OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lincolnshire (Kentucky)

Lincolnshire és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 154 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lincolnshire tenia 154 habitants, 61 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 1.486,5 habitants/km².
Dels 61 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 3,3% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 23% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,2% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 21,4% entre 25 i 44, un 31,2% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 66.667 $ i la renda mediana per família de 66.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.250 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 29.200 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lincolnshire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lincolnshire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Luis Herrera de la Fuente

Luis Herrera de la Fuente (Ciutat de Mèxic, 25 d'abril de 1916 - Ciutat de Mèxic, 5 de desembre de 2014) va ser un director d'orquestra, violinista i compositor mexicà.

## Biografia

Herrera de la Fuente va estudiar composició amb Estanislao Mejía i José F. Vázquez, piano amb Santos Carlos, violí amb Luis G. Saloma i cant amb David Silva a la facultat de música de la Universitat Nacional Autònoma de Mèxic (UNAM). A més, va prendre classes particulars de piano amb Carlos del Castillo i composició amb Rodolfo Halffter. Va començar a formar-se com a director a Mèxic i Itàlia amb Sergiu Celibidache i va continuar amb Hermann Scherchen a Zuric.
Després va treballar al Instituto Nacional de Bellas Artes en el camp del folklore i la música colonials i va supervisar programes musicals en ràdio i televisió. El 1945 va fundar l'Orquestra de Càmera de Ràdio Universitat, el 1952 l'Orquestra de Càmera de Belles Arts; i del 1958 al 1976 va dirigir l'Orquestra Simfònica Nacional, amb la qual va actuar als Estats Units, Canadà i Europa.
A més de la seva tasca com a director d'orquestra, va ser director del Festival Internacional de Música de Morelia. Va fundar el Coro Nacional de Mèxic i el 1992 una fundació amb el propòsit de gravar totes les obres simfòniques de Mèxic en enregistraments. El 1995 va fundar l'Orquestra Simfònica Juvenil de l'Estat de Veracruz, el 2002 l'Institut Superior de Música de Veracruz. El 2005 va ser nomenat director emèrit de l'Orquestra Filharmònica de la Ciutat de Mèxic.
El 1962, Herrera de la Fuente va ser jurat del primer Concurs Internacional de Piano Van Cliburn i, el 1964, va ser jurat del Concurs de Txaikovski a Moscou. El 1971 es va convertir en cavaller de l'Ordre belga de Leopold. A Mèxic va rebre el Premi Nacional de Ciències i Arts el 2005, entre molts altres premis. La Universitat de les Amèriques i la Universitat d'Oklahoma li van atorgar els doctorats honoris causa.

## Obra

* Sonata para piano, 1946
* Preludio a Cuauhtémoc, 1960
* Sonata para violoncello solo, 2004
* Divertimento No.1 per a orquestra de cambra
* Dos movimientos para orquesta
* Sonata para cuerdas
* Cuarteto para cuerdas
* Divertimento per a orquestra de corda i quartet de corda obligatori
* Fronteras, Ballet, 1956
* La Estrella y la Sirena, Ballet.

## Referències

* ↑ «Muere a los 98 años el músico Luis Herrera de la Fuente». Milenio, 05-12-2014.

## Enllaços externs

* http://www.uam.mx/difusion/revista/dic01ene02/herrera1.html
# Lebanon Junction

Lebanon Junction és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.801 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lebanon Junction tenia 1.801 habitants, 716 habitatges, i 499 famílies. La densitat de població era de 130,5 habitants/km².
Dels 716 habitatges en un 32,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.571 $ i la renda mediana per família de 38.021 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 21.935 $. La renda per capita de la població era de 15.890 $. Entorn de l'11,8% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lebanon Junction». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lebanon Junction». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Constança

