OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 2-Bromobutà

El 2-bromobutà, també anomenat bromur de sec-butil o metiletilbromometà, és un halogenur d'alquil. És un líquid incolor amb una olor agradable. Com que l'àtom de carboni connectat al brom està connectat amb altres dos carbonis, la molècula es coneix com a halogenur d'alquil secundari. El 2-bromobutà és quiral i, per tant, es pot obtenir com a qualsevol dels dos enantiòmers designats com a (R)-(−)-2-bromobutà i (S)-(+)-2-bromobutà.
El 2-bromobutà és relativament estable, però és tòxic i inflamable. Quan es tracta amb una base forta, és propens a patir una reacció E2, una reacció d'eliminació bimolecular, que dona predominantment 2-butè. El 2-bromobutà és nociu si s'ingereix. Pot irritar i cremar la pell i els ulls.

## Història

El 2-bromobutà s'utilitza àmpliament en síntesi orgànica com a reactiu per a la introducció d'un grup funcional bromur (Br-) en una molècula orgànica. Una de les reaccions més comunes que involucra el 2-bromobutà és la substitució nucleòfila, on l'ió bromur és reemplaçat per un altre grup funcional nucleòfil. Aquesta reacció és important a la síntesi de compostos orgànics més complexos.
El 2-bromobutà també té aplicacions a la indústria farmacèutica i en la fabricació de productes químics especialitzats.

## Propietats

El 2-bromobutà té un punt de congelació de -50 °C, el punt d'ebullició és de 91,2 °C, el punt de fusió és de -112 °C i el punt d'inflamació és de 21,1 °C, quan s'escalfa fins a la seva descomposició emet vapors tòxics de bromur d'hidrogen. És un compost incolor, soluble amb alcohol i èter i insoluble amb l'aigua, té una densitat d'1,2425 g/cm$^3$ a 25 °C, per tant, és més dens que l'aigua.

## Usos

S'utilitza en la síntesi de no nucleòsids, també com a dissolvent i com a intermedi en la síntesi orgànica. Reacciona amb l'àcid cianhídric per preparar la sal de sodi per obtenir cianur i és una matèria primera important utilitzada per preparar el reactiu de Grignard reaccionant amb magnesi.

## Toxicitat

El 2-bromobutà és un agent oxidant i és capaç d'alliberar radicals lliures d'oxigen de l'aigua de les mucoses i això provoca vapor de brom i aquest irrita o danya les mucoses els símptomes que, aquests vapors produeixen danys als teixits tan forts que causa cremades en la pell, L'ió de bromur és un despressor del sistema nirviós central i l'exposició crònica produeix efectes neuronals això es diu bromisme i provoquen reaccions centrals que poden arribar al coma, caquèxia, exicosi, pèrdua de reflexos o reflexos patològics, convulsions clònices, tremolor, atàxia, pèrdua de sensibilitat neural, parèsia, edema papil·lar dels ulls, parla anormal, edema cerebral, deliri, agressivitat i psicosi.

## Referències

* ↑ National Center for Biotechnology Information (2024). PubChem Compound Summary for CID 6554, 2-Bromobutane. Retrieved March 4, 2024 from {{format ref}} https://pubchem.ncbi.nlm.nih.gov/compound/2-Bromobutane.
* ↑ 2-Bromobutano, 98 %, Thermo Scientific Chemicals | Fisher Scientific. (s. f.). {{format ref}} https://www.fishersci.es/shop/products/2-bromobutane-98-thermo-scientific/11467357
# Monterey (Kentucky)

Monterey és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 167 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monterey tenia 167 habitants, 55 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 208 habitants/km².
Dels 55 habitatges en un 54,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 23,6% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,3% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 28,7% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.094 $ i la renda mediana per família de 26.406 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.821 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era de 8.452 $. Entorn del 34,9% de les famílies i el 33,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monterey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monterey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Zebra de Grant

La zebra de Grant (Equus quagga boehmi) és una de les sis subespècies de la zebra comuna. Les poblacions d'aquestes zebres han quedat afectades per guerres civils en diversos països africans.
# Bànkino

Bànkino - Банкино (rus) - és un poble de l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2021 tenia 171 habitants. Pertany al districte (raion) de Véidelevka.

