OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cnum

Cnum o Khnemu (en grec antic Χνούμ Khnoúm; en egipci ẖnmw) és un déu egipci representat com un home amb cap de xai. Es considera el creador dels éssers humans, els quals modela amb argila vinguda del Nil, riu que en depèn per les seves crescudes. És per això que se'l representa sovint amb un nen que surt d'una roda de terrissaire. La paraula ba podia significar alhora xai i ànima, d'aquí l'associació d'aquestes imatges amb el mateix déu.
Comparteix funcions amb Ra i Aton, ja que és també un déu del sol i del renaixement. Amb el pas dels segles, va relacionar-se també amb Min. Estava casat amb Menhit (alternativament, Heget) i amb ella fou pare d'Hike.
L'adoraven a l'illa Elefantina juntament amb Anucis i Satis, i allí era considerat el guardià de les fonts del Nil. Era el déu de la ciutat d'Esna, on encara hi ha restes d'un temple dedicat a Cnum, construït pels ptolemeus al segle ii aC.

## Vegeu també

* Temple de Cnum (Elefantina).

## Referències

* ↑ Padró, Josep; Piedrafita, Concepció «La transcripció catalana dels noms propis egipcis». Revista Nilus, 1992, pàg. 9.
* ↑ Entrada a l'Henadologia
* ↑ Bechtel, F. (1907). "Ammon". The Catholic Encyclopedia. I
# BAFTA al millor documental

Els premis BAFTA al millor documental és un premi atorgat per la British Academy of Film and Television Arts (BAFTA) acaba any al millor documental. Antigament era conegut com a Robert Flaherty Award. El BAFTA és una organització britànica que allotja els premis anuals mostra per al cinema, la televisió, el cinema i la televisió dels nens, i els mitjans interactius. El premi al millor documental va ser presentat per l'Acadèmia entre el 1948 i el 1990. El 2012, l'Acadèmia va tornar a introduir aquesta categoria en reconeixement del nombre de documentals d'alta qualitat estrenats en sales de cinema al Regne Unit cada any.

## Guanyadors

† - Guanyador del premi Oscar.
| Any | Pel·lícula |
| 1948 | Louisiana Story |
| 1949 | Daybreak in Udi † |
| 1950 | The Undefeated |
| 1951 | Beaver Valley |
| 1952 | Royal Journey |
| 1953 | The Conquest of Everest |
| 1954 | The Great Adventure (Det Stora äventyret) |
| 1955 | The Vanishing Prairie † |
| 1956 | On the Bowery |
| 1957 | Journey Into Spring |
| 1958 | Glass † |
| 1959 | The Savage Eye |
| 1960 | Dispute |
| 1961 | Volcano (Le Rendezvous du diable) |
| 1962 | Four Line Conics |
| 1963 | Individual Honour |
| 1964 | Nobody Waved Good-bye |
| 1965 | Tokyo Olympiad |
| 1966 | Goal! The World Cup |
| 1967 | To Die in Madrid |
| 1968 | In Need of Special Care |
| 1969 | Prologue |
| 1970 | Sad Song of Yellow Skin |
| 1971 | The Hellstrom Chronicle † |
| 1972 | Cutting Oils and Fluids |
| 1973 | Grierson |
| 1974 | Cree Hunters of Mistassini |
| 1975 | The Early Americans |
| 1976 | The Canadians (Los Canadienses) |
| 1977 | |
| 1978 | The Silent Witness |
| 1979 | The Tree of Wooden Clogs |
| 1980 | |
| 1981 | Soldier Girls |
| 1982 | |
| 1983 | Schindler |
| 1984 | 28 Up |
| 1985 | Leonard Bernstein's West Side Story |
| 1986 | Shoah |
| 1987 | Baka – People of the Rainforest |
| 1988 | Death on the Rock |
| 1989 | Four Hours in My Lai |
| 2011 | Senna |
| 2012 | Searching for Sugar Man |

## Referències

* ↑ «Documentary category added to Orange British Academy Film Awards» (en anglès). BAFTA.org, 212. [Consulta: 5 gener 2014].

