OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut (moneda)

Escut és el nom de diverses monedes històriques d'or i argent i d'una d'utilitzada actualment, la unitat monetària de Cap Verd. Originàriament s'anomenaren escuts perquè duien un escut heràldic a l'anvers.
La majoria d'aquestes monedes foren utilitzades a Portugal i a les seves colònies i, posteriorment, en alguns estats independents que n'havien estat colònies; el mot deriva del portuguès escudo.
Altres escuts coneguts foren els utilitzats a Espanya i les seves colònies (escudo), a França (écu) o a Itàlia i Malta (scudo).

## Escuts actuals

* Escut de Cap Verd, en vigor des del 1914 (en portuguès escudo caboverdiano o, simplement, escudo) és la unitat monetària de l'arxipèlag de Cap Verd. El codi ISO 4217 és CVE i s'abreuja Esc, o també amb el símbol de l'escut $. Tradicionalment s'ha subdividit en 100 centaus (centavos), però ara la moneda fraccionària ja no s'utilitza.

## Escuts històrics

* Escut angolès, usat del 1914 al 1928 i del 1958 al 1977 (entremig s'havia fet servir l'angolar) i substituït pel kwanza.
* Escut bolivià, usat del 1827 al 1864 i substituït pel boliviano.
* Escut espanyol, nom de dues monedes espanyoles, una d'or (1566-1833) i una altra d'argent (1864-1869); aquesta darrera fou substituïda per la pesseta, posteriorment reemplaçada per l'euro.
* Escut francès, nom de diverses monedes franceses d'or i argent, una de les quals del segle xiii i una altra dels segles xvii i xviii; aquesta darrera fou substituïda pel franc francès, posteriorment reemplaçat per l'euro.
* Escut de la Guinea Portuguesa, usat del 1914 al 1975 i substituït pel peso de Guinea Bissau, posteriorment reemplaçat pel franc CFA.
* Escut de l'Índia Portuguesa, usat del 1958 al 1961 a Goa, Daman i Diu i Dadra i Nagar Haveli i substituït per la rupia índia.
* Escut italià, nom de diverses monedes d'argent usades als diversos estats i ciutats de la península Itàlica fins al segle xix, en què foren substituïdes per la lira italiana, posteriorment reemplaçada per l'euro.
* Escut maltès, usat del 1530 al 1800 i substituït per la lliura maltesa.
* Escut moçambiquès, usat del 1914 al 1980 i substituït pel metical.
* Escut pontifici, usat del 1588 al 1866 i substituït per la Lira pontifícia
* Escut portuguès, usat del 1911 al 2002 i substituït per l'euro.
* Escut de São Tomé i Príncipe, usat del 1914 al 1977 i substituït per la dobra.
* Escut del Timor Portuguès, usat del 1958 al 1976 i substituït per la rupia indonèsia, posteriorment reemplaçada pel dòlar dels Estats Units.
* Escut xilè, usat del 1960 al 1975 i substituït pel peso xilè.

## Referències

* ↑ Chamberlain, Robert Stoner. The conquest and colonization of Honduras, 1502-1550 (en anglès). Octagon Books, 1953, p.69.

## Enllaços externs

* Escut d'or de Barcelona Arxivat 2014-02-26 a Wayback Machine. al MNAC
Viccionari
# Paral·lel 61° sud

El paral·lel 61° sud és una línia de latitud que es troba a 61 graus sud de la línia equatorial terrestre. El paral·lel no travessa cap terra i només hi ha l'oceà Antàrtic. En aquesta latitud el sol és visible durant 19 hores, 16 minuts durant el solstici d'hivern i 5 hores, 32 minuts durant el solstici d'estiu.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 61° de latitud sud, un grau de longitud equival a 54,107 km; la longitud total del paral·lel és de 19.479 km, que és aproximadament 49,0% de la de l'equador, del que es troba a 6.765 km i a 3.236 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 61° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 61° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿61.000°S,0.000°E﻿ / -61.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Oceà Antàrtic Al sud de l'oceà Atlàntic Al sud de l'oceà Índic Al sud de l'oceà Pacífic Al sud de l'oceà Atlàntic – passa al nord de l'illa Elefant, reclamat per Argentina, Xile i Regne Unit – passa al nord de l'illa Clarence, reclamat per Argentina, Xile i Regne Unit – passa al sud de les illes Òrcades del Sud, reclamat per Argentina i Regne Unit