## Referències

* ↑ «Посёлок Вейделевка (летопись, часть 1)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
* ↑ «Историческая справка | Вейделевский район». Arxivat de l'original el 2013-04-17. [Consulta: 7 abril 2013].
* ↑ «Вейделевка (летопись часть 2)» (en rus). beluezd.ru. Arxivat de l'original el 2018-07-09. [Consulta: 9 juliol 2018].
# Mockingbird Valley

Mockingbird Valley és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 190 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mockingbird Valley tenia 190 habitants, 74 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 349,3 habitants/km².
Dels 74 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 77% hi vivien parelles casades, en un 2,7% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 2,1% entre 18 i 24, un 16,8% entre 25 i 44, un 31,6% de 45 a 60 i un 23,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,5 homes.
Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mockingbird Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mockingbird Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bàral

El bàral (Pseudois nayaur) és un caprí que viu a l'alt Himàlaia del Nepal, el Tibet, la Xina, el Caixmir, el Pakistan, Bhutan i l'Índia.
El bàral té banyes que creixen cap amunt, es corben cap enfora i després cap enrere, una mica com un bigoti a l'inrevés.
El bàral també fou un dels centres d'atenció de l'expedició de George Schaller i Peter Matthiessen al Nepal el 1973. Les seves experiències personals estan ben documentades per Matthiessen al seu llibre The Snow Leopard. El bàral és una de les preses principals de la pantera de les neus.
El bàral nan (P. schaeferi) és considerat a vegades una subespècie del bàral.

## Referències

* ↑ Harris, R.B. «Pseudois nayaur» (en anglès). The IUCN Red List of Threatened Species, 26-06-2014. DOI: 10.2305/iucn.uk.2014-3.rlts.t61513537a64313015.en.
* ↑ Bharal, Himalayan blue sheep Arxivat 2015-04-06 a Wayback Machine.. Ultimateungulate.com. Retrieved on 2012-08-23.
* ↑ Smith, A. T., Xie, Y. (eds.) (2008) A Guide to the Mammals of China. Princeton University Press, Princeton Oxfordshire ISBN 0691099847
* ↑ Matthiessen, Peter. The Snow Leopard (en anglès). Random House, 2014-11-06. ISBN 978-1-4481-1265-4.
* ↑ Tan, Shuai; Zou, Dandan; Tang, Lei; Wang, Gaochao; Peng, Quekun; Zeng, Bo; Zhang, Chen; Zou, Fangdong «Molecular evidence for the subspecific differentiation of blue sheep (Pseudois nayaur) and polyphyletic origin of dwarf blue sheep (Pseudois schaeferi)» (en anglès). Genetica, 140, 4, 01-06-2012, pàg. 159–167. DOI: 10.1007/s10709-012-9667-4. ISSN: 1573-6857. PMID: 22821360.
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Bajazet (Jommelli)

Bajazet és una òpera en tres actes composta per Niccolò Jommelli sobre un llibret italià d'Agostiono Piovene. S'estrenà a Torí el 1753.
A Catalunya, s'estrenà el 1767 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Niccolò Jommelli». Arxivat de l'original el 2017-09-25. [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Abispa

Abispa és un gènere d'himenòpters apòcrits de la família dels vèspids (Vespidae), subfamília Eumeninae. Són vespes terrissaires pròpies d'Australàsia.

## Espècies

El gènere Abispa inclou 6 espècies:
* Abispa australiana Mitchell, 1838
* Abispa ephippium (Fabricius, 1775)
* Abispa eximia (Smith, 1865)
* Abispa laticincta van der Vecht, 1960
* Abispa ruficornis Vecht, 1960
* Abispa splendida (Guérin, 1838)

## Referències

* 1 2 «Abispa - BioLib: Biological library» (en anglès). [Consulta: 31 desembre 2023].
# Faig Ajagut

El Faig Ajagut (Fagus sylvatica) és un arbre que es troba al puig Neulós, entre la Jonquera (l'Alt Empordà) i la Roca d'Albera (el Rosselló), el qual forma part de la fageda més propera a la Mediterrània de tot Catalunya.

## Dades descriptives

* Perímetre del tronc a 1,30 m: 2,13 m.
* Perímetre de la base del tronc: 2,93 m.
* Alçada: 4,08 m.
* Amplada de la capçada: 20,49 m.
* Altitud sobre el nivell del mar: 1.217 m.

