OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jama mapun

Els jama mapun ("poble de mapun") és un poble musulmà de les Filipines, que viu a l'illa Cagayan de Sulu, illa a la que anomenen Tana Mapun (Terra Mapun). També viuen alguns a les illes Bugsuk i les petites illes entre Bugsuk i Cagayan de Sulu.
L'illa de Cagayan de Sulu fou visitada per mercaders àrabs al segle xiii i van convertir fàcilment als jama mapun. Després del segle xv els musulmans del sud de les Filipines es van orientar cap a dos gran poders: el sultanat de Maguindanao (amb els maguindanaos, els maranaos i els sangil) i el sultanat de Sulu (amb els tausug, samal, badjao, yakan, molbog, palawani i jama mapun). Encara que no existia una noblesa local de naixement, es va crear una noblesa per posició política o per riquesa.
Al segle xix els espanyols van veure perillar el seu imperi per la presència d'holandesos i britànics; al·legant les pirateries dels samal, els espanyols van decidir annexionar el soldanat de Sulu i el 1851 van fer una campanya contra l'establiment samal de Tungkil; altres acciones van seguir fins al 1876 quan el soldà va demanar l'aliança espanyola. El 1878 el soldà Jama ul-Azam, va signar un tractat de pau que feia a Sulu un protectorat del govern de Madrid però garantia l'autonomia en els afers interns i les activitats comercials. Els jama mapun van quedar inclosos dins la zona del protectorat.
Quan van arribar els americans (1899) es van confiscar les armes dels jama mapun i es va prohibir l'esclavatge, el que va liquidar la societat del poble tal com havia estat fins llavors; els pobles i llogarets foren reduïts a l'estatus de "barrios" i els caps van esdevenir simplement capitans de barri. Durant tot el segle XX la pèrdua de drets i influència fou general com a tots els pobles musulmans de les Filipines. El 1989 van quedar dins la Regió Autònoma del Mindanao Musulmà.
# Quartett (Francesconi)

Quartett és una òpera del compositor italià Luca Francesconi, estrenada al Teatre alla Scala de Milà el 2011. A Catalunya es va estrenar el 22 de febrer de 2017 al Gran Teatre del Liceu.
Es tracta de la vuitena obra per a escena de Francesconi, i és un encàrrec conjunt del Teatro alla Scala, el Wiener Festwochen i l'IRCAM. Està basada en l'obra Quartett del dramaturg alemany Heiner Müller, que al seu torn és una reescriptura de la novel·la Les relacions perilloses de Choderlos de Laclos. Si bé el títol és en alemany, com en l'obra de Müller, Francesconi ha elaborat el llibret en anglès a partir del text original: "Because the English language, even in its most beautiful and elegant form, is by now a kind of Esperanto. And because it is the language that best fits in with the syncretisms of European music, jazz, folk, popular music and electronics that have long been present in my scores".
L'òpera té un sol acte i es divideix en tretze escenes, i té una durada total d'una hora i vint minuts. En escena només hi ha dos personatges, acompanyants per una orquestra reduïda, les gravacions d'una orquestra gran i dels cors (enregistrats a la Scala de Milà), i efectes electrònics produïts per Serge Lemouton, de l'Ircam (sons en viu i pregravats).
Des de la l'estrena se n'han fet més de 45 representacions en tres produccions diferents i en concert.

## Referències

* ↑ «El Liceu acoge el estreno en España de "Quartett" de Luca Francesconi». Platea Magazine. [Consulta: 5 maig 2024].
* ↑ «Quartett». Gran Teatre del Liceu.
* ↑ Franco Fayenz, «Si chiude la ribalta della Scala per Quartett, antologia di soluzioni geniali», Il Sole 24 ore, 8 de maig de 2011
# Carlo Biagi

Carlo Biagi (Viareggio, 20 d'abril de 1914 - Milà, 16 d'abril de 1986) fou un futbolista italià que va competir durant les dècades de 1930 i 1940. Jugava en la posició de migcampista i davanter esquerre.
El 1936 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Berlín, on guanyà la medalla d'or en la competició de futbol. Amb la selecció nacional jugà quatre partits en què marcà quatre gols, tots en un mateix partit, cosa sols aconseguida també per Gigi Riva, Roberto Bettega, Francesco Pernigo, Omar Sívori i Alberto Orlando
A nivell de clubs jugà al Viareggio Calcio (1930-1933 i 1934-1935), AC Prato (1933-1934), Pisa S.C. (1935-1936), S.S.C. Napoli (1936-1940) i Lecco 1912. (1945-1946).

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Carlo Biagi». [Consulta: 24 abril 2024].
* ↑ «È record come Pernigo, Sivori, Orlando e Riva» p. 17. La Stampa, 16-10-1977. [Consulta: 23 febrer 2015].
* ↑ Strack-Zimmermann, Benjamin. «Carlo Biagi (Player)» (en anglès). [Consulta: 24 abril 2024].
# Estádio das Antas

L'Estádio das Antas, era un estadi principalment de futbol localitzat a Porto, Portugal.
A l'estadi hi jugava com a local a l'equip del FC Porto. Va ser inaugurat el dia 28 de maig de 1952 reemplaçant l'antic Campo da Constituição.
L'estadi originalment comptava amb una pista d'atletisme que va ser remoguda el 1986, per augmentar la capacitat de l'estadi a 65.000 places. L'any 1997, no obstant això, s'hi van posar seients, i la capacitat es va reduir a 50.000 persones el 1977.
El dia 24 de gener de 2004 es va jugar l'últim partit a l'estadi, quan ja havia estat inaugurat l'Estádio do Dragão, a pocs metres, que seria la seu del FC Porto.

## Referències

* 1 2 3 4 Estádio das Antas a Stadiumguide.com
# Partit Popular d'Astúries

El Partit Popular d'Astúries (oficialment: Partit Popular, PP o PP d'Astúries) és la delegació asturiana del Partit Popular i es va fundar el 1989 amb el naixement del partit, successor d'Aliança Popular.
El partit a arribar a governar al Principat després de la victòria electoral a 1995 amb Sergio Marquès. No obstant això i a causa de problemes interns, Marquès va abandonar el partit i va fundar l'escissió Unió Renovadora Asturiana (URAS), provocant que en les eleccions de 1999 tornés a govern el PSOE- FSA. Una nova escissió, en 2011, va provocar el naixement de Fòrum Astúries amb Francisco Álvarez Cascos al capdavant. És el partit que més anys ha governat a Oviedo, capital d'Astúries.

## Resultats electorals
### Junta General

| Any | Líder | Vots | % | Pos. | Escons | +/– | Govern |
| 1991 | Isidro Fernández | 161,703 | 30.40% | 2n | 15 / 45 | Nou | Oposició |
| 1995 | Sergio Marqués | 272,495 | 42.00% | 1r | 21 / 45 | 6 | Minoria (1995-98) |
| 1995 | Sergio Marqués | 272,495 | 42.00% | 1r | 21 / 45 | 6 | Oposició 1998-99) |
| 1999 | Ovidio Sánchez | 200,164 | 32.31% | 2n | 15 / 45 | 6 | Oposició |
| 2003 | Ovidio Sánchez | 242,396 | 39.18% | 2n | 19 / 45 | 4 | Oposició |
| 2007 | Ovidio Sánchez | 248,907 | 41.50% | 2n | 20 / 45 | 1 | Oposició |
| 2011 | Isabel Pérez-Espinosa | 119,767 | 19.95% | 3r | 10 / 45 | 10 | Oposició |
| 2012 | Mercedes Fernández | 108,091 | 21.53% | 3r | 10 / 45 | = | Oposició |
| 2015 | Mercedes Fernández | 117,319 | 21.59% | 2n | 11 / 45 | 1 | Oposició |
| 2019 | Teresa Mallada | 93,147 | 17.52% | 2n | 10 / 45 | 1 | Oposició |
| 2023 | Diego Canga | 170,331 | 32.66% | 2n | 17 / 45 | 7 | Oposició |

### Corts Generals

| Any | Astúries | Astúries | Astúries | Astúries | Astúries | Astúries | Astúries |
| Any | Congrés | Congrés | Congrés | Congrés | Congrés | Senat | Senat |
| Any | Vots | % | Pos. | Diputats | +/– | Senadors | +/– |
| 1989 | 162,590 | 26.53% | 2n | 3 / 9 | Nou | 1 / 4 | Nou |
| 1993 | 258,355 | 37.37% | 2n | 4 / 9 | 1 | 1 / 4 | = |
| 1996 | 297,079 | 41.03% | 1r | 4 / 9 | = | 3 / 4 | 2 |
| 2000 | 302,626 | 46.33% | 1r | 5 / 9 | 1 | 3 / 4 | = |
| 2004 | 307,977 | 43.77% | 1r | 4 / 8 | 1 | 3 / 4 | = |
| 2008 | 289,305 | 41.58% | 2n | 4 / 8 | = | 1 / 4 | 2 |
| 2011 | 223,906 | 35.40% | 1r | 3 / 8 | 1 | 3 / 4 | 2 |
| 2015 | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 1r | 3 / 8 | = | 3 / 4 | = |
| 2016 | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 1r | 3 / 8 | = | 3 / 4 | = |
| 2019 (I) | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 2n | 1 / 7 | 2 | 1 / 4 | 2 |
| 2019 (II) | Coalició PP-Foro | Coalició PP-Foro | 2n | 2 / 7 | 1 | 1 / 4 | = |
| 2023 | 212,816 | 35.65 | 1r | 3 / 7 | 1 | 3 / 4 | 2 |

### Parlament Europeu

| Any | Astúries | Astúries | Astúries |
| Any | Vots | % | Pos. |
| 1989 | 107,443 | 22.55% | 2n |
| 1994 | 231,151 | 42.60% | 1r |
| 1999 | 243,576 | 39.43% | 2n |
| 2004 | 195,972 | 44.37% | 2n |
| 2009 | 180,936 | 42.00% | 2n |
| 2014 | 91,909 | 24.21% | 2n |
| 2019 | 99,005 | 19.04% | 2n |
| 2024 | 157,611 | 36.87% | 1r |
# Premi Abacus

El Premi Abacus (Premi Nevanlinna fins 2018) és atorgat per les contribucions en els aspectes matemàtics de la computació. El premi va ser establert el 1981 pel comitè Executiu de la Unió Matemàtica Internacional IMU.
Va ser nomenada així en honor del matemàtic finlandès Rolf Nevanlinna qui va morir un any abans. El premi consisteix en una medalla d'or i un premi en efectiu.
L'any 2017, el matemàtic nord-americà d'origen rus, Alexander Soifer, va iniciar una campanya per substituir el nom del premi ja que, segons el seu parer, un organisme internacional de prestigi, no podia concedir un premi amb el nom d'una persona que havia tingut comportaments filonazis durant la Segona Guerra Mundial. El canvi de nom va ser acordat al congrès del 2018 i el premi s'anomena ara Premi Abacus. El primer es concedirà al congrès de l'any 2022.

## Premiats

* 1982 - Robert Tarjan
* 1986 - Leslie Valiant
* 1990 - Alexander Razborov
* 1994 - Avi Wigderson
* 1998 - Peter Shor
* 2002 - Madhu Sudan
* 2006 - Jon Kleinberg
* 2010 - Daniel Spielman
* 2014 - Subhash Khot
* 2018 - Constantinos Daskalakis
* 2022 - Mark Braverman

## Referències

* ↑ Soifer, Alexander «The Secretive Life of the International Mathematics Union» (en anglés). Geombinatorics, Vol. 27, Num. 1, 2017, pàg. 20-25. ISSN: 1065-7371.
* ↑ Córdoba, 2019, p. web.

## Enllaços externs

* Córdoba, Antonio. «Los matemáticos borran el nombre de un filonazi en uno de sus premios». El País, 2019. [Consulta: 20 desembre 2020]. (castellà)
# Anushka Shetty

Sweety Shetty (Índia, 1981), coneguda pel seu nom artístic Anushka Shetty, és una actriu índia coneguda pel seu treball principalment al cinema telugu i tàmil. Ha rebut tres premis Filmfare South, dos Nandi Awards, dos SIIMA Awards i un Tamil Nadu State Film Award. Després d'haver aparegut en 48 pel·lícules en diversos papers, és una de les actrius més ben pagades de l'Índia del Sud.
Va fer el seu debut com a actriu amb la pel·lícula telugu Super del 2005, que li va valer una nominació a la millor actriu secundària pel Filmfare - Telugu. L'any següent, va protagonitzar el gran èxit de S. S. Rajamouli, Vikramarkudu. Els seus altres llançaments Lakshyam (2007), Souryam (2008) i Chintakayala Ravi (2008) també van ser èxits de taquilla. El 2009, Shetty va interpretar dos papers a la pel·lícula de fantasia fosca en telugu Arundhati, que la va portar al seu primer premi Filmfare a la millor actriu - telugu i al premi Nandi. L'any següent, la interpretació de Shetty d'una prostituta a l'aclamat drama Vedam li va guanyar un segon premi consecutiu a la millor actriu de Filmfare.
A la dècada de 2010, Shetty també va protagonitzar el cinema tàmil en pel·lícules d'acció com Vettaikaaran (2009), Singam (2010), Singam II (2013) i Yennai Arindhaal (2015), totes elles van ser grans èxits comercials. Va continuar rebent elogis de la crítica amb les seves actuacions principals als drames Vaanam (2011), Deiva Thirumagal (2011) i Size Zero (2015). Va interpretar la reina titular a la ficció històrica èpica Rudhramadevi del 2015, que li va guanyar el tercer premi Filmfare a la millor actriu telugu. El retrat de Shetty de la princesa Devasena a la sèrie Baahubali (2015-2017) va rebre un gran reconeixement.

## Referències

* ↑ «"Sweety is a boring person, that's why I become Anushka for my fans: Anushka Shetty». indiatimes.com. [Consulta: 30 juny 2017].
* ↑ «"'Baahubali' actress Anushka Shetty celebrates her 34th birthday!». dnaindia.com. [Consulta: 30 juny 2017].
* ↑ Kumar, Varsha. «South Indian Actresses With The Highest Pay In 2022» (en anglès americà), 31-01-2022. [Consulta: 25 març 2022].
* ↑ «Baahubali 2: Did you know Prabhas, Rana Daggubati, Anushka are highest paid star cast in India?». Ist.
* ↑ «Rajinikanth, Ram Charan laud Anushka Shetty's performance in Bhaagamathie». Indian Express, 03-02-2018. Arxivat de l'original el 31 July 2019. [Consulta: 23 octubre 2019].
* ↑ «Anushka The Queen Of South Indian Cinema» (en anglès). magzter.com. [Consulta: 24 novembre 2020].
* ↑ «Meet super-talented Anushka Shetty! – Rediff.com Movies». Movies.rediff.com, 31-05-2010. Arxivat de l'original el 12 May 2017. [Consulta: 18 juny 2011].
* ↑ «Top Telugu actresses of 2009 – Rediff.com Movies». Movies.rediff.com, 29-12-2009. Arxivat de l'original el 11 May 2011. [Consulta: 18 juny 2011].
* ↑ «Happy Birthday Anushka Shetty: 6 Best Performances of the Baahubali actress who is a darling among the masses». .
# Hematòcrit

L'hematòcrit (HT o HCT), també conegut com a fracció en volum d'eritròcits, és el percentatge en volum (%) de glòbuls vermells de la sang. Les xifres normals d'hematòcrit són un 45% pels homes i un 40% per les dones (alguna font apunta que el percentatge oscil·la entre el 42%-47% a les dones i el 45%-52% als homes depenent de diversos factors fisiològics, com l'edat i la condició física del subjecte). És considerat una part integral dels resultats d'un hemograma complet d'una persona, juntament amb la concentració d'hemoglobina i el comptatge de leucòcits i plaquetes. Com que el propòsit dels glòbuls rojos és transferir oxigen dels pulmons als teixits del cos, l'hematòcrit d'una mostra de sang –el percentatge en volum de glòbuls rojos– pot ser un punt de referència de la seva capacitat de portar oxigen.
La mesura del nivell d'hematòcrit d'una mostra de sang d'un individu pot revelar-ne possibles malalties. Per exemple, una persona amb anèmia té un nivell anormalment baix d'hematòcrit, de manera oposada a una persona amb policitèmia, que el té anormalment alt. Per una condició mèdica tal com l'anèmia, que pot passar desaparcebuda, una manera de diagnosticar-la és mesurant el nivell d'hematòcrit a la sang.

