OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Casa Ramon Vendrell

La Casa Ramon Vendrell o cal Ramon Vendrell és un edifici del municipi de Reus (Baix Camp) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres que es troba al carrer Ample, de planta baixa, dos pisos i terrat. La façana, que recorda elements formals del modernisme centreeuropeu, presenta una composició simètrica a partir de tres portes a la planta baixa que tenen continuació amb les quatre obertures balconeres dels dos pisos. Les obertures centrals dels dos pisos tenen balcó corregut i barana de ferro. Del conjunt compositiu cal remarcar els elements ornamentals: motius florals i antropomorfs a les llindes de les obertures; i un acabament amb frontó el·líptic entre falsos semi-pilars del segon pis, que emmarquen la part principal de la façana. Presenta simulació de línies verticals a l'altura del primer pis.
Els elements ornamentals són de pedra artificial. Té un embigat de fusta i persianes enrotllades. El terrat és a la catalana. La decoració es concentra en els pisos superiors, marcada per les línies verticals que flanquegen les obertures de la façana, reforçades pels pinacles del coronament. Els plànols conservats a l'Arxiu Històric de Reus mostren una decoració en la planta de carrer, que no es va arribar a realitzar. A la planta superior, amb un coronament de façana inspirat en la Sezession vienesa, un arc presenta al seu frontó un personatge fantàstic, alat, amb rostre masculí i pits.
La casa té una planta baixa d'alçada considerable, si es compara amb les cases veïnes, destinada a usos comercials. Les obertures de la segona planta són més grans que les de la planta inferior, cosa poc usual.

## Història

El propietari de l'edifici, Jaume Ramon Vendrell, el 5 de setembre de 1912, va fer una sol·licitud a l'Ajuntament per a la reforma de dues cases veïnes, que va transformar en un sol immoble. Aquesta reforma va ser aprovada el 6 de setembre de 1912. El projecte era signat per l'arquitecte tarragoní Pau Monguió, tot i que l'obra s'atribueix a Pere Caselles.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Ramon Vendrell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
* ↑ Guia modernista. Reus: l'Ajuntament. Patronat de Turisme, 2011, p. 11.
* 1 2 3 Sardà Ferran, Jordi (et al.) (eds.). Fets urbans: guia d'arquitectura de Reus 10. Reus: Ajuntament de Reus; COAC, 2024, p. 6. ISBN 9788409559398.
# Quirogalèids

Els quirogalèids (Cheirogaleidae) són una família de primats estrepsirrins. Com tots els lèmurs, els quirogalèids viuen únicament a l'illa de Madagascar. Es tracta de l'única família de la superfamília dels quirogaleoïdeus.

## Referències

* ↑ Institut Català de Paleontologia Miquel Crusafont. «L'os navicular del primat Anchomomys dona noves pistes sobre la seva locomoció», 2020. [Consulta: 7 juny 2020].
# Christita

La christita és un mineral de la classe dels sulfurs. Rep el nom en honor de Charles Louis Christ (12 de març de 1916, Baltimore, Maryland, EUA - 29 de juny de 1980, Palo Alto, Califòrnia, EUA), mineralogista de l'Estudi Geològic dels Estats Units, en reconeixement de les seves "destacades contribucions en els camps de la cristal·lografia, la mineralogia i la geoquímica".

## Característiques

La christita és una sulfosal de fórmula química TlHgAsS₃. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1976, sent publicada per primera vegada un any més tard. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es teoba entre 1 i 2.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la christita pertany a «02.HD: Sulfosals de l'arquetip SnS, amb Tl» juntament amb els següents minerals: lorandita, weissbergita, jankovicita, rebulita, imhofita, edenharterita, jentschita, hutchinsonita, bernardita, sicherita i gabrielita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Smithsonian.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina d'or de Carlin, al districte miner de Lynn, dins el comtat d'Eureka (Nevada, Estats Units). També ha estat descrita en altres indrets del mateix estat de Nevada, així com a Macedònia del Nord, l'Iran, Rússia i la República Popular de la Xina.

