OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giovanni Sartori

Giovanni Sartori (Florència, 13 de maig de 1924 - Florència, 4 d'abril de 2017) fou un politòleg italià, especialitzat en l'estudi de la política comparada.

## Biografia

Nasqué el 13 de maig de 1924 a la ciutat de Florència. El 1946 es va llicenciar en Ciències Socials a la Universitat de Florència. Com a docent de Filosofia Moderna, Lògica i Doctrina de l'Estat va impulsar la creació de la primera Facultat de Ciències Polítiques a Itàlia, la Cessés Alfieri. Va fundar l'any 1971 la Rivista Italiana di Scienza Politica.
Sartori ha contribuït fermament en diferents vessants de la teoria democràtica, els sistemes de partits i l'enginyeria constitucional. En particular, Sartori ha suggerit que els sistemes de partits no haurien d'estar classificats en funció del nombre de formacions, sinó segons la seva estructura interna, introduint el concepte de partit rellevant. També ha preconitzat l'aplicació del coneixement adquirit amb estudi de la ciència política per al disseny de les institucions polítiques i millorar el seu funcionament.
L'any 2005 fou guardonat amb el Premi Príncep d'Astúries de Ciències Socials, en reconeixement del seu treball en l'elaboració d'una teoria de la democràcia en la qual ha estat sempre present el seu «compromís amb les garanties i les llibertats de la societat oberta».

## Obres

* Democrazia e Definizioni (1957)
* Il Parlamento Italiano 1946-1963 (1963)
* Partiti e Sistemi di Partito (1965)
* Stato e Politica nel Pensiero di Benedetto Croce (1966)
* Political Development and Political Engineering (1968)
* Antologia di Scienza Politica (1970)
* Correnti, Frazioni e Fazioni nei Partiti Politici Italiani (1973)
* Parties and Party Systems: A Framework for Analysis (1976)
* La Politica: Logica e Metodo in Scienze Sociali (1979)
* Teoria dei Partiti e Caso Italiano (1982)
* The Influence of Electoral Systems: Faulty Laws or Faulty Method (1986)
* The Theory of Democracy Revisited (1987)
* Elementi di Teoria Politica (1987)
* La Comparazione nelle Scienze Sociali (1991), en col·laboració amb L. Morlino
* Democrazia: Cosa E' (1993)
* La Democracia después del Comunismo (1993)
* Ingegneria costituzionale comparata (1994)
* Studi Crociani (vol. I, Croce Filosofo Pratica e la Crisi dell'Etica; vol. II; Croce Etico-Politico e Filosofo della Libertà, 1997)
* Homo Videns: Televisione e Post-Pensiero (1997)
* Pluralismo, Multiculturalismo e Estranei: Saggio sulla Società Multietnica (2000)
* La Terra Scoppia: Sovrapopolazione e Sviluppo (2003), en col·laboració amb G. Mazzoleni
* Mala Tempora (2004)

## Referències

* ↑ Corriere della Sera 4-4-2107

## Enllaços externs

* (castellà) Fundació Príncep d'Astúries, Príncep d'Astúries de Ciències Socials 2005 Arxivat 2010-04-09 a Wayback Machine.
# Gerro amb flors

Gerro amb flors és un quadre de Francesc Lacoma i Fontanet pintat el 1805 a París i que actualment forma part de la col·lecció permanent del Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Descripció

Després d'un període d'aprenentatge a l'escola de Llotja, Francesc Lacoma va obtenir una pensió per completar la seva formació a París al costat de Gerard van Spaendonck. En aquesta ciutat, que ja no abandonaria fins a la seva mort, va esdevenir un reconegut especialista del gènere de la natura morta. A banda, Lacoma va tenir un paper molt destacat en la recuperació d'una bona part dels béns artístics, fonamentalment pintures, que havien estat espoliats per les tropes napoleòniques durant la Guerra d'Independència espanyola. Gràcies a aquesta intervenció, el 1819 va aconseguir el títol de pintor de cambra del rei Ferran VII.
Tot i que Gerro amb flors va ser pintat a París el 1805, Lacoma va decidir ajornarne l'exposició pública fins al 1810, moment en què va ser exhibit al Saló d'aquell any i en el qual l'artista va obtenir una Medalla d'Or en reconeixement dels seus mèrits.
La tela constitueix una de les manifestacions paradigmàtiques de l'activitat desplegada per Lacoma durant aquests anys de treball, i palesa l'ús d'un llenguatge figuratiu en què no falten ni les convencions, ni les fórmules estereotipades pròpies d'un gènere d'aquestes característiques. No obstant això, el resultat final és d'una extraordinària qualitat i una captivadora bellesa artística, fins al punt que, sense cap mena de dubte, l'obra pot ser considerada una de les millors peces d'aquest tipus que conserva el MNAC, d'un moment històric en què la temàtica de la natura morta entrava en una etapa de declivi progressiu.

