OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Edats de l'Home

Les edats de l'ésser humà és un tema recurrent en la mitologia de diversos indrets que explica l'evolució de la història de manera que hi ha diversos períodes o etapes civilitzadores (que no es corresponen amb els fets històrics reals). A diferència de la concepció de "progrés", aquest mite sol considerar que el present és una època de decadència enfront una edat daurada anterior. El document més important que reflecteix aquest tema és l'obra d'Hesíode Els treballs i els dies, però apareix en moltes altres fonts.

## Versions

Hesíode en considera cinc grans edats: edat d'or, de plata, de bronze, heroica i de ferro (la seva). La primera correspon a la convivència entre éssers humans i déus, la segona correspon a la humanitat sota el govern de Zeus, la de bronze equival a les grans guerres gregues, l'heroica (l'única que suposa una revifada o progrés) és la pròpia de la Guerra de Troia i la de ferro està marcada per la falta de veneració a la divinitat i la corrupció en els costums. Ovidi en Les metamorfosis inclou també aquesta història, però redueix les edats a quatre, suprimint l'heroica. A la Bíblia, al Llibre de Daniel, apareix una estàtua que representa aquestes quatre edats.
La tradició oriental té un mite anàleg. Segons l'hinduisme, la civilització passa per quatre edats, que alternen cadascuna un període d'esplendor i un de decadència, durant 12.000 anys. L'edat contemporània equivaldria a un ascens en el bronze, com prova l'auge de la tecnologia. La principal diferència amb els clàssics grecollatins és aquest caràcter cíclic, que inspira idees com l'etern retorn de Nietzsche, entre d'altres.
El canvi entre edats es pot produir de manera natural, però acostuma a haver-hi un cataclisme on els déus destrueixen la humanitat per la seva impietat. Aquestes creacions successives es troben també en els pobles amerindis, en què, en comptes de metalls, les edats es caracteritzen per aliments i materials de la terra, com el fang o el blat.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.Parada, Carlos. «». Greek Mythology Link. [Consulta: 17 març 2019].
# Elisabet Salom Pons

Elisabet Salom Pons (Maó, Menorca, 20 de gener de 1989), coneguda com a Bet Salom, és una gimnasta menorquina.
Va començar a practicar la gimnàstica als 12 anys, per a passar després al club Alaior Esportiu. Quan comptava amb 15 anys, fou internacional amb l'equip espanyol i participà en diversos Campionats del Món i Europeus. El 2007 es va traslladar a la residència Joaquim Blume de Madrid, en formar part del programa ADO. Va aconseguir la classificació per als Jocs Olímpics de Pequín 2008 el setembre de 2007 a Grècia. És la segona olímpica menorquina de la història.
L'any següent, el 2009, va decidir retirar-se per tal de concentrar-se en els seus estudis d'INEF. Després de retirar-se de la competició ha treballat com a entrenadora al club de gimnàstica rítmica BS Menorca Rítmica, una entitat esportiva de Maó, i a col·laborar en diferents activitats esportives. A més a més, treballa amb el Consell de Menorca i el Govern de les Illes Balears en la recerca de joves esportistes.
Al 2010 el Govern de les Illes Balears li concedí el Premi Ramon Llull, «en reconeixement de la seva trajectòria esportiva i per ser un exemple de treball, esforç, perseverança i esperit de superació, que la portaren a la participació als Jocs Olímpics de Pequín».

## Referències

* ↑ Fitxa Arxivat 2013-09-28 a Wayback Machine. al COE (castellà)
* ↑ Fitxa de Pequín 2008 Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. al COE (castellà)
* ↑ Bet Salom será olímpica, Menorca.info, 24 de setembre de 2007 (castellà)
* ↑ La nova vida de Bet Salom
* ↑ «La ex gimnasta Bet Salom colaborará con el SDWP» (en castellà). esdiari.com, 21-03-2017. [Consulta: 21 novembre 2020].
* ↑ «Bet Salom dirigeix el primer control del programa de seguiment tècnic». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 24 juliol 2009].
* ↑ «Premis Ramon Llull i Medalles d'Or: distincions als mèrits laborals i personals». dBalears, 20-02-2010. Arxivat de l'original el 2020-08-14. [Consulta: 21 novembre 2020].
# Club Deportivo Ciudad de Lucena

