OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Bâtir le pays Martinique

Bâtir le pays Martinique (francès Construir el país Martinica) és un partit polític de Martinica fundat l'11 d'octubre de 1998 per l'ex-parlamentari i actual alcalde de Le Lamentin, Pierre Samot després d'una ruptura amb el Partit Comunista de Martinica.
Aquesta formació política és part de l'esquerra autonomista martiniquesa. Compta amb un diputat al consell regional (Pierre Samot) i tres consellers generals (Josette Manin, Claire Tunorfé i Alfred Sinosa).
Philippe Edmond-Mariette, membre de Bâtir le pays Martinique fou diputat per Martinica de 2003 a 2007. El conseller general Alfred Sinosa és president de la Comissió de Finances, planificació pressupostària i Afers Europeus en el Consell General de Martinica.
Pierre Samot fou elegit president de la CACEM (Comunitat d'aglomeració del Centre de Martinica), l'11 d'abril de 2008.
L'actual president de Bâtir le pays Martinique és Pierre Samot. El Secretari Nacional és David Zobda.

## Resultats electorals
### Eleccions legislatives

| Any | 1a volta | 1a volta | 2a volta | 2a volta | Escons | Pos. | Govern |
| Any | Vots | % | Vots | % | Escons | Pos. | Govern |
| 2002 | 7.197 | 8,61 | 11.630 | 12,91 | 1 / 4 | 6è | Oposició |
| 2007 | 4.822 | 4,97 | 7.636 | 6,70 | 0 / 4 | 6è | Extraparlamentari |
| 2012 | 4.182 | 4,45 | | | 0 / 4 | 7è | Extraparlamentari |
| 2017 | 22.997 | 30,19 | 27.100 | 30,34 | 1 / 4 | 1r | Oposició |
| 2022 | 1.783 | 2,87 | | | 0 / 4 | 9è | Extraparlamentari |
| 2024 | 1.626 | 1,80 | | | 0 / 4 | 9è | Extraparlamentari |

## Referències

* ↑ Etienne, Guy (en francès) Martinique la 1ère, 21-11-2020 [Consulta: 18 juliol 2021]. «Pierre Samot, ex artisan maçon, entrepreneur en bâtiment et fondateur du mouvement "Bâtir le Pays Martinique" en 1998...»
* ↑ Violton, Maurice «Pierre Samot quitte son fauteuil de maire du Lamentin après 29 ans de mandature» (en francès). Martinique la 1ère, 19-11-2018 [Consulta: 18 juliol 2021]. «Il a été membre du PCM, avant de former son propre parti en 1998.»

## Enllaços externs

* (francès) Bâtir le Pays Martinique appelle à voter pour Madeleine de Grandmaison Arxivat 2009-06-07 a Wayback Machine. a bondamanjak.com, 3 de juny de 2009
# Draps i ferro vell

Draps i ferro vell o L'hereu Xirinola (títol original en francès Bric-à-brac et compagnie) és un migmetratge francès realitzat per André E. Chotin el 1931 i protagonitzada per Fernandel. Com a curiositat, es tracta de la primera pel·lícula doblada a l'Estat espanyol, i particularment de ser el primer doblatge en català, l'any 1933.
Es va doblar a l'estudi Orphea Films, dins la Setmana de Cinema Català, organitzada pel Comitè Pro-Catalanització. Algunes fonts que apunten que Antoni Guasch en fou el director del doblatge, mentre que d'altres diuen que ho fou Magí Murià i Torner, realitzador cinematogràfic i periodista. Certament, però, Murià va ser qui va importar el film amb la seva empresa. Alguns actors de doblatge que hi van participar foren: Elsa Fàbregas, Lluís Bonaplata i Joan Albèrnia.

## Resum

Un ric antiquari, que començà als encants, hi instal·la el seu fill, xerinolaire empedreït, a fi que aprengui a treballar. Hi troba un tresor: la seva futura dona.

