OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hulk (Organ)

Hulk és una escultura realitzada en bronze policromat de l'artista estatunidinec Jeff Koons, conegut per treballar amb icones de la cultura popular i per les seves reproduccions d'objectes banals.
L'obra forma part de la sèrie Hulk Elvis (2004—2014) que inclou figures de bronze inspirades en un inflable de Hulk, el popular heroi del còmic, i pintures de gran format en què es combinen elements figuratius i abstractes. L'artista hi exposa la seva particular representació de les cultures occidental i oriental.

## Característiques de l'obra

Hulk (Organ) és una escultura de 2,5 m d'alçada del superheroi reconvertit en instrument musical. Així, del seu tors, de les cames i de les espatlles surten diversos elements com ara teclats, tubs i pedals que són els elements propis d'un orgue. Val a dir que l'esculptura tal qual és un instrument totalment funcional.
Per a Koons, el personatge no només representa la cultura del còmic sinó que a través seu també ha volgut simbolitzar els déus orientals. Koons ha explicat que els déus «estan aquí com a protectors, però al mateix temps poden arribar a ser molt, molt violents». Segons l'artista «els Hulks són així: testosterona elevada a la categoria de símbol».

## Referències

* ↑ «Jeff Koons, Hulk (Organ), 2004–14 | Whitney Museum of American Art» (en anglès). [Consulta: 24 gener 2018].
* 1 2 3 «JEFF KOONS: Hulk Elvis». Gagosian Gallery, 22-10-2014. Arxivat de l'original el 25 de gener 2018 [Consulta: 24 gener 2018].

## Enllaços externs

* Jeff Koons - Artwork: Hulk (Organ)
* ArtAsiaPacific: Jeff Koons Hulk Elvis Arxivat 2018-01-25 a Wayback Machine.
# Callambulyx tatarinovii

Callambulyx tatarinovii és una espècie de lepidòpter ditrisi de la família dels esfíngids (Sphingidae) que habita des d'Europa Oriental fins al Japó.

## Descripció
### Imago

Envergadura alar d'entre 57 i 82 mm. Coloració variable, pot presentar tons verds oliva o marrons depenent de l'exemplar. Destaquen les figures geomètriques i del tòrax, més fosques, i les ones i formes de les ales anteriors, també més foques. Ales posteriors rogenques amb marges marrons o verds oliva.
* Callambulyx tatarinovii tatarinovii ♂
* Callambulyx tatarinovii tatarinovii ♂ △
* Callambulyx tatarinovii tatarinovii ♀
* Callambulyx tatarinovii tatarinovii ♀ △

### Eruga

Fins als 80 mm, molt similar a la de Smerinthus ocellata. Cos verd blavós amb línies obliqües blanques i grogues a cada lateral i l'última acabada en una cua violeta recta i llarga. Tota puntejada amb unes rugositats blanques.

## Hàbitat

Variat, freqüentant tant boscos de coníferes com caducifolis, entre d'altres. L'eruga s'alimenta de Zelkova, Ulmus parvifolius, Ulmus pumilus, Euonymus alatus, Salix, Populus, Ulmus davidiana, Zelkova serrata, Tilia amurensis, Euonymus sieboldianus, Ulmus japonica i Ulmus pumilus.

## Període de vol

Normalment una generació entre el juny i l'agost, però a de vegades n'hi ha dues: la primera entre finals de primavera i principis d'estiu i la segona entre finals d'estiu i principis de tardor. Hiberna com a pupa.

## Distribució

Es distribueix pel centr i l'est de la regió paleàrtica: Rússia, nord, centre i est de la Xina (des del Xinjiang i el Tibet fins a la costa), Mongòlia, sud-est de Rússia, Mongòlia, Península de Corea, Japó i Taiwan.

## Referències

* 1 2 «BioLib - Callambulyx tatarinovii» (en anglès). [Consulta: 23 maig 2024].