## Vegeu també

* Paral·lel 60° sud
* Paral·lel 62° sud

## Referències

* ↑ «Duration of Daylight/Darkness Table for One Year». Astronomical Applications Department of the U.S. Naval Observatory. Arxivat de l'original el 2019-10-12. [Consulta: 1r setembre 2018].
* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 1r setembre 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Partit Ghadar

El Partit Ghadar va ser un partit polític de l'Índia. El seu nom vol dir "rebel·lió". El partit era multiètnic i tenia líders sikhs, hindús i musulmans. Tenia la seva seu a San Francisco, als Estats Units.
Es va fundar el 2 d'abril de 1912, amb tendència nacionalista i amb l'objectiu d'expulsar els britànics de l'Índia.
Una vegada aconseguida la independència de l'Índia es va dividir en dues faccions: una comunista i una altra socialista.
El partit es va dissoldre l'any 1948.

## Referències

* 1 2 «Ghadr (Sikh political organization)». Encyclopædia Britannica.
# Cala d'en Trons

La cala d'en Trons, o caleta d'en Trons, és una platja del municipi de Lloret de Mar (Selva), situada a la urbanització la Montgoda, entre les platges de Lloret i de Canyelles. Està delimitada per la punta des Capdells, a llevant, i per la punta Roja, a ponent. Orientada al sud-sud-est, té forma de mitja lluna, encaixada entre penya-segats. Té una longitud de 56 m i una amplada mitjana de 15 m, formada per sorra de gra gruixut, amb algunes pedres grans; el pendent d'entrada a l'aigua és una mica pronunciat, i el fons marí és rocallós, encara que a la part esquerra hi ha una llengua de sorra que facilita l'entrada al mar. No disposa de cap tipus de servei.
S'hi accedeix pel camí de ronda, des de sa Caleta, a uns 20 minuts a peu, o aparcant el cotxe a la urbanització la Montgoda, a uns 300 metres de l'entrada de la cala.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Cala d'en Trons». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 50-51. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Cala Trons». Visita Costa Brava.
# Edifici Roca (València)

L'edifici Roca, situat al carrer Sant Vicent número 34 de la ciutat de València, Comunitat Valenciana, és un edifici privat d'estil racionalista construït entre 1934-1936, que va ser projectat per l'arquitecte alcoià Vicente Valls Gadea.

## Historia i descripció

L'edifici és obra de l'arquitecte alcoià Vicente Valls Gadea i és el primer dels que va executar l'arquitecte a la capital valenciana. Creat per a ús residencial, les obres s'inicien el 1934 i finalitzen l'any 1936. El seu estil arquitectònic és el racionalisme, el llenguatge del qual va assajar prèviament a l'edifici Merín, a Cocentaina. La construcció recau al carrer Sant Vicent número 34 xamfrà amb el carrer Rumbau número.
L'edifici presenta 9 plantes i un soterrani (utilitzat als seus orígens com a zona d'emmagatzematge dels productes que es venien a la planta comercial), de la qual una planta baixa és comercial, una planta és entresòl, sis plantes tipus i un àtic, rematant el conjunt una terrassa on sobresurt un petit volum. Va ser inclòs en el Pla de Reforma Interior de 1928 de València. El nom de l'edifici es correspon amb el comerç que va ocupar durant dècades el local comercial, Viuda de Miguel Roca, una popular botiga d'electrodomèstics, il·luminació, electricitat i de discos. del comerç, que va tancar a principis de la dècada dels anys 1990.
El solar té forma rectangular amb una construcció que s'assembla a una torre com un bloc compacte i esvelt, cosa que li proporciona un aspecte imponent. La façana asimètrica està rematada per un àtic i una torre a la part superior. Aquest edifici es troba dins del conjunt de construccions que es van aixecar a València a l'època de la Segona República Espanyola i que tenien una clara influència del racionalisme arquitectònic i de l'arquitectura expressionista europea.
Una de les característiques que fan d'aquest edifici un element arquitectònic destacable és el voladís inferior, que presenta forma arrodonida i que encaixa a la perfecció a l'estret carrer Cotanda, la qual cosa permet que l'edifici tingui un aspecte esvelt des del punt de vista de la volumetria.