## Actors

* Fernandel: Fernand, el venedor ambulant de trastos.
* Raoul Marco: el Sr. Verly, el ric antiquari.
* Marfa Dhervilly: la Sra. Verly, la dona de l'antiquari.
* Albert Dinan: Jean Verly, el fill xerinolaire.
* Robert Seller: Félix.
* Madeleine Guitty: la mare Tomeff.
* Suzette Comte: Zina Tonnelli.
* Raymond Aimos: fanaler.
* Simone Valaury
* Alvina Salomon
* Madeleine Allioux
* Alexiane
* Peggy Angelo
* Jean Rozenberg

## Referències

* ↑ Ganyet, Josep Maria «Videojocs, la càpsula d'avui dia». La Vanguardia, 10-10-2016, pàg. 56.
* 1 2 «Així és «Draps i ferro vell», la primera pel·lícula amb doblatge en català de la història». Nació, 10-06-2020. [Consulta: 14 maig 2024].
* 1 2 3 Zabalbeascoa Terrán, Patrick. Paràmetres per a una taxonomia de la subtitulació (tesi). Barcelona: Universitat Pompeu Fabra, abril 2008, pàg. 80.
* 1 2 Ávila i Bello, Alexandre «El doblatge a Catalunya». Treballs de Comunicació, 1997, pàg. 112.
* ↑ «Magí Murià i Torner (Diccionari del cinema a Catalunya)». Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 14 maig 2024].
* ↑ Duran Padrós, Anna «La política cinematogràfica de la Generalitat republicana: El Comitè de Cinema de la Generalitat de Catalunya». Cinematògraf, núm. 3, 2001, pàg. 30. ISSN: 0213-1773.

## Enllaços externs

* Draps i ferro vell a YouTube
* Draps i ferro vell a l'Internet Movie Database (anglès)
# Tres ciudades (Bautista)

Tres Ciudades va ser una obra que va escriure el compositor madrileny Julián Bautista. Va ser escrita entre Madrid i València el maig de l'any 1937.

## Descripció i context històric

Tres Ciudades va ser escrita l'any 1937 en plena Guerra Civil. Bautista la va escriure en homenatge al poeta andalús Federico García Lorca, poc després que el feixisme l'assassinés.
L'obra està basada en Tres Ciudades, un conjunt de tres poemes que formen part del llibre Poema del Canto Jondo que Lorca va escriure l'any 1921. Bautista va escollir aquests tres poemes i els va musicar i instrumentar.
Julián Bautista, estava força compromès amb el règim republicà i això el va portar a assumir diverses activitats tant a Madrid al començament de la Guerra, com més tard a València o a Barcelona. El Govern republicà havia creat Consell Central de la Música des d'on el compositor desenvolupava les seves activitats. Al començament de la Guerra, va presentar a València la instrumentació de Dos evocaciones, una obra del compositor castellà Antonio José, que havia sigut recentment afusellat prop de Burgos.
En aquesta línia d'homenatge a companys seus assassinats pels colpistes feixistes, va escriure Tres Ciudades que, un cop orquestrada, va ser seleccionada per la Societat Internacional de Música Contemporània i presentada a Londres on va ser estrenada.
El primer cop que l'obra va ser interpretada va ser el 14 de maig de 1938 a Barcelona amb Mercè Plantada a la veu i l'Orquesta Nacional de Conciertos dirigida per Lamote de Grignon.

## Estructura i instrumentació

L'obra consta de tres parts:
* Malagueña
* Barrio de Córdoba (Tópico Nocturno)
* Baile (Sevilla)
Instrumentació: Veu (contralt o mezzosoprano) i piano. Més endavant també en va escriure la versió per veu i orquestra simfònica (editada pel Consell Central de la Música del Ministeri d'Instrucció Pública i Belles Arts de Barcelona).

## Bibliografia

* Fundación Juan March. El Grupo de los Ocho y la Nueva Música (1920-1936). Madrid: Fundación Juan March, 2010.
* de Persia, Jorge. Cubiertas. Julián Bautista. Madrid: Orquesta y Coro de la Comunidad de Madrid, 2008.