El Club Deportivo Ciudad de Lucena és un club de futbol espanyol amb seu a Lucena, Còrdova, a la comunitat autònoma d'Andalusia. Fundat l'any 2008, juga a Tercera Federació, i celebra els partits a casa a l'Estadi Ciudad de Lucena.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 2008–09 | 7 | 1a Prov. | 3r |
| 2009–10 | 6 | Reg. Pref. | 7è |
| 2010–11 | 6 | Reg. Pref. | 7è |
| 2011–12 | 6 | Reg. Pref. | 13è |
| 2012–13 | 6 | Reg. Pref. | 1r |
| 2013–14 | 5 | 1a And. | 13è |
| 2014–15 | 5 | 1a And. | 14è |
| 2015–16 | 5 | 1a And. | 6è |
| 2016–17 | 5 | Div. Hon. | 4t |
| 2017–18 | 4 | 3a | 10è |
| 2018–19 | 4 | 3a | 9è |
| 2019–20 | 4 | 3a | 2n |
| 2020–21 | 4 | 3a | 2n / 3r |
| 2021–22 | 5 | 3a RFEF | 4t |
| 2022–23 | 5 | 3a Fed. | 6è |
| 2023–24 | 5 | 3a Fed. | |
* 4 temporades a Tercera Divisió
* 3 temporades a Tercera Federació /Tercera Divisió RFEF

## Enllaços externs

* Club Deportivo Ciudad de Lucena - Lloc web oficial
* Team profile on Soccerway
# 1,3-Dicloropropà

L'1,3-dicloropropà és un compost de clor, hidrogen i carboni. Es pot trobar com a contaminant en fumigants del sòl que contenen 1,3-dicloropropè. És un cloroalcà, un propà en el qual s'ha substituït un hidrogen de cadascun dels carbonis terminals per un clor. Té un paper com a contaminant ambiental i nematicida, en contra de les plagues del fílum Nematoda. Segons l'ONU es considera un producte de perill secundari a l'hora de ser etiquetat i transportat.

## Història

Segons dades del NIH (National Center for Biotechnology Information) el primer cop que està registrat el nom d'1,3-dicloropropà va ser el 1956 als Estats Units, en un conjunt de diferents compostos amb el títol “Improvements in the production of cellulose esters”, així que segurament era emprat, en aquell temps, en experiments per a trobar millores en la producció d'èsters de cel·lulosa.

## Propietats

Es pot trobar en estat líquid i gasós (com a vapor contaminant). En estat líquid és incolor i d'olor dolça característica. El vapor és irritant i més dens que l'aire, pel qual es pot estendre pel sòl i provocar una possible ignició.
L'1,3-dicloropropà té una fórmula empírica de C$_3$H$_6$Cl$_2$ (fórmula semidesenvolupada: CH$_2$ClCH$_2$CH$_2$Cl), d'una massa molecular de 113 g/mol (arredonida) i que té una càrrega neutra (0).
Altres característiques són el seu punt d'ebullició (120 °C), punt de fusió (-99 °C), punt d'ignició (480 °C), densitat relativa (1,19 g/cm$^3$) comparada amb l'aigua que té una densitat relativa d'1 g/cm$^3$.
També té una solubilitat en aigua a 20 °C de 0,3 g/100 ml, una pressió de vapor a 20 °C de 2,4 kPa, una densitat relativa de vapor (aire=1) de 3,9 i un punt d'inflamació als 16 °C.

## Usos

Segons ChEBI, l'1,3-dicloropropà, encara que ha tingut diversos usos al llarg del temps, té com a funció principal d'eina nematicida, contra les plagues del fílum Nematoda. Un dels productes químics agrícoles que conté més d'aquest compost és el DD-Emulsionable Arxivat 2024-03-03 a Wayback Machine. (producte fumigant de sòl de AB Laboratorios).

## Toxicitat

Té perills químics com la descomposició per escalfament, el qual produeix clorur d'hidrogen i fosgen. És altament inflamable. En cas d'incendi es desprenen fums o gasos tòxics i irritants que poden afectar el cos humà amb efectes adversos. Per damunt dels 16 °C poden formar-se mescles explosives de vapor/aire. Substància combustible. Pot produir vertigens i irritació en el tracte respiratori. En els ulls i la pell provoquen envermelliment i danys lleugers. No provoca cap símptoma perjudicial. És un producte perillós pel medi ambient aquàtic.