## Referències

* 1 2 3 «EDIFICIO ROCA – Colegio Territorial de Arquitectos de Valencia» (en castellà). [Consulta: 17 maig 2024].
* 1 2 3 Carbonell Santacruz, María de la Luz (24 de octubre de 2012). «Edificio Roca, calle San Vicente, 32 (1934-36) Valencia: proyecto de interiorismo». Universitat Politècnica de València.
* 1 2 3 4 «Edificio Roca» (en espanyol europeu), 26-01-2023. [Consulta: 17 maig 2024].
* 1 2 «amccv 007». [Consulta: 17 maig 2024].
# Campionat de Finlàndia de trial

El Campionat de Finlàndia de trial, regulat per la federació finlandesa de motociclisme, SML (Suomen Moottoriliitto r.y.), és la màxima competició de trial que es disputa a Finlàndia.

## Llista de guanyadors

    A 1 de gener de 2025
| Temporada | Campió | Motocicleta |
| 1960 | Antii Syvälahti | Greeves |
| 1961 | Lars Jahn | Triumph |
| 1962 | Gastaf Eklund | Triumph |
| 1963 | Veikko Kamunen | BSA |
| 1964 | Juhani Tapio | Husqvarna |
| 1965 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1966 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1967 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1968 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1969 | Pertti Luhtasuo | Bultaco |
| 1970 | Yrjö Vesterinen | Montesa |
| 1971 | Yrjö Vesterinen Tarmo Välisalo (Ex aequo) | Montesa Yamaha |
| 1972 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1973 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1974 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1975 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1976 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1977 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1978 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1979 | Yrjö Vesterinen | Bultaco |
| 1980 | Yrjö Vesterinen | Montesa |
| 1981 | Timo Ryysy | Bultaco |
| 1982 | Timo Ryysy | Bultaco / Fantic |
| 1983 | Timo Ryysy | Fantic |
| 1984 | Peter Jahn | Montesa |
| 1985 | Peter Jahn | Honda |
| 1986 | Peter Jahn | Garelli |
| 1987 | Peter Jahn | Beta |
| 1988 | Peter Jahn | Beta |
| 1989 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1990 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1991 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| 1992 | Peter Jahn | Gas Gas |
| 1993 | Jussi Haapanen | Beta |
| 1994 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1995 | Jussi Haapanen | Beta |
| 1996 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1997 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1998 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 1999 | Joachim Hindren | Montesa |
| 2000 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 2000 | Tommi Ahvala (Indoor) | Gas Gas |
| 2001 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 2002 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 2003 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 2004 | Joachim Hindren | Gas Gas |
| 2005 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2006 | Joachim Hindren | Scorpa |
| 2007 | Henri Himmanen | Sherco |
| 2008 | Henri Himmanen | Beta |
| 2009 | Henri Himmanen | Beta |
| 2010 | Henri Himmanen | Beta |
| 2011 | Jussi Haapanen | Gas Gas |
| 2012 | Timo Myöhänen | Beta |
| 2013 | Timo Myöhänen | Beta |
| 2014 | Timo Myöhänen | Ossa |
| 2015 | Timo Myöhänen | Ossa |
| 2016 | Timo Myöhänen | Vertigo |
| 2017 | Timo Myöhänen | Vertigo |
| 2018 | Timo Myöhänen | Vertigo |
| 2019 | Timo Myöhänen | Vertigo |
| 2020 | Timo Myöhänen | Vertigo |
| 2021 | Timo Myöhänen | Vertigo |
| 2022 | Timo Myöhänen | Vertigo |
| 2023 | Niko Nurmio | Vertigo |
| 2024 | Anton Parkkonen | TRRS |

## Estadístiques
### Campions amb més de 3 títols

    A 1 de gener de 2025
| Pilot | Títols |
| Yrjö Vesterinen | 11 |
| Joachim Hindren | 11 |
| Timo Myöhänen | 11 |
| Peter Jahn | 6 |
| Pertti Luhtasuo | 5 |
| Tommi Ahvala | 4 |
| Henri Himmanen | 4 |