«Constança» té aquests significats:
* Toponímia:
** Constança (Alemanya), ciutat d'Alemanya, a la vora del llac homònim
** diòcesi o Bisbat de Constança, jurisdicció eclesiàstica de l'Església Catòlica part de la diòcesi fou governada per a prínceps-bisbes amb poder temporal dins del Sacre Imperi
** Llac de Constança, llac del Rin
** Constança o Constanţa, ciutat romanesa de vora la mar Negra
* Biografies:
** Constança d'Arle o de Provença (986-1032), infanta de Provença i reina consort de França
** Constança de Besalú (segle xi), comtessa d'Urgell, esposa d'Ermengol II
** Constança de Borgonya (1046-1093), infanta de Borgonya i reina consort de Castella
** Constança de Castella i de Barcelona (1140-1160), infanta de Barcelona i reina consort de França
** Constança d'Aragó i de Castella (1183-1222), infanta de la Corona d'Aragó, reina consort d'Hongria i emperadriu consort del Sacre Imperi Romanogermànic, filla d'Alfons el Cast
** Constança II de Hohenstaufen (1230-1307), emperadriu consort de l'Imperi de Nicea de 1244 a 1254
** Constança d'Aragó (1239-1275), princesa de la Corona d'Aragó, filla de Jaume el Conqueridor
** Constança de Sicília (1247-1302), reina de Sicília i reina consort de la Corona d'Aragó
** Constança de Montcada (?-1310), infanta de Bigorra
** Constança de Portugal i d'Aragó (1290-1313), infanta de Portugal i reina consort de la Corona de Castella
** Constança d'Aragó i d'Anjou (1300-1327), infanta de la Corona d'Aragó, filla de Jaume el Just
** Constança d'Aragó i d'Entença (1318-1346), princesa de la Corona d'Aragó i reina consort de Mallorca, filla d'Alfons el Benigne
** Constança Manuel (1320-1345), infanta de Castella i reina consort de Castella i Lleó
** Constança de Sicília i de Caríntia (1324-1355), infanta i regent de Sicília
** Constança d'Aragó i de Navarra (1343-1363), princesa de la Corona d'Aragó i reina consort de Sicília, filla de Pere el Cerimoniós
** Constança de Castella (1354-1394), infanta i reina de la Corona de Castella
** Constança de Castro (beata) (~ 1430-1489), noble gallega, proclamada venerable i coneguda com a beata Constança
* Miscel·lània:
** Concili de Constança, concili ecumènic de l'Església cristiana, convocat el 1413 per l'antipapa Joan XXIII de Pisa, amb l'acord de l'emperador Segimon
** Constança (prenom), prenom femení català
# Tawa

Tawa és un riu de Madhya Pradesh que neix a les muntanyes Satpura al districte d'Hoshangabad a uns 25 km de la ciutat d'Hoshangabad i corre en direcció al sud regant una àmplia zona i seguint per un canal ample i arenós fins a trobar al riu Narmada (Nerbudda, Narbada) a 22° 48′ N, 77° 49′ E﻿ / ﻿22.800°N,77.817°E﻿ / 22.800; 77.817 a no gaire distància (uns 6 o 7 km) d'Hoshangabad, en el lloc on hi ha un temple.

## Referències

Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Zoe Bonafonte

Zoe Bonafonte (Barcelona, 10 de març de 2004) és una actriu catalana de cinema i televisió.
Nascuda a Barcelona, als 15 anys va decidir traslladar-se a Madrid, on va iniciar la seva carrera com a actriu en sèries de televisió (Amar es para siempre i Escàndol. Relat d'una obsessió).
La seva primera aparició a la gran pantalla va ser en la pel·lícula El 47 de Marcel Barrena. La cinta narra el fet real sobre el segrest d'un autobús de la línia 47 per part del seu conductor Manolo Vital, per tal d'aconseguir un mitjà de transport públic pels veïns del barri de Torre Baró.
Es va formar en diverses escoles d'interpretació: als Estudis Corazza, amb Juan Codina (Dagoll Dagom) i a l'Acting & Musical Theatre del Harlem High School.

## Obra
### Cinema

* 2025: El secreto del orfebre d'Olga Osorio (en postproducció).
* 2024: El 47 de Marcel Barrena com a Joana.

### Televisió

* 2024: Manual para señoritas en el paper de Sara.
* 2023: Escàndol. Relat d'una obsessió com a Julia.
* 2022: Amar es para siempre com a Susi.

## Referències

* ↑ «Zoe Bonafonte desmiente una relación con Mario Casas en el rodaje de su película | Parte 1» (en castellà), 10-03-2025. [Consulta: 11 març 2025].
* ↑ COMOexplicARTE. «ENTREVISTA #CINE: Clara Segura, Betsy Túrnez y Zoe Bonafonte, mujeres clave en la película ‘El 47’» (en castellà), 06-09-2024. [Consulta: 22 octubre 2024].
* ↑ «Zoe Bonafonte - Best Movie» (en espanyol). r Enid Román Almansa, 01-09-2024. [Consulta: 22 octubre 2008].
* ↑ CCMA. «Els experts - Zoe Bonafonte, actriu de "El 47": "La generació Z hauríem de protestar més - 3Cat». [Consulta: 22 octubre 2024].
* ↑ Serra, Xavi. «'El 47', número 1 a la taquilla gràcies al públic sènior». Ara, 18-09-2024. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ Cobo, David. «Segrest de pel·lícula d'un autobús a Torre Baró: «Allò ara seria terrorisme»». Nació Digital, 24-08-2024. [Consulta: 24 setembre 2024].
* ↑ «Zoe Bonafonte, la actriz que imanta» (en espanyol). Alberto Úbeda-Portugués, EmerGENTES, 02-10-2024. [Consulta: 22 octubre 2024].
# Pere Balañà i Espinós