## Referències

* 1 2 3 «1,3-dichloropropane (CHEBI:137978)». [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 3 «International Chemical Safety Cards (ICSCs)». [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 PubChem. «1,3-Dichloropropane» (en anglès). [Consulta: 7 agost 2024].
* 1 2 «1,3-DICHLOROPROPANE | CAMEO Chemicals | NOAA». [Consulta: 7 agost 2024].
* ↑ « Certis Belchim. (2017, 2 novembre). Fitxa Tècnica. DD-Emulsionable.».
* ↑ «Draeger.Web WWW - Draeger Master». [Consulta: 7 agost 2024].
* ↑ «Chemicals: 1,3-Dichloropropane.». World Health Organization. (s.d.)..
# 1. Fußball-Club Lokomotive Leipzig

L'1. Fußball-Club Lokomotive Leipzig és un club de futbol alemany de la ciutat de Leipzig, Saxònia.

## Història

El club nasqué el 26 de maig de 1896 com a secció de futbol del club gimnàstic Allgemeiner Turnverein 1845 Leipzig. El club, però, reclama com la seva data de fundació el 1893, data de naixement de l'Sport Club Sportbrüder Leipzig, club que el 1898 s'incorporà al VfB Leipzig. La unió durà fins al 2 de maig de 1900, quan els dos clubs se separaren.
El VfB Leipzig fou un dels clubs fundadors de la DFB (Deutscher Fussball Bund) el 1900 i el primer campió nacional el 1903.
Acabada la Segona Guerra Mundial el club fou desfet i reconstruït de nou el 1946 com a SG Probstheida. Posteriorment s'anomenà BSG Erich Zeigner Probstheida, BSG Einheit Ost i es fusionà amb el SC Rotation Leipzig el 1954. L'any 1963 els dos club més importants de la ciutat, SC Rotation i SC Lokomotive Leipzig, es fusionaren i formaren dos nous clubs anomenats SC Leipzig i BSG Chemie Leipzig. Després de la reorganització del futbol de la RDA el 1965, l'SC Leipzig es transformà en 1. FC Lokomotive Leipzig.
L'any 1991 el club recuperà el seu antic nom VfB Leipzig amb un intent de recuperar els vells èxits. El club però entrà en fallida i es dissolgué el 2004. Aquest any el club es refundà amb el nom de 1. FC Lokomotive Leipzig.

## Palmarès

* Lliga alemanya de futbol: 1903, 1904 (finalista, no es disputà la final), 1906, 1913
* Copa alemanya de futbol: 1936
* Copa de la RDA de futbol: 1976, 1981, 1986, 1987
* Copa Intertoto: 1966
* Sachsenpokal: 1996

## Referències

* 1 2 3 4 5 «VfB Leipzig», 14-01-2020. Arxivat de l'original el 2020-01-14. [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ «Pionierarbeit unter der Pickelhaube (1893 - 1914)» (en alemán). FC Lokomotive Leipzig. Arxivat de l'original el 26 de febrero de 2014. [Consulta: 7 juliol 2014].
* ↑ «Lok Leipzig: Fusion mit VfB ist näher gerückt» (en alemany). Deutscher Fußball-Bund, 28-11-2018.
# 10è districte de París

El 10è districte és un dels vint districtes de París, França. Es troba a la riba dreta del Sena. El 2021 tenia una població de 83,543 habitants. Té una àrea de 2,892 km² i conté dues de les sis principals estacions ferroviàries de París: la Gare du Nord i la Gare de l'Est. Construïdes al segle xix.
El 10è districte també inclou una part gran del Canal Saint-Martin, que uneix el Sena amb el nord-est de París.

## Demografia

El 10è districte va assolir la seva població màxima el 1881, quan tenia 159.809 habitants. El districte segueix tenint una gran concentració d'habitants i d'activitats comercials. Al cens del 2021, la població era de 83,543 habitants.