## Enllaços externs

* Sphingidae of Eastern Palearctic
# Zaidisme

El zaidisme (de l'àrab: الزيدية, az-zaydiyya, també الزيود, az-zuyūd) és un moviment xiïta moderat, protagonista de nombroses revoltes als segles VIII i IX. Fundat per l'imam xiïta Zayd ibn Alí, net d'al-Hussayn ibn Alí. Els zaidites es van establir sobretot al Iemen, on actualment representen el 73% de la població creient.

## Referències

* ↑ «Why are the Zaydis called "Fivers"?». Salvationark.com. [Consulta: 30 novembre 2013].

## Vegeu també

* Mutarrifiyya.
# Campionat Europeu B de Corfbol

El Campionat Europeu B de corfbol és la competició de corfbol de segon nivell per a seleccions nacionals europees organitzada per la Federació Internacional de Corfbol i se situa per sota del Campionat d'Europa de corfbol.

## Història

Al torneig participen les nacions que no s'han classificat per al Campionat Europeu de Corfbol A, existint un sistema d'ascens/descens entre ambdós campionats, amb el guanyador del Campionat B ascendint al Campionat A. El torneig es pot veure com el successor de la desapareguda European Bowl de corfbol, encara que aquest torneig va servir de classificació tant per al Campionat Europeu de Corfbol com per al Campionat del món de corfbol. Els Campionats B es fan cada dos anys, sempre el mateix any que el Campionat A. La primera edició va ser acollida pels Països Baixos el 2018.
Campionat d'Europa de Corfbol B :
| | Any | Amfitrió | Final | Final | Final | Partit pel tercer lloc | Partit pel tercer lloc | Partit pel tercer lloc | Nombre d'equips |
| | Any | Amfitrió | Campió | Resultat | Segon lloc | Tercer lloc | Resultat | Quart lloc | Nombre d'equips |
| I | 2018 | Paisos Baixos | Polònia | 21-7 | Irlanda | Eslovàquia | 18–15 | Gal·les | 7 |
| II | 2021 | Polònia | Polònia | 18-15 | Eslovàquia | Turquia | 17-9 | Escòcia | 8 |

## Medaller

| Selecció | Ors | Plates | Bronzes | Total |
| Polònia | 2 (2018, 2021) | | | 2 |
| Eslovàquia | | 1 (2021) | 1 (2018) | 2 |
| Irlanda | | 1 (2018) | | 1 |
| Turquia | | | 1 (2021) | 1 |

## Enllaços externs

* Federació Internacional de Corfbol
# Campelles

Campelles és un municipi català de la comarca del Ripollès, està situat al nord-oest de la regió de l'Alt Ter. Pertany administrativament a les Comarques Gironines i compta amb una superfície 18,64 km² amb una alçada de 1303 m. El poble està situat a uns 6 quilòmetres de Ribes de Freser. La seva església està dedicada a Sant Martí.

## Geografia

* Llista de topònims de Campelles (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

Segons l'idescat de 2022 el municipi te 162 habitants.
| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Campelles | 127 |
| el Baell | 37 |
| Font: Idescat ||
| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 13 | 12 | 12 | 167 | 114 | 374 | 423 | 399 | 403 | 395 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 425 | 426 | 364 | 378 | 407 | 411 | 219 | 176 | 134 | 134 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 127 | 123 | 125 | 128 | 122 | 106 | 128 | 127 | 136 | 132 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 137 | 133 | 140 | 162 | 165 | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Refugis

* Refugi de Pla de Prats

## En cultura popular

En el disc Sol d’hivern (2022), la cantautora Laia Llach va compondre la cançó Campelles en referència a aquesta localitat.

## Referències

* ↑ «Campelles». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 26 novembre 2023].
* 1 2 «Campelles (Ripollès)». Idescat. El municipi en xifres. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Per Campelles i Ribes de Freser sota la mirada del Taga». Rutes Pirineus. [Consulta: 26 novembre 2023].
* ↑ «Sant Martí de Campelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 26 novembre 2023].