Pere Balañà i Espinós (Barcelona, 9 de desembre de 1883 - Barcelona, 25 de febrer de 1965) fou un empresari català de cinema i d'espectacles taurins.

## Biografia

Fou fill de Pere Balañà i Panadès, del Pla de la Cabra, i de Maria Espinós i Guardiola. Començà dirigint un obrador al carrer Deu i Mata de les Corts, es va convertir en tractant de bestiar important vaques dels Països Baixos i Suïssa. En la dècada de 1910 va militar inicialment a la Unió Federal Nacionalista Republicana, partit que a les eleccions municipals de 1915 va anar en coalició amb el Partit Republicà Radical de Lerroux, amb el que fou escollit regidor de l'ajuntament de Barcelona pel districte 7 amb l'etiqueta d'independent, essent el segon regidor més votat (4.705 vots). Aleshores va comprar El Poble Català i va participar en les lluites populars des del Foment Republicà de Sants. Com a regidor, va defensar la creació d'una escola pública al seu barri. Sants li va dedicar un homenatge que va finalitzar amb les interpretacions d'Els Segadors i La Marsellesa. El diari El Progreso el va titllar de separatista. El 1917 esdevingué membre de l'Ateneu Barcelonès.
A començaments dels anys 1920 deixa la política i el 13 de febrer de 1927 va esdevenir arrendatari i explotador de les tres places de toros de Barcelona, del Torín de la Barceloneta (propietat de Fèlix Escalas i Chamení), de La Monumental, propietat de la família Milà i Camps, i de la plaça de toros de les Arenes (de Lluís Marsans i Peix), organitzant corregudes de toros. La primera fou el 13 de gener de 1927 amb Enrique Torres, Carlos Sussoni i Vicente Barrera. Al llarg de la seva vida va organitzar 1.085 corregudes de toros i 913 corregudes de toros novells, comptant amb toreros destacats del moment com Manolete i Chamaco.
Després del 1939 controlà altres places de braus Saragossa, Jerez de la Frontera, Linares, Guadalajara, Calatayud i Palma (1955), i el 1946 adquirí la propietat de la Monumental a la vídua de Pere Milà i Camps. També va adquirir el Teatre Tívoli. El 1943 va iniciar la seva entrada en el negoci del cinema amb la compra del cinema de l'Avinguda de la Llum. El 1960 va rebre la Creu de Beneficència del Governador Civil de Barcelona Matías Vega Guerra. Va col·laborar activament amb Josep Maria de Porcioles i Colomer i fou novament regidor de l'ajuntament de Barcelona pel terç sindical el 1963. Poc abans de morir va veure inaugurat el seu darrer cinema, conegut com a Palau Balañà.
Casat amb Maria Fort i Pujadas, fou pare del també empresari Pere Balañà i Forts.

## Referències

* 1 2 Registre de Naixements de Sants, any 1883, número de registre 240.
* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 25-02-1965, pàg. 22.
* ↑ ELS BALAÑÁ, TRES GENERACIONS DE DISCRECIÓ I NEGOCI d'Albert Balanzà
* ↑ Los Balañá (más o menos) a El País, 24 de desembre de 2006
* ↑ 46 anys sense Don Pedro a vadebraus.com
* ↑ Julià Cèlia Canyelles. Els governs de la ciutat de Barcelona (1875-1930). Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 112. ISBN 978-84-9850-461-3.

## Vegeu també

* Grup Balañà
# Lakeview Heights

Lakeview Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 251 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeview Heights tenia 251 habitants, 99 habitatges, i 82 famílies. La densitat de població era de 692,2 habitants/km².
Dels 99 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,7% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 16,2% no eren unitats familiars. En el 16,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 26,3% entre 25 i 44, un 33,9% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.875 $ i la renda mediana per família de 72.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.625 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 25.779 $. Entorn del 3,4% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeview Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeview Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Inyoïta

La inyoïta és un mineral de la classe dels borats que rep el seu nom del lloc on va ser descoberta l'any 1914, al Comptat d'Inyo, Califòrnia (Estats Units). Pertany al grup inderita.

