OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Betty Cuthbert

Elizabeth Alyse Cuthbert AM MBE, coneguda com a Betty Cuthbert, (Merrylands, Austràlia, 20 d'abril de 1938 - Mandurah, 6 d'agost de 2017) in Mandurah. fou una atleta australiana, guanyadora de quatre medalles olímpiques d'or en proves de velocitat.

## Carrera esportiva

Especialista en proves de velocitat, el setembre de 1956 aconseguí batre a Sydney el rècord del món dels 200 metres llisos amb un temps de 23.2 segons als 18 anys. Posteriorment participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia), on aconseguí guanyar la medalla d'or en els 100 metres llisos, els 200 metres llisos i els relleus 4x100 metres llisos, establint un nou rècord del món en aquesta última prova amb un temps de 44.5 segons.
Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia), si bé fou eliminada en els quarts de final dels 100 metres lliures, l'única prova que disputà. Posteriorment participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio (Japó), on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova dels 400 metres llisos, establint un nou rècord del món amb un temps de 52.0 segons.
Al llarg de la seva carrera guanyà tres medalles en els Jocs de l'Imperi Britànic i de la Comunitat, una d'elles d'or.
Malalta d'esclerosi múltiple, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) fou una de les encarregades de dur la Torxa Olímpica dins de l'Estadi Olímpic de Sydney, abans que l'atleta Cathy Freeman encengués el peveter.
El 1994 fou inclosa a l'Sport Australia Hall of Fame, el 2000 a l'Athletics Australia Hall of Fame i el 2012 a l'IAAF Hall of Fame.

### Millors temps

| Prova (aire lliure) | Temps | Ciutat | Data |
| 60 metres | 7.2 segons | Sydney | 27 de febrer de 1960 |
| 100 iardes | 10.4 segons | Sydney | 1 de març de 1958 |
| 100 metres | 11.4 segons | Melbourne | 24 de novembre de 1956 |
| 200 metres | 23.2 segons | Sydney | 16 de setembre de 1956 |
| 220 iardes | 23.2 segons | Hobart | 7 de març de 1960 |
| 400 metres | 52.01 segons | Tòquio | 17 d'octubre de 1964 |
| 440 iardes | 53.3 segons | Brisbane | 23 de març de 1963 |

## Referències

* ↑ «Betty Cuthbert, Australia's golden girl of track dies at 79». New York Times, 06-08-2017.
* ↑ «Australian Olympic great Betty Cuthbert dies: reports». , 07-08-2017.
* ↑ «Olympic champion Betty Cuthbert dead at 79». , 07-08-2017.
* ↑ «Betty Cuthbert offered state funeral». Shy News, 07-08-2017.
* 1 2 3 4 «Olympedia – Betty Cuthbert». [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Clip of the Opening Ceremony, part 12 a YouTube. Names visible on the big screen at 5:42.
* ↑ «Betty Cuthbert». Sport Australia Hall of Fame. [Consulta: 24 setembre 2020].
* ↑ «Australians to wear armbands for Cuthbert». West Australian, 08-08-2017.
# Biblioteca Nova Catalunya

Biblioteca Nova Catalunya va ser una col·lecció de llibres publicats entre els anys 1903 i 1904 dirigida per Ramon Miquel i Planas. S'editaven a la Impremta Fidel Giró de Barcelona, al carrer de València núm. 233. Es van fer nou volums.
Es van publicar llibres d'escriptors com: Frederic Pujulà, Pompeius Gener o Lev Tolstoi (que va ser una de les primeres traduccions de Tolstoi al català, feta per Antoni Campmany i Ayné).
Eren llibres menuts tant de mida (16 cms. x 11 cms.), com en nombre de pàgines que oscil·lava la seixantena. La Biblioteca Nova Catalunya tenia per objectiu popularitzar els llibres entre el poble, permetent adquirir-los a preus ínfims de 1 o 2 rals, depenent de l'exemplar.

