OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Warrensburg (Illinois)

Warrensburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.289 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Warrensburg tenia 1.289 habitants, 500 habitatges, i 364 famílies. La densitat de població era de 731,9 habitants/km².
Dels 500 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,6% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 27,2% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 8,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.708 $ i la renda mediana per família de 51.458 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.341 $ mentre que les dones 22.688 $. La renda per capita de la població era de 19.041 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Warrensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Warrensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Waverly (Illinois)

Waverly és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.346 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Waverly tenia 1.346 habitants, 576 habitatges, i 365 famílies. La densitat de població era de 504,6 habitants/km².
Dels 576 habitatges en un 26,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,96.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.111 $ i la renda mediana per família de 45.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.055 $ mentre que les dones 23.050 $. La renda per capita de la població era de 18.205 $. Aproximadament el 6,9% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Waverly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Waverly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nadir

El nadir (de l'àrab ندير nadir o نظير nathir, 'oposat') és la intersecció entre la vertical de l'observador i l'esfera celeste que queda per sota de l'observador. O siga, si imaginem una recta que passa pel centre de la Terra i per la nostra ubicació en la seua superfície, el nadir es troba sobre eixa recta, per sota dels nostres peus.
En direcció contrària, just per sobre de l'observador, es troba el zenit, que seria el nadir per a un observador situat en un punt antípoda de la nostra ubicació.

## Altres ciències

* En medicina, el nadir s'usa per fer referència al recompte hematològic (leucòcits, eritròcits i plaquetes) més baix per a un pacient donat en un període determinat. Per exemple, alguns pacients en tractament amb quimioteràpia tindran un recompte de neutròfils nadir una setmana després de començar el tractament definit a causa de la supressió de la medul·la.
* En literatura, el nadir és el moment en què l'heroi arriba al seu punt més baix moralment.
* En cinema es diu nadir al tipus de plànol pres des de baix del subjecte de forma vertical. Una llum nadiral consisteix a il·luminar una figura de baix a dalt i aconseguir una il·luminació tètrica i esgarrifós (o bé provinent de fonts de llum com les fogueres).
* En astrologia assenyala el punt més baix d'una carta natal, també anomenat en llatí Imum Coeli (Fons del Cel), que coincideix amb la cúspide de la casa IV.
* En arquitectura és una pedra vertical col·locada per assenyalar un punt important, si es col·loquen dos nadirs prou a prop el nadir en si, perd sentit des del punt de vista arquitectònic i es torna en columna, el que importa ara és l'espai entre els nadirs, (cosa que es camina), és el primer esbós d'una porta, només caldrà afegir una pedra horitzontal (azimut) per crear un dolmen; que és l'essència de l'arquitectura des del punt de vista constructiu.

## Vegeu també

* Zenit
* Elevació

## Referències

* ↑ Definiciona. «Significado y definición de nadir, etimología de nadir» (en castellà). [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «nadir | Definition & Astronomy» (en anglès). [Consulta: 4 abril 2021].
* ↑ «Nadir». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Duong, Cathy D. «Laboratory monitoring in Oncology». Journal of Oncology Pharmacy Practice, 12, 2006. DOI 10.1177 / 1078155206072982, pàg. 223-236.
# András Bodnár

András Bodnár (Újhorod, 9 d'abril de 1942) és un waterpolista i nedador hongarès que va competir entre les dècades de 1950 i 1970.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, amb un balanç de quatre medalles en la competició de waterpolo: d'or el 1964, a Tòquio; de plata el 1972, a Munic; i de bronze el 1960, a Roma, i el 1968, a Ciutat de Mèxic. Als Jocs de 1960 i 1964 també disputà proves del programa de natació.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món de waterpolo, d'or el 1973 i de plata el 1975. Al Campionat d'Europa de waterpolo guanyà dues medalles d'or, el 1964 i 1974, i una de plata, el 1970. El 1963 i 1965 guanyà la medalla d'or a les Universíades. Entre 1960 i 1976 va jugar cent vuitanta-sis partit internacionals amb la selecció hongaresa.
A nivell de clubs jugà a l'Orvosegyetem SC, amb qui guanyà la lliga hongaresa el 1969, 1970, 1971, 1972, 1973, 1974 i 1978, la Copa d'Europa de 1972 i 1978 i la Supercopa de 1979.
Metge de professió, continuà vinculat al waterpolo ocupant diversos càrrecs a la Federació Hongaresa de Natació i com a membre del Comitè Olímpic Hongarès i la FINA. El 2017 fou inclòs a l'International Swimming Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – András Bodnár». [Consulta: 26 abril 2024].
* 1 2 Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 26 abril 2024].
* ↑ «Andras Bodnar» (en anglès americà). [Consulta: 26 abril 2024].
# Myiothlypis