## Referències

* ↑ «.:. Julián Bautista .:. Compositor de música clásica .:. España 1901, Argentina 1961 .:. . . .». www.julianbautista.com.ar. Arxivat de l'original el 2019-07-29. [Consulta: 1r novembre 2016].
* ↑ «Poema del Canto Jondo, de Lorca».
* ↑ «Cubiertas. Joaquín Bautista».
* ↑ «EL GRUPO DE LOS OCHO Y LA NUEVA MÚSICA (1920-1936)».
* ↑ «.:. Julián Bautista .:. Compositor de música clásica .:. España 1901, Argentina 1961 .:. . . .». www.julianbautista.com.ar. Arxivat de l'original el 2016-04-28. [Consulta: 6 novembre 2016].
* ↑ «.:. Julián Bautista .:. Compositor de música clásica .:. España 1901, Argentina 1961 .:. . . .». www.julianbautista.com.ar. Arxivat de l'original el 2019-07-29. [Consulta: 21 octubre 2016].
# Sortilegio de la luna

Sortilegio de la luna és un ballet compost per Matilde Salvador l'any 1955 amb motiu del Festival Internacional de Granada.

## Estrena de l'obra

Sortilegio de la luna és una de les obres que va estrenar la gran ballarina de ballet Rosario on va destacar la seva coreografia.
El ballet compost per Matilde Salvador i amb l'ajuda del seu marit, Vicente Ascencio, està pensat per a què aquesta gran ballarina l'interpretés als "Jardines del Generalife Granadinos".
L'estrena va ser un èxit i això va suposar a repetir l'espectacle en noves sessions no programades.

## Història

La història es basa en el fet que la Lluna (interpretada per Rosario) descendeix a la Terra i s'encarna en una gitana blanca per seduir al seu estimat.

## Estètica

L'estètica de l'obra de Matilde Salvador és considerada a ser molt similar als últims Manuel de Falla neoclàssics, com podria ser el de El Retablo de Maese Pedro i el Concierto para clave.

## Referències

* ↑ «Fallece Matilde Salvador, figura capital de la música valenciana». La Vanguardia.
* 1 2 Benarroch, Rafael Salama. Rosario: aquella danza española (en castellà). Ediciones AKAL, 1997. ISBN 9788487756986.
* ↑ Mancebía, El Quicio de la. «Sonatina [1948, de Matilde Salvador [España, 1918-2007]]». El Quicio de la Mancebía [EQM], 07-08-2010. [Consulta: 31 octubre 2016].

## Bibliografia

* Benarroch, Rafael Salama. «Rosario: aquella danza española» (en castellà). Ediciones AKAL, 1997

## Enllaços externs

* Artícle la Vanguardia
* Obra de l'autora i explicació
# Chill Mafia

Chill Mafia és un grup basc de música trap originari dels barris d'Arrotxapea i Mendillorri de la ciutat de Pamplona. Es caracteritza per la provocació verbal i l'ús de l'Auto-Tune en la interpretació de clàssics de la música tradicional basca fruit d'una rica varietat de referències musicals i culturals. Els seus membres van créixer i iniciar-se en el punk, el rap i el trap sota la influència de cantants com Cecilio G i Yung Beef, així com de tota l'amalgama estètica i urbana que els envoltava.
Es va fer conegut a començament del 2021 amb el videoclip de la cançó «Gazte arruntaren koplak», una versió del cantautor Xabier Lete, aconseguint les 100.000 visualitzacions a Youtube a la setmana de publicar-se, això és, la meitat de la població censada a Pamplona per a un grup que partia de l'underground més absolut. La cançó es va incloure al disc Ezorregatik X berpizkundea que aparegué al mes de febrer, amb una coberta on destaca el logo del grup com a versió grafitera de la cal·ligrafia basca amb el mem «They Do not Know» en figures geomètriques, en què surt un noi en una cantonada sostenint un got en una festa, amb un quadre al mig a la manera de Jorge Oteiza. Chill Mafia també ha col·laborat amb el pastor i cantant de música popular Erramun Martikorena al tema «Atzerrian».
El setembre de 2024 el grup va publicar Agur eta ohore x allá va la despedida, per a posteriorment anunciar que seria la seva última mixtape, ja que després d'acabar la gira Chill Mafia es dissoldria.