## Característiques

Químicament és un neso-triborat de calci, un borat molt hidratat. La seva fórmula química és CaH₃B₃(OH)₅·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Normalment es presenta en forma de cristalls prismàtics curts, tendint a tabulars; de vegades granular i massiva, en crostes i agregats esferulítics. La seva duresa a l'escala de Mohs és de 2, igual que el guix. S'extreu en les mines com a font de borats, barrejada amb altres minerals del bor als que sol estar associada.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la inyoïta pertany a «06.C - Nesotriborats» juntament amb els següents minerals: ameghinita, inderita, kurnakovita, inderborita, meyerhofferita, solongoïta, peprossiïta-(Ce), nifontovita i olshanskyita.

## Formació i jaciments

Apareix al llarg de fractures i recobrint cavitats en dipòsits sedimentaris de minerals de bor; pot ser autigènic en sediments de platja. Sol trobar-se associada a altres minerals com: meyerhofferita, colemanita, priceïta, hidroboracita, ulexita o guix.

## Referències

* ↑ «Inyoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 agost 2014].
* ↑ Garrido, Josep Lluís; Ybarra, Joan Manuel. Nomenclàtor de les espècies minerals, 2010, p. 374. D.L. B-38531-2010 [Consulta: 17 agost 2014].
# Polistins

Els polistins (Polistinae) són una subfamília d'himenòpters apòcrits de la família dels vèspids (Vespidae) que compren unes 1.100 espècies, principalment tropicals i subtropicals. A Europa, només hi viuen nou espècies, totes del gènere Polistes, entre les quals destaca Polistes gallicus una de les vespes més comunes als Països Catalans.

## Característiques

L'abdomen és peciolat, és a dir, molt estret a la base, i les antenes dels mascles estan corbades a la punta. Les reines (femelles reproductives) són d'aspecte similar al de les obreres (femelles estèrils), per bé que de vegades són una mica més grans o tenen diferent color. Els nius sovint són oberts, a diferència dels nius dels vespins que estan típicament recobert de nombroses capes de paper.

## Referències

* ↑ «Fauna Europaea». Arxivat de l'original el 2015-05-02. [Consulta: 5 gener 2009].
* ↑ Blas, M. et al., 1987. Artròpodes (II). Història Natural dels Països Catalans, 10. Enciclopèdia Catalana, S. A., Barcelona, 547 pp. ISBN 84-7739-000-2
* Típic niu entre la vegetació de Polistes gallicus
* Polistes biglumis una altra espècie
* Polistes stigma tamulus de l'Índia
* Mischocyttarus flavitarsis, una espècie nord-americana

## Enllaços externs

* http://es.rice.edu/projects/Bios321/social.wasp.home.html Arxivat 2005-12-30 a Wayback Machine.
* http://users.swing.be/entomologie/Vespidae_2.htm Arxivat 2009-04-06 a Wayback Machine.
# Manuel Cirer Arbona

Manuel Cirer Arbona (Palma, 18 de juliol de 1860 - 1 de setembre de 1940) fou agent d'assegurances, articulista, polític i directiu de la Creu Roja.

## Biografia

Fill de Nadal Cirer i Dolors Arbona. Estudià el batxillerat a l'Institut Balear amb la promoció que es titulà el 1876. De jove milita en el Partit Lliberal Fusionista. Més endavant milita en el Partit Republicà Democràtic Federal i en el Partit Republicà Radical Socialista. Quan es constituí (8-IV-1934) el Partit d'Esquerra Republicana Balear, en fou designat president honorari. A les eleccions del novembre de 1911 fou elegit diputat de la Diputació Provincial pel partit republicà juntament amb Miquel Trian. A les eleccions de 1931 fou elegit regidor de l'Ajuntament de Palma. Prengué part en la vida cultural de l'illa a través de la publicació d'articles d'opinió i de crítica de pintura, participà en societats com l'Associació d'Artistes Pintors (1911-1915), de la qual era tresorer. Manté una amistat amb Ruben Dario.Liderà iniciatives com la d'aixecar a Palma un monument a Ramon Llull, motiu pel qual visità (23-XI-1912) el batlle de Barcelona i s'entrevista (octubre de 1913) amb el president de la Diputació de Barcelona, Enric Prat de la Riba. Juntament amb Baltasar Champsaur Sicilia, Josep Monlau, Eusebi Estada i Alexandre Rosselló va fer part de la Junta directiva de l'Ateneu Balear elegida el 1888, en la segona etapa de la institució.Dictà conferències i publicà articles d'opinió sobre temes d'actualitat en els quals defensà posicions nacionalistes, catalanistes, progressistes i republicanes. Dirigí (1884-1985) el setmanari Ecos y Brisas, col·laborà (1899) a la revista Fígaro i als diaris La Almudaina i Última Hora.
Va mandar la construcció de Villa Antonia en el barri del Terreny de Palma
Va tenir sis fills amb la seva esposa Antonia Homs Bonafé, Aurora, Alfredo, Augusto, Alberto, Amelia i Armando. Els tres primers varen emigrar a Cuba al negoci del seu germà politic, Gaspar Homs (Casa Armadora Homs) dedicat al cultiu de l'esponja a Batabanó.

