OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cala Morisca (Salou)

La cala Morisca és una petita cala rocosa del municipi de Salou (Tarragonès), situada al cap de Salou, entre la Punta de la Cala Crancs, que la separa de la cala Crancs, i el far de Salou. El Pla General d'Ordenació Urbana (POUM) de Salou protegia el 2003 aquest penya-segat pel seu valor paisatgístic.
A la cala hi havia l'embarcador del xalet que Antoni Pedrol Rius tenia sobre la cala, al promontori de la Punta de la Cala Crancs. En morir Pedrol, la casa quedà abandonada. L'Ajuntament de Salou la va comprar el 2016 i la va enderrocar el maig de 2017, per tal de renaturalitzar el lloc. El 2018 es van enretirar les plantes invasores, se'n van plantar d'autòctones, i l'espai, de 9.283 m², es va obrir al públic, amb el nom de 'mirador de Cala Morisca', passant a formar part del camí de ronda.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Salou derriba el chalet Pedrol Rius tras 20 años de abandono y litigios». Diari de Tarragona, 10-05-2017.
* ↑ «El Colegio de Abogados de Madrid vende el antiguo chalet de Pedrol Rius». Economía Digital, 27-03-2016.
* ↑ «El entorno de Cala Morisca en Salou abrirá antes del verano». Diari de Tarragona, 05-02-2018.
* ↑ «La Cala Morisca s'obre al públic i dona continuïtat al camí de Ronda». Diari Més, 25-06-2018.
# Edicions de la Ela Geminada

Edicions de la Ela Geminada és una editorial independent catalana amb seu a la ciutat de Girona que es va fundar l'any 2011. El filòsof i escriptor Oriol Ponsatí-Murlà en va ser el fundador i des de 2018 és dirigida per l'editora Laia Regincós i Escura.
El catàleg d'Edicions de la Ela Geminada consta de cinc col·leccions: «Trivium», dedicada a la ficció; «Quadrivium», dedicada a l'assaig filosòfic; «Biblioteca Prudenci Bertrana», edició de la seva obra narrativa completa; «Idil·lis» (sobre sexe i gènere eròtic) i «La ela geminadeta» (infantil).

## Referències

* ↑ «L'Ela Geminada presenta els "Poemes francesos" de Rilke traduïts per Vilallonga». Diari de Girona, 15-03-2011.
* 1 2 Grau, Jordi. «Sexe i erotisme, ara i en català». El Punt Avui, 23-11-2023. [Consulta: 22 febrer 2024].
* ↑ «Presocràtics». El País, 27-10-2011. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Bertrana, del principi al final Morir de desig - 27 set 2013». El Punt Avui.
# Col·libiode

Els fongs col·libioides, anomenats de manera més precisa cama-secs col·libiodes, produeixen bolets de barret convex a estès i làmines adnatedes i espores de color blanc o crema pàl·lid (alguns exemplars de certes espècies poden tenir reflex rosacis o ocracis). Les espècies més representatives pertanyen a l’antic gènere Collybia, avui escindit, d’on prové el nom.
Són bolets poc consistents, fins i tot fràgils, de mitjans a menuts, de cama sovint molt aprimada i gairebé tots saprotròfics. Només un grup molt reduït (cama-secs fungícoles), són col·líbies que es desenvolupen sobre altres bolets. Alguns són paràsits i creixen sobre bolets vius, altres saprotròfics especialitzats, que creixen sobre bolets en descomposició.
La majoria de cama-secs col·libioides es van disposar inicialment en el gènere Collybia, però al llarg dels darrers anys els micòlegs han buidat pràcticament aquest gènere. De fet, ara conté només tres espècies: la col·líbia d’escleroci groc (Collybia cookei), la col·líbia d’escleroci negre (Collybia tuberosa)(= Microcollybia tuberosa) i la col·líbia de desfila (Collybia cirrhata).
A nivell europeu hi ha al voltant de 80 espècies de cama-secs col·libiodes. El nucli del grup és representat pels gèneres Collybia, Dendrocollybia, Gymnopus i Rhodocollybia.