## Referències

* ↑ Fitxa de l'obra al web del MNAC.
* ↑ Comentari de l'obra al web del MNAC

## Bibliografia

* DDAA. Museu Nacional d'Art de Catalunya. Florència: MNAC, 2009. ISBN 978-84-8043-198-9.
# Hospital Municipal (Campdevànol)

L'Hospital Municipal de Campdevànol és una institució assistencial de Campdevànol (Ripollès). L'edifici, construït el 1917 per Joan Rubió i Bellver, forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## La institució

Es va crear per iniciativa de la Fundació Privada Hospital de Campdevànol, impulsada per l'alcalde Pelegrí Fossas i el rector Miquel Pla. L'edifici es va poder finançar mitjançant subscripció popular, i en la construcció van participar voluntàriament els industrials del poble ((paletes, fusters, pintors, etc.).
Des dels traspassos de competències a la Generalitat de Catalunya, l’any 1981, l'Entitat ha esdevingut l’hospital de la comarca del Ripollès i forma part de la Xarxa Hospitalària d’Utilització Pública de Catalunya (XHUP).
Fins al 1991, l’activitat de la Institució va estar orientada a l’atenció de pacients aguts i, a partir d'aquell any, es va iniciar l’atenció a pacients sociosanitaris. D’acord amb les característiques sociodemogràfiques de la població del Ripollès, aquest tipus d'atenció ha evolucionat de manera notable i, actualment, es proporciona servei en règim d’hospitalització (llarga estada i mitja estada), atenció ambulatòria diürna (hospital de dia sociosanitari) i atenció domiciliària (PADES).
L’any 1997, la Institució va encetar una nova línia d’activitat i va iniciar la gestió i l'assistència de l’Àrea Bàsica de Salut Ribes de Freser-Campdevànol.
L'any 2020 la Fundació Privada Hospital de Campdevànol va rebre la Creu de Sant Jordi en reconeixement del servei prestat durant el seu primer segle de vida.

## L'edifici

L'hospital de Campdevànol, obra de Joan Rubió i Bellver, té una façana i un vestíbul de gran interès arquitectònic i és una mostra excepcional d'arquitectura modernista a la comarca del Ripollès.
Junt amb altres edificis veïns formava un barri de grans cases amb jardí molt homogeni, malgrat l'ampliació darrerament acabada i la construcció d'un porxo d'entrada.
Se'n troben a faltar els jardins situats a la façana principal, i queda actualment molt desprotegit visualment.

## Referències

* ↑ NacióRipollès. «Hospital de Campdevànol: un centenari en pandèmia | NacióRipollès». [Consulta: 22 abril 2022].
* ↑ «Història | Hospital de Campdevànol». [Consulta: 22 abril 2022].
* 1 2 3 «Hospital Municipal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].
# Institut Vila de Gràcia

Institut Vila de Gràcia és un institut d'ensenyament secundari de Barcelona inaugurat el curs 1992-1993 per a aplegar els alumnes excedentaris en altres centres d'ensenyament secundari del barri de Gràcia, tot i que des del curs 1986-1987, amb el nom d'Extensió núm. 1 de La Sedeta, ja s'impartien classes en uns barracons situats al carrer Secretari Coloma. És un centre petit. Hi estudien uns 300 alumnes i el Claustre està format per 36 professors i professores.
Hi ha cursos d'ensenyament secundari obligatori i de batxillerat. El 2003 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona en reconeixement de la tasca de pares, mares i professors en defensa de l'escola pública.
Les seves instal·lacions s'ubiquen en un edifici d'un modernisme tardà construït el 1922 per Manuel Joaquim Raspall per a ubicar el "Forn Sant Jaume" de Manuel Colom. Algun dels alumnes de renom fou el periodista i activista polític David Fernàndez.

## Referències

* ↑ Forn de Sant Jaume. Fitxa de Patrimoni arquitectònic de l'Ajuntament de Barcelona
* ↑ «Parlament de Catalunya - Fitxa del diputat David Fernàndez». Parlament.cat. Arxivat de l'original el 2013-07-21. [Consulta: 21 febrer 2013].

