# Tallers Mañach

Els Tallers Mañach són un edifici industrial de Gràcia catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història

Salvador Mañach i Trias (Besalú, 1825 - Barcelona, 1904) va aprendre l'ofici de serraller a Figueres, i s'establí a Barcelona, on treballà a la fàbrica de pianos Boisselot i Cia. Després d'una estància a París, cap al 1857 tornà a Barcelona, on seria director del taller d'Isidre Codina i Cia al carrer de l'Aurora, 12. Tanmateix, el negoci no va funcionar, i abans del 1860 va establir el seu propi taller al carrer d'en Robador, 41:
| « | Gran taller de cerrajería, montada á la altura de las principales del extranjero, ùnico en España de su clase. Especialidad en toda clase de cerrajas de seguridad de bomba Gorge, y secretos alfabéticos. Artículos para pianos. Colocacion de campanillas. Construccion de máquinas de agujerear, de serrar y todas las que vayan a pedal; de arcas de hierro para guardar valores, de un nuevo sistema, por el cual no es necesario llevarse la llave, sino que quede guardada en dicha caja por una combinacion alfabética; de cocinas económicas de varias clases para guisar y planchar. Indicadores para fondas, baños y otros establecimientos, y toda clase de obra perteneciente al ramo de cerrajeria. D. Salvador Mañach. | » |
Es presentà a l'Exposició Industrial de Barcelona del 1860, on rebé els elogis del cronista Orellana, i fou l'introductor de les claus de tiges d'acer amb forma de serra, que substituïren les de ferro forjat. El 1866 es va traslladar a un nou taller al carrer del Marquès de Barberà, 9, i presentà les seves caixes fortes amb pany de combinació a l'Exposició Universal de París de 1867. El 1880 ingressà a l'Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, on el 1883 presentà un pany anomenat «bomborga numeradora», que registrava les vegades que havia estat obert, i que meresqué la concessió d'una patent i la medalla d'or a l'Exposició Universal de Barcelona de 1888.
A la seva mort el 1904, fou succeït pel seu fill Pere Mañach i Jordi (1870-1940), i el 1906, el negoci passà a dir-se «Casa Mañach, Successora de S. Mañach i T.», tot incorporant la foneria i nous dissenys de pestells i caixes de seguretat, així com accessoris elèctrics (interruptors, borns, peces d'enllaç, suports per a fusibles, etc.) El 1911, Pere Mañach va obrir una nova botiga al carrer de Ferran, 57, i n'encarregà el dissseny i la decoració a l'arquitecte Josep Maria Jujol, deixeble i ajudant d'Antoni Gaudí, per a qui va fer els tiradors de les portes de la casa Milà. El 1916, va encarregar a Jujol el projecte d'un nou taller a Gràcia, on la creativitat de l'arquitecte es posà de manifest en inesperades solucions plàstiques, com les lluernes i els contrapesos, que adquireixen categoria d'objectes escultòrics.
El 1931, durant un conflicte laboral, Mañach va patir diversos atemptats i la fàbrica fou atacada amb explosius.
Posteriorment, l'empresa canviaria de nom a Metalúrgica Mañach, i el 1979 vengué la fàbrica a l'Ajuntament de Barcelona per a convertir-la en escola, que rebé el nom de Josep Maria Jujol. Entre els anys 1985 i 1987, els arquitectes Jaume Bach i Gabriel Mora van construir-hi un nou edifici amb quatre plantes i una pista poliesportiva al terrat, que integrava els tallers com a zona d'esbarjo. La restauració va ser complexa, ja que l'estructura metàl·lica que sostenia la base de les voltes tapiades es trobava en mal estat, fet que va obligar a substituir-la o reforçar-la (depenent dels casos), i es van haver de restaurar i impermeabilitzar totes les voltes, els contraforts d'obra vista i les lluernes. Aquesta obra va ser guardonada amb el premi FAD d'arquitectura 1987.

## Descripció

Es tracta d'una sèrie de naus amb coberta de dents de serra, feta amb voltes atirantades i formades per tres gruixos de rajola sustentades per bigues i pilars metàl·lics. Hi apareixen arrenglerades unes petites cúpules amb forma d'escafandre que il·luminen la nau afegida i uns contraforts de maó que sostenen les voltes.
L'antiga fàbrica queda independitzada de la nova escola Jujol a través d'un pati, on es troben els forns restaurats i la part baixa s'estintola per a donar transparència a les noves funcions, tot convertint-la en un gran espai cobert de jocs per a la canalla.

## Referències

* ↑ «Antics tallers Mañach (actual Escola Josep M. Jujol)». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 «Salvador MAÑACH i TRIAS». Acadèmics històrics numeraris. Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona.
* 1 2 3 4 5 6 Cabana, 1992.
* 1 2 Diario de Barcelona (edición de la mañana), 26-07-1878, p. 8645-8647.
* ↑ La Corona de Aragón, 16-02-1857, p. 4.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 144, 292, 343.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 167, 243.
* ↑ El Indicador de España y de sus posesiones ultramarinas, 1864, p. 86.
* ↑ Anuario general del comercio, de la industria y de las profesiones, de la magistratura y de la administracion, ó Diccionario indicador, 1863, p. 70, 239, 722, 729.
* ↑ Orellana, Francisco José. Reseña completa descriptiva y crítica de la Exposicion Industrial y de Productos del Principado de Cataluña, 1860, p. 147.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1881, p. 673.
* ↑ «Viuda de Mañach. Barbará (avui Marquès de Barberà) 9. Instal·lar set electromotors en el taller de serralleria mecànica "Casa Mañach"». Q127 Foment 1750/1913. AMCB, 30-06-1916.
* ↑ Boletín de la Real Academia de Ciencias y Artes de Barcelona, 01-1905, p. 296.
* 1 2 3 4 5 Sàiz i Xiqués, 2021, p. 8.
* ↑ Anuario-Riera, 1908, p. 912.
* 1 2 3 4 5 «Tallers Mañach». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Pedro Mañach. Riera de Sant Miquel (43). Construir un cobert a un solar». Q127 Foment 1143/1916. AMCB, 12-08-1916.
* ↑ «Anoche, a las ocho y diez, en la Riera de San Miguel, tres individuos pistola en mano, se hacen los amos de la calle y arrojan un petardo en la casa Mañach, de cerrajería». El Diluvio, 07-10-1931, pàg. 14.
* ↑ Zaragoza Ventura, José «Cartas de los lectores: Un edificio adquirido para escuela». La Vanguardia, 11-08-1979, pàg. 5.
* ↑ «Metalúrgica Mañach, S.A.». BOE, 18-09-1979, pàg. 21843.
* ↑ «Escola Josep Maria Jujol». Consorci d'Educació de Barcelona.

## Vegeu també

* Casa-fàbrica Martí i Salarich

## Bibliografia

* Cabana, Francesc «Salvador Mañach. Panys de seguretat». Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. Enciclopèdia Catalana, 1992.
* Sàiz i Xiqués, Carles «Mañach, Santiñá i Ochoa: Vides creuades en un periple artístic avantguardista a can Gofau de Canet de Mar». El Sot de l'Aubó, 76, 2021, pàg. 6-15.