## Vegeu també

* Tossal de Ripoll

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Camperol de Madagascar

El camperol de Madagascar (Bradypterus seebohmi; syn: Amphilais seebohmi) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Habita praderies humides i arbusts a prop de l'aigua a les zones muntanyenques del nord i est de Madagascar. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Taxonomia

Segons la llista mundial d'ocells del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, agost 2023) aquest tàxon està classificat en el gènere Bradypterus. Tanmateix, altres obres taxonòmiques, com el Handook of the Birds of the World i la quarta versió de la BirdLife International Checklist of the birds of the world (Desembre 2019), el classifiquen com a única espècie del gènere Amphilais.

## Referències

* ↑ «Camperol de Madagascar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 14 agost 2023 (català)
* 1 2 «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* 1 2 del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 605. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Madagascar Grassbird. Bradypterus seebohmi (formerly as: Amphilais seebohmi)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 14 agost 2023].
# Xafiisme

El xafiisme —àrab: الشافعية, ax-xāfiʿiyya, المذهب الشافعي, al-maḏhab ax-xāfiʿī, o الفقه الشافعي, al-fiqh ax-xāfiʿī— és una de les quatre escoles jurídico-teològiques (o del fiqh) de l'islam sunnita, juntament amb el hanbalisme, el hanafisme i el malikisme. Va ser fundada al segle viii per Abu-Abd-Al·lah Muhàmmad ibn Idrís aix-Xafií (767-820), i proposa, a grans trets, un retorn fidel i lliurat a l'esperit primitiu de l'Alcorà i a la tradició observada pel Profeta i els seus primers companys. Molt estesa per Bahrain, el Iemen, part d'Egipte, el Daguestan i una bona part de l'Àsia oriental i central, actualment és dominant als països musulmans del sud-est asiàtic, com ara Indonèsia, Malàisia, Tailàndia, Singapur, Myanmar i part de les Filipines.

## Referències

* 1 2 «Xafiisme». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Jurisprudence and Law - Islam Reorienting the Veil, University of North Carolina (2009)

## Vegeu també

* Màdhhab
# Campionat Sud-americà de futbol de 1919

El Campionat sud-americà de futbol de 1919 fou la tercera edició del Campionat sud-americà i es disputà a Rio de Janeiro, Brasil entre l'11 de maig i el 29 de maig de 1919.
Les seleccions que hi prengueren part foren Brasil, Argentina, Xile i Uruguai.
Després de finalitzar empatats, el Brasil derrotà l'Uruguai en el desempat. La pròrroga consistí en quatre períodes de 15 minuts cadascun.
En el partit davant Xile, el porter uruguaià Roberto Chery morí a la gespa.

## Format

Tots els equips van competir entre ells en un sol grup. Es van concedir dos punts per una victòria, una per a un empat i zero per una derrota. Si hi hagués un empat de punts a la part superior de la classificació, es disputaria un partit de desempat per determinar el campió.

## Estadis

* Rio de Janeiro
* Estádio das Laranjeiras
* Capacitat: 20.000

## Ronda final

| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Brasil | 3 | 2 | 1 | 0 | 11 | 3 | +8 | 5 |
| Uruguai | 3 | 2 | 1 | 0 | 7 | 4 | +3 | 5 |
| Argentina | 3 | 1 | 0 | 2 | 7 | 7 | 0 | 2 |
| Xile | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 12 | −11 | 0 |
| Brasil | 6–0 | Xile |
| Friedenreich 19', 38', 76' Neco 21', 83' Haroldo 79' | | |
| Argentina | 2–3 | Uruguai |
| Izaguirre 34' Varela 79' (p.p.) | | C. Scarone 19' H. Scarone 23' Gradín 85' |
| Uruguai | 2–0 | Xile |
| C. Scarone 31' J. Pérez 43' | | |
| Brasil | 3–1 | Argentina |
| Héitor 22' Amílcar 57' Millón 77' | | Izaguirre 65' |
| Argentina | 4–1 | Xile |
| Clarcke 10', 23', 62' Izaguirre 13' | | France 33' |
| Uruguai | 2–2 | Brasil |
| Gradín 13' C. Scarone 17' | | Neco 29', 63' |