## Referències

* ↑ Gràcia, Enric. La Clau dels Bolets: Identifica'ls de la mà d'Enric Gràcia, Vol. II, p:137. El Papiol: efadós, 2021.
* 1 2 Læssøe, Thomas; Petersen, Jens H. Fungi of Temperate Europe. Princeton: Princeton University Press, 2019. ISBN 9780691180373.
* 1 2 3 Antonín, Vladimír; Noordeloos, Machiel E. A monograph of marasmioid and collybioid fungi in Europe. Eching: IHW-Verl, 2010. ISBN 978-3-930167-72-2.
* ↑ «Distinguishing European Rhodocollybia species». iNaturalist.
# Witzwort

Witzwort (danès Vitsvort) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a la península d'Eiderstedt entre Husum i Tönning.
# Bar del Pi

El Bar del Pi és un establiment situat a la plaça de Sant Josep Oriol, 1 de Barcelona, catalogat com a establiment d'interès (categoria E2).

## Història

Va ser fundat el 1927 per la família Martí Pujol, on anteriorment hi havia hagut una casa de postes. El 23 de juliol del 1936 s'hi va fundar el Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC).

## Descripció

Establiment situat a un dels locals centrals de planta baixa que afronta a la plaça Sant Josep Oriol en un edifici de finals del segle xviii i amb façana també a la plaça del Pi. Té una sola obertura i entrada situada a l'eix vertical dels balcons en una façana aixamfranada.
L'entrada al local, d'estil modernista, presenta una estructura de fusta aplacada a la façana i en què se situa, al nivell de la llinda en forma de calaix, un calaix que conté el cartell de l'establiment amb un vidre esgrafiat. Emmarcant l'obertura, els plafons de fusta tallada, a banda i banda, contenen una pintura que representa un pi.
Pel que fa a l'interior, es conserva un ampoller d'estil modernista de fusta fosca decorada amb miralls situat darrere la barra. Aquesta és de marbre i fusta amb el reposa peus de tub de metall. El bar, de petites dimensions, també té un entresolat amb estructura de fusta al qual s'accedeix per una escala amb barana de barrots tornejats. El paviment està format per mosaic bicolor escacat.

## Referències

* ↑ «Bar del Pi». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 4 «Bar del Pi». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Bar del Pi». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Cala Morisca (Sitges)

La cala Morisca és una platja natural del municipi de Sitges (Garraf) situada sota els penya-segats del massís del Garraf. Està envoltada de parets de roca on no abunda la vegetació, la qual cosa li confereix un aspecte semisalvatge molt peculiar. Té una longitud de 130 metres i una amplada mitjana de 44 metres, formada per sorra mitjana i fina. S'hi accedeix a peu baixant una llarga escalinata des de la carretera C-31, anomenada popularment carretera de les Costes. És una platja nudista. Disposa de lavabos, dutxes i lloguer de gandules. Sobre la punta de Cala Morisca, a llevant de la platja, hi ha un restaurant amb terrassa.
La Cala Morisca està adherida a la destinació Costa de Barcelona, certificada per Biosphere des del 2017.
El topònim de la platja és al·lusiu a les incursions de pirates magrebins.

## Referències

* ↑ «Cala Morisca». Visit Sitges.
* 1 2 3 4 «Cala Morisca». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Sitges». Gran Enciclopèdia Catalana.
# Edifici CIC

L'edifici CIC és un immoble de caràcter escolar situat a la cantonada dels carrers Via Augusta i Vallmajor de Barcelona, al barri de Sant Gervasi-Galvany, declarat bé amb elements d'interès (categoria C).
Promogut per la Institució Cultural del CICF (Centre d'Influència Catòlica Femení), fou construït el 1962 pels arquitectes Guillermo Giráldez i Dávila, Xabier Subías i Fagés i Pedro López Iñigo, i reformat per ells mateixos el 1969.
Format per dos cossos maclats, amb estructura de pòrtics de formigó paral·lels a Via Augusta i riostres planes que, a més, formen les caixes de persiana. L'estructura en forma de V invertida permet ubicar a la planta soterrani una sala de conferències per a unes 260 persones, sense pilars intermedis. Consta de planta baixa, soterrani, semisoterrani i sis plantes pis. L'escala metàl·lica, afegida posteriorment a la façana lateral per ajustar-se a la normativa de protecció contra incendis, encaixa amb l'estil industrial proper al brutalisme.

## Referències

* 1 2 «Institució Cultural del CICF (ara CIC)». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 de Oleza, Jaume «L’edifici CIC a la Via Augusta, al servei de la cultura catalana». El Jardí, 04-01-2023.
# Dendropsophus ebraccatus

Dendropsophus ebraccatus és una espècie de granota que viu a Belize, Colòmbia, Costa Rica, l'Equador, Guatemala, Hondures, Mèxic, Nicaragua i Panamà.
Està amenaçada d'extinció per la pèrdua del seu hàbitat natural.

## Referències

* Jungfer, K.-H., Lynch, J., Morales, M., Solís, F., Ibáñez, R., Santos-Barrera, G. & Chaves, G. 2004. Dendropsophus ebraccatus. Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN 2006. Consulta: 10 de gener de 2008.
# Paral·lel 49° sud

El paral·lel 49° sud és una línia de latitud que es troba a 49 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'oceà Atlàntic, l'Oceà Índic, l'Oceà Pacífic i Amèrica del Sud. En aquesta latitud el sol és visible durant 16 hores, 12 minuts durant el solstici d'hivern i 8 hores, 14 minuts durant el solstici d'estiu.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 49° de latitud sud, un grau de longitud equival a 73,171 km; la longitud total del paral·lel és de 26.342 km, que és aproximadament 66,0% de la de l'equador, del que es troba a 5.430 km i a 4.572 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 49° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 49° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿49.000°S,0.000°E﻿ / -49.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Oceà Atlàntic 49° 0′ S, 20° 0′ E﻿ / ﻿49.000°S,20.000°E﻿ / -49.000; 20.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 49° 0′ S, 68° 48′ E﻿ / ﻿49.000°S,68.800°E﻿ / -49.000; 68.800﻿ (Terres Australs i Antàrtiques Franceses) Terres Australs i Antàrtiques Franceses Illes Kerguelen 49° 0′ S, 69° 36′ E﻿ / ﻿49.000°S,69.600°E﻿ / -49.000; 69.600﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 49° 0′ S, 147° 0′ E﻿ / ﻿49.000°S,147.000°E﻿ / -49.000; 147.000﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic Passa al nord de les illes Antípodes, Nova Zelanda 49° 0′ S, 75° 35′ O﻿ / ﻿49.000°S,75.583°O﻿ / -49.000; -75.583﻿ (Xile) Xile Arxipèlag Patagó i continent 49° 0′ S, 72° 59′ O﻿ / ﻿49.000°S,72.983°O﻿ / -49.000; -72.983﻿ (Argentina) Argentina 49° 0′ S, 67° 31′ O﻿ / ﻿49.000°S,67.517°O﻿ / -49.000; -67.517﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic

## Vegeu també

* Paral·lel 48° sud
* Paral·lel 50° sud

## Referències

* ↑ «Duration of Daylight/Darkness Table for One Year». Astronomical Applications Department of the U.S. Naval Observatory. Arxivat de l'original el 2019-10-12. [Consulta: 29 agost 2018].
* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 29 agost 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Bandera de Veneçuela

La bandera de Veneçuela està formada per tres faixes de colors groc, blau i vermell de la mateixa amplada; a la faixa superior i al pal es troba l'escut de la República i en posició central a la faixa blava un arc de vuit estrelles blanques de cinc puntes. Les dimensions de la bandera són 3:2.
En la forma actual fou adoptada el 12 de març de 2006, substituint la versió anterior, igual a l'actual però amb set estrelles en lloc de vuit. La bandera es basa en la bandera de la Gran Colòmbia, igual que les de Colòmbia i l'Equador.

## Altres banderes

* Bandera 1930-2006 3:2
# Cala Pedrosa (Palafrugell)

La Cala Pedrosa, és una platja natural situada al municipi de Palafrugell (Baix Empordà), en un tram de costa de penya-segats, entre les poblacions de Tamariu i Llafranc. Orientada a l'est, té una longitud de 33 metres i una amplada de 40 metres, formada per sorra gruixuda, grava i còdols. En un racó de la cala hi ha dues antigues barraques de pescadors, una d'elles adaptada com a petit restaurant.
S'hi pot accedir a peu pel camí de ronda d'uns 2 km que surt de la platja de Tamariu, o bé seguint un camí que surt amunt de la riera, a la carretera de Palafrugell a Tamariu, a uns 90 m d'altitud. El fondal per on baixa el camí és humit i exuberant, amb alzines, algun cirerer bord, heures i arítjols. A pocs metres de la platja hi ha una font, ara pràcticament perduda.

## Història

La cala va ser escollida per l'ajuntament borbònic del segle XVIII per a fer-hi les anomenades guàrdies de sanitat que controlaven el desembarcament de persones i de possibles epidèmies. El 1744 estan documentades barraques que s'utilitzaven per acollir les persones que feien la guàrdia, o per a posar en quarantena els possibles infectats. Actualment es conserven dues barraques: Villa Roquills i la barraca Juscafresa Sala.