## Volums publicats

* Volum I - Creuhant la plana morta de Frederic Pujulà i Vallès, 1903
* Volum II - Monòlegs humorístics de Pompeu Gener, 1903
* Volum III - Rondalles per a nois d'Aureli Campmany, 1904
* Volum IV - Fugint del Llot de Rafel Folch i Capdevila, 1904
* Volum V - La Ella d'en Vademecum de Frederic Pujulà i Vallès, 1904
* Volum VI - El Cant del Cigne: història d'un musich de Lev Tolstoi, 1904
* Volum VII - Agna Maria de Pompeu Gener, 1904
* Volum VIII - Riu Amunt de Jeroni Zanné, 1904
* Volum IX - Mort i passions de donya Eleonora i altres de Cristòfor de Domènech, 1904

## Referències

* 1 2 Espinet, Francesc; Gaju, Joan Manuel Tresserras i. La gènesi de la societat de masses a Catalunya, 1888-1939. Univ. Autònoma de Barcelona, 1999, p. 89. ISBN 978-84-490-1557-1.
* ↑ 1898, entre la crisi d'identitat i la modernització: actes del Congrés Internacional celebrat a Barcelona, 20-24 d'abril de 1998. L'Abadia de Montserrat, 2000, p. 82. ISBN 978-84-8415-216-3.
* ↑ «https://explora.bnc.cat/discovery/fulldisplay?docid=alma991006440079706717&context=L&vid=34CSUC_BC:VU1&lang=ca&search_scope=MyInstitution&adaptor=Local%20Search%20Engine&tab=LibraryCatalog&query=any,contains,Biblioteca%20nova%20Catalunya%20&offset=0» (en anglès). [Consulta: 4 juny 2023].
# Bill Disney

Bill Disney (Topeka, 3 d'abril de 1932 - Lake Havasu City, 22 d'abril de 2009) va ser un patinador de velocitat estatunidenc, que va competir durant les dècades de 1950 i 1960..
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Squaw Valley, on guanyà la medalla de plata en la prova dels 500 metres del programa de patinatge de velocitat. Quatre anys més tard, als Jocs d'Innsbruck, fou vuitè en la mateixa prova. En aquests darrers Jocs fou l'abanderat estatunidenc en la cerimònia inaugural. En el seu palmarès també destaca el campionat estatunidenc i d'Amèrica del Nord els 500 metres de 1955.
També competí en ciclisme, però tants bons resultats com el seu germà, Jack Disney.

## Referències

* ↑ «SCSSA Memorial Page». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 4 maig 2010].
* 1 2 3 4 «Olympedia – Bill Disney». [Consulta: 30 gener 2025].
# Billy Mitchell (volcà)

Billy Mitchell és un volcà en escut piroclàstic que es troba al centre de l'illa de Bougainville, al nord-est del volcà Bagana, a Papua Nova Guinea. És un petit escut piroclàstic truncat per una caldera de 2 km d'amplada on hi ha un llac de cràter de 3 km$^2$ i 90 metres de profunditat. Porta el nom de Billy Mitchell, un general de l'exèrcit dels Estats Units del segle XX que es considera el pare de la Força Aèria dels Estats Units.
Les dues últimes grans erupcions van ser l'any 1580 dC ± 20 anys i cap al 1030 dC. Van ser unes de les erupcions de l'Holocè més grans a Papua Nova Guinea. Ambdues van ser erupcions explosives amb un índex d'explosivitat volcànica d'almenys 5. L'erupció de 1580 dC ± 20 va produir fluxos piroclàstics i probablement va formar la seva caldera. El dipòsit d'ignimbrites d'aquesta erupció, que va tenir un VEI de 6, s'estén 22 quilòmetres des de la caldera fins a la costa, i el seu volum és d'uns 10 quilòmetres cúbics.

## Referències

* 1 2 The Billy Mitchell volcano at VolcanoLive.com
* 1 2 «Global Volcanism Program | Billy Mitchell» (en anglès). [Consulta: 4 maig 2024].
# Birria

La birria és un guisat o sopa de carn feta de cabra, vedella, xai, xai o pollastre. La carn es marina en un adobo fet de vinagre, xiles secs, all i herbes i espècies (incloent comí, fulles de llorer i farigola) abans de ser cuita en un brou (en castellà: consomé).
La birria és un plat mexicà de l'estat de Jalisco. Sovint se serveix en ocasions de celebració com ara casaments, funerals i batejos i durant dies festius com Nadal i Setmana Santa. Les tècniques de preparació varien, però el plat se serveix sovint amb truites de blat de moro, ceba, coriandre i llima.
Els restaurants o carros de carrer que serveixen birria es coneixen com a birrieria i existeixen a tot Mèxic, especialment a Michoacán i Jalisco. Tanmateix, els estats mexicans veïns tenen les seves pròpies variacions del plat, com ara Aguascalientes, Zacatecas i Colima.