## Entorn

Es troba arrecerat en una petita tartera al puig Neulós (1.257 m) i en una zona fortament influïda pels vents del nord, on la tramuntana registra velocitats superiors als 170 km/h. Aquest fet fa que hi trobem espècies vegetals resistents a aquest tipus de severitats meteorològiques. L'arbre està acompanyat de vegetació subalpina, modelada pel vent i la pastura. A les roques hi ha el liquen geogràfic (Rhizocarpon geographicum), festuca pirinenca, matafoc, pèl caní, plantatge de muntanya, conillets de muntanya, polipodi, Saxifraga geranioides, crespinell, milfulles, serpoll, bruguerola, alquemil·la, gerdera i alguns arbusts com la gódua catalana i el ginebró. Quant a fauna, s'hi pot observar escurçons, llangardaixos verds, serps llises meridionals, abellerols (a la primavera i l'estiu), corbs, xoriguers, àligues daurades, fagines, cabirols i guineus.

## Aspecte general

Hi ha tímides necrosis a la soca i alguna petita concavitat sense significança quant a la salut de l'arbre. A la primavera del 2009, s'hi va apreciar un notable vigor en la brotada. És un arbre singular per la forma ajaguda que té: tot i no ésser exclusiva seua a la zona, l'ha convertit en un punt de referència (recorda els vells Nothofagus de la Terra del Foc, els quals, de fet, són parents del faig). Aquest creixement, torturat i modelat pel vent, es dona en centenars de faigs que creixen al seu entorn, amb gran varietat de formes, totes cridaneres.

## Accés

Des de la Jonquera, cal prendre la carretera N-II cap al Pertús. Un cop al poble, agafem la pista que va cap al coll de l'Ullat. Quan deixem l'asfalt, la pista es torna forestal fins a l'arribada al puig Neulós (a dalt del cim veurem un gran repetidor de senyals de televisió). Hem de deixar-hi el cotxe uns 200 metres abans i caminar vora 150 metres a la nostra dreta, on hi ha el faig. L'arbre és ben bé a la frontera amb l'Estat francès. GPS 31T 0495463 4703074.

## Referències

* ↑ «Arbres i arbredes monumentals de l'Alt Empordà». [Consulta: 1r febrer 2025].
* 1 2 Marquès, Irena. «100 joies verdes de tot Catalunya - 25 març 2011». [Consulta: 1r febrer 2025].
* 1 2 3 4 5 Boada, Martí; Boada, Arnau, 2011. Arbres remarcables de Catalunya. 100 ombres colossals. Edicions Brau, Figueres. ISBN 9788496905535. Pàgs. 46-47.
* 1 2 3 4 5 Dacosta, Josep M. Arbres monumentals. Les 30 millors ombres de l'Alt Empordà. Figueres: Carles Vallès editor, 1988, p. 22. ISBN 84-85874-25-0.
# L'Olimpiade (Piccini)

L'Olimpiade és una òpera en tres actes composta per Niccolò Piccinni sobre un llibret italià de Pietro Metastasio. S'estrenà al Teatro delle Dame de Roma el carnestoltes de 1761.
A Catalunya, s'estrenà el 1769 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ http://www.operone.de/komponist/piccinni.html
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Formatge blau

Els formatges blaus són un tipus de formatge que tenen com a característica fonamental la presència de floridures, generalment del gènere Penicillium, que els proporcionen tons blavosos o verdosos. De llet de vaca, d'ovella i/o de cabra, els formatges blaus es curen en indrets amb temperatures i humitats (de l'ordre del 90%) regulades, per tal de garantir la proliferació de les floridures. Tradicionalment, això ha estat possible en coves.
Són formatges de curta a mitja curació, i de mides molt variables, normalment de climes freds i humits que maduren en coves o cellers subterranis com el rocafort francès, l'stilton anglès, el gorgonzola italià o el cabrales asturià. Per definició, sempre són formatges de tall obert i amb buits, que han patit una primera fermentació làctica intensa i que retenen al seu interior una alta humitat. A partir d'aquest àcid làctic les floridures s'alimenten i transformen la textura i el color de la pasta formatgera, i aporten el seu sabor i aroma tan característics. Tenen l'escorça rugosa, esquerdada i no tancada, amb un interior obert i oxigenat per on creixen i es desenvolupen les colònies de floridura. Generalment contenen un alt nivell de sal molt apropiades per a aquestes floridures i limiten el creixement d'altres no desitjats, tenen un gust intens i penetrant i es consumeixen sempre al final de l'assortiment formatger, acompanyats de fruits secs o pa de nous i vins generosos dolços.