## Referències

* ↑ «Cala Pedrosa». Patronat de Turisme Costa Brava Girona.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Cala Pedrosa». Visita Costa Brava.
* ↑ «Cala Pedrosa | Platges | Què fer | Costa Brava Pirineu de Girona». [Consulta: 29 abril 2021].
* ↑ Turró i Anguila, Jordi. Les barraques de pescadors a la Costa Brava. Palafrugell: Fundació Ernest Morató, 2013, p. 106-108. ISBN 9788461628346.
# Aousja

Aousja o Ousja o Aousdja (àrab: عوسجة, ʿŪsja) és un poble del nord de Tunísia, situat entre El Alia i Ras Jebel, uns 48 km al nord de Tunis. Adscrit a la delegació de Ghar El Melh, dins la governació de Bizerta, constitueix una municipalitat amb 5.126 habitants el 2014.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 17 17 (ISO 3166-2:TN-12), que s'estén per dos dels quatre sectors o imades de la delegació o mutamadiyya de Ghar El Melh (codi geogràfic 17 61):
* Ousja (17 61 53)
* Zouaouine (17 61 54)

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 140-141. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «أمر حكومي عدد 602 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-602 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, pàg. 1970-1998. ISSN: 9061 0330 9061 [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 55-59. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].

## Enllaços externs

* Aousja - Lloc web oficial
# Jerrisbek

El Jerrisbek és un riu petit a Slesvig-Holstein (Alemanya). Neix als prats molls al costat del nucli d'Haurup a Handewitt i desemboca al Treene a Sollerup. Al poble de Sollerupmühle (=molí de Sollerup) hi ha un molí elèctric modern, que antigament s'engegava amb la força hidràulica del riu.

## Afluent

* Jörlau

## Etimologia

Jerrisbek és una composició de dos mots danèsos jern (fer) i ris (bosc) i amb l'afix baix alemany bek (rierol). El nom s'explica pel fet que hi havia una concentració de pedres ferroses amb una concentració elevada de limonita a la vall del riu.
* El riu en travessar Kleinjörl
* Pont a Sollerupmühle
* El riu a prop de Sollerupmühle
# Paral·lel 57° sud

El paral·lel 57° sud és una línia de latitud que es troba a 57 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'oceà Atlàntic, l'Oceà Índic, l'Oceà Pacífic i Amèrica del Sud. En aquesta latitud el sol és visible durant 17 hores, 53 minuts durant el solstici d'hivern i 6 hores, 43 minuts durant el solstici d'estiu.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 57° de latitud sud, un grau de longitud equival a 60,722 km; la longitud total del paral·lel és de 21.878 km, que és aproximadament 55,0% de la de l'equador, del que es troba a 6.320 km i a 3.682 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 57° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 57° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿57.000°S,0.000°E﻿ / -57.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Oceà Atlàntic 57° 0′ S, 20° 0′ E﻿ / ﻿57.000°S,20.000°E﻿ / -57.000; 20.000﻿ (Oceà Índic) Oceà Índic 57° 0′ S, 147° 0′ E﻿ / ﻿57.000°S,147.000°E﻿ / -57.000; 147.000﻿ (Oceà Pacífic) Oceà Pacífic 57° 0′ S, 67° 16′ O﻿ / ﻿57.000°S,67.267°O﻿ / -57.000; -67.267﻿ (Oceà Atlàntic) Oceà Atlàntic Passa al nord de l'Illa Vindication i l'Illa Candlemas, Illes Geòrgia del Sud i Sandwich del Sud (reclamades per Argentina)

## Vegeu també

* Paral·lel 56° sud
* Paral·lel 58° sud

## Referències

* ↑ «Duration of Daylight/Darkness Table for One Year». Astronomical Applications Department of the U.S. Naval Observatory. Arxivat de l'original el 2019-10-12. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 31 agost 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
* ↑ «Limits of Oceans and Seas, 3rd edition». International Hydrographic Organization, 1953. Arxivat de l'original el 8 d’octubre 2011. [Consulta: 30 juliol 2013].
# Cala Xica

La cala Xica, o platja de Raldiris, és una platja natural situada al sud del municipi de Sitges (Garraf), rodejada de penya-segats, entre la punta Grossa, a llevant, que la separa de la platja de la Desenrocada, i la punta de Raldiris, a ponent, que la separa de la platja del Gaspar, dins de l'espai agroforestal dels Colls i Miralpeix. Té una longitud de 77 metres i una amplada mitjana de 8 metres, formada per sorres gruixudes, graves i còdols. S'hi accedeix a peu per la GR-92.
El nom de Raldiris prové d'un prohom vilanoví, que vers la meitat del segle XIX posseïa les terres de l'extrem oest del terme de Sitges.