## Membres

** Beñat Rodrigo «Kiliki Frexko»
** Julen Goldarazena «Flakofonki»
** Martín Cervantes «Tuli Pump»
** Sara Losúa «Sara Goxua»
** Irene Cervantes «Iren3nes»
** Alessandro Martins «Suneo»
** Beñat Abarzuza «Ben Yart»

## Discografia

* Ezorregatik X berpizkundea (Oso Polita, 2021)
* Tabako (2020)
* Dab de Verdab (2019)
* Young, Gifted & Basque (2019)
* Agur eta ohore x allá va la despedida (2024)

## Referències

* 1 2 Puig i Sedano, Xavier. «Al principi tothom volia semblar d'Atlanta, ara ja no i me n'alegro». El Temps. [Consulta: 29 gener 2022].
* 1 2 «Chill Mafia, eco transgresor de la música tradicional vasca», 29-03-2021.
* ↑ Lartzanguren, Edu. «Gazte autotuneatuen egunerokotasuna kantu bihurtu du Chill Mafiak» (en basc). [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ «'Gazte arruntaren koplak', Chill Mafiak argitaratu berri du Xabier Leteren kantaren bertsio gaurkotua» (en basc), 02-02-2021. [Consulta: 10 febrer 2021].
* ↑ Weedianaut, Reuben. «Entrevista a Chill Mafia por "Ezorregatik X Berpizkundea" (2021)» (en castellà). MondoSonoro, 17-03-2021. [Consulta: 2 abril 2021].
* ↑ Oliveira Lizarribar, Ana. «Chill Mafia se despide con el disco 'Agur eta ohore x allá va la despedida'» (en castellà), 18-09-2024. [Consulta: 25 setembre 2024].
* ↑ «"MENA bat nire komunitateko kide da, ikastolako ikaskidea bezainbeste"». [Consulta: 8 desembre 2021].
* ↑ «CHILL MAFIA se disuelve» (en espanyol europeu). [Consulta: 23 setembre 2024].
# Chinchey

Chinchey, també coneguda com a Rurichinchay, és una muntanya de la Cordillera Blanca, als Andes peruans. El seu cim s'eleva fins al 6.309 msnm, sent la novena muntanya més alta del país. Es troba a la regió d'Ancash. La primera ascensió la protagonitzaren W. Brecht i H. Schweizer el 2 d'agost de 1939.

## Referències

* ↑ Ricker, John. Yuraq Janka: A Guide to the Peruvian Andes. The Mountaineers Books, 1977, p. 96.
* ↑ «Chinchey». www.montanasperuanas.com. Arxivat de l'original el 2016-04-05. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ Biggar, John. The Andes: A Guide for Climbers and Skiers. Andes, 2020, p. 100. ISBN 978-0-9536087-6-8.
* ↑ «Nevado Chinchey - Peakbagger.com». peakbagger.com. [Consulta: 7 maig 2016].
* ↑ Alpenvereinskarte 0/3b. Cordillera Blanca Süd (Peru). 1:100 000. Oesterreichischer Alpenverein, 2005. ISBN 3-937530-05-3.
* ↑ Peru 1:100 000, Huari (19-i). IGN (Instituto Geográfico Nacional - Perú).
* ↑ «Chinchey», 2012.

## Enllaços externs

* Chinchey a peakbagger.com (anglès)
# Choi Sang-mok

Choi Sang-mok (Seül, 1963) és un economista i funcionari públic de Corea del Sud. Va completar els seus estudis de Dret a la Universitat Nacional de Seül i posteriorment va obtenir un doctorat en Economia a la Universitat Cornell, als Estats Units.
Va assumir la presidència interina del país el desembre de 2024, després de la destitució del primer ministre Han Duck-soo pel parlament. Choi, amb més de 30 anys d'experiència al ministeri d'Economia, va exercir com a ministre d'aquest departament ministerial des de desembre de 2023 i va ocupar altres càrrecs de responsabilitat en l'administració pública sud-coreana. Choi va ser un dels principals opositors a la declaració de la llei marcial per part del president Yoon Suk-yeol, una postura que li va guanyar la confiança de part de l'oposició. Com a líder interí, va treballar per estabilitzar l'economia del país i tranquil·litzar els inversors, liderant iniciatives per mantenir l'estabilitat financera.

