre Baeza de 1902, director d'orquestra nascut en 1868, amb lletra obra de Josep Marià Milego i Francisco Martínez Yagües. No se l'ha de confondre, però, amb l'Himne de les Fogueres d'Alacant, himne amb gran difusió i popularitat a la ciutat.

## Lletra de la versió moderna

| « | Som fills del poble, que té les xiques com les palmeres de junt al mar. Són molt airoses, molt reboniques, i fan quan volen riure i plorar. És la millor terra del món perquè el poeta li ho va dir, i en el passeig del Malecó, no (hi) haurà qui li puga competir. I des del matxo* del Castell, mires i dius: qu'encant! no és este ja el poble vell, que és altre Alacant! Visca Alacant! Visca Alacant!! Visca Alacant!!! | » |
*Segons el diccionari etimològic de Coromines podria tenir el significat d'un penyal de pedra, en aquest cas el Benacantil.

## Lletra de la segona part en versió original

La versió original conté una segona estrofa cantada per un tenor, a diferència de la primera cantada en cor, sent aquesta primera l'única que se sol interpretar.
| « | De la mar, a la Orella, rumorosa y esplendent esta la terra adorá, que canta, que canta el meu asent. Fresques brises marineres que aplaquen l'ardor del sol fan simbrechar les palmeres que al sel prenen el vol. Sempre del cor, del cor constant, será la Patria l'idolo amorós Y el aire del meu cant repetirá dichos el grit ¡Viva Alacant! ¡Viva Alacant! | » |

## Referències

* ↑ «El himno de Alicante».
* ↑ Abad, Brauli Montoya. Els alacantins catalanoparlants: una generació interrompuda. Institut d'Estudis Catalans, 2000. ISBN 978-84-7283-520-7.
# Donald Finlay

Donald Finlay (Christchurch, 27 de maig de 1909 - Great Missenden, 19 d'abril de 1970) també conegut amb el nom de Don Finlay, fou un atleta britànic, guanyador de dos medalles olímpiques. Durant la Segona Guerra Mundial fou membre de la Royal Air Force.

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 realitzats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova dels 110 metres tanques, i finalitzà sisè en la prova de relleus 4x100 metres. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 realitzats a Berlín (Alemanya nazi) aconseguí guanyar la medalla de plata en els 110 metres tanques, però fou eliminat en primera ronda dels relleus 4x100 metres llisos.
Després de la Segona Guerra Mundial participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1948 celebrats a Londres (Regne Unit) fou l'encarregat de realitzar el Jurament Olímpic per part dels atletes en la cerimònia inaugural i fou eliminat en primera ronda dels 110 metres tanques als 39 anys.
Al llarg de la seva carrera aconseguí guanyar una medalla d'or en el Campionat d'Europa d'atletisme i en els Jocs de l'Imperi Britànic en els 110 metres tanques i 120 iardes tanques respectivament.

## Carrera militar

Membre de la Royal Air Force durant la Segona Guerra Mundial, va participar en diversos esquadrons durant la batalla d'Anglaterra, motiu pel qual fou recompensat posteriorment amb la Creu dels Vols Distingits.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Don Finlay». [Consulta: 19 agost 2023].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 19 agost 2023].
# Creu de Llorenç de Rocafort

La Creu de Llorenç de Rocafort és una creu de terme situada a l'entrada de Llorenç de Rocafort, al municipi de Sant Martí de Riucorb (Urgell), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Creu de terme renaixentista ubicada a l'entrada a la població, a tocar del portal de la Bassa, excepcional pel fet que el fust és realitzat en una peça monolítica de pedra de 5,70 m d'alçada. L'element és format pel basament o peanya, la base, el fust, el capitell i la creu amb una alçada total de 8,20 metres. L'ample basament consta de quatre esglaons quadrangulars que decreixen des de 3,60 metres fins a 1,37 metres. A damunt hi ha la base, formada per un dau quadrangular de 75 cm d'alçada amb els vèrtexs escairats on consta una inscripció gairebé il·legible que fa al·lusió a la família Bergadà que costejà la creu al segle XVI, en concret el 1618 (EN / E[...]EV B / ERGADA). Sobre la base s'hi encaixa el fust de secció cilíndrica, llis i monolític, sobre el qual es recolza la magolla de perfil hexagonal, on s'obren sis arcuacions d'arc de mig punt amb fornícules amb petxines a dins que acullen una venera, una base amb fris d'oves, i una cornisa amb palmetes. Les sis figures de les fornícules són cinc apòstols i un donant agenollat. El donant és clarament el senyor cognominat Bergadà, el qual apareix inscrit a l'epigrafia del pedestal, i vesteix armadura. Els apòstols són sant Jaume el Menor, amb el garrot; sant Pau, amb l'espasa; sant Pere, amb les claus; sant Andreu, amb la creu d'aspa; i un cinquè d'indeterminat, ja que no sabem si el que porta és un bastó (seria sant Jaume el Major), una llança (seria sant Tomàs) o, més estranyament, una alabarda (seria sant Judes Tadeu). El capitell suporta la creu que culmina el conjunt. La creu pròpiament és una creu de perfil trilobat en els extrems dels braços i internament presenta una creu grega central envoltada per una decoració més abstracta en alts relleus romboidals.

## Història

Segons indica la inscripció del pedestal, va ser realitzada el 1618 i promoguda per un tal cognominat Bergadà. Segons testimonis orals, la part superior de la creu era metàl·lica (no se sap si en substitució d'una més primitiva de pedra), i amb l'esclat revolucionari de la Guerra Civil va ser torçada per un membre del Comitè per impedir que fos destruïda tota la creu. Posteriorment, als anys 40 o 50 del segle XX, s'hi va afegir la creu de pedra. Concretament, l'any 1919 es documenta la creu amb una modesta creu de ferro.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme de Sant Llorenç de Rocafort». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya.