OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Strathmoor Village

Strathmoor Village és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky de 648 habitants (2010). Va ser reconegut el 1928. El 1993 va incorporar la vila de Strathmoor Gardens.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Strathmoor Village tenia 625 habitants, 261 habitatges, i 176 famílies. La densitat de població era de 2.413,1 habitants/km².
Dels 261 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 32,2% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,6% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 28,6% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,7 homes. La renda mediana per habitatge era de 64.375 $ i la renda mediana per família de 73.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.656 $ mentre que les dones 37.891 $. La renda per capita de la població era de 30.370 $. Cap de les famílies i el 0,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Strathmoor Village city, Kentucky» (en anglès). American FactFinder. U. S. Census Bureau, 2010. Arxivat de l'original el 2018-07-14. [Consulta: 8 desembre 2019].
* ↑ Elson, Martha «Strathmoor Village considers expanding» (en anglès). Courier-Journal, 31-05-2001.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Strathmoor Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Strathmoor Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Froia

Froia, també anomenat Froja o Froya, fou rei visigot del Regne de Toledo en oposició a Recesvint el 652.
Era un noble visigot que es va oposar a la designació de Recesvint com successor i associat al tron el 649, i va fugir a Aquitània on va aconseguir ser el líder dels refugae, i obtenir el suport dels vascons d'Aquitània, i probablement a través d'ells, dels quals habitaven al Sud dels Pirineus. Quan els vascons van descendir pel Vall de l'Ebre, com solien fer, Froia va reunir als seus, i a contingents vascons d'Aquitània, i es va presentar davant Cesaraugusta (probablement l'estiu del 652). Khindasvint seria ja molt ancià (uns vuitanta-vuit anys en el millor dels casos; fins i tot podria haver mort) i es posaria a prova l'eficàcia de Recesvint. La Tarraconense va ser devastada amb més virulència que en ocasions anteriors. Els exiliats van haver de posar tots els seus efectius en joc, i l'ajuda dels vascons es considerava molt important doncs la seva salvatgia i la seva habilitat en la lluita guerrillera distreien moltes forces visigodes. Els vascons es van emportar milers de presoners i un important botí, deixant la regió sembrada de cadàvers, no respectant-se als clergues, esglésies o altars. Les forces de Froia van assetjar Saragossa.
El bisbe de la ciutat era Tajó o Taió, que havia succeït a Brauli el 651. En una carta al bisbe Quiricus de Bàrcino el bisbe cesaraugustà narra com res podia fer durant el dia pels perills que amenaçaven als habitants de la ciutat, i la impossibilitat d'abandonar la ciutat per marxar al camp (degut sens dubte a la presència de les forces assetjadores); no obstant això a la nit tornava la tranquil·litat i Tajó escrivia els seus llibres d'extractes dels diferents escrits de Sant Gregori Magne.
Quan van arribar les forces de Recesvint, que pel que sembla ja era rei (suposant al seu pare enterrat l'octubre del 652 les forces de Recesvinto arribarien a Saragossa cap a novembre), el gruix dels grups vascons ja havien tornat a les seves muntanyes, i els exiliats es van disposar a fer front a l'exèrcit real amb la presència únicament del contingent vascó d'Aquitània. El fet que, malgrat no haver pres Saragossa (encara que segurament dominaven altres places) no haguessin tornat a Aquitània o França al final del bon temps, indicaria que la lluita es plantejava en termes decisius. Era l'últim intent, el més fort. En cas de derrota el poder real es reforçaria mentre que els exiliats quedarien debilitats de manera irreversible.
La batalla decisiva sembla haver-se lliurat el desembre, i Recesvint va obtenir una victòria completa. Centenars de partidaris de Froia, que exercia el títol real, van morir en la lluita, i el mateix cap rebel sembla que va ser capturat i executat amb rapidesa. Alguns rebels van poder tornar a França, però la majoria va morir o va ser capturats.

## Referències

* ↑ (anglès) Roger Collins, Visigothic Spain, 409-711. Oxford: Blackwell Publishing, 2004. ISBN 0 631 18185 7
# Cerro Tiotepec

El Cerro Tiotepec és la muntanya mes alta de l'estat de Guerrero, Mèxic. El cim s'eleva fins als 3.550 metres sobre el nivell del mar, i forma part de la Sierra Madre del Sur. Té una prominència de 2,160 metres.

## Vegeu també

* Llista de muntanyes de Mèxic

## Referències

* ↑ «cerro Teotepec | enciclopedia.cat». [Consulta: 3 desembre 2024].
* 1 2 «Cerro Tiotepec - Peakbagger.com». [Consulta: 3 desembre 2024].
# Stamping Ground (Kentucky)

Stamping Ground és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 566 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stamping Ground tenia 566 habitants, 230 habitatges, i 152 famílies. La densitat de població era de 341,5 habitants/km².
Dels 230 habitatges en un 36,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 20% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 16,4% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.250 $ i la renda mediana per família de 43.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.161 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 17.047 $. Entorn del 2,5% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stamping Ground». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stamping Ground». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Domingo Correa Expósito

Domingo Correa Expósito (1943 - 4 de novembre de 1977) conegut amb el nom artístic de Mingo, va ser un dibuixant de còmics, guionista, publicista i humorista gràfic.

## Biografia

Domingo Corretja va col·laborar amb l'Editorial Bruguera durant els anys seixanta i setanta del segle XX, aportant sèries com a Don Tiburcio ("El DDT", 1967), Sandalio ("Din Dan", 1968) o Don Lucas ("Din Dan", 1970), així com seccions d'acudits. També va treballar per a revistes com a "Gaceta Junior", "La PZ", "Mata Ratos", "Pepe Cola" o "TBO", on el seu últim treball va aparèixer el gener de 1978, perquè Mingo havia mort dos mesos abans.
Domingo Corretja Expósito, era germà del també dibuixant, Antonio Correa Expósito (190-2003), També era dibuixant de còmics majoritàriament dels generes; romàntic i d'acció.

## Referències

* 1 2 Siete "tipos" de cine cómico, "Lady Filstrup", 2006 a 2010.
* ↑ «Correa Expósito, Domingo» (en castellà). Tebeosfera. Asociación Cultural Tebeosfera (ACyT). [Consulta: 12 febrer 2025].
* 1 2 «Mingo» (en anglès). Comiclopedia. Lambiek. [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ Guiral (11/2007), p. 71.
* ↑ Cepriá, Félix; Álvarez, Emilio. «Correa Expósito, Antonio» (en castellà). Tebeosfera. Asociación Cultural Tebeosfera (ACyT), 2008. [Consulta: 12 febrer 2025].
* ↑ «Antonio Correa Expósito» (en anglès). Comiclopedia. Lambiek. [Consulta: 12 febrer 2025].

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* GUIRAL, Antoni. Los tebeos de nuestra infancia: La Escuela Bruguera (1964-1986). Colección Magnum nº 7. Barcelona: Ediciones El Jueves, S. A., 11/2007. Depósito Legal: B-50353-2007. ISBN 978-84-9741-589-7.
# Ràtio

En matemàtiques, una ràtio és una relació entre dos nombres que indica quantes vegades el primer nombre conté el segon; en altres paraules, és un quocient entre dos nombres. Per exemple, si un bol de fruita conté vuit taronges i sis llimones, la ràtio de llimones a taronges és vuit a sis (és a dir, 8∶6, o de manera equivalent, 4∶3); igualment, la ràtio de llimones a taronges és 6∶8 (o 3∶4), i la ràtio de taronges respecte el total de fruites és 8∶14 (o 4:7).
La ràtio es pot escriure separant les dues quantitats amb el símbol «∶» o bé el símbol «/», o escrivint «a a b»; per tant, la ràtio de 6 i 4 s'escriu «6∶4», «6/4» o «6 a 4».
Quan les dues quantitats de la ràtio es mesuren amb la mateixa unitat, com és sovint el cas, llavors la ràtio és un nombre adimensional. D'altra banda, el quocient de dues quantitats que es mesuren amb unitats diferents s'anomena taxa.
Altres formes de referir-se a la relació entre dos xifres són la raó, o l'índex

## Referències

* ↑ Penny Cyclopedia, p. 307
* ↑ "The quotient of two numbers (or quantities); the relative sizes of two numbers (or quantities)", "The Mathematics Dictionary"
# Districte de Küssnacht

El districte de Küssnacht és un dels sis districtes del Cantó de Schwyz (Suïssa). Té 11870 habitants (cens de 2007) i una superfície de 36,2 km². Està format per 1 sol municipi i el cap del districte és Küssnacht

## Municipis

| Escut | Nom | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² | Núm. OFS |
| | Küssnacht | 11.639 | 36,2 | 1331 |
| | Total | 11.639 | 36,2 | 0504 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Schwyz
# 192 aC

El 192 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Flaminí i Ahenobarb (o també any 562 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «192 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Àsia Menor

* Antíoc III, rei selèucida, estableix una aliança amb la Lliga Etòlia, per fer front a la pujança de Roma. Inici de la Guerra Romano-Síria. Antíoc III condueix un exèrcit a través de l'Hel·lespont amb l'objectiu d'«alliberar-lo» de l'opressió romana. Antíoc i Etòlia fracassen en l'intent d'unir la seva coalició a Filip V i a la Lliga Aquea.

### Antiga Grècia

* Nabis, tirà d'Esparta fa una crida d'assistència militar a Etòlia a causa del seu progressiu debilitament. Els etolis envien un destacament de 1.000 genets, que quan arriben a territori espartà, assassinen Nabis i intenten sense èxit prendre el control del territori.
* Alexamen, estrateg de la Lliga Etòlia, dirigeix les forces del seu país per ocupar Lacedemònia en l'anomenada Guerra contra Nabis. Mata Nabis, però els espartans es revolten i maten Alexamen i a bona part dels seus soldats.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Luci Quinti Flaminí i Gneu Domici Ahenobarb.
* Flaminí rep la Gàl·lia com a província. De camí és atacat pels lígurs prop de Pisa, però els derrota i en mata nou mil. Assetja el camp lígur, però s'escapen de nit i l'endemà els romans ocupen sense lluita un camp buit. Flaminí avança cap al territori dels bois que assola en part.
* Ahenobarb és enviat pel Senat contra els bois als que derrota. Es queda al territori dels bois fins a l'any següent (191 aC) quan arriba el nou cònsol Publi Corneli Escipió Nasica.

### Hispània

* Marc Fulvi Nobílior, pretor a l'Hispània Ulterior, s'enfronta a un exèrcit dels vetons que l'ataquen mentre assetja la ciutat de Toletum, capital dels carpetans, i els rebutja. Finalment ocupa la ciutat, que es menciona per primera vegada a la història.

## Necrològiques

* Nabis, tirà d'Esparta, per l'atac de la Lliga Etòlia, dirigit per Alexamen, que també mor per una rebel·lió dels lacedemonis.
* Aristòmenes d'Acarnània, és un oficial d'Agàtocles, el regent d'Egipte durant la minoria d'edat de Ptolemeu V Epífanes. Quan Ptolemeu és rei, Aristòmenes mostra la seva eficàcia i du a terme una gestió molt ben acceptada pel poble. Ptolemeu, al veure la seva popularitat, ordena que se suïcidi o el mana matar.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Apià. Història de Roma: Síria, IX, 4-5
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXV, 35
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXV, 34
* 1 2 Polibi. Història, XVIII, 26
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXV, 10
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXVI, 1-2
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXV, 20
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, XXXV, 22
* ↑ Polibi. Història, XV, 31
# Spring Mill

Spring Mill és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 380 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Mill tenia 380 habitants, 130 habitatges, i 121 famílies. La densitat de població era de 2.445,3 habitants/km².
Dels 130 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 86,9% hi vivien parelles casades, en un 5,4% dones solteres, i en un 6,9% no eren unitats familiars. En el 6,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 33,9% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 73.250 $ i la renda mediana per família de 72.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.625 $ mentre que les dones 31.500 $. La renda per capita de la població era de 29.849 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Mill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Mill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bandera de Maurici

La bandera de Maurici fou adoptada el 1968 i es compon de quatre bandes horitzontals de color vermell, blau, groc i verda. La bandera va ser dissenyada per Gurudutt Moher, la contribució del qual va ser reconeguda pòstumament el març de 2018 amb el títol nacional de Membre de l'Estrella i la Clau de l'Oceà Índic (MSK).

## Construcció i dimensions

Les mides oficials de la bandera estan d'acord amb el Mauritius Standard Bureau; estàndard MS.1-1:2011. Les proporcions són de 2:3.
| Tipus de bandera | Llarg × Ample (mm) | Amplada de cada franja (mm) |
| Bandera per màstil | 1800×1200 | 300 |
| Bandera de taula | 150×100 | 25 |
| Bandera de cotxe | 300×200 | 50 |

### Colors

Els colors de la bandera, establerts per l'Acta Nacional de 2015 els dona el significat de:
* El vermell, situat al capdamunt, simbolitza la sang vessada pels esclaus.
* El blau és el color del cel i de l'oceà Índic.
* El groc és el símbol del sol, de la unitat i del somni purificador.
* El verd, situat a sota de tot, és el color de la natura exuberant i dels camps de sucre de canya que cobreixen el 90% de l'illa Maurici i que representen un dels tres pilars de l'economia illenca.
En un intent d'unir la nació, sobretot després dels disturbis mortals i divisors de 1965 i els de 1968, els colors també tenen orígens polítics. De fet, els colors també representen els principals partits polítics que existien en aquell moment, a saber:
En un intent d'unir la nació, sobretot després dels disturbis de 1965 i els de 1968, els colors també tenen origen polític. De fet, els colors també representen els principals partits polítics que existien en aquell moment:
* Vermell: Parti Travailliste (socialdemòcrata)
* Blau: Parti Mauricien Social Démocrate, PMSD (conservador)
* Groc: Independent Forward Bloc, IFB (socialista, indomauricià)
* Verd: Comité d'Action Musulman o Comité d'Action Mauricien, CAM (islamista)
Els codis de colors oficials de la bandera estan d'acord amb el Mauritius Standard Bureau.
| Model de color | Vermell | Blau | Groc | Verd |
| Pantone | 185C | 295C | 115C | 2257C |
| CMYK | 0-85-77-8 | 83-76-0-57 | 0-16-100-0 | 100-0-52-35 |
| RGB | 235, 36, 54 | 19, 26, 109 | 255, 214, 0 | 0, 166, 80 |
| HTML | #EB2436 | #131A6D | #FFD600 | #00A650 |
Els models CMYK, RGB i HTML s'han extret a patir dels codis de Pantone descrits al Mauritius Standard Bureau.

## Banderes històriques

* Bandera colonial (1906-1923)
* Bandera colonial (1923-1968)

## Altres banderes

* Ensenya civil. Proporcions: 1:2
* Ensenya del govern. Proporcions: 1:2
* Ensenya naval. Proporcions: 26:57

## Referències

* ↑ «Décorés de la République: le père de notre quadricolore enfin reconnu». L'Express, 12-03-2018.
* 1 2 3 «MS 1 National Flag» p. 6. Mauritius Standard Bureau, 01-10-2008. Arxivat de l'original el 4 de març 2016.
* ↑ The Government Gazette of Mauritius «THE NATIONAL FLAG ACT 2015». The Government Gazette of Mauritius, 2015.
* ↑ «Video 6: Interview of Yousuf Mohamed, Lawyer». Rogers Capital. Arxivat de l'original el 2021-12-12.
* ↑ «Video 6: Interview of Yousuf Mohamed, Lawyer». Rogers Capital. Arxivat de l'original el 2021-12-12.
# Bunapishimeji

El bunapishimeji, també anomenat carner blanc de faig japonès o gírgola blanca de faig japonès (Hypsizygus marmoreus) és el nom d'un producte i una marca registrada d'una forma de flota carnera modificada per irradiació ultraviolada. La varietat es va desenvolupar a la ciutat japonesa de Nagano.
Es tracta d'una patent de l'empresa Hokuto Corporation, que comercialitza el bolet com a bunashimeji blanc.

## Referències

* ↑ «Col·laboradors de la Viquipèdia, 12 d'octubre de 2023, 11:23 UTC .» (en japonès). [Consulta: Consultat el 23 agost 2024.].
* ↑ «Gírgola de faig japonès» (en català).
* ↑ «Bunapi».
# Urraca de Pamplona i Lleó

Urraca Garcés (Navarra, fi s. X–?, primera meitat s. XI) va ser una noble navarresa, reina consort de Lleó.
Nascuda a final de segle X, era filla dels reis Garcia Sanxes II de Pamplona i Ximena. Es va casar entre l'estiu i la tardor de 1023 amb Alfons V de Lleó, un matrimoni vist com una aliança estratègica pel seu germà, Sanç Garcés III, que va obtenir després de diverses negociacions i malgrat l'opinió desfavorable de l'abat Oliva, bisbe de Vic, a qui s'havia consultat a causa de l'alt grau de parentesc dels contraents, tots dos besnéts de Ferran González. El matrimoni degué influir en el canvi d'actitud del comtat de Castella envers el rei navarrès, que potser van veure una maniobra política per envoltar el seu territori a orient i occident. A partir de novembre de 1023, la reina apareix amb el seu marit a la documentació oficial.
A la mort d'Alfons V el 1028, va actuar com a tutora del seu fillastre, Beremund III, que llavors tenia només onze anys. En aquell moment al regne van esclatar diverses revoltes nobiliàries, que la reina hagué d'afrontar i que, finalment, va sufocar, com la del comte Oveco Rudesíndiz, al qual se li va reclamar el territori de Lugo i després fou donat a la catedral de la ciutat. Es desconeix el moment exacte de la seva mort, fins a 1035 va continuar titulant-se reina de Lleó, però el febrer del mateix Beremund III estava casat amb Ximena Sanxes i el paper de la reina mare queda eclipsat.