## Referències

* 1 2 «El front marítim del Penedès, 1a part- Sector de Llevant». Gran Penedès, núm. 62, 3-1999.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* ↑ «Colls i Miralpeix». Diputació de Barcelona, 01-09-2014.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Playas salvajes de Cataluña». Time Out, 28-07-2021.
# Aplastodiscus

Aplastodiscus és un gènere de granotes de la família dels hílids.
Resideix principalment a les regions del sud-est del Brasil prop de la costa atlàntica. L'excepció és l'Aplastodiscus perviridis que es troba principalment al Brasil, però també s'ha documentat que es troba a l'Argentina i podria residir al Paraguai.
La revisió principal del gènere Hylidae el va ampliar per incloure 12 espècies més originàries de Hyla. Abans de la revisió només hi havia 2 espècies. Actualment hi ha 16 espècies descrites amb l'addició més recent Aplastodiscus heterophonicus descrita el 2021.

## Espècies

Actualment hi ha 16 espècies descrites Aplastodiscus:
* Aplastodiscus albofrenatus (A. Lutz, 1924)
* Aplastodiscus albosignatus (A. Lutz i B. Lutz, 1938)
* Aplastodiscus arildae (Cruz i Peixoto, 1987)
* Aplastodiscus cavicola (Cruz i Peixoto, 1985)
* Aplastodiscus cochranae (Mertens, 1952)
* Aplastodiscus ehrhardti (Müller, 1924)
* Aplastodiscus eugenioi (Carvalho-e-Silva i Carvalho-e-Silva, 2005)
* Aplastodiscus flumineus (Cruz i Peixoto, 1985)
* Aplastodiscus heterophonicus (Pinheiro, Pezzuti, Berneck, Lyra, Lima & Leite, 2021)
* Aplastodiscus ibirapitanga (Cruz, Pimenta, i Silvano, 2003)
* Aplastodiscus leucopygius (Cruz i Peixoto, 1985)
* Aplastodiscus lutzorum (Berneck, Giaretta, Brandao, Cruz &i Haddad, 2017)
* Aplastodiscus musicus (B. Lutz, 1949)
* Aplastodiscus perviridis (A. Lutz en B. Lutz, 1950)
* Aplastodiscus sibilatus (Cruz, Pimenta, i Silvano, 2003)
* Aplastodiscus weygoldti (Cruz i Peixoto, 1987)

## Amenaces

Actualment cap de les espècies està amenaçada. Les poblacions d'algunes de les espècies estan disminuint i les causes inclouen desenvolupament residencial i comercial, incursions i pertorbacions humanes, modificacions dels sistemes naturals, agricultura i aqüicultura, contaminació, ús de recursos biològics i altres espècies invasores problemàtiques, gens i malalties. Moltes de les espècies tenen dades insuficients, es necessita més investigació per entendre la salut precisa de la seva població d'espècies.

## Referències

* ↑ «Aplastodiscus Lutz, 1950» (en anglès). Amphibian Species of the World.
* ↑ Faivovich, Julián; Haddad, Celio F. B.; Garcia, Paulo C. A.; Frost, Darrel R.; Campbell, Jonathan A. «Supplemental Material for 'Systematic review of the frog family Hylidae, with special reference to Hylinae: phylogenetic analysis and taxonomic revision.» (en anglès). Bulletin of the AMNH. American Museum of Natural History Research Library, 294, 2005. DOI: 10.5531/sd.sp.12.
* ↑ Pinheiro, P. D. P.; Pezzuti, T. L.; Berneck, B. v. M.; Lyra, M. L.; Lima, R. C. L.. A new cryptic species of the Aplastodiscus albosignatus group (Anura: Hylidae) (en anglès), febrer 2021. DOI 10.5281/zenodo.4541651.
* 1 2 «Arthroleptis nlonakoensis: IUCN SSC Amphibian Specialist Group» (en anglès). IUCN Red List of Threatened Species, 01-01-2008. DOI: 10.2305/iucn.uk.2008.rlts.t135994a4223700.en.
* ↑ Stuart, N. S.. Threatened amphibians of the world (en anglès). Lynx, 2008. ISBN 978-8-496-55341-5.