## Població històrica

| Any (dels censos francesos) | Població | Densitat (hab. per km²) |
| 1872 | 135.392 | 46,848 |
| 1881 (població màxima) | 159.809 | 55,259 |
| 1954 | 129.179 | 44,699 |
| 1962 | 124.497 | 43,049 |
| 1968 | 113.372 | 39,202 |
| 1975 | 94.046 | 32,519 |
| 1982 | 86.970 | 30,073 |
| 1990 | 90.083 | 31,149 |
| 1999 | 89.612 | 30,986 |
| 2021 | 83 960 | 28,908 |

## Barris

Cadascun dels vint districtes de París se subdivideix en quatre barris (quartiers). Aquests són els quatre barris del 10è districte:
* Quartier Saint-Vincent-de-Paul
* Quartier de la Porte-Saint-Denis
* Quartier de la Porte-Saint-Martin
* Quartier de l'Hôpital-Saint-Louis

## Llocs del 10è districte
### Llocs d'interès

* Canal Saint-Martin
* Gare de l'Est
* Gare du Nord
* Passage Brady
* Passage du Prado
* Porte Saint-Denis
* Porte Saint-Martin
* Església Saint-Vincent-de-Paul
* Eglise de Saint-Laurent

### Carrers i places

* Place de la République
* Boulevard de Magenta
* Boulevard de la Chapelle
* Rue du Faubourg-Poissonnière
* Place du Colonel-Fabien
* Boulevard de Strasbourg
* Rue du Faubourg-du-Temple
* Rue Claude-Vellefaux
* Rue des Petites Ecuries

## Referències

* 1 2 «Populations légales 2021 − Ces données sont disponibles sur toutes les communes de France hors Mayotte | Insee». [Consulta: 21 novembre 2024].
* ↑ " El Canal Saint Martin"
# Sankt Peter-Ording

Sankt Peter-Ording és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Eiderstedt, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Està situada a la zona més occidental de la península d'Eiderstedt, a 45 kilòmetres d'Husum.

## Enllaços externs

* Oficina de Turisme Arxivat 2007-03-16 a Wayback Machine.
# El coso (pel·lícula de 2022)

El coso és una pel·lícula documental argentina dirigida per Néstor Frenkel.
La cinta va ser nominada a millor documental en la 71a edició dels Premis Cóndor de Plata.

## Sinopsi

El testimoniatge dels qui el van conèixer i el registre de la seva imatge i veu no basten per a donar compte de qui va ser Federico Manuel Peralta Ramos, un artista únic, absolutament compromès amb la creació d'una obra fugaç i eterna.

## Repartiment

* Damián Dreizik

## Premis i nominacions

Llesta de premis i nominacions :
| Premi | Data | Categoria | Nominat | Resultat | Ref. |
| Premis Cóndor de Plata | 22 de maig de 2023 | Millor documental | El coso | Nominat | |

## Referències

* ↑ Crítica de “El coso”, Néstor Frenkel y su mirada de Federico Manuel Peralta Ramos a Escribiendo Cine
* 1 2 «"Argentina, 1985" lidera las nominaciones para los Premios Cóndor de Plata» (en español). Télam. [Consulta: 30 abril 2023].
* ↑ "El coso", un documental sobre el inclasificable artista Federico Manuel Peralta Ramos, Télam, 14 de desembre de 2022

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
* El coso a Cine Nacional
# Microtus breweri

Microtus breweri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Estats Units. Fou anomenat en honor del naturalista i ornitòleg estatunidenc Thomas Mayo Brewer.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V. i NatureServe (Hammerson, G.). Microtus breweri. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 12 agost 2016.
* ↑ Beolens, B.; Watkins, M.; Grayson, M. The Eponym Dictionary of Mammals (en anglès). Johns Hopkins University Press, 2009, p. 55. ISBN 978-0801893049.

## Bibliografia

* Wilson D. E.; Reeder D. M. (editors). Mammal Species of the World. A Taxonomic and Geographic Reference (en anglès). 3a edició. Washington: Smithsonian Institution Press, 2005. ISBN 978-0801882210.
# El crist

El Crist o Crist de Sant Joan de la Creu és un oli sobre tela pintat el 1951 pel pintor empordanès Salvador Dalí que es conserva a la Kelvingrove Art Gallery and Museum de Glasgow (Escòcia). S'hi representa Crist crucificat en posició inclinada abocat sobre el paisatge de Portlligat. El 2023 la pintura fou exposada al Teatre-Museu Dalí.