## Referències

* ↑ Purves, William K.; Sadava, David; Orians, Gordon H.; Heller, H. Craig. Life: The Science of Biology (en anglès). 7a ed.. Sunderland, Mass: Sinauer Associates, 2004, p. 954. ISBN 0-7167-9856-5.
* ↑ Rubio Campal, García Espinosa i Carrasco Carrasco, 2004, p. 81.
* ↑ «Non-Invasive Detection of Hematocrit» (en anglès). Univeristy of California, Irvine.

## Bibliografia

* Rubio Campal, Faustina; García Espinosa, Benjamín; Carrasco Carrasco, Manuel. Fundamentos y técnicas de análisis hematológicos y citológicos (en castellà). Paraninfo, 2004. ISBN 978-84-9732-317-8.

## Vegeu també

* Hematologia
# Remescla (aplicació web)

Una remescla, també coneguda pel mot anglès mashup, és una aplicació web híbrida que utilitza contingut d'altres aplicacions web per a crear un nou contingut complet, consumint serveis directament sempre a través del protocol http.
El contingut d'una remescla normalment prové de llocs web de tercers a través d'una interfície pública o utilitzant una API. Altres mètodes que constitueixen l'origen de les seves dades inclouen: sindicació web (RSS o Atom), screen scraping, etc.
Les remescles estan revolucionant el desenvolupament web de la mateixa manera que els weblogs han revolucionat la publicació en línia. Permeten que qualsevol combini, de forma innovadora, dades que existeixen en diferents pàgines web. Requereixen pocs coneixements tècnics, les API existents són senzilles i potents i les remescles són relativament fàcils de dissenyar. Els creadors de mashups són generalment gent innovadora que vol combinar de formes noves i creatives dades disponibles públicament.
Així com hi ha remescles molt útils, existeixen altres que no passen de ser només nous o publicitaris, amb una mínima utilitat pràctica. Els defensors i impulsors de les aplicacions Web 2.0 afirmen que les remescles són un exemple d'aquest nou moviment en el qual els usuaris creen, participen i interaccionen activament.

## Notes

* ↑ «Remescla (aplicació web)». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
# Craig Lewis

Craig Lewis (Moore, Carolina del Sud, 1 d'octubre del 1985) és un ciclista estatunidenc, ja retirat, que fou professional entre el 2007 i 2013. Després de quedar-se sense equip a finals del 2013, el febrer del 2014 anuncià la seva retirada. Durant la seva carrera esportiva va córrer als equips Team Slipstream, Team High Road i Champion System. El 2004, quan corria pel TIAA-CREF, va resultar greument ferit quan va ser atropellat per un cotxe durant una contrarellotge individual a la Volta a Geòrgia.

## Palmarès

* 2006
** Campió dels Estats Units en ruta sub-23
** Campió dels Estats Units de critèrium sub-23
** 1r a la Google Rock Hill Road Race
* 2012
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2010. 78è de la classificació general
* 2011. Abandona (19a etapa)

## Referències

* 1 2 «LEWIS Craig». [Consulta: 25 octubre 2023].
* ↑ Weislo, Laura «Craig Lewis retires after Lampre deal falls through». Cyclingnews.com. Future plc, 19-02-2014 [Consulta: 26 febrer 2014].
* ↑ Jonathan Vaughters. «To live and be alive». Cycling News. Future Publishing Limited, 11-05-2011. [Consulta: 11 maig 2011].