## Referències

* 1 2 Rafael Hernández, "Birria," in Celebrating Latino Folklore: An Encyclopedia of Cultural Traditions, Vol. 1 (2012, ed. María Herrera-Sobek).
* ↑ Tamez, Abraham; Barreras, Roxana. «Birria: its successful ancestral secret recipe». interesante.com, 26-02-2021. Arxivat de l'original el 2021-08-02. [Consulta: 18 juny 2023].
* ↑ Herrera-Sobek, María. Celebrating Latino Folklore: An Encyclopedia of Cultural Traditions (en anglès). ABC-CLIO, 2012. ISBN 978-0-313-34339-1.
* ↑ Rao, Tejal. «The Birria Boom is Complicated but Simply Delicious». The New York Times, 08-02-2021. Arxivat de l'original el 2021-02-08. [Consulta: 26 juliol 2021].
# Udell

Udell és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 58 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Udell tenia 58 habitants, 21 habitatges, i 17 famílies. La densitat de població era de 70 habitants/km².
Dels 21 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,9% hi vivien parelles casades, en un 19% dones solteres, i en un 19% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,5% tenia menys de 18 anys, un 3,4% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 12,1% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 111,1 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 24.688 $ i la renda mitjana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mitjana de 33.750 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 7.294 $. Entorn del 16,7% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Udell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Udell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dallas Center

Dallas Center és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.595 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dallas Center tenia 1.595 habitants, 591 habitatges, i 433 famílies. La densitat de població era de 139,3 habitants per km².
Dels 591 habitatges en un 37,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,8% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 26,6% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.883 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.583 $ mentre que les dones 26.055 $. La renda per capita de la població era de 20.038 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dallas Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dallas Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tunja

Tunja ('tuŋxa) és una ciutat colombiana, capital del departament de Boyacá. Està situada sobre la Cordillera Oriental dels Andes, 130 km al nord-est de la ciutat de Bogotà. Alhora de posseir un llegat precolombí imprès en els seus monuments indígenes, és una de les ciutats hispàniques més antigues d'Amèrica. Al llarg de la història, els seus monuments han estat conservats i actualment fan part del patrimoni històric de la nació. És un reconegut pol de caràcter literari, científic i esportiu, seu del Festival Internacional de la Cultura i el Aguinaldo boyacense. El 2010 Tunja és declarada la ciutat més segura de Colòmbia segons l'informe presentat pel Centre Internacional per la Prevenció de la Criminalitat.
El seu nom actual es deriva del terme hunza, o també junça o tchunza que en llengua chibcha vol dir «home prudent». Mai se li ha donat oficialment el nom de Santiago de Tunja. Aquesta denominació sorgeix de la primera divisió en parròquies que va tenir la ciutat, que la va organitzar a la parròquia de Nuestra Señora de las Nieves, al nord; Santa Bárbara, al sud, i Santiago de Tunja, al centre. El patró de la ciutat de Tunja i de la Catedral és l'Apòstol Santiago el Major, Patró d'Espanya. Per això adquireix el nom de Parròquia de Santiago de Tunja. L'origen muisca del nom de Tunja també està lligat a un dels seus cacics mítics: Hunzahúa. En la seva fundació hispànica pel capità Gonzalo Suárez Rendón, es va anomenar Tunja, com consta en l'acta de fundació del 6 d'agost de 1539. La denominació espanyola és confirmada amb el document monàrquic que li va atorgar el títol de Ciutat i l'escut d'armes de la corona espanyola, el 29 de març de 1541, signat per l'emperador Carles V: «És la nostra mercè i manem que ara i d'ara endavant en aquest poble es digui i tituli Ciutat de Tunja i que gaudeixi de les preeminències, prerrogatives i immunitats que pot i ha de gaudir sent ciutat»