Myiothlypis és un gènere d'ocells de la família dels parúlids (Parulidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 15.1, 2025) aquest gènere està format per 18 espècies:
* Bosquerola citrina (Myiothlypis luteoviridis Bonaparte, 1845)
* Bosquerola de Santa Marta (Myiothlypis basilica Todd, 1913)
* Bosquerola cellablanca (Myiothlypis leucophrys Pelzeln, 1868)
* Bosquerola groguenca (Myiothlypis flaveola Baird, SF, 1865)
* Bosquerola xiuladora (Myiothlypis leucoblephara Vieillot, 1817)
* Bosquerola camaclara (Myiothlypis signata Berlepsch & Stolzmann, 1906)
* Bosquerola de coroneta negra (Myiothlypis nigrocristata Lafresnaye, 1840)
* Bosquerola de carpó clar (Myiothlypis fulvicauda Spix, 1825)
* Bosquerola riberenca (Myiothlypis rivularis Wied-Neuwied, M, 1821)
* Bosquerola de dues bandes (Myiothlypis bivittata d'Orbigny & Lafresnaye, 1837)
* Bosquerola del Roraima (Myiothlypis roraimae Sharpe, 1885)
* Bosquerola ventredaurada (Myiothlypis chrysogaster Tschudi, 1844)
* Bosquerola del Chocó (Myiothlypis chlorophrys Berlepsch, 1907)
* Bosquerola embridada (Myiothlypis conspicillata Salvin & Godman, 1880)
* Bosquerola gorjagrisa (Myiothlypis cinereicollis Sclater, PL, 1864)
* Bosquerola de Fraser (Myiothlypis fraseri Sclater, PL, 1884)
* Bosquerola diademada (Myiothlypis coronata Tschudi, 1844)
* Bosquerola capgrisa (Myiothlypis griseiceps Sclater, PL & Salvin 1868)

## Referències

* ↑ «Myiothlypis (Myiothlypis sp.) - Avibase». [Consulta: 12 març 2025].
* ↑ «Myiothlypis Cabanis, 1850» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 12 març 2025].
* ↑ «New World warblers, mitrospingid tanagers – IOC World Bird List». [Consulta: 12 març 2025].
# Crims al Bàltic: Somnis

Crims al Bàltic: Somnis (títol original en alemany, Der Usedom-Krimi: Träume) és un telefilm alemany de la sèrie de pel·lícules de ficció criminal Crims al Bàltic. Va ser produït per a Das Erste per Razor Film Production en nom d'ARD Degeto i NDR. Representa la desena entrega de la sèrie de pel·lícules i es va emetre per primera vegada el 14 de novembre de 2019 al canal Das Erste. S'ha doblat al català central per a TV3, que va estrenar-lo el 7 de gener de 2024.
La pel·lícula es va rodar del 5 de novembre al 6 de desembre de 2018 principalment a l'illa d'Usedom i a Berlín. Diverses gravacions van tenir lloc al moll de Bansin.
La primera emissió de la pel·lícula el 14 de novembre de 2019 va ser vista per 5,42 milions d'espectadors a Alemanya, la qual cosa correspon a una quota de mercat de 17,7%.