## Enllaços externs

* Web oficial (anglès)
* Premis BAFTA Arxivat 2010-04-11 a Wayback Machine. a IMDb (anglès)
# Bucraa

Bucraa (àrab: بو كراع, Bū Krāʿ; amazic: ⴱⵓⴽⵔⴰⵄ) és un localitat del Sàhara Occidental ocupada per Marroc, qui la ha integrat en la província d'Al-Aaiun, a la regió de Laâyoune-Sakia El Hamra. Segons el cens de 2014 tenia una població total de 558 persones També és el nom d'una Dahira de la wilaya d'Aaiun a la RASD. Està habitada gairebé per complet pels empleats de la indústria de la mineria de fosfats, controlada pel Marroc. Durant la colonització per part dels espanyols de l'àrea molts dels primers reclutes dels moviments nacionalistes Harakat Tahrir i el Front Polisario eren treballadors sahrauís d'aquestes mines de fosfats.
Els fosfats són transportats fins a la costa a través d'una cinta transportadora automatitzada, considerada la més llarga del món en la seva categoria. Aquest sistema de transport ha estat vandalitzat i deshabilitat en diverses ocasions pel Front Polisario, durant la guerra que van mantenir contra la Forces Armades Reials des de 1976. Aquests atacs han anat cessant gradualment després que la ciutat fos envoltada a principis dels anys 1980 pel Mur marroquí, estant avui dia la ciutat sota control dels marroquins.

## Agermanaments

* Castro Urdiales
* Laudio

## Referències

* ↑ «Population légale d'après les résultats du RGPH 2014 sur le Bulletin officiel N° 6354». Arxivat de l'original el 26 de desembre 2018. [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ Source : http://www.mincom.gov.ma/french/reg_vil/regions/La%C3%A2youne_Boujdour/activites.html Arxivat 2007-02-16 a Wayback Machine.
# SimCity

SimCity és una sèrie de videojocs iniciada el 1989 per Will Wright i desenvolupada majoritàriament per Maxis (divisió de Electronic Arts) la finalitat de la qual és la construcció i desenvolupament d'una ciutat amb un ampli sentit de l'urbanisme. El conjunt de videojocs SimCity foren els més venuts de Maxis fins a l'aparició de The Sims el 2000.
El desenvolupament de SimCity no va acabar en la seva primera versió (actualment més coneguda com a SimCity Classic), sinó que se n'han anat desenvolupant noves versions.

## Versions

En ordre cronològic les versions són les següents:
* SimCity (actualment reanomenada SimCity Classic i amb la versió lliure Micropolis) (1989)
* SimCity 2000 (1994)
** SimCity 2000 Special Edition (1995)
** SimCity 2000 Network Edition (1996)
** SimCity 2000 per a PlayStation i Nintendo 64 (1997)
* SimCity 3000 (1999)
** SimCity 3000 Unlimited (2000)
* SimCity 64 (versió per a la Nintendo 64DD) (2000)
* SimCity 4 (2003)
** SimCity 4: Rush Hour (2003)
** SimCity 4: Deluxe Edition (2003)
* SimCity DS (versió per a la Nintendo DS) (2007)
* SimCity Societies (2007)
** SimCity Societies: Destinations (2008)
** SimCity Societies: Deluxe Edition (2008)
* SimCity Creator (versió per a Nintendo DS i Wii) (2008)
* SimCity (2013)

## Vegeu també

* Moon Tycoon, videojoc d'ordinador de construcció de ciutats.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de SimCity
# Utukhengal

Utukhengal o Utuḫengal va ser un rei sumeri de la cinquena dinastia d'Uruk del 2116 aC al 2110 aC, segons la Llista de reis sumeris.
Després de la dominació dels gutis a Accàdia, el seu últim rei Tirigan sembla que va voler conquerir Lagaix, que presentava signes de debilitat amb el rei Urgar (2117 aC a 2113 aC) i amb el seu successor Nammakhani (2113 aC a 2110 aC). El poder ascendent al territori tornava a ser Uruk, amb Utukhengal, que va derrotar els gutis al nord de les restes d'Accad i va exercir l'hegemonia a Sumer, però molt breument, perquè el seu general, Urnammu, al que havia encomanat el govern d'Ur, va entrar a Uruk i el va enderrocar cap al 2110 aC i després va conquerir Lagaix (on regnava Nammakhani, últim rei de la dinastia de Gudea) i va exercir el poder en l'anomenada "renaixença sumèria", amb la tercera dinastia d'Ur).

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1975, p. 78-79. ISBN 84-32301183.
# Ninsun

Ninsun "la senyora de les vaques " era una deessa de la mitologia sumèria, més coneguda com a mare de l'heroi Guilgameix i com a deessa tutelar del rei Gudea de Lagaix. Els seus pares eren les deïtats An i Uraš. A Ninsun se l'ha relacionat també amb deesses més antigues.
A l'Epopeia de Guilgameix Ninsun era una reina humana que vivia a Uruk, on el seu fill n'era rei. Com que el pare de Guilgameix era Lugalbanda, Ninsun havia de ser la seva esposa. La deessa va ajudar Guilgameix en les seves primeres aventures, i li interpretava els somnis.
A la mateixa Epopeia es diu que Guilgameix i Enkidu van convocar Ninsun perquè els ajudés a pregar al déu Xamaix i demanar-li que els fos favorable en el seu viatge a la Terra dels Vius on havien de combatre amb Huwawa.