## Enllaços externs

* Fitxa de Craig Lewis a sitiodeciclismo.net
# Amitis de Mèdia

Amitis (circa 630 aC - 565 aC) (en mede *ᴴumati, en grec antic: Αμυτις 'Amytis', en llatí: Amytis) va ser una reina de Babilònia, esposa de Nabucodonosor II i filla del rei mede Ciaxares.
Amitis era filla de Ciaxares, rei de Mèdia i germana d'Astíages, i es va casar amb Nabucodonosor II per formalitzar l'aliança entre les dinasties de Babilònia i de Mèdia.
La tradició explica que l'enyorança d'Amitis per les muntanyes boscoses de Mèdia va donar lloc a la construcció dels jardins penjants de Babilònia, ja que Nabucodonosor intentava complaure-la plantant els arbres i les plantes de la seva terra natal. Les proves històriques, però, no donen suport a aquesta tradició.
Una filla d'Amitis i Nabucodonosor II, Kassaia, es va casar amb Neriglissar, general i usurpador del tron de Babilònia.

## Referències

* ↑ Schmitt, Rüdiger. Iranisches Personennamenbuch Bd. 5.. Viena: Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, 2011, p. 73-74. ISBN 9783700171423.
* 1 2 3 Lendering, Jona. «Cyaxares». Livius.org. [Consulta: 11 setembre 2024].
* ↑ Berós. Βαβυλωνικά ('Babiloniaka'), III, 3, 2a
* ↑ Joannès, F «Kaššaia, fille de Nabuchodonosor II». Revue d'Assyriologie et d'archéologie orientale, 74, 1980, pàg. 199.
# Hidrur de liti

L'hidrur de liti, LIH, és un compost inorgànic iònic, format per cations liti, Li$^+$ i anions hidrur, H$^–$. Es presenta en forma de cristalls incolors o lleugerament grisos degut a impureses. La seva estructura cristal·lina és cúbica centrada en les cares, tipus clorur de sodi.

## Preparació

S'obté mitjançant reacció del liti metall amb hidrogen gas a una temperatura entre 600 °C i 700 °C, segons la reacció:
    2 Li + H₂ $\rightarrow$ 2 LiH

## Reaccions

Destaca la reacció de l'hidrur de liti amb aigua que allibera hidrogen el qual pot produir una reacció explosiva en contacte amb l'oxigen de l'aire:
    LiH + H₂O → LiOH + H₂

## Aplicacions

L'hidrur de liti té nombroses aplicacions:
* Com a dessecant.
* Com a reactiu per a la síntesi de l'hidrur d'alumini i liti, LiAlH₄, un important reductor d'aldehids a alcohols molt emprat en química orgànica.
* En generadors d'hidrogen, H₂. El LiH és l'hidrur de metall que conté un percentatge més elevat d'hidrogen (12,68%), tres vegades més que l'hidrur de sodi, NaH, per la qual cosa s'ha pensat en l'hidrur de liti per emmagatzemar hidrogen en els dipòsits de vehicle que funcionin cremant hidrogen. L'hidrogen pot ser lliberat per reacció de l'hidrur de liti amb aigua.
* En reactors nuclears com a refrigerant i com a protector.
* L'hidrur de liti on els àtoms d'hidrogen estan constituïts per l'isòtop deuteri, D, s'anomena deuteriur de liti, LiD, i fou emprat per Edward Teller i Stanislaw Ullam, en el disseny de la primera bomba d'hidrogen.

## Bibliografia

* LIDE D.R. (Ed.) Handbook of Chemistry and Physics. CRC Press. 77th Ed. (1996-1997) New York
* http://www.ilo.org/dyn/icsc/showcard.display?p_card_id=813&p_edit=&p_version=2&p_lang=es
# Belle da Costa Greene