## Enllaços externs

* Institut Vila de Gràcia - Lloc web oficial
# Ronda de Sant Pau

La Ronda de Sant Pau és una via de 30 metres d'amplada que forma part de les antigues Rondes de Barcelona, que separen la Ciutat Vella de l'Eixample. Està situada entre l'avinguda del Paral·lel i la Ronda de Sant Antoni, i la seva continuació en direcció muntanya és el carrer del Comte d'Urgell.

## Història

La ronda deu el seu nom a l'antic portal de la muralla situat al costat del monestir de Sant Pau del Camp.

## Referències

* ↑ «Ronda de Sant Pau». Carta Arqueològica de Barcelona. Servei d'Arqueologia de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS).

## Vegeu també

* Hodonímia de Barcelona
* Història de Barcelona
* Urbanisme de Barcelona
# Jane Caro

Jane Caro (Londres, 24 de juny de 1957) Catherine Jane Caro és una comentarista social feminista, escriptora i conferenciant anglesa, que resideix a Austràlia.

## Biografia

Car nasqué a Londres el 24 de juny del 1957 i la seua família emigrà a Austràlia el 1963. Estudià a la Universitat de Macquarie, on es graduà amb una llicenciatura en arts amb especialització en literatura anglesa, el 1977.

## Carrera

Començà treballant en màrqueting i després en publicitat.
Ha aparegut en Sunrise de Channel Seven, Q&A d'ABC i en The Gruen Transfer. També ha donat conferències sobre publicitat en l'Escola d'Humanitats i Arts de la Comunicació de la Universitat de Western Sydney. Fou ponent en el Festival d'Idees Perilloses 2014.
És membre de la junta directiva de la Fundació d'Educació Pública de NSW i Bell Shakespeare, i és ambaixadora del Lobby Nacional Secular.
El 2018, guanyà el Premi Dones en Lideratge dels Premis Walkley. Fou nomenada membre de l'Orde d'Austràlia (AM) el 2019 en reconeixement del seu "significatiu servei als mitjans de comunicació com a periodista, comentarista social i escriptora".
Es presentà com a candidata del Partit Raó per al Senat australià de Nova Gal·les del Sud en les eleccions federals del 2022.

## Referències

* ↑ Who's Who in Australia. ConnectWeb, 2018.
* ↑ Overington «Ten Questions: Jane Caro». , 14-03-2011 [Consulta: 26 novembre 2014].
* ↑ Jane Caro, University of Western Sydney.
* ↑ «What I Couldn't Say». Arxivat de l'original el 5 de gener de 2015.
* ↑ Our People Arxivat 2012-04-12 a Wayback Machine., Public Education Foundation.
* ↑ Staff & Board Arxivat 2020-10-20 a Wayback Machine., Bell Shakespeare.
* ↑ «Our Ambassadors - Jane Caro». National Secular Lobby. [Consulta: 26 juliol 2021].
* ↑ «Winners announced for 2018 Walkley Mid-Year Awards». The Walkley Foundation. [Consulta: 18 febrer 2019].
* ↑ «Catherine Jane Caro». honours.pmc.gov.au. [Consulta: 9 juny 2019].
* ↑ «'We're heading in precisely the wrong direction': Jane Caro chases Senate spot». .
# Jawahir Roble