## Referències

* ↑ «Moottoriliiton juhlagaala palkitsi kauden 2024 menestyjät» (en finès). moottoriliitto.fi, 24-11-2024. [Consulta: 14 març 2025].
* «Finland» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 13 de novembre 2021. [Consulta: 30 octubre 2021].
# Bel

El bel (símbol: B) és una mesura de relació (raó) entre dues potències. S'usa bàsicament per mesurar la potència acústica, és a dir, la intensitat del so. En ser una mesura de relació no té unitats.
Un bel es defineix com a:
$X_{\mathrm {B} }=\log _{10}\left({\frac {X}{X_{0}}}\right)$
On X$_0$ és una referència arbritrària, però decidida per conveni entre les parts que l'utilitzin.
Normalment es fa servir el decibel, que és una desena part del bel.
Va ser inventat pels enginyers del Bell Telephone Laboratory per mesurar la reducció dels nivells d'àudio en relació amb els quilòmetres de cable telefònic recorreguts. El nom ve del fundador del laboratori i suposat inventor del telèfon Alexander Graham Bell.
# Rattus hoogerwerfi

Rattus hoogerwerfi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids que viu a l'oest de Sumatra (Indonèsia) a altituds d'entre 2.500 i 3.000 msnm.

## Referències

* Baillie, J. 1996. Rattus hoogerwerfi. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 12 gener 2008
# Paral·lel 73° sud

El paral·lel 73° sud és una línia de latitud que es troba a 73 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'oceà Antàrtic i l'Antàrtida.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 73° de latitud sud, un grau de longitud equival a 32,647 km; la longitud total del paral·lel és de 11.753 km, que és aproximadament 29,0% de la de l'equador, del que es troba a 8.104 km i a 1.898 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 73° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 73° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿73.000°S,0.000°E﻿ / -73.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega Territori Antàrtic Australià, reclamat per Austràlia Terra Adèlia, reclamat per França Territori Antàrtic Australià, reclamat per Austràlia Dependència de Ross, reclamat per Nova Zelanda 73° 0′ S, 169° 37′ E﻿ / ﻿73.000°S,169.617°E﻿ / -73.000; 169.617﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic Mar de Ross 73° 0′ S, 103° 26′ O﻿ / ﻿73.000°S,103.433°O﻿ / -73.000; -103.433﻿ (Antàrtida) Antàrtida Territori no reclamat Antàrtida Xilena, reclamat per Xile 73° 0′ S, 85° 46′ O﻿ / ﻿73.000°S,85.767°O﻿ / -73.000; -85.767﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic Mar de Bellingshausen 73° 0′ S, 79° 3′ O﻿ / ﻿73.000°S,79.050°O﻿ / -73.000; -79.050﻿ (Antàrtida) Antàrtida reclamat per Xile i Regne Unit (reclamacions sobreposades) 73° 0′ S, 74° 17′ E﻿ / ﻿73.000°S,74.283°E﻿ / -73.000; 74.283﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic 73° 0′ S, 73° 7′ O﻿ / ﻿73.000°S,73.117°O﻿ / -73.000; -73.117﻿ (Antàrtida) Antàrtida Península Antàrtica - reclamat per Argentina, Xile i Regne Unit (reclamacions sobreposades) 73° 0′ S, 59° 48′ O﻿ / ﻿73.000°S,59.800°O﻿ / -73.000; -59.800﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic Mar de Weddell 73° 0′ S, 19° 21′ O﻿ / ﻿73.000°S,19.350°O﻿ / -73.000; -19.350﻿ (Antàrtida) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega

## Vegeu també

* Paral·lel 72° sud
* Paral·lel 74° sud

## Referències

* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 4 setembre 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Mirina (Eòlia)