## Sinopsi

En Sascha Hoerne, un jove arquitecte d'Hamburg, apareix mort en un bosquet d'Usedom. Al primer cop d'ull, tot sembla indicar que ha estat víctima d'un robatori de cotxe amb resultat mortal. Però nombrosos indicis apunten que això és justament el que algú ha volgut fer creure. En Sascha era la mà dreta de l'exitós empresari immobiliari local Jörn Sievers, i estava a punt de casar-se amb la seva xicota Merle, embarassada i filla d'en Jörn Sievers. Els sospitosos són diversos, i també els possibles mòbils del crim. La comissària Ellen Norgaard s'encarrega d'investigar els fets, assistida com de costum per l'exfiscal Karin Lossow i pels col·legues de la policia polonesa.

## Referències

* 1 2 «Crims al bàltic - T1xC10 - Somnis». 3Cat. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ «Der Usedom-Krimi: Träume - Filmkritik - Film» (en alemany). TV Spielfilm. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ Rainer Tittelbach. «Reihe „Strandgut / Träume. Der Usedom-Krimi“».
* ↑ Ulrich Kronenberg. «Drehorte DER USEDOM-KRIMI». anderswohin.
* ↑ Sidney Schering. «Primetime-Check Donnerstag, 14. November 2019».
# Fotogramas de Plata a Tota una vida

Els Fotogramas de Plata són uns premis que lliura anualment la revista espanyola de cinema Fotogramas.
En cadascuna de les seves edicions, l'organització dels guardons ha lliurat un premi especial en reconeixement del treball realitzat als deixo anar de tota una vida. Aquest és un llistat de les persones que han rebut aquest premi.

## Guanyadors

| Any | Guardonat/da |
| 2020 | Concha Velasco |
| 2019 | Rosa Maria Sardà |
| 2018 | Emilio Gutiérrez Caba |
| 2017 | Ángela Molina |
| 2016 | Carmen Maura |
| 2015 | Marisa Paredes |
| 2014 | Charo López |
| 2013 | Juan Diego |
| 2012 | Gonzalo Suárez |
| 2011 | Elías Querejeta |
| 2010 | Carlos Saura |
| 2009 | José Luis Borau |
| 2008 | José Sazatornil |
| 2007 | Julia Gutiérrez Caba |
| 2006 | José Luis López Vázquez |
| 2005 | Chus Lampreave |
| 2004 | Julieta Serrano |
| 2003 | Amparo Soler Leal |
| 2002 | María Isbert |
| 2001 | Manuel Alexandre |
| 2000 | Aurora Bautista |
| 1999 | |
| 1998 | Luis García Berlanga |
| 1997 | Fernando Fernán Gómez |
| 1996 | Conrado San Martín |
| 1995 | Francisco Rabal |
| 1994 | Francesc Rovira-Beleta |
| 1993 | Amparo Rivelles |
| 1986 | Rafaela Aparicio |

## Enllaços externs

* Consulta dels Fotogramas de Plata per any a l'IMDB
# Leonora

Leonora és una òpera en quatre actes de Saverio Mercadante estrenada al Teatro Nuovo de Nàpols el 5 de desembre de 1844. Fou l'òpera més reeixida de l'últim període napolità de Mercadante.
Leonora segueix la tradició de buffo napolità, barrejant l'estil operístic avançat dels anys 1840 en les parts serioses amb parlando del segle anterior en les seccions de buffo. Fou la sisena òpera representada al Liceu l'any de la seva inauguració (1847).

## Referències

* ↑ http://phonoarchive.org/grove/Entries/S18426.htm%5BEnllaç+no+actiu%5D
# Dianne Feinstein

Dianne Goldman Berman Feinstein (San Francisco, 22 de juny de 1933 - Washington, 29 de setembre de 2023) va ser una política nord-americana, senadora dels Estats Units per l'Estat de Califòrnia durant tres dècades, i membre del Partit Demòcrata dels Estats Units. Feinstein va ser escollida per primera vegada pel Senat dels EUA el 1992, després de ser alcaldessa de San Francisco des del 1978 fins al 1988. Va ser la primera dona que va exercir d'alcalde de San Francisco i la primera dona que va ser membre del senat dels Estats Units per Califòrnia.