## Referències

* 1 2 «Who is Choi Sang-mok, South Korea's second acting president in weeks?» (en aragonès). Reuters, 27-12-2024. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ «Choi Sang-mok – Korea-LAC Trade & Innovation Forum» (en castellà). [Consulta: 3 gener 2025].
# Choi Suk-Jae

Choi Suk-Jae (Corea del Sud, 7 de novembre de 1966) és un jugador d'handbol sud-coreà, ja retirat, que va competir durant les dècades de 1980 i 1990. Feia de porter. Una vegada retirat passà a entrenador diferents equips, entre els quals la selecció nacional sud-coreana.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on va guanyar la medalla de plata en la competició d'handbol. Hi va jugar sis partits. Quatre anys més tard, als Jocs de Barcelona, fou sisè en la mateixa prova. Va jugar sis partits.
En el seu palmarès també destaca una medalla d'or als Jocs Asiàtics de 1990.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Choi Seok-Jae». [Consulta: 25 desembre 2023].

## Enllaços externs

* «Fitxa de Choi Suk-Jae» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2012-10-17. [Consulta: 27 setembre 2012].
# Chris Hopewell

Chris Hopewell és un director de vídeos musicals anglès que ha dirigit vídeos per a Radiohead, Franz Ferdinand, The Killers, Scissor Sisters, Run the Jewels, Louis XIV, The Knife, The Offspring, Avenged Sevenfold, i diversos altres. El seu vídeo per a "There There" de Radiohead va rebre un premi a la direcció d'art als MTV Video Music Awards 2003. També va codirigir amb Crispian Mills la pel·lícula A Fantastic Fear of Everything.
Hopewell va cofundar l'empresa Collision Films, que va funcionar del 2002 al 2012. A través de la seva agència de disseny gràfic, Jacknife, també ha treballat amb artistes com Queens of the Stone Age, Iggy Pop, Stanley Donwood, Interpol i Misfits.

## Filmografia
### Films

* A Fantastic Fear of Everything (2012, co-director)

### Vídeos musicals

* Radiohead — "There There" (2003)
* Scissor Sisters — "Comfortably Numb" (2004)
* Blonde Redhead — "Equus" (2004)
* Razorlight — "Vice" (2004)
* Franz Ferdinand — "The Dark of the Matinée" (2004)
* The Zutons — "Confusion" (2004)
* Mylo — "Destroy Rock & Roll" (2005)
* McQueen — "Running Out of Things to Say" (2005)
* Louis XIV — "Finding Out True Love Is Blind" (2005)
* The Killers — "Smile Like You Mean It" (2005)
* Editors — "Blood" (2005)
* Persephone's Bees — "Nice Day" (2005)
* Young Knives — "The Decision" (2005)
* Young Knives — "She's Attracted To" (2006)
* Young Knives — "Weekends and Bleak Days (Hot Summer)" (2006)
* Franz Ferdinand — "Eleanor Put Your Boots On" (2006)
* Goldfrapp — "Fly Me Away" (2006)
* The Knife — "Marble House" (2006)
* The Bees — "Who Cares What the Question Is?" (2007)
* Cherry Ghost — "People Help the People" (2007)
* Young Knives — "Turn Tail" (2008)
* The Offspring — "You're Gonna Go Far, Kid" (2008)
* McFly — "Lies" (2008)
* Graham Coxon — "Dead Bees" (2009)
* Graham Coxon — "In the Morning" (2009)
* Spinnerette — "Baptized by Fire" (2009)
* Radiohead — "Burn the Witch" (2016)
* Avenged Sevenfold — "The Stage" (2016)
* Run the Jewels — "Don't Get Captured" (2017)
* Father John Misty — "Things It Would Have Been Helpful to Know Before the Revolution" (2017)
* Father John Misty — "Please Don't Die" (2018)
* Cat Stevens – "Where Do the Children Play?" (2020)
* Cat Stevens – "Father and Son" (2020)
* Run the Jewels — "Walking in the Snow" (2020)
* Avenged Sevenfold — "Nobody" (2023)
* Avenged Sevenfold — "Cosmic" (2024)

## Referències

* ↑ «Meet Stop Motion Artist and Printmaker Chris Hopewell», 31-10-2017.
* ↑ Strauss, Matthew. «Radiohead Artist Stanley Donwood Shares 'Burn the Witch' Behind-the-Scenes Shots». Pitchfork Media, 03-05-2016. [Consulta: 3 maig 2016].
* ↑ Ludemann, Ralf «Simon Pegg Signs on for 'A Fantastic Fear of Everything'». The Hollywood Reporter, 27-07-2011.
# Chuck Russell

Charles "Chuck" Russell (Park Ridge, 9 de maig de 1958) és un director, productor, guionista i actor estatunidenc, reconegut per dirigir pel·lícules com Malson a Elm Street 3, Blob, La màscara (que va guanyar el premi als millors efectes especials al XXVII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Sitges), Eraser i The Scorpion King. Russell a més va produir l'aclamada pel·lícula dirigida per Michael Mann, Collateral.

## Filmografia
### Cinema i televisió

| Any | Títol | Rol | Rol | Rol | Notes |
| Any | Títol | Director | Guionista | Productor | Notes |
| 1977 | Joyride | Assistent | No | No | |
| 1984 | Dreamscape | No | Sí | Associat | |
| 1987 | Malson a Elm Street 3 | Sí | Sí | No | |
| 1988 | Blob | Sí | Sí | No | |
| 1994 | La màscara | Sí | No | Ejecutivo | |
| 1996 | Eraser | Sí | No | Executiu | |
| 2000 | Bless the Child | Sí | No | No | |
| 2002 | The Scorpion King | Sí | No | No | |
| 2002 | Collateral | No | No | Sí | |
| 2010 | Fringe | Sí | No | No | Episodi - "The Abducted" |
| 2016 | I Am Wrath | Sí | No | No | |
| 2019 | Junglee | Sí | Sí | No | Pel·lícula índia |
| 2019 | India King of Martial Arts | Sí | No | No | |
| 2024 | Witchboard | Sí | Sí | Sí | |

## Referències

* 1 2 Maslin, Janet. «Review/Film; 'The Blob,' Modernized». The New York Times, 05-08-1988.
* ↑ «10 Things You Didn’t Know About Malson a Elm Street 3» (en anglès americà), 22-09-2019. [Consulta: 25 setembre 2019].
* ↑ Sitges premia la audacia de "Justino" y el experimentalismo de "71 fragmentos", La Vanguardia, 16 d'octubre de 1994
* ↑ Stegall, Sarah. «Candy Man—Fringe's "The Abducted"». SFScope, 03-12-2010. Arxivat de l'original el 2012-05-14. [Consulta: 14 setembre 2022].
* ↑ «Chuck Russell to direct a Hindi film» (en anglès). [Consulta: 25 setembre 2019].
# Ermini (heràldica)

L'ermini és un folre emprat per l'heràldica que consisteix en un camper d'argent sembrat d'un nombre indeterminat de cues d'ermini de sable.
El contraermini és el folre oposat (de sable sembrat de cues d'ermini d'argent).
Per la seva banda, la cua d'ermini és un moble heràldic en forma de taca negra que imita la cua d'un ermini, a manera de floc de tres o cinc blens, units a la part de dalt per tres punts.
* L'escut de la Bretanya és un camper d'erminis
* Escut amb contraermini
* Escut amb tres cues d'ermini

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.36. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 8 novembre 2014].