## Referències

* ↑ «Christite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 19 maig 2021].
# Dalmau de Castellnou

Dalmau de Castellnou (Segle XIII - 1299), senyor de Sureda, fou un noble i militar català.
Va participar en la Croada contra la Corona d'Aragó al costat de Pere el Gran defensant els Pirineus. Va ser Senyor de Sureda des del 1268. El va succeir a la seva mort el 1299 el seu fill Dalmau II de Montbram, que va ser Senyor de Montbran.

## Referències

* 1 2 «Dalmau de Castellnou». enciclopedia.cat. [Consulta: 14 agost 2023].
# La mère coupable (Milhaud)

La mère coupable és una òpera amb música de Darius Milhaud i llibret de Madeleine Milhaud, basat en el drama homònim de Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais. S'estrenà al Grande-Théâtre de Ginebra el 13 de juny de 1966.
# Ordinador personal ultraportàtil

El terme ultraportàtil (netbook en anglès) va ser introduït per Intel el febrer del 2008 per descriure a una categoria d'ordinadors de baix cost i de rang inferior al subnotebook creats per a ser usats especialment per navegar per internet, però també per a fer tasques bàsiques com és l'edició de textos.
Aquests ordinadors poden incloure aplicacions dins d'un disc dur de memòria sòlida (els SSD). S'espera que pel 2011 hi hagi 50 milions d'aquests equips.
Els següents models es poden inscriure en la categoria d'ultraportàtils:
* ASUS Eee PC
* Acer Aspire One
* One A110
* MSI Wind PC
* HP 2133 Mini-Note PC
* Everex CloudBook
* Classmate PC
* OLPC XP-1
* VIA OpenBook
* Toshiba NB series utilitzats per al pla pilot d'incorporació de noves tecnologies a les aules de secundària.
El terme netbook s'havia utilitzat anteriorment amb el model Psion Netbook. Probablement Intel es va inspirar en aquest model.

## Referències

* ↑ «HP unveils small laptop for schoolkids - Yahoo! News», 09-04-2008. Arxivat de l'original el 2008-04-09. [Consulta: 18 desembre 2017].
* ↑ «Enterprise Mobile Today - www.enterprisemobiletoday.com». [Consulta: 18 desembre 2017].

## Vegeu també

* Comparatiu entre netbooks

## Enllaços externs

* PC Makers Race to Market With Low-Cost 'Netbooks'
* Intel comes up with products tailormade for emerging markets
* Intel Sets Out Netbook and Nettop Plans
* Intel Developer Forum Spring 2008: day 1
# Casa al carrer Carrasco i Formiguera, 15

La casa al carrer Carrasco i Formiguera, 15, és un edifici del barri de Sarrià de Barcelona, declarat bé amb elements d'interès (categoria C).
Va ser construït el 1905 pel mestre d'obres Josep Arnau i Piera, conjuntament amb els tres habitatges veïns, d'estils diferents, però que formen un conjunt unitari. Es tracta d'un habitatge unifamiliar entre mitgeres i amb jardí posterior, de planta baixa, planta pis, golfes i terrat. Destaca la façana pels elements neoàrabs de les obertures i la tribuna del pis.
Va ser la seu de l'escola St. Georges English School.

## Referències

* 1 2 3 «St. Georges English School». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 121. ISBN 978-84-09-55644-1.
# Antoni Foz Llaveria

Antoni Foz Llaveria (Vall-de-roures, 18 de febrer de 1930 - Reus, 25 de març de 2020) va ser un polític i atleta que de molt jove va anar a viure a Reus. Era fill d'Antoni Foz Pons, de Vall-de-roures, i de Visitació Llaveria Mas, de Riudecanyes.
Es va iniciar com a nedador al Club Natació Reus Ploms, i l'any 1945 va ser campió juvenil de Catalunya en estil esquena. El 1949 es va dedicar al llançament de pes, i va ser campió de Catalunya júnior i absolut en cinc ocasions durant els anys 1949-1953 i el 1951 va establir el rècord català de la prova. L'any 1949 va ser també campió juvenil en llançament de disc.
L'any 1966 va ser un dels socis fundadors del Club Nàutic de Salou, entitat de la que en va ser president, i que l'any 2011 el va nomenar soci d'honor. Aficionat a la vela, va representar al Club Nàutic en diverses competicions.
També va ser un bon jugador de tennis, i el 1965 era un dels fundadors de Club de Tennis Monterols.
Va ser regidor a l'Ajuntament de Reus des del 1979 al 1991. El seu primer mandat el va obtenir com a regidor d'UCD i els dos següents amb Alianza Popular. Sempre es va presentar com a cap de llista i va obtenir quatre, tres i dos regidors, en els tres mandats. També va ser diputat a la Diputació de Tarragona. L'any 1997, va rebre la medalla de Forjador de la Història Esportiva de Catalunya.