## Referències

* 1 2 3 4 LeBlanc, Clare Foran,Paul. «Dianne Feinstein, longest-serving female US senator in history, dies at 90 | CNN Politics» (en anglès), 29-09-2023. [Consulta: 29 setembre 2023].
# Diari d'un escolar

Diari d'un escolar (愛の学校クオレ物語, Ai no Gakkō Cuore Monogatari) és una sèrie de televisió d'anime produïda per Nippon Animation, basada en la novel·la de 1886 Cuore, Libro per i Ragazzi d'Edmondo de Amicis. Va rebre el 24è Premi de Foment de la Cultura al Benestar Infantil del Ministeri de Sanitat i Benestar.
La sèrie es va emetre al Japó del 3 d'abril de 1981 al 2 d'octubre de 1981 a MBS. Es va estrenar a Catalunya en català el 17 de febrer de 1991 per TV3.

## Argument

Enrico Bottini, un alumne de tercer de primària, relata els episodis de dos anys escolars en el seu diari, de l'inici de quart de primària amb la trobada del nou mestre Perboni, fins a l'obtenció del diploma final i la posterior partida de la ciutat del nen i la seva família. L'obra està ambientada al Torí del segle XIX i els protagonistes són nois que coneixen un mestre que a primera vista sembla estricte, però que en realitat té una gran intel·ligència i humanitat. Els explica històries commovedores amb les quals senten gran empatia i acaben fent gestos que denoten virtuts particulars, com l'honestedat, l'altruisme i la defensa de la pàtria.

## Personatges
### Enrico

    Veu: Toshiko Fujita (japonès), Roser Contreras (català)
    Protagonista i narrador de la història. Pertany a la petita-mitjana burgesia torinesa. Al començament es farà amic de Garrone i Derossi, però al llarg de la història establirà relacions properes amb la majoria dels seus companys de classe, incloent-hi Franti, que al final es redimirà i es convertirà en el seu millor amic.

### Nino

    Veu: Katsue Miwa (japonès), Marta Barbarà (català)
    El germà petit de l'Enrico.

## Enllaços externs

* Sintonia en català de l'Arxiu TV3 CatRàdio

## Referències

* ↑ «過去の児童福祉文化賞受賞作品一覧» (en japonès). Foundation For Promoting Sound Growth of Children. Arxivat de l'original el 1 febrer 2012. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «愛の学校 クオレ物語» (en japonès). alcinema. Stingray. [Consulta: 12 agost 2014].
* ↑ «Ràdio i televisió avui, diumenge 17 de febrer de 1991» pàg. 49. Diari Avui, 17-02-1991. [Consulta: 22 abril 2024].
* ↑ «愛の学校　クオレ物語 | 作品紹介» (en japonès). NIPPON ANIMATION. [Consulta: 22 abril 2024].
* 1 2 «Ai no Gakkō Cuore Monogatari (TV)». Anime News Network. [Consulta: 22 abril 2024].
* 1 2 «DIARI D'UN ESCOLAR». Doblatge d'Anime en Català. [Consulta: 22 abril 2024].
# L'Ormindo