## Vegeu també

* Brisura
Viccionari
# Maniobra de Heimlich

La maniobra de Heimlich, també anomenada compressió abdominal, és un procediment de primers auxilis per a casos d'ennuegament, és a dir, desobstruir el conducte respiratori, normalment bloquejat per un tros d'aliment o qualsevol altre objecte. És una tècnica efectiva per a salvar vides que en cas contrari pot portar a l'asfíxia.
La maniobra de Heimlich és anomenada així pel Dr. Henry Heimlich, que va ser el primer a descriure-la en 1974. Heimlich va promoure la tècnica com a tractament per a ofegats i atacs d'asma, encara que segons articles recents va utilitzar casos fraudulents o de dubtosa veracitat per a promocionar-la en aquest aspecte.

## Realització

En resum, una persona que realitza la maniobra de Heimlich usa les mans per a exercir pressió en la part inferior del diafragma. Això comprimeix els pulmons i exerceix pressió en l'objecte allotjat en la tràquea, sent d'esperar que siga expulsat. Això equival a un tossit artificial (la víctima d'una obstrucció respiratòria, havent perdut la facultat d'introduir aire en els pulmons, perd la capacitat de tossir per ella mateixa).

## Enllaços externs

* «Heimlich Maneuver: How to Do the Heimlich Maneuver». Heimlich Institute. Arxivat de l'original el 2016-12-20. [Consulta: 21 abril 2013].
* «Primeros auxilios en caso de ahogamiento en adultos». MedlinePlus, 16-07-2011.
* «Primeros auxilios en caso de ahogamiento en niños mayores de un año». MedlinePlus, 16-07-2011.
* «Maniobra de Heimlich». Meditip, 20-11-2009. Arxivat de l'original el 2012-07-19. [Consulta: 21 abril 2013]. (tanto en niños como en adultos)
* «La maniobra de Heimlich». Quèquicom, 22-11-2017.
# Rupia indonèsia

La rupia indonèsia (en indonesi rupiah Indonesia o, simplement, rupiah) és la moneda d'Indonèsia. El codi ISO 4217 és IDR i s'acostuma a abreujar Rp. Tradicionalment s'ha subdividit en 100 sen, tot i que, a causa del poc valor de la moneda, ja fa temps que la fracció no està en circulació. De fet, a començament del 2009, la rupia indonèsia era la quarta unitat monetària de valor més baix del món.

## Història

La rupia, el nom de la qual es va agafar de la moneda índia, es va introduir el 1945 en aquelles parts de les Índies Neerlandeses que estaven sota control de la República d'Indonèsia. Durant la guerra civil del 1945 al 1949 va circular juntament amb el florí de les Índies Neerlandeses i la rupia de les Índies Neerlandeses. A la fi del 1949 la rupia indonèsia va substituir les altres unitats monetàries en circulació. També les illes Riau i la meitat indonèsia de Nova Guinea (Irian Barat) van tenir les seves pròpies variants de rupia, que foren finalment integrades dins la rupia indonèsia el 1964 i el 1971 respectivament (vegeu rupia de Riau i rupia de Nova Guinea Occidental).
A causa de la forta inflació, el 13 de desembre del 1965 es va adoptar una nova rupia que en costava 1.000 de les antigues. La crisi financera del sud-est asiàtic del 1997-1998 va reduir de cop i volta el valor de la rupia en un 35% i fou un dels factors principals que van precipitar la caiguda del govern del president Suharto. La rupia, que tenia una taxa de canvi d'entre 2.000–3.000 rupies per dòlar, va arribar a un mínim de 16.800 rupies per dòlar el juny del 1998. Tot i que ha recuperat una bona part del seu valor, continua tenint uns nivells de canvi molt baixos.

## Monedes i bitllets

Emesa pel Banc d'Indonèsia (Bank Indonesia), en circulen monedes de 25, 50, 100, 200, 500 i 1.000 rupies, i bitllets de 1.000, 2.000, 5.000, 10.000, 20.000, 50.000 i 100.000 rupies. A causa del valor tan baix de la rupia indonèsia, les monedes tenen una circulació ben escassa.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 11.517,08 IDR (11 de juliol del 2006)
* 1 USD = 9.042,00 IDR (11 de juliol del 2006)

## Vegeu també

* Rupia

## Enllaços externs

* Banc d'Indonèsia Arxivat 2020-12-11 a Wayback Machine. (indonesi) (anglès)