Jawahir Roble (Somàlia, 1995) és una àrbitra de futbol britànica d'origen somali. També és coneguda com a Jawahir Jewels o JJ. El The Daily Telegraph l'ha anomenada “l'àrbitra més notable d'Anglaterra”. Ella mateixa ha dit: «Qui pensaria que una nena immigrant de Somàlia negra amb vuit germans pogués arbitrar un joc masculí a Anglaterra portant hijab?».
Va néixer a Somàlia i va créixer al nord-oest de Londres amb els seus pares i vuit germans. «Sempre jugàvem a futbol al jardí, a la casa, fora, a tot arreu», ha explicat. És musulmana i treballa com a àrbitra amb hijab.
El 2013, va obtenir una subvenció de 300 lliures esterlines i va aconseguir fer participar Ciara Allan, la seva oficial de desenvolupament de futbol femení del comtat (Middlesex). Al setembre de 2013, Allen va llançar la Lliga Femenina Middlesex FA amb una nova divisió Desi per a noies. A canvi dels jocs arbitrals de cada setmana, Middlesex FA va finançar la formació formal d'àrbitres de Roble. El 2014, amb 19 anys, va explicar per què va prendre seriosament el fet d'animar les noies musulmanes a jugar a futbol. Va escriure: «Tinc el somni que algun dia les meves companyes germanes musulmanes practicaran esport amb alegria. El meu objectiu és involucrar joves musulmanes en esports des dels vuit anys fins als quinze anys. El meu objectiu general és promoure el futbol com a eina per atraure les noies joves i després organitzar tallers que ajudin a desenvolupar habilitats de formació d'equips, augmentin la confiança i també promoguin un estil de vida saludable.»
El 2017 va ser una de les onze guardonades als Respect Awards i va recollir el premi Oficial Match. Va rebre el guardó en reconeixement de la seva tasca de voluntariat per a l'organització benèfica d'educació Football Beyond Borders (FFB) i amb la Middlesex FA, entrenant el primer equip femení de la FFB, així com per haver aconseguit una qualificació d'arbitratge de nivell sisè. És una jove amb lideratge a la FA. Ella ha dit: "Per descomptat, els sorprèn veure una noia musulmana arbitrar! També sóc una mica baixa, així que són com "està bé, què fa aquest nen aquí".

## Referències

* ↑ Favili, Elena. Contes de bona nit per a nenes rebels: 100 dones immigrants que han canviat el món. Barcelona: Estrella Polar, 2020, p. 98. ISBN 9788418135699.
* 1 2 White, Jim. «Meet Jawahir Jewels – the most remarkable referee in England». The Daily Telegraph, 08-05-2017. [Consulta: 8 novembre 2017].
* 1 2 3 «How a Somali-born girl became a ref of men’s football». standard.co.uk. [Consulta: 8 novembre 2017].
* 1 2 3 «Jawahir Roble: Football referee, Muslim woman, role model». hoopsapp.co, 03-08-2017. [Consulta: 8 novembre 2017].
* 1 2 Allan, Ciara. «Jawahir Roble's Story». www.capitalgirlsleague.com. Arxivat de l'original el 17 de gener 2023. [Consulta: 8 novembre 2017].
# Jorge Alió

Jorge Luciano Alió i Sanz (Caracas, 4 d'abril de 1953) és un oftalmòleg espanyol. És Professor i Catedràtic de la Divisió d'Oftalmologia de la Universitat Miguel Hernández d'Elx. Els seus principals contribucions mèdiques i científiques se centren en el tractament de cataracta, còrnia i Cirurgia Refractiva.
És el fundador de la Fundació Jorge Alió, dedicada a la promoció de la prevenció de la ceguesa, i ha estat autor o coautor de més de 1.000 treballs científics publicats en llibres o revistes. Segons The Ophthalmologist, es troba entre els 12 oftalmòlegs més influents del món.

## Biografia

Jorge Luciano Alió i Sanz va néixer a Caracas, Veneçuela, el 4 d'abril de 1953. El seu pare, Luciano Alió Palacios, era doctor en Filosofia i Lletres i va fundar el Centre d'Educació Especial Princesa Sofia de Madrid. Va ser pioner en el tractament específic de discapacitats psíquics a Espanya i va dedicar tota la seva carrera professional a la docència. A més, en la seva joventut havia estat nedador professional, arribant a competir en les Jocs Olímpics de Berlín 1936. També es va dedicar com aficionat a la pintura, sent membre de l'Associació d'Artistes Alacantins.
Les seves arrels es troben a Catalunya, al municipi tarragoní de Sarreal. Però el seu pare va néixer a Madrid. I allà va voler que Jorge Alió es traslladés per iniciar els seus estudis al col·legi dels Jesuïtes quan només tenia set anys. En aquest moment, la medicina ja s'havia convertit en la seva principal vocació.
Un cop conclòs el Batxillerat, completa la carrera de Medicina a la Universitat Complutense de Madrid amb el millor expedient de la seva promoció i es doctora, també a la Universitat Complutense de Madrid, el 1980, amb l'obtenció del premi de la Reial Acadèmia Nacional de Medicina. Aquest mateix any conclou l'especialitat d'Oftalmologia a la madrilenya Clínica de la Concepció de la Fundació Jiménez Díaz i es trasllada a Saragossa com a metge adjunt per oposició a l'Hospital Miguel Servet. Després de dos anys d'estada a la capital aragonesa, es trasllada a Salamanca com a cap de secció en l'Hospital General Universitari, on treballarà quatre anys més.