## Referències

* 1 2 3 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs: vol 1. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 288.
* 1 2 3 M. A. / I. M.. «Es mor l'exregidor reusec Antoni Foz Llaveria». reusdigital.cat. [Consulta: 23 octubre 2024].
* ↑ «Sr. Antoni Foz Llaveria». clubnauticsalou.com. Club Nàutic Salou. [Consulta: 23 octubre 2024].
# Activitat física

L'activitat física és qualsevol moviment corporal produït per la musculatura esquelètica que té com a resultat una despesa energètica per sobre del metabolisme basal. En anglès no es fa distinció lingüística entre activitat física i exercici físic.
L'activitat física és tota mena de moviment corporal que realitza l'ésser humà durant un determinat període, ja siga a la seva feina i activitat laboral o en els seus moments d'oci, que augmenta el consum d'energia considerablement i el metabolisme de repòs, és a dir, l'activitat física consumeix calories. El contrari de l'activitat física és la inactivitat o sedentarisme.

## Consum energètic

Les variables que influeixen en el consum de calories quan es realitza una activitat física són:
* Temps: La quantitat de temps que es dedica a l'activitat física afecta a la quantitat de calories que es consumeixen.
* Pes: La massa corporal d'una persona que realitza una activitat física té una influència sobre la quantitat de calories cremades. Així les persones de major pes consumeixen més calories.
* Ritme: El ritme al que una persona realitza l'activitat física influeix en la quantitat de calories gastades. Per exemple, caminar cinc quilòmetres en una hora consumeix més calories que caminar-ne dos en una hora.

## Salut

El realitzar o aconseguir una activitat física diària és beneficiós per a la salut, de tal manera que les millors activitats físiques són les activitats quotidianes de la vida diària, com caminar, muntar en bicicleta, pujar escales, ballar, jugar, fer les tasques de la llar, fer la compra, si aquestes es realitzen freqüentment.

## Efectes sobre l'organisme

* Metabolisme basal: L'activitat física no només augmenta el consum de calories sinó també el metabolisme basal, que pot romandre elevat després de 30 minuts d'una activitat física moderada. La taxa metabòlica basal pot augmentar un 10% durant 48 hores després de l'activitat física.
* La gana: L'activitat física moderada no augmenta la gana, fins i tot la redueix. Les investigacions indiquen que la disminució de la gana després de l'activitat física és major en individus que són obesos que en els quals tenen un pes corporal ideal.
* Greix corporal: La reducció de calories en la dieta juntament amb l'activitat física pot produir una pèrdua de greix corporal del 98%, mentre que si només es produeix una reducció de calories en la dieta es perd un 25% de massa corporal magra, és a dir, múscul, i menys d'un 75% del greix.

## Esport

L'activitat física inclou l'expressió corporal, el teatre físic, els balls socials, la dansa, els jocs, les excursions, el sexe, l'esport i l'educació física entre moltes altres coses. Cal entendre esport com activitat física reglamentada i amb un suport social important. Per contra, l'abús de l'activitat física sense planificació i vigilància pot ser destructiu. Des d'envelliment cel·lular prematur, desgast emocional i físic, debilitament del sistema immunològic, entre d'altres.

## Vegeu també

* Escala de Borg
* Calories buides

## Enllaços externs

* «Activitat física». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
# Col·lecció Wallace

La Col·lecció Wallace (en anglès: Wallace Collection) és un museu d'art nacional localitzat a Londres. Va ser fundat a partir de la col·lecció privada de Sir Richard Wallace, que va ser llegada per la seva vídua el 1897. El museu es va obrir al públic en 1900, en les dependències de la Hertford House, a Manchester Square, i allí roman, albergada en la seva integritat, fins al dia d'avui.
El 2010 va rebre, juntament amb altres museus europeus, la condecoració del Orden de las Artes y las Letras de España, del Ministeri de Cultura Espanyol, en reconeixement de la tasca de protecció del patrimoni que va fer dins del Comité Internacional de Salvament dels Tresors Espanyols el febrer de 1939, protegint les obres a les seves instal·lacions.