Mirina (en grec antic: Μυρίνα, llatí: My̆rīna) era una ciutat d'Eòlia a la costa de Mísia, situada entre Grinèon i cime.
Es diu que va ser fundada per un heroi anomenat Mirinos abans que cap altra ciutat d'Eòlia segons Pomponi Mela, o potser per l'amazona Mirina, segons Estrabó i Diodor de Sicília. L'Etymologicum Magnum diu que la va fundar Mirina, filla de Creteu.
Artaxerxes II de Pèrsia la va cedir a un exiliat d'Erètria anomenat Gòngil, expulsat de la seva ciutat per afavorir els interessos de Pèrsia, juntament amb la ciutat de Grinèon.
Mirina era una ciutat fortificada amb un bon port, però bastant petita. Plini el Vell diu que en el seu temps s'anomenava també Sebastòpolis i Jordi Sincel explica que també es deia Esmirna. Va ser ocupada per Filip V de Macedònia i la va haver d'evacuar per exigència de Roma, que la va declarar ciutat lliure, segons Titus Livi i Polibi.
En temps de Tiberi, va patir un greu terratrèmol i va rebre una exempció de taxes per a recuperar-se, segons Tàcit. Altre cop es va produir un terratrèmol en temps de Trajà, i reconstruïda una altra vegada, va continuar existint fins a un període tardà. Es creu que correspon a la moderna Sandarlik.

## Referències

* 1 2 Smith, William (ed.). «Myrina». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 19 desembre 2020].
* ↑ Etymologicum Magnum, 595, 20, s.v. Μυρίννα
# Cala de Roca Bona

La cala de Roca Bona, també coneguda com a cala de la Cadena, és una platja natural inclosa a l'espai d'interès natural (PEIN) de Castell-Cap Roig al terme municipal de Palamós (Baix Empordà). És la continuació de cala d'en Remendon, passat l’escull que les divideix en dos i consisteix en una mitja lluna fins al següent escull de roques, que la separa de la cala del Cap de Planes. Orientada al sud-est, té una longitud de 176 metres i una amplada de 13 metres, formada per sorra gruixuda, grava i còdols. S'hi practica el nudisme. No disposa de cap servei. S'hi accedeix a peu pel camí de ronda, des de la platja de Castell.
Forma part d'un grup de quatre platges: cala Estreta, cala d'en Remendon, cala de Roca Bona i la cala del Cap de Planes, connectades entre elles per roques que sobresurten al mar i que fan d'espigons naturals, afavorint l'acumulació de sorra. A l’última platja, cap de Planes, és on acaba el terme municipal de Palamós. Enfront d'elles, aproximadament a un quilòmetre, hi ha les illes Formigues.

## Referències

* ↑ «Cala Bona / Cala de la Cadena». BeachAtlas.
* ↑ «Cala Roca Bona». Oficina de Turisme de Palamós.
* ↑ «Cala de Roca Bona». Costa Brava's.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Cala Roca Bona». Visita Costa Brava.
* ↑ «Cala Estreta». Natura Local.
* ↑ «Cala Estreta». Agència Catalana de Turisme.
# Jorge Antonio Serrano Elías

Jorge Antonio Serrano Elías (Ciutat de Guatemala, 26 d'abril de 1945) és un expresident que va governar Guatemala constitucionalment de 1991 a 1993 i va presidir una curta dictadura de set dies al cap d'un autocop d'estat.

## Referències

* 1 2 CIDOB. «Jorge Serrano Elías/Guatemala» (en (castellà)). Arxivat de l'original el 2014-11-06. [Consulta: 28 gener 2015].
# Els Demòcrates (Benín)

Els demòcrates (en francès: Les Démocrates, LD ) és un partit polític de Benín. Fundat i liderat per l'expresident Thomas Boni Yayi, actualment és l'únic partit de l'oposició representat a l'Assemblea Nacional després de les eleccions parlamentàries de 2023. Ideològicament, el partit ha estat qualificat d'esquerres.

## Història

El partit va ser impulsat per l'expresident Thomas Boni Yayi el juliol de 2019 i es va registrar a la Comissió Electoral Nacional Autònoma (ANEC) l'11 de desembre de 2020, tot i que el partit encara no tenia càrrecs electes en aquell moment. Abans de les eleccions parlamentàries de 2023, el partit va anunciar la seva intenció de presentar-se a aquestes i va demanar "una votació inclusiva, lliure, transparent i pacífica". El partit també va intentar implicar l'oposició a tots els nivells del procés electoral.
Finalment, els Demòcrates van obtenir el 24,16% dels vots i 28 diputats, fet que suposa el retorn de l'oposició a l'Assemblea Nacional després de quatre anys d'absència. Eric Houndété, el seu President, va desestimar els resultats, declarant que "el Partit Demòcrata rebutja aquests resultats, ja que no reflecteixen la voluntat de la gent de convertir-nos en la primera força política del país", criticant la compra de vots i el frau electoral per part dels dos principals partits oficialistes.