## Persones il·lustres

* Francisca Josefa del Castillo, escriptora
# Abdi-Asirta

Abdi-Asirta (en accadi 𒀵𒀀𒅆𒅕𒋫 Warad-Ašîrta) va ser un príncep d'Amurru que es coneix per les Cartes d'Amarna. Va viure cap a l'any 1350 aC.
Era un dirigent del territori d'Amurru que segurament era un «país descentralitzat» on hi havia diversos governs independents. Abdi-Asirta tenia influència entre els reietons, però no els governava directament. Abdi-Asirta es va enfrontar amb Rib-Hadda, rei de Biblos i aliat amb els egipcis, que tenia un governador a Zimirra, una ciutat de Fenícia i un gran centre de comerç. Ahribta el governador vassall de Rib-Hadda, es va revoltar contra Egipte i es va aliar amb Abdi-Asirta, que, en una guerra contra Biblos, va ocupar la ciutat, i també Batruna, Irqata i altres ciutats properes. Abdi-Asirta va matar diversos prínceps de la ciutat de Zimirra i va organitzar un intent d'assassinat de Rib-Hadda. Rib-Hadda es va queixar amargament al faraó Akhenaton, segons les Cartes d'Amarna, dels intents d'Abdi-Asirta d'alterar sistema de govern del territori. La mort d'Abdi-Asirta s'esmenta en una carta a Akhenaton. A Abdi-Asirta el va succeir el seu fill, Aziru, que més tard capturarà, exiliarà i probablement matarà a Rib-Hadda. Aziru es va posar després al costat dels hitites, i Egipte va perdre el control d'aquella província fronterera situada al nord d'Amurru, que Aziru controlava.

## Referències

* 1 2 Moran, William L. The Amarna Letters. Baltimore, Maryland: Johns Hopkins U.P., 2002, p. 23-25. ISBN 9780801867156.
* 1 2 Cassin, Elena (et al.). Los imperios del antiguo Oriente: el fin del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1979, p. 112, 165-166. ISBN 8432300411.
# Bisó americà boscà

El bisó americà boscà (Bison bison athabascae) és una subespècie de bisó americà. Aquesta subespècie habita molts boscos boreals d'Alaska, Yukon, territoris americans del nord-oest, nord-est de la Columbia Britànica, nord d'Alberta i el nord-oest de Saskatchewan. Aquesta espècie està inclosa a la llista d'espècies en perill d'extinció.

## Característiques

El bisó americà boscà es diferencia del bisó americà de les planes en diversos aspectes. El bisó boscà pesa més que el de les planes. A més a més, el punt més alt de l'animal està situat davant de les seves potes davanteres, en canvi, el de les plantes està situat just sobre les potes davanteres. Una altra característica destacable és que el bisó boscà té un pèl més espès i més fosc, a més a més d'unes banyes un pèl més grans i unes potes i una barba menys peludes.

## Referències

* ↑ «Bisó americà boscà». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «NatureServe Explorer 2.0». [Consulta: 27 maig 2024].
* 1 2 dfg.webmaster@alaska.gov. «Wood Bison Species Profile, Alaska Department of Fish and Game» (en anglès). [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ «ECOS: Species Profile» (en anglès). U.S. Fish & Wildlife Service. [Consulta: 27 maig 2024].
# Bizerte Nord

La delegació o mutamadiyya de Bizerte Nord o Bizerta Nord (àrab: معتمدية بنزرت الشمالية, muʿtamadiyyat Binzart ax-Xamāliyya) és una delegació o mutamadiyya de Tunísia a la governació de Bizerta, formada pels nuclis de la zona del Cap Blanc, al nord de la ciutat de Bizerta, principalment Chakroun i Marnisa. El cens del 2004 li dona 77.700 habitants.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 17 51 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en tretze sectors o imades:
* Hassen Nouri (17 51 51)
* Habib Bouguatfa (17 51 52)
* El Korniche (17 51 53)
* La Medina (17 51 54)
* Cheik Driss (17 51 55)
* EL Canal (17 51 56)
* Bou Baker Bakir (17 51 57)
* Aïn Mariam (17 51 58)
* Habib Haddad (17 51 59)
* El Môtamar (17 51 60)
* El Hana (17 51 61)
* 15 Octobre (17 51 62)
* L'Ile de la Gualite (17 51 63)
A nivell de municipalitats o baladiyyes, forma part de la municipalitat de Bizerta (codi geogràfic 17 11), que s'estén pels tretze sectors d'aquesta delegació i pels catorze de les delegacions de Bizerta Sud i Zarzouna.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 55-59. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 140-141. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «أمر حكومي عدد 602 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-602 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, pàg. 1970-1998. ISSN: 9061 0330 9061 [Consulta: 7 desembre 2023].
# Blaze o' Glory

Blaze o' Glory és una pel·lícula musical estatunidenca de 1929 dirigida per George Crone i Renaud Hoffman. És protagonitzada per Eddie Dowling i Betty Compson. Malgrat estar ambientada en la Primera Guerra Mundial, no és tant una pel·lícula de guerra com d'aprofundiment en els efectes psicològics sobre els personatges. L'adaptació al castellà, Sombras de gloria, va ser feta pel cronista Fernando C. Tamayo (pseudònim: Tom Aya).