### Desempat

| Brasil | 1–0 (pr.)* | Uruguai |
| Friedenreich 122' | | |
| P | Marcos |
| D | Pindaro |
| D | Bianco |
| C | Sérgio |
| C | Fortes |
| A | Amílcar |
| A | Millon |
| A | Neco |
| A | Friedenreich |
| A | Heitor Dominguez |
| A | Arnaldo |
| Entrenador: ||
| Haroldo ||
| P | Cayetano Saporiti |
| D | Manuel Varela |
| D | Alfredo Foglino |
| D | Rogelio Naguil |
| D | Alfredo Zibechi |
| C | José Vanzzino |
| C | José Pérez |
| A | Héctor Scarone |
| A | Ángel Romano |
| A | Isabelino Gradín |
| A | Rodolfo Marán |
| Entrenador: ||
| Severino Castillo ||
(*) "Es van jugar quatre parts de 15 minuts cada una. Això va fer que el partit fos de 150 minuts, el més llarg de la història del torneig.

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1919
* Brasil Primer títol

## Golejadors
### 4 gols

* Arthur Friedenreich
* Neco

### 3 gols

* Edwin Clarcke
* Carlos Izaguirre
* Carlos Scarone

### 2 gols

* Isabelino Gradín

### 1 gol

* Amílcar Barbuy
* Haroldo Domingues
* Héitor Domingues
* Adolpho Millón Junior
* Alfredo France
* José Pérez
* Héctor Scarone

### Pròpia porta

* Manuel Varela (per Argentina)

## Referències

* 1 2 3 Campionat sud-americà de futbol 1919 a RSSSF
* ↑ Oliver, Guy. The Guinness Record of World Soccer. Guinness publishing, 1992, p. 551. ISBN 0-85112-954-4.
# Campionat Sud-americà de futbol de 1924

La vuitena edició del Campionat Sud-americà de futbol (castellà: Campeonato Sudamericano de fútbol) va tenir lloc a Montevideo, Uruguai, des del 12 d'octubre fins al 2 de novembre de 1924. Tot i que aquesta edició s'anava a celebrar al Paraguai, el país guaraní va haver de deixar l'organització en mans de l'Uruguai per falta d'infraestructures. A més, la CONMEBOL va prendre la decisió de tornar a fer el torneig a l'Uruguai per ser el campió olímpic del 1924.
Aquesta edició va comptar amb la presència de les seleccions nacionals de l'Argentina, el Paraguai, l'Uruguai i Xile. La selecció del Brasil no va participar.

## Estadis

* Montevideo
* Estadio Gran Parque Central
* Capacity: 20.000

## Ronda final

Els quatre equips participants són reunits en un sol grup on tots competeixen entre ells. El primer a aconseguir la classificació guanya el torneig.
| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Uruguai | 5 | 3 | 2 | 1 | 0 | 8 | 1 | +7 |
| Argentina | 4 | 3 | 1 | 2 | 0 | 2 | 0 | +2 |
| Paraguai | 3 | 3 | 1 | 1 | 1 | 4 | 4 | 0 |
| Xile | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 1 | 10 | -9 |
| Argentina | 0 - 0 | Paraguai |
| Uruguai | 5 - 0 | Xile |
| Petrone 40' 53' 88' Zingone 73' Romano 78' | | |
| Argentina | 2 - 0 | Xile |
| Sosa 5' Loyarte 78' | | |
| Uruguai | 3 - 1 | Paraguai |
| Petrone 28' Romano 37' Cea 53' | | 77' Urbita Sosa |
| Paraguai | 3 - 1 | Xile |
| I. López 15', 33' [[Rivas|I. López]] 33' | | 6' Arellano |
| Uruguai | 0 - 0 | Argentina |

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1924
* Uruguai Cinquè títol

## Golejadors
### 4 gols

* Pedro Petrone

### 2 gols

* Ildefonso López
* Ángel Romano

### 1 gol

* Gabino Sosa
* Juan Loyarte
* José Pedro Cea
* Pedro Zingone
* Gerardo Rivas
* Urbita Sosa
* David Arellano

## Referències

* 1 2 Campionat sud-americà de futbol 1924 a RSSSF

## Enllaços externs

* Campionat Sud-americà de futbol 1924 (anglès)
# Club Deportivo Cuarte

El Club Deportivo Cuarte és un club de futbol amb seu a Cuarte de Huerva, a la comunitat autònoma d'Aragó. Fundat l'any 1969, juga a la Tercera Federació, i celebra els partits a casa al Nuevo Estadio Municipal de Cuarte de Huerva, amb una capacitat de 1.000 espectadors.
Per a la temporada 2012-13, el club va eliminar la paraula "Industrial" del seu nom oficial, i va passar a anomenar-se CD Cuarte.