## Referències

* ↑ «Le Christ (El Crist)». Fundació Gala - Salvador Dalí.
* 1 2 Carmona, Alba. ««El Crist» de Dalí torna a l’Empordà més de 70 anys després». Diari de Girona, 25-10-2023. [Consulta: 25 octubre 2023].
# El forn del rei

Lo Forn del Rey (El forn del rei, en català normatiu) és un drama en tres actes i en vers, original de Frederic Soler, estrenat la nit del 23 de març de 1880, al Teatre Romea de Barcelona.
L'acció passa a Barcelona, durant el regnat del rei Pere el del punyalet.

## Repartiment de l'estrena

* Anna Maria: Mercè Abella
* Marianna: Caterina Mirambell
* Pere Anton: Iscle Soler
* El patró de la nau: Andreu Cazurro
* El Comte d'Oris: Josep Girval
* Climent: Hermenegild Goula
* Daniel: Frederic Fuentes
* Janot: Lleó Fontova
* El Roig: Emília Casas
* Un mosso del forn: Joan Prat
* Soldats, patges, jutges, nobles, poble, fadrins del forn.

## Referències

* ↑ Rius Xirgu, Xavier. «160. Frederic Soler (Serafí Pitarra)». Margarida Xirgu. [Consulta: 17 gener 2025].
* 1 2 «Lo forn del rey, drama en tres actes y en vers». Imprempta de Salvador Bonavía, 1909. [Consulta: 17 gener 2025].
* ↑ «Espectacles. Del 1880 al 1889: El forn del rei». Arxiu digital històric dels espectacles del Teatre Romea. [Consulta: 17 gener 2025].
# Schwabstedt

Schwabstedt (frisó septentrional Swåbstääist, danès Svavsted) és una ciutat al marge del riu Treene al districte de Nordfriesland, dins l'Amt Nordsee-Treene, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 12 kilòmetres al sud-est de Husum i a 6 kilòmetres al sud de Friedrichstadt. Limita amb els municipis de Norderstapel, Wohlde, Drage, Seeth i Winnert.

## Persones

* Nicolaus Bruhns (1665-1697), músic, compositor
# Infecció per Ureaplasma urealyticum

L'Ureaplasma urealyticum i, menys, l'Ureaplasma parvum poden causar uretritis i vaginosi bacteriana. La infecció també pot afectar llocs extragenitals.
S'ha qüestionat la realització de proves exhaustives de detecció i el tractament antimicrobià posterior d'aquests bacteris, ja que poden donar lloc a la resistència antimicrobiana en aquests bacteris i en microbis d'altres malalties de transmissió sexual 'veritables', així com a l'alteració de la microbiota general, i un cost econòmic substancial per a la societat i individus, especialment les dones.

## Signes i símptomes

El transport asimptomàtic d'aquests bacteris és comú i la majoria dels individus no desenvolupen cap malaltia.
Un símptoma comú associat en la vaginosi és l'olor "a peix" que es crea a causa de la producció d'amoníac per la hidròlisi de la urea.

## Tractament

Amb antibiòtics, durant 7 dies: tetraciclines (doxiciclina i moxifloxacina) i (en segon lloc) fluoroquinolones; en embarassades cal utilitzar eritromicina. S'ha de comprovar l'èxit del tractament després de tres setmanes (o més) del tractament.

## Referències

* ↑ «Ureaplasma: Causes, symptoms, and treatment» (en anglès), 26-04-2018. [Consulta: 23 abril 2019].
* ↑ Waites, Ken B. «Ureaplasma Infection: Background, Pathophysiology, Epidemiology». Medscape, 17-11-2017.
* 1 2 Horner, P.; Donders, G.; Cusini, M.; Gomberg, M.; Jensen, J. S. «Should we be testing for urogenital Mycoplasma hominis, Ureaplasma parvum and Ureaplasma urealyticum in men and women? - a position statement from the European STI Guidelines Editorial Board». Journal of the European Academy of Dermatology and Venereology: JEADV, 32, 11, 11-2018, pàg. 1845–1851. DOI: 10.1111/jdv.15146. ISSN: 1468-3083. PMID: 29924422.
* 1 2 Combaz-Söhnchen, Nina; Kuhn, Annette «A Systematic Review of Mycoplasma and Ureaplasma in Urogynaecology». Geburtshilfe Und Frauenheilkunde, 77, 12, 12-2017, pàg. 1299–1303. DOI: 10.1055/s-0043-119687. ISSN: 0016-5751. PMC: 5734936. PMID: 29269957.
# Club Santa Catalina Atlètic