## Col·lecció

El museu abasta una àmplia gamma de belles arts i arts decoratives, des del segle xv fins al xix. Té gairebé 5.000 objectes i destaca sobretot per la qualitat i amplitud de la pintura francesa del segle xviii, porcellana de Sèvres i mobiliari francès. Entre els pintors representats es troben:
* Escola francesa:
** Poussin: "Ball"
** Antoine Watteau
** François Boucher
** Jean-Honoré Fragonard: El gronxador
** Nicolas Lancret
* Escoles flamenca i holandesa:
** Frans Hals: El cavaller somrient
** Rembrandt: Autorretrat.
** Rubens
** Van Dyck
** Pieter de Hooch
** David Teniers el Jove
** Jan Steen
** Aelbert Cuyp
* Escola italiana:
** Tiziano: "Perseo socorrent a Andròmeda"
** Canaletto
** Domenichino
** Cima da Conegliano
** Bernardo Daddi
** Guido Reni
** Francesco Guardi
** Salvator Rosa
* Escola espanyola:
** Bartolomé Esteban Murillo
** Velázquez: "La dama del ventall", "L'infant Baltasar Carlos"
* Escola anglesa:
** Thomas Gainsborough
** Joshua Reynolds
Hi ha també un retrat de Robert Dudley, primer Comte de Leicester, en la mateixa sala on està el quadre de Maria, reina d'Escòcia.
Irònicament, la cosina de Maria, Isabel I d'Anglaterra, tenia planejat un casament entre ells, el 1563. A més de la porcellana de Sèvres, n'hi ha de Meissen, així com altres objectes d'art. Un dels més antics data d'abans del segle xiv. Fa pocs anys, es va col·locar en el pati de Hertford House un sostre de cristall, per a crear un restaurant. L'entrada és gratuïta.

## Referències

* ↑ RevistadeArte [Consultat 25 de gener de 2010]
# Bandera de les Illes Caiman

La bandera de les Illes Caiman, un territori britànic d'ultramar, va ser adoptada el 1959.
Aquesta bandera és un estendard blau britànic, en què figura la bandera del Regne Unit en el cantó i incorpora l'escut de l'arxipèlag en la part més allunyada del pal. L'estendard blau és la bandera usada amb més freqüència per les dependències i algunes institucions britàniques de caràcter governamental. Alguns països que són antigues colònies del Regne Unit, com Austràlia o Nova Zelanda, han mantingut el disseny de l'estendard blau a les seves banderes nacionals.
El governador britànic de les Illes disposa d'una bandera pròpia que, essent igual que la bandera del Regne Unit, incorpora l'escut de les Illes Caiman a la part central, envoltat per dues branques de llorer.