L'Ormindo és una òpera en dos actes de Francesco Cavalli segons un llibret italià original de Giovanni Faustini. Es va estrenar al Teatro San Cassiano de Venècia el 1644.
Està ambientada a la ciutat de Anfa, al Marroc, durant un temps sense especificar.
Tot i ser una de les primeres òperes de Cavalli a ser reposades al segle xx, actualment, rarament surt al repertori. Una actuació recent és la de l'Òpera de Pittsburgh el febrer de 2007, dirigida per Bernard McDonald.
El llibretista Giovanni Faustini fou col·laborador freqüent de Cavalli als seus primers anys. Pel fet d'estar immers en l'estètica barroca, no ha de sorprendre que els seus arguments estiguin plens del gran recurs dramàtic del moment: l'ús de disfresses per explicar les complexitats de la relació amorosa dels personatges del drama. Aquestes relacions amoroses estan plenes d'ambigüitats que només es comprenen si tenim en compte que estem en una època previctoriana en la qual encara no havia començat les censures del segle xviii. Aquesta ambigüitat es veia afavorida per l'aparició dels castrati.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
Òperes de Cavalli :
Le nozze di Teti e di Peleo (1639)
Gli amori d'Apollo e di Dafne (1640)
La Didone (1641)
La virtù dei strali d'Amore (1642)
Egisto (1643)
L'Ormindo (1644)
Doriclea (1645)
Il Giasone (1649)
Orimonte (1650)
Oristeo (1651)
La Calisto (1652)
Eritrea (1652)
Veremonda (1652)
Rosinda (1653)
Orione (1653)
Ciro (1654)
Xerse (1655)
Statira principessa di Persia (1655)
Erismena (1655)
Artemisia (1657)
Hipermestra (1658)
Elena (1659)
Ercole amante (1662)
Scipione affricano (1664)
Mutio Scevola (1665)
Pompeo Magno (1666)
Eliogabalo (1667) :
# Adele di Lusignano

Adele di Lusignano és una òpera en italià en dos actes de Ramon Carnicer i Batlle segons un llibret de Felice Romani. Melodramma semiserio, va ser estrenada al Teatre de la Santa Creu de Barcelona el 15 de maig de 1819, amb motiu del desembarcament de la infanta napolitana Lluïsa Carlota -germana de la futura reina Maria Cristina-, arribada a Espanya per a contreure matrimoni amb l'infant Francesc de Paula, germà de Ferran VII.
Fou la seva primera òpera de maduresa i a l'estrena el públic va aplaudir la major part dels números, sobretot el duet del desafiament, cantat per Savino Monelli i Filippo Galli. La resta de cantants de l'estrena foren Adelaida Sala, Maddalena Monticelli, Marianna Rossi, Domenico Vaccani, Gaspare Marinelli, Paolina Monticelli i Joan Munné.

## Referències

* ↑ «Adele di Lusignano». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 María Encina Cortizo; Ramón Sobrino. Biografia de Ramon Carnicer
* 1 2 «El llibret a la col·lecció del Palau de la Música». Arxivat de l'original el 2012-06-22. [Consulta: 29 agost 2023].

## Enllaços externs

* Programa de mà
# La Mérope

La Mérope és una òpera en tres actes de Domènec Terradelles. S'estrenà al Teatro delle Dame de Roma el 1743. Es va estrenar a Catalunya al jardí dels tarongers a Can Bartomeu el juliol de 1955 a partir de l'edició feta per Robert Gerhard. El febrer de 2025, en versió de concert al Gran Teatre del Liceu, es va estrenar en una nova versió crítica editada a partir dels dos manuscrits existents de l'obra.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants

## Referències

* ↑ Alier, Roger. Guía universal de la ópera (en castellà). Ediciones Robinbook, 2007, p. 1036. ISBN 978-84-96924-03-1.
* ↑ Alonso, Roberto L. Pajares. Historia de la música en 6 bloques. Bloque 2. Contiene DVD: Géneros musicales (en castellà). Vision Libros, 2010-10-19, p. 152. ISBN 978-84-9983-343-9.
# Il caffè di campagna

Il caffè di campagna és una òpera en tres actes de Baldassare Galuppi, amb llibret de Pietro Chiari. S'estrenà al Teatro San Moisè de Venècia l'octubre de 1761. El 25 de juliol de 1763 s'estrenà a Catalunya al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Il caffè di campagna, dramma giocoso da rappresentarsi in musica nel Teatro Giustiniani di San Moisè l'autunno dell'anno 1761 dell'abate Pietro Chiari poeta di S. A. S. il signor duca di Modana». Europeana, 1761. [Consulta: 13 abril 2018].
# Didicas