## Història
### Noms del club

* Club Deportivo Cuarte (1969–1979; 2012–)
* Club Deportivo Cuarte Industrial (1979–2012)

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1970–71 | 6 | 2a Reg. | 13è |
| 1971–72 | 6 | 2a Reg. | 16è |
| 1972–73 | 7 | 2a Reg. | 9è |
| 1973–74 | 7 | 2a Reg. | 7è |
| 1974–75 | 7 | 2a Reg. | 7è |
| 1975–76 | 8 | 3a Reg. | 10è |
| 1976–77 | 8 | 3a Reg. | 1r |
| 1977–78 | 8 | 3a Reg. | 1r |
| 1978–79 | 7 | 2a Reg. | 1r |
| 1979–80 | 6 | 1a Reg. | 16è |
| 1980–81 | 6 | 1a Reg. | 14è |
| 1981–82 | 6 | 1a Reg. | 20è |
| 1982–83 | 7 | 2a Reg. | 16è |
| 1983–84 | 8 | 2a Reg. B | 6è |
| 1984–85 | 8 | 2a Reg. B | 3r |
| 1985–86 | 7 | 2a Reg. | 9è |
| 1986–87 | 7 | 2a Reg. | 8è |
| 1987–88 | 7 | 2a Reg. | 4t |
| 1988–89 | 7 | 2a Reg. | 13è |
| 1989–90 | 7 | 2a Reg. | 7è |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1990–91 | 7 | 2a Reg. | 16è |
| 1991–92 | 7 | 2a Reg. | 12è |
| 1992–93 | 7 | 2a Reg. | 4t |
| 1993–94 | 6 | 1a Reg. | 9è |
| 1994–95 | 6 | 1a Reg. | 6è |
| 1995–96 | 6 | 1a Reg. | 1r |
| 1996–97 | 5 | Reg. Pref. | 12è |
| 1997–98 | 5 | Reg. Pref. | 12è |
| 1998–99 | 5 | Reg. Pref. | 18è |
| 1999–2000 | 6 | 1a Reg. | 1r |
| 2000–01 | 5 | Reg. Pref. | 7è |
| 2001–02 | 5 | Reg. Pref. | 11è |
| 2002–03 | 5 | Reg. Pref. | 9è |
| 2003–04 | 5 | Reg. Pref. | 10è |
| 2004–05 | 5 | Reg. Pref. | 9è |
| 2005–06 | 5 | Reg. Pref. | 8è |
| 2006–07 | 5 | Reg. Pref. | 3r |
| 2007–08 | 4 | 3a | 14è |
| 2008–09 | 4 | 3a | 14è |
| 2009–10 | 4 | 3a | 17è |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 2010–11 | 5 | Reg. Pref. | 1r |
| 2011–12 | 4 | 3a | 3r |
| 2012–13 | 4 | 3a | 9è |
| 2013–14 | 4 | 3a | 16è |
| 2014–15 | 4 | 3a | 7è |
| 2015–16 | 4 | 3a | 14è |
| 2016–17 | 4 | 3a | 17è |
| 2017–18 | 5 | Reg. Pref. | 7è |
| 2018–19 | 5 | Reg. Pref. | 1r |
| 2019–20 | 4 | 3a | 5è |
| 2020–21 | 4 | 3a | 2n / 4t |
| 2021–22 | 5 | 3a RFEF | 6è |
| 2022–23 | 5 | 3a Fed. | 13è |
| 2023–24 | 5 | 3a Fed. | 2n |
| 2024–25 | 5 | 3a Fed. | |
* 11 temporades a Tercera Divisió
* 4 temporades a Tercera Federación /Tercera División RFEF

## Referències

* ↑ «Spain - CD Cuarte Industrial - Results, fixtures, squad, statistics, photos, videos and news - Soccerway». int.soccerway.com. [Consulta: 16 juliol 2020].