## Argument

En el seu judici per assassinat, l'acusat Eddie Williams explica les seves experiències. El 1917, va tenir una reeixida carrera escènica a Broadway i es va casar amb la Helen Williams. No obstant això, amb l'entrada estatunidenca a la Primera Guerra Mundial va ser enviat al front occidental i va ser afectat pel gas verinós quan va salvar un soldat de l'exèrcit imperial alemany. Després de tornar a casa, l'Eddie es queda a l'atur, mentre que, per al seu disgust, la Helen és capaç de mantenir la feina. Després de trobar la Helen en una aventura amb el seu patró Carl Hummel, l'Eddie dispara a Hummel en un atac de ràbia. El fiscal del districte revela que la Helen només va tenir la relació per aconseguir la feina i poder ajudar a l'Eddie. Encara que l'Eddie confessa l'assassinat, el jurat l'absol.

## Repartiment

* Eddie Dowling com Eddie Williams
* Betty Compson com Helen Williams
* Frankie Darro com Jean Williams
* Henry B. Walthall com Burke
* William B. Davidson com Fiscal del districte
* Ferdinand Schumann-Heink com Carl Hummel

## Referències

* 1 2 «The AFI Catalog of Feature Films: Blaze o'Glory». Arxivat de l'original el 2 abril 2014. [Consulta: 18 juny 2014].
* ↑ «Ecos y noticias» (en castellà). La Vanguardia, 19-11-1929. [Consulta: 20 gener 2024].
# Blerta Zeqiri

Blerta Zeqiri (nascuda el 1979) és una directora de cinema de Kosovo. El seu treball se centra principalment en persones desaparegudes i drets del col·lectiu LGBT.
Zeqiri va néixer el 1979 a Kosovo i va créixer a Suva Reka. Quan era adolescent, era una artista de hip-hop a Kosovo. El 1999, ella i la seva família van escapar d'una massacre a la seva ciutat natal durant la Guerra de Kosovo; Posteriorment, Zeqiri va emigrar aquell any a França, com a refugiada de la guerra.
El 2004, Zeqiri va codirigir el curtmetratge "Exit". Va dirigir el curtmetratge "The Return" ("Kthimi"), que es va rodar en tres dies i tractava d'una parella que es reuneix després de la guerra de Kosovo. La pel·lícula va guanyar el Premi del Jurat de Curtmetratge, Ficció Internacional al Festival de Cinema de Sundance el 2012. El seu llargmetratge de debut, The Marriage ("Martesa"), es va estrenar el 2018 i es va centrar en els drets LGBT. The Marriage va ser dirigit per Zeqiri i co- escrit per ella i Kreshnik Berisha, la seva parella. El 2018, Kosovo va seleccionar la pel·lícula com la presentació del seu país per als Premis Oscar millor categoria de pel·lícules en llengua estrangera.
El 2019, va ser guardonada com a Cavaller de l'Orde de les Arts i les Lletres de França.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Bami, Xhorxhina. «France Gives Kosovo Film Director Top Cultural Award». Balkan Insight, 20-11-2019. [Consulta: 31 juliol 2020].
* 1 2 3 Halili, Dafina. «Blerta Zeqiri: Our Romeo and Juliet is love between people of the same sex». Kosovo 2.0, 23-12-2017. [Consulta: 9 juliol 2021].
* 1 2 Pond, Steve. «Mumblecore Goes to Kosovo in 'The Return'». TheWrap, 06-07-2012. [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ «2012 Sundance Film Festival Announces Awards». www.sundance.org. [Consulta: 9 juliol 2021].
* ↑ Holdsworth, Nick. «Oscars: Kosovo Selects 'The Marriage' for Foreign-Language Category». Hollywood Reporter, 04-11-2018. [Consulta: 10 novembre 2020].