## Ideologia

El partit és descrit com ideològicament d'esquerres per les seves posicions sobre l'educació gratuïta, el paper de la societat civil i les cesàries gratuïtes. Durant les eleccions presidencials benineses de 2021, el programa electoral dels demòcrates va intentar invertir massivament en l'economia beninesa per lluitar contra la pobresa i l'atur entre els joves.

## Resultats electorals
### Presidencials

| Any | Candidat | Vots | % | Pos. | Resultat |
| 2021 | Corentin Kohoue | 53,685 | 2.34 | 3r | Derrota |

### Legislatives

| Any | Líder | Vots | % | Pos. | Escons | +/- | Govern |
| 2023 | Thomas Boni Yayi | 598,560 | 24.16 | 3rd | 28 / 109 | Nou | Oposició |

## Notes

* ↑ Original: "réclament un scrutin inclusif, libre, transparent et apaisé."

## Referències

* 1 2 «Bénin: démocratie en péril» (en francès). Perspective Monde, 09-03-2021. [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ «Bénin: reconnaissance officielle du parti d'opposition Les Démocrates» (en francès). Radio France Internationale, 12-12-2020. [Consulta: 27 gener 2023].
* 1 2 «Bénin: les Démocrates appellent à un scrutin législatif inclusif» (en francès). Radio France Internationale, 21-04-2022. [Consulta: 27 gener 2023].
* 1 2 (en francès) , 13-01-2023 [Consulta: 27 gener 2023].
# Ferran Morell Brotad

El professor Ferran Morell Brotad (Palma) és un metge mallorquí. El 1968 es llicencià en medicina i el 1980 s'especialitzà en pneumologia; És Dr. en Medicina. És fundador i Cap del Servei de Pneumologia de l'Hospital de la Vall d'Hebron fins a 2014. Va ser impulsor, Organitzador i primer coordinador del primer trasplantament de pulmó (1990) realitzat amb èxit de l'estat espanyol,, una tècnica aleshores novedosa per a pacients límit; el programa ha trasplantat JA a més de 1000 pacients, efectuant entre 70 I 80 empèlts per any.
Des de l'inici de la seva carrera professional com a metge hospitalari, a més de desenvolupar una intensa activitat assistencial, que en l'actualitat continua, realitza també la seva carrera docent a l'Hospital Universitari de la Vall d’Hebron (pertanyent a la UAB), arribant a Catedràtic de Medicina (Pneumologia) i director del departament de medicina que agrupa els 5 hospitals de la UAB.
Quant a la seva faceta investigadora, ja des de l'inici de la seva carrera va mostrar gran interès a intentar una millora de la resolució dels problemes mèdics dels pacients mitjançant la recerca. HA publicat més de 300 articles originals de recerca en revistes científiques, més de 130 de les quals en revistes internacionals. Ha impartit 550 conferències invitades de les quals 45 les ha fet en centres estrangers. En l'actualitat segueix amb una elevada activitat investigadora que segueix publicant en revistes d'elevat Factor d'Impacte.
Ha estat president de la Societat Catalana de Pneumologia (1987-1991), de la Secció de Malalties Infeccioses i TBC de la Societat Espanyola de Patologia de l'Aparell Respiratori (SEPAR) el 1987-88 i 1988-89 i encara ho és de la Fundació Catalana de Pneumologia, des de l'any 2000. El 2003 va rebre el Premi Ramon Llull.
Àrees d'especialització: Fibrosis Pulmonar, Neumonitis per hipersensibiidad, Malalties Intersticiales (sarcoidosis, histiocitosis), Asma Bronquial i Pneumologia clínica en general.

## Obres

* X. Muñoz Gall i F. Morell Brotard Asma ocupacional. A: Neumología Clínica. 2010

## Referències

* ↑ Currículum al web del Dr. Morell
* ↑ Antich entrega los Premis Ramon Llull y las Medalles d'Or de Balears, Periódico de Ibiza, 28 de febrer de 2003
* ↑ Premis Ramon Llull 2003