## Referències

* ↑ Jordan, Michael. Encyclopedia of gods: over 2,500 deities of the world. Londres: Kyle Cathie, 2002, p. 91. ISBN 9781856266369.

## Enllaços externs

* Déus sumeris
# Abbevil·lià

L'abbevil·lià fou una cultura del paleolític inferior que es va desenvolupar durant la glaciació de Mindel, fa uns 300.000 anys. El terme abbevil·lià fou proposat per Henri Breuil el 1932 per a descriure la tècnica de treball de la pedra per a obtenir bifaços usant un percussor de pedra. Es creu que aquesta indústria lítica era desenvolupada per Homo erectus.
Les troballes es localitzen a França (principalment als nuclis d'Abbeville i Saint-Acheul), però també s'han trobat estacions productores corresponents a l'abbevil·lià a Anglaterra (Hoxne i Swascombe), a Itàlia (Torre in Pietra) i a la península Ibèrica (Manzanares, Torralba i Ambrona). En tot cas es considerava una cultura pròpiament europea, mentre que a l'Àfrica es continua fent servir la denominació chel·lià per a referir-se a períodes tecnològics immediatament anteriors a l'Acheulià, sobretot en la vall d'Olduvai.
L'utensili principal és la destral de mà o bifaç, obtinguda a partir d'un nucli inicial de sílex o altres materials, mitjançant eliminació de les llesques grans i que presenta arestes laterals sinuoses i una punta poc treballada. No es conserven útils fets amb llesques. Potser hi havia també còdols tallats.

## Referències

* 1 2 3 Josep Canal, Eudald Carbonell. «Los bifaces abbevillienses del “Cau del Duc” de Torroella de Montgrí (Baix Empordà)» (en castellà). Butlletí de l'Associació Arqueològica de Girona, 1980. [Consulta: 27 setembre 2012].

## Enllaços externs

* The Abbevillian Culture Arxivat 2010-12-17 a Wayback Machine., PDF
* Early Palaeolithic. (anglès)
# Antoni Castells i Oliveres

Antoni Castells i Oliveres (Barcelona, 1950) és un economista i polític català, és doctor en Economia per la Universitat de Barcelona. Fou conseller d'Economia i Finances de la Generalitat de Catalunya de 2003 a 2010.

## Biografia

Nascut a Barcelona el 24 de setembre de 1950. Va estudiar a l'Escola Costa i Llobera. Casat, amb dos fills. Llicenciat en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona. Doctor en Economia per la mateixa Universitat. Catedràtic d'Hisenda Pública de la Universitat de Barcelona. Ha estat professor visitant de la Universitat Johns Hopkins de Baltimore (1993) i director de l'Institut d'Economia de Barcelona fins a novembre de 2003. Especialista en temes de federalisme fiscal, hisenda autonòmica i local, economia regional i economia de l'Estat del benestar. Autor de nombrosos estudis i publicacions sobre aquestes matèries. Ha treballat en el servei d'estudis de Banca Catalana (1983), ha estat membre de la Sindicatura de Comptes (1984-1989), membre de la part catalana de la Comissió Mixta de Valoracions Estat- Generalitat (1989-1996), Diputat al Parlament de Catalunya (1992-1994, 2003-2004), membre espanyol del Tribunal de Comptes Europeu (1994-2000). Acadèmic numerari de la Reial Acadèmia de Ciències Econòmiques i Financeres (2014).
Ha format part del consell de redacció de la Revista Econòmica de Catalunya, ha estat sotsdirector de L'Opinió Socialista i coordinador de redacció de Taula de Canvi.
Secretari d'Economia de la Comissió Executiva del Partit dels Socialistes de Catalunya. Nomenat conseller d'Economia i Finances amb el primer Govern de Pasqual Maragall, el desembre de 2003.
Castells, amb uns quants companys del sector anomenat catalanista del PSC, va participar en la Manifestació "Catalunya, nou estat d'Europa" l'Onze de Setembre del 2012, fet amb què es desmarcava de la posició oficial del partit.
Després d'abandonar el PSC, el 30 de novembre del 2014 fundà amb altres ex-militants, el partit Moviment d'Esquerres (MES).
El 2014 el Col·legi d'Economistes de Catalunya el va distingir com a col·legiat de mèrit.
Amb motiu de la seva jubilació, el setembre de 2023 es va fer un acte d'homenatge a l'Aula magna de la UB.

## Referències

* 1 2 «Antoni Castells: "Catalunya no tindrà poder tributari fins que no pugui administrar els seus impostos"», 19-11-2023. [Consulta: 21 novembre 2023].
* ↑ «Fitxa a la RACEF». Arxivat de l'original el 2015-04-06. [Consulta: 3 juny 2014].
* ↑ Article d'El Periódico, 11 de setembre de 2012
* ↑ «Els crítics del PSC, el partit d'Ernest Maragall i Moviment Catalunya presenten MES, un nou partit d'esquerres». 324.cat, 30-11-2014. [Consulta: 30 novembre 2014].
# Sesser

Sesser és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.128 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sesser tenia 2.128 habitants, 918 habitatges, i 584 famílies. La densitat de població era de 805,5 habitants/km².
Dels 918 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,2% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 36,3% no eren unitats familiars. En el 33% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 18,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.714 $ i la renda mediana per família de 33.203 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.739 $ mentre que les dones 19.083 $. La renda per capita de la població era de 15.378 $. Aproximadament el 17,5% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sesser». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sesser». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Anna Andreu

Anna Andreu (Sant Quirze del Vallès, 1988) és una cantant, guitarrista i compositora de pop folk. Va començar la carrera en solitari el 2020, després de formar part del duo Cálido Home.
En la seva trajectòria ha comptat amb la participació de la multiinstrumentista Marina Arrufat i el productor Jordi Matas.
El 2023, va rebre el Premis Enderrock al millor disc d'autor per La mida.
Entre els seus referents musicals hi ha Big Thief, Aldous Harding i Paco Ibañez.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Els mals costums (2020)
* La mida (2022)
* Vigília (2025)

### Singles i EPs

* Un revés (per a la sèrie de Netflix "Alma") (2022)
* La certesa (2022)
* Gem (2020)
* La canción del jinete (2020)
* Torrent sanguini (2020)

## Referències

* ↑ «Anna Andreu lanza "Els Mals Costums", nueva vida tras Cálido Home». MondoSonoro, 17-04-2020 [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ González, Fran. «Crítica: Anna Andreu - La Mida (2022)» (en castellà), 21-04-2022. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ Nistal, Diego «Anna Andreu nos malacostumbra». segundopremio, 05-05-2020 [Consulta: 13 setembre 2022].
* ↑ «Tones and Shapes, by Cálido home» (en anglès). [Consulta: 7 juliol 2022].
* ↑ Enderrock.cat. «Jordi Matas: «El món de la paraula no em serveix per explicar què faig: necessito la música» | Enderrock.cat». [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «El palmarès dels Premis Enderrock 2023». Enderrock, 10-03-2023. [Consulta: 17 març 2023].
* ↑ «Anna Andreu: “El cariño de la gente te envalentona para seguir haciendo música”» (en castellà), 18-04-2022. [Consulta: 16 juliol 2022].
* ↑ «Anna Andreu». [Consulta: 16 juliol 2022].
# Hamilton Branch

Hamilton Branch és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 587 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hamilton Branch tenia 587 habitants, 251 habitatges, i 190 famílies. La densitat de població era de 209,9 habitants/km².
Dels 251 habitatges en un 20,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,5% hi vivien parelles casades, en un 2,8% dones solteres, i en un 24,3% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,7% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 20,3% entre 25 i 44, un 35,6% de 45 a 60 i un 20,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 49 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.083 $ i la renda mediana per família de 49.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.057 $ mentre que les dones 31.000 $. La renda per capita de la població era de 23.051 $. Entorn del 10,4% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hamilton Branch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hamilton Branch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Iuri Kaixirin

Iuri Alekséievitx Kaixirin (Юрий Алексеевич Каширин) (Vorónej, 20 de gener de 1959) va ser un ciclista rus que competí representant la Unió Soviètica.
Va guanyar una medalla d'or a la prova en contrarelotge per equips als Jocs Olímpics d'estiu de Moscou de 1980, i també va guanyar un campionat del món en la mateixa prova. Tota la seva carrera la va córrer com a amateur.