## Banderes històriques

* Bandera fins al 1999.
# Edigu

Edigu, Edigey, İdegäy, Idiku, Edege Mangit i altres nombroses variacions (1352-1419) fou un emir mongol de l'Horda d'Or que va fundar una nova entitat política que va ser coneguda sota el nom d'Horda Nogaï.
Edigu pertanyia a la tribu Manghud (Mangit) de Crimea, i era fill de Baltychak, noble mongol que va ser vençut i mort per Toktamix, Khan de l'Horda d'Or, vers el 1380. Es va fer famós en tant que general de Toktamix abans de girar les seves armes contra el seu amo. El 1388 Timur Kutlugh (o Temur Qutlugh) fill de Timur Malik, antic kan de l'Horda Blava, es va revoltar contra Toktamix i Edigu li va donar suport; derrotats van haver de fugir a territori de Tamerlà al que en endavant van servir. En la guerra entre Toktamix i Tamerlà (que va tenir els moments més greus en les campanyes de 1391 i de 1395 i es va acabar el 1396), Edigu i Timur Kutlugh van establir de facto, i mercès al suport de les forces timúrides, la seva autoritat sobre un territori entre el Volga i el Yaik, que després fou conegut com l'Horda Nogaï. A la sortida de Tamerlà el 1396, Timur Kutlugh es va proclamar kan de l'Horda d'Or i Edigu li va donar suport ocupant el lloc de comandant a cap dels exèrcits de l'Horda d'Or la qual cosa va fer d'ell el verdader dirigent de l'Horda.
El 1398 Toktamix fou derrotat i va haver de fugir a Lituània. Vitautes el Gran li va donar suport i va envair el territori de l'Horda el 1399, però Edigu li va infligir una punyent derrota al riu Vorskla. Llavors va intentar unificar sota la seva autoritat el que havia estat el ulus de Jotxi, cosa que en certa manera va aconseguir per darrera vegada a la història.
El 1406 va acorralar el seu vell enemic Toktamix a Sibèria i el va matar. L'any següent va llançar raids sobre Bulgària del Volga. El 1408, va dirigir una invasió destructora de Rússia, que ja no havia pagat tribut a l'Horda des de feia anys. Edigu va incendiar Nijni Nóvgorod, Gorodets, Rostov, i altres ciutats però no va poder prendre Moscou.
Enfrontat al seu fill Nur al-Din el 1412 es va retirar a Coràsmia. Va retornar el 1415 amb suport de Xah Rukh per imposar el seu candidat al tron (Tjekre Khan) però el 1416 fou derrotat i fet presoner per Ulugh Muhammad Khan, un cap mongol de la família de Toktamix, anys després fundador del Kanat de Kazan.
Fou posat en llibertat i va tornar a l'est; el 1419 va marxar contra un pretendent al tron de nom Kadirberdi que Howorth identifica amb un fill de Toktamix. Kadirberdi i Edigu van morir en la batalla, o segon altres fonts el pretendent va morir en la batalla i Edigu es va ofegar al Sihun. Tenia 67 anys.
La seva dinastia es va mantenir al capdavant de l'Horda de Nogai durant dos segles. Els seus descendents van acabar establerts a Moscou i convertits al cristianisme ortodox sent coneguts com a prínceps Urusov i Yusupov.

## Referències

* ↑ Slatyer, Will. Ebbs and Flows of Medieval Empires, AD 900-1400 (en anglès). Partridge India, 2014, p. 325. ISBN 1482896834.
* ↑ Howorth, Henry Hoyle. History of the Mongols (en anglès). Longmans, Green, and Company, 1830, p. 1075.
# Casa al carrer Carrasco i Formiguera, 19-21

La casa al carrer Carrasco i Formiguera, 19-21, és un edifici del barri de Sarrià de Barcelona, declarat bé amb elements d'interès (categoria C).
Va ser construït el 1905 pel mestre d'obres Josep Arnau i Piera, conjuntament amb els tres habitatges veïns, d'estils diferents, però que formen un conjunt unitari. Es tracta de dos habitatges unifamiliars adossats, entre mitgeres, que conformen una sola unitat compositiva, inclosa dins del corrent modernista floral. Destaca la gran tribuna que presideix les entrades als habitatges i que actua com a element central de la composició de la façana, i el coronament sinuós que acaba l'edifici. La façana està tractada amb estucs imitant un encoixinat de pedra, i emmarcaments de les obertures amb motius florals, essent molt més rics a la tribuna central.

## Referències

* 1 2 «Habitatges unifamiliars aparellats». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ de Oleza i Roncal, Jaume. Arquitectura a Sant Gervasi, Sarrià i Vallvidrera. Passejades pel patrimoni arquitectònic. Barcelona: Premsa Local El Jardí SCCL, 2023, p. 121. ISBN 978-84-09-55644-1.
# Larissa (satèl·lit)

Larissa, també anomenat Neptú VII, és un satèl·lit natural del vuitè i últim planeta, Neptú. El seu nom prové de Larissa, un amor de Posidó o Neptú en la mitologia grega. Larissa té una superfície irregular: no és esfèrica i està coberta per gran nombre de cràters, cosa que mostra que aquest món llunyà no té signes d'activitat geològica. Es creu que es va formar per fragments de diversos materials provinents de restes d'altres satèl·lits destrossats fa temps. Se'n sap relativament poc, igual que molts altres satèl·lits de Neptú (Tritó és excepció). La seva òrbita és quasiesfèrica, però se sap que es veu fortament afectada per la gravetat de Neptú, cosa que d'aquí milers d'anys farà que traspassi el límit de Roche i així es produiran nous anells planetaris a l'últim planeta, com ha passat amb molts altres satèl·lits al llarg de la història del gegant gasós.
Aquest satèl·lit va ser descobert fortuïtament el 24 de maig de 1981 per un equip d'astrònoms liderat per Harold Reitsema. Per confirmar-ho, la sonda Voyager 2, quan va arribar al gegant gasós l'any 1989, va passar pel sistema de satèl·lits de Neptú; quan va arribar a la suposada posició de Larissa, la seva existència va ser confirmada, com Harold Reitsema i el seu equip havien previst. Provisionalment, va rebre el nom de S/1981 N 1, i l'any 1991 va rebre el nom actual.