## Tipus (selecció)

* Adelost
* Amablu
* Aura cheese
* Australian Blue Vein
* Bavarian blue o Bavaria blu
* Beenleigh Blue
* Bergader
* Bergere Bleue
* Bleu Bénédictin
* Bleu d'Auvergne
* Bleu de Basque
* Bleu de Bresse
* Bleu de Gex
* Bleu de Laqueuille
* Bleu des Causses
* Bleu de Septmoncel
* Bleu du Haut-Jura
* Bleu du Vercors-Sassenage
* Blue Castello
* Blue Cheshire
* Blue Rathgore
* Blue Wensleydale
* Buttermilk Blue
* Buxton Blue cheese
* Cabrales
* Cambozola
* Cashel Blue
* Cheshire cheese
* Ciel de Charlevoix
* Danablu
* Devon Blue
* Dolcelatte
* Dorset Blue Vinney cheese
* Dunsyre Blue
* Edelpilz
* Exmoor Blue cheese
* Fourme d'Ambert
* Fourme de Haute Loire
* Fourme de Montbrison
* Gammelost
* Gippsland Blue
* Gorgonzola
* Harbourne Blue
* Jubilee Blue
* Lanark Blue
* La Peral
* Lymeswold cheese
* Maytag Blue cheese
* Meredith Blue
* Monje Picón
* Montagnolo
* Mycella
* Olivet Bleu
* Oxford Blue
* Oxley Traditional Blue
* Picón Bejes-Tresviso
* Roaring Forties Blue
* Rochebaron
* Roquefort
* Saga cheese
* Shropshire Blue cheese
* Saint Agur Blue
* St. Pete's Select
* Stilton
* Valdeón
* Waimata Farmhouse Blue
* Westminster Blue
* Yorkshire Blue

## Referències

* 1 2 Barrufet, Teresa Tilló i. Didàctica de les ciències naturals. Biologia. Edicions Universitat Barcelona, 1999. ISBN 978-84-8338-110-6.
* ↑ «Bojos pel formatge blau». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ «Formatges blaus, el sabor més intens per cuinar i maridar». [Consulta: 18 abril 2021].
* ↑ Miró Monfort, Eva. Estratègies de reformulació per a la reducció de sal (tesi). Universitat de Barcelona, juny-2020, p. 9. Arxivat 2021-04-18 a Wayback Machine.
# Milton (Kentucky)

Milton és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 525 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milton tenia 525 habitants, 233 habitatges, i 143 famílies. La densitat de població era de 170,3 habitants/km².
Dels 233 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,2% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 38,2% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,4% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 19,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 83,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.250 $ i la renda mediana per família de 34.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 14.875 $. La renda per capita de la població era de 13.264 $. Entorn del 12,2% de les famílies i el 19,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bandera de Gàmbia

La bandera de Gàmbia fou adoptada formalment el 18 de febrer de 1965 quan es va proclamar la independència.
Va ser dissenyada per L. Tomasi i simbolitza: Els colors de la bandera tenen significats culturals, polítics i regionals. El blau al·ludeix al riu Gàmbia, que és la característica geogràfica clau de la nació i del qual el país deriva el seu nom. El vermell evoca el sol, donada la proximitat de Gàmbia a l'equador, així com la sabana, mentre que les primes franges blanques representen "unitat i pau". El verd personifica el bosc i els béns agrícoles dels quals el poble gambià depèn en gran manera, tant per a les exportacions com per al seu ús personal.

## Altres banderes

* Pavelló dels Establiments Britànics del Africa Occidental (British West Africa Settlements)
* Pavelló del governador dels Establiments Britànics del Africa Occidental (British West Africa Settlements)
* Pavelló de la colònia i protectorat de Gàmbia del 1888 al 1965
* Pavelló del governador de la colònia i protectorat de Gàmbia del 1888 al 1965
* Pavelló del governador general de l'estat de Gàmbia del 1965 al 1970
* Estendard del president de la República del Gàmbia i després bandera de vehicle dels ambaixadors de la República del Gàmbia
* Estendard del president de la República del Gàmbia

## Referències

* ↑ «1965: Countdown to Gambian independence». BBC On This Day. BBC.
* 1 2 3 4 Smith, Whitney. «Gambia, flag of The». A: Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc..  De subscripció o mur de pagament
* 1 2 Dorling Kindersley, 2008, p. 77.
* 1 2 «Gambia, The». The World Factbook. CIA. [Consulta: 22 maig 2014].
# XX Congrés del PCUS