## Premis

El 2012 va rebre el Life Achievement Award en reconeixement de la seva trajectoria professional, la Medalla Waring que destaca el millor artícle d'investigació publicat en la revista Journal of Refractive Surgery i va ser distingit per la Societat Oftalmològica Danesa per la seva contribució a la cirurgia.

## Referències

* 1 2 «El doctor Jorge Alió recoge premios en Chicago, Nueva York y Copenhague» (en castellà). ABC, 01-12-2012. [Consulta: 13 maig 2019].
* ↑ «The Power List 2018» (en anglès). The Ophthalmologist. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «Currículum / Biografía» (en espanyol europeu). Dr. Jorge Alió [Web personal], 14-06-2013. [Consulta: 27 gener 2020].
* ↑ «Jorge Alió Sanz | Córnea, catarata y refractiva» (en espanyol europeu). [Consulta: 3 març 2024].
# Josep-Manuel Corrales Recasens

Josep-Manuel Corrales Recasens (Sant Just Desvern, 1939) fou un perit mercantil i empresari català.
El 1977 va fundar l'empresa de missatgeria urgent MRW És president i fundador del Grup Corrales, empresa del sector tèxtil especialitzada en roba esportiva i amb sucursals arreu del món. El 2009 va rebre la Creu de Sant Jordi en reconeixement de la seva tasca econòmica i a la integració sociolaboral de persones discapacitades físiques i psíquiques. També és cònsol honorari de Bolívia.

## Referències

* ↑ «Web de l'AEFE». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 30 març 2015].

## Enllaços externs

* Creus de Sant Jordi
# Juana Ginzo Gómez

Juana Ginzo Gómez (Madrid, 21 de juliol de 1922 - Madrid, 27 d'agost de 2021) va ser una actriu i locutora radiofònica espanyola.

## Biografia

Després de finalitzar la guerra civil va treballar netejant cases per guanyar-se la vida fins que el 1946, després de presentar-se al concurs de descobriment de nous talents, Tu carrera es la radio, va poder integrar-se en la plantilla d'actors de Radio Madrid (Cadena SER). Els anys següents va arribar a convertir-se en una de les veus més emblemàtiques de la ràdio espanyola. Especialment popular des de 1953 amb Diego Valor i sobretot des de 1959 quan va començar a interpretar el serial radiofònic Ama Rosa, de Guillermo Sautier Casaseca, que va arribar a convertir-se en un autèntic fenomen sociològic i que amb la seva emissió diària paralitzava l'activitat del país, pendent de les peripècies del personatge.
Gràcies al seu èxit radiofònic va poder també intervenir en algunes pel·lícules com a Novio a la vista (1954), de Luis García Berlanga, Los ladrones somos gente honrada (1956) i El tigre de Chamberí (1957) o més recentment, Bearn o La sala de les nines (1983), de Jaime Chávarri, Werther (1986), de Pilar Miró, La estanquera de Vallecas (1987), de Eloy de la Iglesia i Antártida (1995), de Manuel Huerga.
La seva últimes activitats enfront d'un micròfon van ser les seves col·laboració, primer amb Concha García Campoy a Días de radio (1993), d'Antena 3 Radio i més tard, entre 1999 i 2003 al programa Lo que es la vida que presentava Nieves Herrero a Radio Nacional de España.

## Premis i reconeixements

* Premi Ondas a la millor actriu el 1957.
* Antena de Oro 1971.
* Medalla d'or al mèrit en el treball (2005).

## Llibres publicats

* Mis días de radio. (2004)
* Parejas: el amor y otras libertades. (2002)
* La pasión de vivir con un montón de años. (2000)

## Llegat

La ciutat de Ponferrada li va dedicar un carrer en reconeixement de la seva carrera a les ones, així com a altres artistes radiofònics i altres personalitats, al nou barri de la ciutat, La Rosaleda.