## Referències

* 1 2 3 «NASA FACTS» (en anglès). NASA.
* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.

## Enllaços externs

* http://ksiezyce.astrowww.pl/neptune/larissa_en.html Arxivat 2008-03-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Dan Hylander

Dan Hylander (Malmö, 21 de juny de 1954) nom artistic de Dan Owe Michael Hylander és un compositor, cantant i guitarrista de pop i rock suec. Ha col·laborat de manera destacada amb Py Bäckman i la banda Raj Montana Band, que va servir com a grup vocal de suport tant per a Bäckman com per a Hylander.
Una de les seves cançons més cèlebres i exitoses, titulada Farväl till Katalonien, (Adéu a Catalunya) parla de Catalunya i de Barcelona.

## Biografia

La carrera comercial de Dan Hylander es va produir a principis dels anys 80, com a Dan Hylander & Raj Montana Band, banda formada per Dan Hylander amb David Carlson (guitarra), Ola Johansson (baix), Clarence Öfwerman (teclat), Hasse Olsson (òrgan i teclat), Pelle Alsing (bateria).). El 1984, Hylander va guanyar el premi Rockbjörnen com a millor artista masculí suec de l'any.
A mitjans de la dècada de 1980, Hylander va iniciar la seva carrera en solitari, amb una nova banda de suport, anomenada Kosmonaut, tot i que també va mantenir reunions ocasionals amb Raj Montana Band.
El 2004, va coescriure amb el cantant i compositor suec Tomas Ledin totes les cançons de l'àlbum de Ledin, titulat Med vidöppna fönster (Amb les finestres obertes).
El 2007, Hylander es va traslladar a Bolívia amb la seva família, però va decidir tornar a Suècia a principis del 2016.
Raj Montana Band es va tornar a reunir el 2018, fent concerts i planejant un nou àlbum.

## Discografia
### Àlbums

| Curs | Àlbum | Crèdits | Posicions de punta |
| Curs | Àlbum | Crèdits | SWE |
| 1982 | Bella nit | Dan Hylander i Raj Montana Band | 3 |
| 1984 | ... om änglar & sjakaler | Dan Hylander i Raj Montana Band | 3 |
| 1985 | Telegrama | Py Bäckman i Dan Hylander | 14 |
| 1986 | Kung av onsdag | Dan Hylander i Kosmonaut | 4 |
| 1988 | Café sorgenfri | Dan Hylander i Kosmonaut | 12 |
| 1990 | Lycklig måne | Dan Hylander | 29 |
| 2011 | Den försenade mannen | Dan Hylander i Orkester | 4 |
| 2016 | Kan själv | Dan Hylander i Orkester | 47 |
| 2019 | Indigo | Dan Hylander i Raj Montana Band | 4 |
Àlbums en directe
| Curs | Àlbum | Crèdits | Posicions de punta |
| Curs | Àlbum | Crèdits | SWE |
| 2012 | Förscenad - En directe | Dan Hylander i Orkester | 15 |
Àlbums recopilatoris
| Curs | Àlbum | Crèdits | Posicions de punta |
| Curs | Àlbum | Crèdits | SWE |
| 1997 | Accessos | Raj Montana Band, Py Bäckman i Dan Hylander | 15 |

## Referències

* ↑ https://www.pledgemusic.com/projects/dan-hylander%5BEnllaç+no+actiu%5D Hämtad 2018-03-21
* 1 2 3 «Dan Hylander discography». swedishcharts.com. Hung Medien. [Consulta: 9 octubre 2016].
* ↑ «Veckolista Album, vecka 20». Sverigetopplistan. [Consulta: 17 maig 2019].