El XX Congrés del PCUS es va celebrar entre el 14 i el 26 de febrer de 1956. Aquest Congrés va ser el primer que es va celebrar després de la mort de Stalin i es va transformar en el punt de partida de les primeres crítiques directes al mandat de l'antic Premier Soviètic.
Malgrat les divergències entre les diferents faccions que cohabitaven en el politburó, en la sessió de clausura de la nit del 25 de febrer el nou dirigent Nikita Khrusxov va realitzar el seu famós "Discurs Secret" en el qual va denunciar Stalin per haver violat les normes sobre lideratge col·lectiu, la repressió contra els Vells Bolxevics, la repressió contra els delegats del XVII Congrés per haver donat suport Serguei Kírov, el culte a la personalitat desenvolupat entorn de la seva persona i l'exageració del seu rol en la Gran Guerra Patriòtica, entre altres denúncies.
Aquest acte va provocar una gran commoció en la sessió (a la qual no es va permetre la presència dels convidats estrangers), i després d'un mes de deliberacions, es va decidir fer públic bona part del contingut als ciutadans de l'URSS, encara que solament amb la perestroika es va venir a conèixer el contingut complet del discurs. El principal resultat del XX Congrés va ser permetre que el monòlit soviètic comencés a viure el procés de desestalinització, pel qual diversos milers d'individus que poblaven els gulags, els centres de detenció i altres centres de repressió fossin alliberats, en el que es va conèixer com "el desglaç". Gràcies a aquest procés, personatges com Aleksandr Soljenitsin entre d'altres, van poder recuperar la seva llibertat. Un clar exemple d'aquest període és el llibre Un dia en la vida d'Ivan Denísovitx de Soljenitsin, en el qual es denuncia la repressió estalinista i les seves influències en la vida de milions d'habitants de la Unió Soviètica.
# I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love

I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love és el primer disc del grup de Nova Jersey, My Chemical Romance, llançat el 23 de juliol de 2002. Les cançons en el disc expliquen la història dels ("Demolition lovers"), dos criminals que cometen diversos assassinats i crims junts, i que, al final, es cremen en un desert. La història dels amants continua en el seu segon disc Three Cheers for Sweet Revenge. La banda va guanyar-se molts fans del món underground però no van poder aspirar a mercats grans fins al llançament del seu segon àlbum, que fou llançat dos anys més tard. Com que el nom de l'àlbum és excessivament llarg, els fans l'abrevien frecuentement com "Bullets". El disc fou produït per Geoff Rickly, el cantant de la banda Thursday, que treballava a Eyeball Records.

## Cançons

* "Romance" - 1:04
* "Honey, This Mirror Isn't Big Enough for the two of us" – 3:53
* "Vampires will never hurt you" – 5:28 (Els vampirs mai et faran mal), és el segon senzill de l'àlbum conceptual I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, del grup My Chemical Romance. El vídeo va ser dirigit per Mark Debiak. En el vídeo es pot observar a la banda tocant la cançó en una habitació petita i fosca i els integrants del grup, van maquillats de tal manera, que semblen vampirs. L'habitació fou pintada per en Gerard Way i en Frank Iero. Pocs dies més tard els dos es van posar malalts, per respirar molt la pintura amb la que van pintar l'habitació. En el vídeo podem veure a en Frank Iero amb rastes al cabell. El video el van gravar junt amb el disc I Brought You My Bullets, You Brought Me Your Love, l'any 2002, però solament fou llançat fins al 23 de setembre del 2005, quan la discografia Eyeball Records va rellançar el CD.
* "Drowning lessons" – 4:25
* "Our lady of sorrows" – 2:07
* "Headfirst for halos" – 3:30
* "Skylines and turnstiles" – 3:25
* "Early Sunsets Over Monroeville" – 5:07
* "This is the best day ever" – 2:14
* "Cubicles" – 3:53
* "Demolition lovers" – 6:06

## Senzills

* Honey, this mirror isn't big enough for the two of us - 2002
* Vampires will never hurt you - 2002
* Headfirst for halos - 2004
* Our lady of sorrows - 2004

## Crèdits

* Gerard Way - Cantant principal
* Ray Toro - Guitarra principal, guitarra rítmica
* Mikey Way - Baix Elèctric
* Matt Pelissier - Bateria
* Frank Iero - Guitarra rítmica (en cançons 2 i 8)