Belle da Costa Greene (Alexandria i Washington DC, 13 de desembre de 1883 - Nova York, 10 de maig de 1950) va ser una bibliotecària estatunidenca. Va ser la bibliotecària de J.P. Morgan. Després de la seva mort va dirigir la Pierpont Morgan Library.
Va néixer com a Belle Marion Greener a Alexandria, Virgínia on va créixer fins a la separació dels seus pares. El seu pare era l'advocat Richard Theodore Greener, que va ser degà de la Howard University i el primer home negre titulat a la Universitat Harvard en 1870. La seva mare va canviar el seu nom per “da Costa” al·legant avantpassats portuguesos per a explicar el color fosc de la seva pell i es van mudar a Princeton, on va començar a treballar a la Biblioteca de Princeton. La seva tieta Anada Platt va ser la primera advocada afroamericana d'Illinois.
El 1902, J.P. Morganva contractar Charles Follen McKim perquè li construís una biblioteca al sud de Madison Avenue, ja que la seva col·lecció era prou àmplia per ser objecte d'estudi. Va contractar a Belle da Costa com a bibliotecària personal en 1905 per a aquesta biblioteca. Belle va gastar milions de dòlars en la compravenda de manuscrits, llibres i obres d'art, i també viatjant ostentosament. Es diu que acostumava a muntar la seva pura sang en ple Hyde Park. La descrivien com a franca i intel·ligent i també com a bella i sensual. Compaginava la vida bohèmia amb l'alta societat. Va dir una vegada “Just because I am a librarian, doesn't pixen I have to dress like one.” (Només perquè soc bibliotecària no em sembla que m'he de vestir com a tal). Acostumava a lluir models de dissenyadors importants i joies a la feina.
El seu paper a la biblioteca la situa al centre del comerç de l'art. Volia convertir la biblioteca Morgan en la millor, segons paraules de Morgan, qui li va llegar una pensió vitalícia de 50.000 dòlars i 10.000 dòlars al mes després de quaranta-tres anys treballant a la biblioteca. Mai es va casar i la seva relació més llarga la va tenir amb Bernard Berenson.

## Bibliografia

* Dorothy Miner. Studies in Art and Literature for Belle Da Costa Greene. Princeton University Press, 1954.
* Ardizzone, Heidi. An Illuminated Life: Belle Da Costa Greene's Journey from Prejudice to Privilege. W.W. Norton & Company, 2007. ISBN 9780393051049.

## Referències

* ↑ «The (Black) Woman Who Managed Morgan's Millions» (en anglès americà). The Attic. [Consulta: 4 juny 2020].
* ↑ «Power Source: Bella da Costa Greene – Washington Life Magazine» (en anglès). Washington Magazine, 07-02-2010. [Consulta: 17 maig 2020].
* ↑ Wormald, Francis «In Honour of Belle da Costa Greene». The Burlington Magazine, 97, 627, 1955, pàg. 185–185. ISSN: 0007-6287 [Consulta: 4 juny 2020].
# Cándido Casanueva Gorjón

Cándido Casanueva y Gorjón (Pereña de la Ribera, 12 de desembre de 1881 - Madrid, 18 d'agost de 1947) fou un notari i polític espanyol, net del terratinent, notari i polític salmantí Sebastián Gorjón y Sánchez. Va iniciar la seva carrera política com membre del Partit Agrari amb el qual es va presentar, obtenint un escó per Salamanca, a les eleccions generals espanyoles de 1923, 1931 i 1933.
Posteriorment, i com a membre de la CEDA, va tornar a obtenir el mateix escó a les eleccions de 1936. Va ocupar la cartera de ministre de Justícia entre el 6 de maig i el 25 de setembre de 1935 en el govern que va presidir Alejandro Lerroux.
Després de la Guerra Civil Espanyola va participar en les fracassades converses que els monàrquics partidaris de Joan de Borbó i Battenberg van mantenir a la fi de 1944 amb l'ANFD per posar fi a la dictadura franquista. Per aquesta causa va ser detingut en la nit del 21 al 22 de desembre per la policia franquista juntament amb altres persones que hi havien participat, entre elles el president de l'ANFD, el republicà Régulo Martínez.
Una neta seva, Magdalena Casanueva Camins, va casar amb el polític espanyol José María Gil-Robles y Gil-Delgado.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Heine, Hartmut. La oposición política al franquismo. De 1939 a 1952. Grijalbo: Crítica, 1983. ISBN 84-7423-198-1.