## Palmarès

* 1979
** 1r a la Milk Race i vencedor d'una etapa
* 1980
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Moscou en Contrarellotge per equips (amb Serguei Xelpakov, Anatoli Iarkin i Oleg Logvin
** 1r a la Volta a Turquia
** Vencedor d'una etapa a la Milk Race
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Avenir
* 1981
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Sotxi
* 1982
** 1r a la Milk Race i vencedor de 3 etapes
* 1983
** Campió del món dels 100 km contrarellotge per equips en ruta, amb Oleh Petròvitx Txujda, Serguei Navolokin i Aleksandr Zinóviev
** 1r a la Ruban Granitier Breton i vencedor d'una etapa
* 1984
** Vencedor d'una etapa a la Volta a la Baixa Saxònia
** Vencedor d'una etapa a la Milk Race
* 1985
** 1r a la Setmana ciclista Bergamasca
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cuba

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1986. 56è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Sermitsiaq

Sermitsiaq (danès: Sadelø; anglès: Saddle) és una muntanya de Groenlàndia que es troba a prop de la ciutat de Nuuk, al municipi de Sermersooq. A causa de la seva forma distintiva, la muntanya és un element identitari de Nuuk, incorporat a la seva bandera i escut. El Sermitsiaq, un dels dos diaris nacionals de Groenlàndia, porta el nom de la muntanya.
La muntanya es troba al centre de l'illa homònima i a 15 km al nord-est de Nuuk, la capital de Groenlàndia, al fiord de Nuup Kangerlua (danès: Godthåbsfjorden). El seu cim està coronat per una carena oest-est, de la qual emergeixen tres cims. Aquests s'assemblen a una sella, fet que va donar a la muntanya i a l'illa el seu nom danès. Mentre que el seu costat sud està format per formacions rocoses escarpades, el seu costat nord està cobert de glaceres.

## Galeria fotogràfica

* Sermitsiaq amb Nuuk en primer pla
* Sermitsiaq vista des de Nuuk
* Sermitsiaq vista des de l'oest

## Referències

* ↑ «TIL OPPLYSNING - Nummer 15», 15-06-2011. [Consulta: 13 març 2025].
# Parentosoma

Els parentosomes o parentesomes són un tipus d'orgànul cel·lular que apareix a les cèl·lules de la majoria dels fongs basidiomicets, està situada a tots dos costats del porus de la septa que separa les cèl·lules de les hifes del fong. Aquests porus en els basidiomicets tenen la forma d'un bót i reben el nom de dolipors i sobre d'ells, tapant-los parcialment per tots dos costats, estan situats els parentosomes.
La seva existència es coneixia des de 1933 pels treballs iniciats per Buller, però van ser Moore i McAlear el 1962 els que anomenaren aquestes estructures dels septes com dolipor i parentosoma (parenthesome), respectivament, ja que els parentosomes eren com cúpules amb forma de parèntesis ortogràfics situades sobre els porus septals. La forma d'aquests orgànules és molt variada, i poden ser perforats, imperforats, dividits en diverses seccions cupuliformes o en diverses obertures i secció discontínua. Les variacionsen la seva forma serveixen per identificar espècies i grups i establir les seves relacions filogenètiques.
La funció s'aquests orgànuls no està clara i la seva composició encara no està completament establerta.

## Notes

* Müller W. H. et al., Structural differences between two types of basidiomycete septal pore caps, Microbiology 1998 Jul; 144 (Pt 7):1721-30.
* Sneh, B, et al., Rhizoctonia Species: Taxonomy, Molecular Biology, Ecology, Pathology and Disease Control. Springer, 1996.
* Buller, A.H.R., The translocation of protoplasm through septate mycellium of certain Pyrenomycetes, Discomycetes and Hymenomycetes. "Researches on Fungi", vol V, p. 75-167. London. Longmans. 1933.
* Moore R.T., McAlear, J.H., Fine structure of mycota. 7. Observations on septa of ascomycetes and basidiomycetes. "American Journal of Botany" 49, pp. 86-94. 1962.

## Enllaços externs

* A. Marie Patton, Roger Marchant. A Mathematical Analysis of Dolipore/Parenthesome Structure in Basidiomycetes. 1978. http://mic.sgmjournals.org/cgi/reprint/109/2/335.pdf Arxivat 2010-12-24 a Wayback Machine.
# Elongació (astronomia)

L'elongació, en astronomia, és l'angle entre el Sol i un planeta vist des de la Terra.
Per a un planeta interior com Mercuri i Venus, l'elongació adquireix un valor màxim sin Emax = r, en què r és la distància del planeta interior al Sol en ua. Per a un planeta exterior, l'elongació no té un valor limitat. Val 0 en la conjunció, 90 en les quadratures i 180 en l'oposició.
L'elongació també és l'angle entre un planeta i el seu satèl·lit vist des de la Terra. Galileo Galilei va estudiar les canviants configuracions dels satèl·lits de Júpiter mesurant les seves elongacions.