## Vegeu també

* Partit Republicà Federal de Mallorca
* Partit Republicà Radical Socialista
* Esquerra Republicana Balear

## Referències

* ↑ «Manuel Cirer Arbona». Associació de Veïnats Bellver. [Consulta: juny 2020].
* ↑ «Fines de siglo y modernismo. Capítulo Ruben Dario y la isla de oro.».
* ↑ «Manel Cirer Arbona (Palma, Mallorca, 1860 - 1 de setembre de 1940)». Miquelcinema, 01-11-2014. [Consulta: juny 2020].
* ↑ «Agentes - Hermanos Homs (Batabanó)». Diario de la Marina, 23-10-1908.
# Ethiopian Coffee SC

L'Ethiopian Coffee Sport Club, també conegut com a Ethio-Bunna, és un club etíop de futbol de la ciutat d'Addis Abeba.

## Història

El club nasqué l'any 1975 amb el nom Yebuna Negat. El 1983 canvià el nom per Ethiopian Coffee Sports Club, en ser adquirit per la National Coffee Trading Corporation, una empresa governamental. L'any 1995 fou reestructurat.

## Palmarès

* Lliga etíop de futbol:
** 1997, 2011
* Copa etíop de futbol:
** 1988, 1998, 2000, 2003, 2008, 2024
* Supercopa etíop de futbol:
** 1997, 2000, 2008, 2010
* Copa Ciutat d'Addis Ababa:
** 2004, 2012, 2018
* Ethiopian Run-Away League:
** 2007

## Referències

* ↑ «Ethiopia Coffee to announce Didier Gomes as head coach», 16-12-2018.
* ↑ Ethiopian Premier League 2010-2011 Historical Data – crankshaw-sports-stats.com
* ↑ «Ethiopia - List of Champions». [Consulta: 24 març 2018].
* 1 2 «Ethiopia - List of Cup Winners». [Consulta: 24 març 2018].
* ↑ «Ethiopia – List of Super Cup Winners». [Consulta: 19 març 2012].

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2009-06-27 a Wayback Machine.
# Mergus

Mergus és un gènere d'ocells aquàtics de la tribu Mergini, dins la subfamília dels anatins (Anatinae), i la família dels anàtids (Anatidae). Són ocells d'hàbits costaners que crien a la ecozona holàrtica, a excepció d'una espècie de Sud-amèrica i altra (extinta) d'Auckland. Són coneguts com a becs de serra. Dues espècies d'aquest gènere, els bec de serra mitjà i gros, poden arribar, si bé en molt petit nombre, als Països Catalans.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.5, 2010) aquest gènere està format per 4 espècies vives:
* Mergus merganser - Bec de serra gros.
* Mergus octosetaceus - Bec de serra sud-americà.
* Mergus serrator - Bec de serra mitjà.
* Mergus squamatus - Bec de serra de la Xina.
* Mergus australis - Bec de serra d'Auckland, extingit a les primeries del segle xx

## Referències

* ↑ Per exemple 5 exemplars de Mergus serrator van ser vistos a la Riera de Maspujols (Cambrils) l'hivern del 2020: "El bec de serra és una espècie considerada com un "hivernant, rar i molt localitzat. Només al delta de l'Ebre és un hivernant regular, malgrat ser escàs", d’acord amb la informació que apareix a la fitxa del Servidor d’Informació Ornitològica de Catalunya (SIOC)[..] Si es queden a Cambrils, els podrem gaudir fins al març, quan volin nord enllà per criar" https://www.revistacambrils.cat/noticia/31284/cinc-becs-de-serra-mergus-serrator-visiten-cambrils