## Enllaços externs

* Web oficial (en castellà)
# Dürrizade Abdullah Beyefendi

Dürrizade Seyyid Abd Allah Bey (Istanbul, 1867 - 1923) fou el darrer xaikh al-Islam de la família Dürrizade, famós per les fatwes en què condemnava al moviment nacionalista d'Ataturk. Era fill de Dürrizade Seyyid Ahmed Efendi (kadiasker de Rumèlia) i net de Dürrizade Seyyid Abd Allah Efendi.
Va ocupar diversos llocs religiosos i va arribar a kadiasker d'Anatòlia però fou revocat a la revolució de 1908. Llavors va seguir carrera civil agafant el títol de Bey en lloc d'Efendi com anteriorment. Després de la guerra fou xaikh al-Islam el 2 d'abril de 1920 poc després de l'ocupació d'Istanbul pels aliats (març). L'11 d'abril va emetre quatre fatwes contra els nacionalistes als que va designar com a rebels i traïdors que en virtut de la llei religiosa havien de morir. Fou també per algun temps ministre d'educació i gran visir interí durant l'absència de Damad Ferid Pasha per anar a la conferència de pau de París. Va sortir del gabinet el 20 de juliol de 1920.
El setembre de 1922 davant l'imminent triomf nacionalista, va sortir del país i se'n va anar a Rodes i després a Itàlia. El 23 de març de 1923 va marxar a la Meca a fer el pelegrinatge i va morir en aquesta ciutat el 30 d'abril de 1923.

## Referències

* 1 2 3 «DÜRRÎZÂDE ABDULLAH BEYEFENDİ» (en turc). TDV İslâm Ansiklopedisi. [Consulta: 28 desembre 2024].
# Escut portuguès

L'escut portuguès (en portuguès escudo português o, simplement, escudo) fou la moneda oficial de Portugal abans de la introducció de l'euro el primer de gener del 1999 i fou retirat de la circulació el 28 de febrer del 2002. El mot portuguès "escudo" fa referència a l'escut heràldic que duien les monedes al revers.
Fou adoptat el 1911, arran de la introducció de la república, en substitució del real (en plural réis), a raó de 1.000 réis per escut. La moneda fraccionària era el centau (centavo), la centèsima part de l'escut, equivalent a 10 réis.
El codi ISO 4217 de l'escut portuguès era PTE. El seu símbol era el cifrão $(\mathrm {S} \!\!\!\Vert )$, similar al símbol del dòlar però amb dues barres verticals en comptes d'una.
Amb l'entrada de Portugal a la zona euro, la taxa de conversió de l'euro fou de 200,482 escuts.
A l'època del canvi a l'euro, el 2002, en circulaven monedes d'1, 5, 10, 20, 50, 100 i 200 escuts i bitllets de 500, 1.000, 2.000, 5.000 i 10.000 escuts. La moneda fraccionària ja havia desaparegut de la circulació feia temps. L'organisme encarregat de l'emissió dels bitllets era el Banc de Portugal (Banco de Portugal), mentre que les monedes s'encunyaven a la Impremta Nacional – Casa de la Moneda (Imprensa Nacional – Casa da Moeda).

## Vegeu també

* Escut (moneda)
# Campionat Sud-americà de futbol de 1923

La setena edició del Campionat Sud-americà de futbol (castellà: Campeonato Sudamericano de fútbol) va tenir lloc a Montevideo, Uruguai, des del 29 d'octubre fins al 2 de desembre de 1923. Tot i que aquesta edició s'anava a celebrar al Paraguai, el país guaraní va haver de deixar l'organització en mans de l'Uruguai per falta d'infraestructures.
Aquesta edició va comptar amb la presència de les seleccions nacionals de l'Argentina, el Brasil, el Paraguai i l'Uruguai. La selecció de Xile no va participar.
El Campionat Sud-americà va servir també per classificar els dos primers equips per als Jocs Olímpics d'estiu de 1924, a París, on l'Uruguai guanyaria la seva primera medalla d'or en futbol masculí.