El Club Santa Catalina Atlètic, o Club Santa Catalina Atlético és un equip de futbol amb seu a Palma, Mallorca, a la comunitat autònoma de les Illes Balears. Juga a Tercera Divisió – Grup 11, i disputa els partits a casa al Camp Municipal de Son Flor, que té una capacitat per a 1.000 espectadors.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 2007/08 | 8 | 3ª Reg. | 9è |
| 2008/09 | 6 | 1a Reg. | 17è |
| 2009/10 | 6 | 1a Reg. | 14è |
| 2010/11 | 6 | 1a Reg. | 2n |
| 2011/12 | 5 | Reg. Pref. | 13è |
| 2012/13 | 5 | Reg. Pref. | 4t |
| 2013/14 | 5 | Reg. Pref. | 2n |
| 2014/15 | 5 | Reg. Pref. | 1r |
| 2015/16 | 4 | 3a | 17è |
| 2016/17 | 4 | 3a | 10è |
| 2017/18 | 4 | 3a | 9è |
| 2018/19 | 4 | 3a | 8è |
| 2019/20 | 4 | 3a | -- |
* 5 temporades a Tercera Divisió

## Enllaços externs

* Perfil de l'equip Soccerway
# Pendent (matemàtiques)

En matemàtiques el pendent d'una recta és una mesura de la inclinació de la recta. Més en concret és la longitud que la recta recorre en direcció vertical quan recorre una unitat de longitud en direcció horitzontal.

## Càlcul del pendent d'una recta

El pendent d'una recta es pot calcular recorrent una unitat en direcció horitzontal i mesurant la longitud recorreguda en sentit vertical o recorrent una quantitat arbitrària $\Delta x$ en sentit horitzontal, mesurant la longitud recorreguda direcció vertical $\Delta y$ i dividint-les.
Tal com es pot apreciar a la figura, el triangle format per la recta i les fletxes blaves és semblant (té una relació de semblança) al triangle format per les fletxes verdes i la recta per tant el pendent p serà:
    ${\frac {p}{1}}={\frac {\Delta y}{\Delta x}}$
La lletra grega ∆ es fa servir habitualment en matemàtiques per indicar augment o increment. És a dir, el valor final menys el valor inicial. ∆y es llegeix increment de y i ∆x es llegeix increment de x.
    ${\frac {p}{1}}={\frac {y_{2}-y_{1}}{x_{2}-x_{1}}}$
Si es té la recta expressada per la seva equació
    $y=ax+b$
En passar x de $x_{1}$ a $x_{2}$, y passa de $y_{1}$ a $y_{2}$; aquest valors es poden calcular emprant l'equació de la recta:
    $y_{1}=ax_{1}+b$
    $y_{2}=ax_{2}+b$
Per tant
    $p={\frac {(ax_{2}+b)-(ax_{1}+b)}{x_{2}-x_{1}}}$
    $p={\frac {a(x_{2}-x_{1})}{x_{2}-x_{1}}}$
    $p=a$
Per tant, en l'equació de la recta de la constant a se'n diu pendent de la recta. (Com que per x = 0 es té que y = b, de la constant b se'n diu ordenada en l'origen.)

## Pendent d'una corba en un punt

El pendent d'una corba en un punt x (o derivada de la corba en el punt x) es defineix com el pendent de la recta que és tangent a la corba precisament en el punt x.
Viccionari
# Chandragiri

Chandragiri (o Payaswani) és un riu del districte de Chittoor a l'estat d'Andhra Pradesh. Neix als Ghats Occidentals i corre en direcció a la mar durant uns 90 km. És navegable per petits bots durant uns 20 km.
Desaigua a la mar a Kasaragod. Dona nom a una ciutat avui barri de Tirupati.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.