## Referències

* ↑ Hernández, Hortensia. «Juana Ginzo, la voz que a España entretenía». Heroínas. [Consulta: 26 maig 2020].
* ↑ «Premios Ondas 1957». Arxivat de l'original el 2008-10-07. [Consulta: 26 febrer 2016].
* ↑ Situación en Google Maps
# Jake Sisko

Jacob "Jake" Sisko és un personatge fictici de Star Trek: Deep Space Nine en l'univers de Star Trek interpretat per l'actor Cirroc Lofton que està a l'estació espacial Espai Profund 9.
Nascut el 2355 en Nova Orleans, Jake és el fill de Benjamin Sisko
# Caleta de les Roques Punxoses

La Caleta de les Roques Punxoses és una petita platja del municipi de Salou (Tarragonès), situada al cap de Salou, entre les Roques Punxoses al sud, i la platja Llarga al nord-oest. Té una longitud de 31 metres i una amplada mitjana de 8 metres, formada per sorra fina i còdols.
El nom de 'Caleta de les Roques Punxoses' va ser introduït a la toponímia oficial de l'Ajuntament de Salou el desembre de 2022.
El gener del 2024, l'Ajuntament de Salou va presentar un Pla de Recuperació, Transformació i Resiliència – Finançat per la Unió Europea – Next Generation EU, que en l'apartat de la caleta de les Roques Punxoses preveia eliminar espècies invasores, concretament l'ailant (Ailanthus altissima), i treballs de restauració, plantant-hi pi pinyer (Pinus pinea), llentiscle (Pistacia lentiscus) i tamariu (Tamarix gallica).

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Los nuevos topónimos de Salou: Un paseo de la caleta del Pirata a la Popa del Vaixell». Diari de Tarragona, 26-12-2022.
* ↑ «Renaturalització, restauració paisatgística i mediambiental d'espais costaners». Ajuntament de Salou, 01-01-2024.
# Callum Kerr

Andrew Callum Kerr (11 de maig de 1994) és un actor, model i músic escocès. La seva fama es va catapultar gràcies al seu paper d'agent George Kiss a la telenovel·la de Channel 4 Hollyoaks entre gener de 2020 i abril de 2021. Després d'un paper recurrent a la sèrie de Fox Monarch (2022), a més es dedica a la música country.
Kerr és de Musselburgh, al comtat d'East Lothian, a la regió metropolitana d ' Edimburg. Es va unir al National Youth Theatre of Scotland mentre estava a l'escola i va fer un casting per a Skins quan tenia 15 anys. Kerr va jugar al rugbi durant 6 mesos amb la National Youth League i va començar a estudiar finances a la universitat i a treballar en un despatx d'advocats. Al veure que no era cosa seva, es va retirar i es va traslladar a Londres per dedicar-se a la interpretació. Es va formar en teatre.
Kerr comença essent model a l'any 2017, treballant per les marques Jaguar, Adidas, Qatar Airways, Specssavers i HisColumn. També al 2017, Kerr apareix en el video musical "Mixed Signals" de Robbie Williams.

## Carrera cinematogràfica
### Pel·lícules

| Temporada | Títol | Rol | Notes |
| 2017 | Narcisssus | Narcissus | Curtmetratge |
| 2017 | Him and Her | Him | Curtmetratge |
| 2019 | memories | John | |
| 2020 | Ghetto Bird | Billy | Curtmetratge |

## Referències

* ↑ Houghton, Rianne. «Hollyoaks newcomer Callum Kerr teases romance story for PC Kiss» (en anglès britànic). Digital Spy, 20-02-2020. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ Vesty, Sarah. «Scots actor lands dream role in Robbie Williams music video». Daily Record, 20-03-2017. [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ Ingram Noble. Ep 134. Callum Kerr [podcast]. Drama School Dropout.
# Cama de perdiu (grup de bolets)

Les cames de perdiu són bolets del grup de les pampes i pertanyen al gènere Chroogomphus. Es caracteritzen per presentar un barret de color força variat, sovint fosc, de superfície viscosa o glutinosa com la d’un molleric; làmines decurrents i de fosques a negres en la maduresa; cama allargada i de groguenca a color d’aram. Sempre creixen vora coníferes; probablement parasiten el miceli de mollerics o fetjons micorrízics.

## Les espècies de cames de perdiu

* Chroogomphus rutilus, cama de perdiu
* Chroogomphus mediterraneus, bitxac o bec de perdiu
* Chroogomphus fulmineus, cama de perdiu fulmínia
* Chroogomphus helveticus, cama de perdiu helvètica

## Referències

* 1 2 Vidal, Josep Maria; Ballesteros, Enric. Bolets dels Països Catalans i els seus noms populars. Figueres: Brau Edicions, 2013. ISBN 9788496905986.
* 1 2 Gràcia i Barba, Enric. La Clau dels Bolets. Volum 1. El Papiol: efadòs, 2021, p. 112. ISBN 978-84-19239-32-7.