Didicas és una petita illa volcànica que es troba a la província de Cagayan, al nord de les Filipines. Fins al 1952 era un volcà submarí, però amb l'erupció d'aquest any va sobresortir del mar. Anteriorment ja ho havia fet el 1857. Es troba 22 kilòmetres al nord-est de l'illa Camiguin, una de les illes Babuyan, a l'estret de Luzón.
Didicas està coronat per un dom de lava que s'eleva fins als 228 msnm i que té un diàmetre a la base de 1.200 metres. Es troba a l'extrem sud de l'arc volcànic de Luzón i, com tots els volcans de les Filipines, forma part del Cinturó de foc del Pacífic. Durant l'erupció de 1952 es va formar un cràter de 400 metres d'ample.
S'han documentat fins a sis erupcions del volcà des del segle XVIII, la darrera de les quals entre el 6 i el 9 de gener de 1979.

## Referències

* ↑ U.S. Coast and Geodetic Survey. "United States Coast Pilot Philippine Islands, Part I", p.44. Washington Government Printing Office, 1919.
* 1 2 3 «Global Volcanism Program | Didicas» (en anglès). [Consulta: 2 abril 2024].
* ↑ Villamor, Ignacio. "Census of the Philippine Islands, 1918, Vol. I", p. 112. Manila Bureau of Printing, 1920.
# Die Liebeskümmerer

Die Liebeskümmerer (lit. ‘Els enamorats’) és un llargmetratge alemany de 2024 dirigit per Shirel Peleg basat en un guió d'Antonia Rothe-Liermann i Malte Welding i protagonitzat per Rosalie Thomass i Laurence Rupp. Es tracta d'una comèdia romàntica i es va estrenar a Netflix el 14 de febrer de 2024. S'ha subtitulat al català.

## Producció i rodatge

El rodatge va tenir lloc de l'11 d'octubre al 29 de novembre de 2022 a Berlín, Brandenburg i Mecklenburg-Pomerània Occidental.
La pel·lícula la va produir UFA Fiction (amb la productora Nataly Kudiabor i les productores executives Leonie Franziska Geisinger i Leslie-Alina Schäfer). La fotografia va ser dirigida per Stephan Burchardt; Yvonne Tetzlaff es va encarregar del muntatge; i Nina Haun, del càsting. Jasmin Reuter va compondre la banda sonora de la pel·lícula. El so va ser dissenyat per Philipp Sehling i Dominik Rätz; el disseny de vestuari, per Heike Fademrecht; i el disseny de producció, per Alexandra Pilhatsch.
Elena-Katharina Sohn va fundar l'agència Die Liebeskümmerer l'any 2011, especialitzada en serveis psicològics relacionats amb el desamor, l'amor i les relacions. La seva guia Goodbye Heartbreak va servir d'inspiració per a la producció de Netflix.

## Referències

* 1 2 3 4 «Die Liebeskümmerer». Crew united.
* 1 2 «"Die Liebeskümmerer"-Trailer: Netflix-Liebesfilm zu Valentinstag» (en alemany). Film.at, 25-01-2024. [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Die Liebeskümmerer». Goita què fan, ara!. [Consulta: 21 agost 2024].
* ↑ «Die Liebeskümmerer» (en alemany). [Consulta: 21 agost 2024].
# Diederik Foubert

Diederik "Didi" Foubert (Berchem, Kluisbergen 12 de juliol de 1961) és un ciclista belga que fou professional entre 1983 i 1985. Tant va combinar el ciclisme en pista com el de ruta. En el seu palmarès destaca la Nokere Koerse de 1985. És pare del també ciclista Glen Foubert.
Com a ciclista amateur va participar en els Jocs Olímpics de Moscou de 1980, en la prova de Persecució per equips.

## Palmarès

* 1981
** 1r als Sis dies de Nouméa (amb Daniel Gisiger)
* 1983
** 1r al Circuit du Hainaut
* 1985
** 1r a la Nokere Koerse

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1985. 85è de la Classificació general

## Referències

* 1 2 «FOUBERT Diederik "Didi"». [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Elenco Ciclisti» (en italià). [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ «Olympedia – Diederik Foubert». [Consulta: 10 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net