## Estadis

* Montevideo
* Estadio Gran Parque Central
* Capacity: 20.000

## Ronda final

Els quatre equips participants són reunits en un sol grup on tots competeixen entre ells. El primer a aconseguir la classificació guanya el torneig.
| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Uruguai | 6 | 3 | 3 | 0 | 0 | 6 | 1 | +5 |
| Argentina | 4 | 3 | 2 | 0 | 1 | 6 | 6 | 0 |
| Paraguai | 2 | 3 | 1 | 0 | 2 | 4 | 6 | -2 |
| Brasil | 0 | 3 | 0 | 0 | 3 | 2 | 5 | -3 |
| Argentina | 4 - 3 | Paraguai |
| Saruppo 18' Aguirre 58' 77' 86' | | 10' Rivas 50' Zelada 75' Fretes |
| Uruguai | 2 - 0 | Paraguai |
| H. Scarone 11' Petrone 88' | | |
| Paraguai | 1 - 0 | Brasil |
| I. López 56' | | |
| Argentina | 2 - 1 | Brasil |
| Onzari 11' Saruppo 76' | | 15' Nilo |
| Uruguai | 2 - 1 | Brasil |
| Petrone 56' Cea 75' | | 59' Nilo |
| Uruguai | 2 - 0 | Argentina |
| Petrone 28' Somma 88' | | |

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1923
* Uruguai Quart títol

## Golejadors
### 3 gols

* Vicente Aguirre
* Pedro Petrone

### 2 gols

* Blas Saruppo
* Nilo

### 1 gol

* Cesáreo Onzari
* Luis Fretes
* Ildefonso López
* Gerardo Rivas
* Agustín Zelada
* José Pedro Cea
* Héctor Scarone
* Pascual Somma

## Referències

* 1 2 3 Campionat sud-americà de futbol 1923 a RSSSF

## Enllaços externs

* Campionat Sud-americà de futbol 1923 (anglès)
# Atalanta (papallona)

L'atalanta o rei (Vanessa atalanta) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans. Dita també papallona ensangonada en el Montseny

## Distribució

És una papallona migradora amb una distribució geogràfica molt ampla, incloent tota la zona temperada d'Europa, Àsia i Amèrica del nord.

## Morfologia i costums

Aquesta papallona té colors vius, taronja i blanc, que destaquen sobre el fons fosc. Li agrada xuclar les flors de Budleia i llepar fruita madura.
Les erugues de la papallona reina mengen preferentment les fulles de l'ortiga, però poden menjar també les de la morella roquera. Quan mengen, les erugues tenen el costum de lligar la fulla amb seda, formant com una càpsula protectora, fins que se l'han menjat gairebé tota.
De la mateixa manera amaguen la crisàlide, que sembla un tros de fulleta seca que penja.

## Galeria

* Erugues joves
* Crisàlide
* Dors
* Part ventral

## Referències

* ↑ «Vanessa atalanta» (en castellà). Catalogue of Life. Arxivat de l'original el 2014-02-03. [Consulta: 29 gener 2014].
* ↑ «Atalanta». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 26 gener 2014].
* ↑ Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ Llobet i François, Toni; Franquesa, Jenar Fèlix. Montseny Flora i Fauna del Parc Natural. Segona, abril 2010. Brau edicions, Juliol 2019, p. 77. ISBN 978-84-96905-44-3.

## Bibliografia

* Tucker, Mike and Ceney, Bryan (1997) The Red Admiral Butterfly. Butterfly Conservation, Colchester, UK, 32p. ISBN 0-9522602-5-5

## Enllaços externs

* Papallones dels Països Catalans - 90732
* Fotos (anglès)
* Papallona reina - descripció i fotografia Arxivat 2008-12-02 a Wayback Machine.
* Papallona de la reina (Vanessa atalanta) Arxivat 2014-02-03 a Wayback Machine.