## Referències

* 1 2 3 Fernández del Pozo, José María. «Urraca Garcés» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 1r agost 2021].
* 1 2 «Urraca» (en castellà). Gran Enciclopedia de Navarra. Fundación Caja Navarra. [Consulta: 1r agost 2021].
* ↑ Sánchez Candeira, Alfonso. Castilla y León en el siglo XI: estudio del reinado de Fernando I (en castellà). Madrid: Reial Acadèmia de la Història, 1999, p. 51.
# Cetirizina

La cetirizina és un antihistamínic de segona generació que s'utilitza per tractar la rinitis al·lèrgica (febre del fenc), la dermatitis i la urticària. Es pren per via oral. Els efectes generalment comencen al cap de trenta minuts i duren aproximadament un dia. El grau de benefici és similar al d'altres antihistamínics com la difenhidramina, que és un antihistamínic de primera generació.
Els efectes secundaris comuns inclouen somnolència, sequedat de boca, mal de cap i dolor abdominal. El grau de somnolència que es produeix és generalment menor que amb els antihistamínics de primera generació perquè els antihistamínics de segona generació són més selectius per als receptors H1. En comparació amb altres antihistamínics de segona generació, la cetirizina pot provocar somnolència. Els antihistamínics de segona generació que no provoquen somnolència són la fexofenadina i loratadina.
L'ús durant l'embaràs sembla segur, però no es recomana l'ús durant la lactància materna. El medicament funciona bloquejant els receptors H$_1$ de la histamina, principalment fora del cervell.
La cetirizina es pot utilitzar per a pacients pediàtrics. El principal efecte secundari amb què cal ser prudent és la somnolència.
Va ser patentat el 1983 i va entrar en ús mèdic el 1987. Està a la Llista de medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut. A Espanya està disponible com a EFG, Alerlisin i Zyrtec.

## Referències

* 1 2 British national formulary : BNF 76. 76. Pharmaceutical Press, 2018, p. 279. ISBN 9780857113382.
* 1 2 3 4 5 «Cetirizine Hydrochloride Monograph for Professionals». Drugs.com. American Society of Health-System Pharmacists. Arxivat de l'original el 28 August 2021. [Consulta: 3 març 2019].
* 1 2 3 «Second-generation antihistamines: a comparative review». Drugs, vol. 57, 1, 1-1999, pàg. 31–47. DOI: 10.2165/00003495-199957010-00004. PMID: 9951950.
* ↑ «Cetirizine Pregnancy and Breastfeeding Warnings» (en anglès). Drugs.com. Arxivat de l'original el 6 March 2019. [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ «Cetirizine for the treatment of allergic diseases in children: A systematic review and meta-analysis». Frontiers in Pediatrics, vol. 10, 25-08-2022, pàg. 940213. DOI: 10.3389/fped.2022.940213. PMC: 9452751. PMID: 36090559.
* ↑ Baltes E, De Lannoy J, Rodriguez L, "2-[4-(Diphenylmethyl)-1-piperazinyl]-acetic acids and their amides", US patent 4525358, emesa 25 June 1985, assignada a UCB Pharmaceuticals, Inc.
* ↑ Baltes, Eugene; Jean de Lannoy & Ludovic Rodriguez, "2-[4-(Diphenylmethyl)-1-piperazinyl]-acetic acids and their amides", US4525358A, emesa 1985-06-25
* ↑ Analogue-based Drug Discovery (en anglès). John Wiley & Sons, 2006, p. 549. ISBN 9783527607495.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 22nd list (2021). Geneva: World Health Organization, 2021. WHO/MHP/HPS/EML/2021.02.
* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2017.