OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eumel de Corint

Eumel de Corint (grec antic: Εὔμηλος, llatí: Eumelus), fill d'Amfilit, és el nom amb què es coneix un poeta èpic de l'antiga Grècia, membre de la família reial dels Baquíades, que va florir vers la 5a Olimpíada, a mitjan segle viii aC, tot i que també podria ser simplement el nom sota el qual va quedar recollida la tradició èpica coríntia, desenvolupada en època arcaica i cristal·litzada en uns poemes del segle vii aC.

## Obra
### Obres probables

Les seves poesies són genealògiques i mitològiques. Es coneixen les següents:
* Corinthiaca, una epopeia històrica en honor de la seva ciutat; aquest poema va ser transcrit en prosa.
* Europia, poema èpic que tracta sobre la fundació de Tebes.
* De προσόδιον ἐς Δῆλον (prosódion es Dēlon), de què Pausànias cita dos hexàmetres, cantats, també segons Pausànias, per una delegació de messenis enviats a la festa d'Apol·lo a Delos.
* Bougonia, un poema sobre abelles (en grec antic: βουγόναι o βουγενεῖς).

### Obres dubtoses

* Uns escolis a Píndar li atribueixen un poema sobre els Retorns de Troia (Νόστος), sota el nom d'Eumolp.
* Hom també li atribuí la Titanomàquia (Τιτανομαχια), que més aviat podria ser obra del seu contemporani Arctinos de Milet.

## Referències

* 1 2 Pausànias, Descripció de Grècia, II 1.
* ↑ Eusebi de Cesarea el cita com a contemporani d'Arquies de Corint, el fundador de Siracusa (West 2003: 109).
* ↑ West, M.L. «‘Eumelos': a Corinthian epic cycle?». The Journal of Hellenic Studies, 122, 11-2002, pàg. 109–133. DOI: 10.2307/3246207. ISSN: 0075-4269.
* ↑ Pausànias, Descripció de Grècia, IV 33; IV 4.1.
* ↑ Varró, De re rustica, II 5.

## Bibliografia

* West, Martin L. "Greek Epic Fragments". Cambridge, Mass: Harvard University Press, 2003.
# Sil·labari xipriota

El sil·labari xipriota va ser un sistema d'escriptura usat al Xipre de l'Edat de ferro, aproximadament des del segle XI aC fins a la seva substitució per l'alfabet grec al segle iv aC.
Se solia escriure de dreta a esquerra, però existeixen inscripcions que ho fan d'esquerra a dreta.
Procedeix del sil·labari xiprominoic que al seu torn deriva del lineal A de Creta.
La majoria de texts escrits amb aquest sistema es troben en el dialecte arcadoxipriota del grec antic.
Va ser desxifrat el segle xix.

## Signes

* No veieu bé alguns caràcters?
| | -a | -e | -i | -o | -u |
| | 𐠀 | 𐠁 | 𐠂 | 𐠃 | 𐠄 |
| w- | 𐠲 | 𐠳 | 𐠴 | 𐠵 | |
| z- | 𐠼 | | | 𐠿 | |
| j- | 𐠅 | 𐠆 | | 𐠈 | |
| k-, g-, kh- | 𐠊 | 𐠋 | 𐠌 | 𐠍 | 𐠎 |
| l- | 𐠏 | 𐠐 | 𐠑 | 𐠒 | 𐠓 |
| m- | 𐠔 | 𐠕 | 𐠖 | 𐠗 | 𐠘 |
| n- | 𐠙 | 𐠚 | 𐠛 | 𐠜 | 𐠝 |
| ks- | 𐠷 | 𐠸 | | | |
| p-, b-, ph- | 𐠞 | 𐠟 | 𐠠 | 𐠡 | 𐠢 |
| r- | 𐠣 | 𐠤 | 𐠥 | 𐠦 | 𐠧 |
| s- | 𐠨 | 𐠩 | 𐠪 | 𐠫 | 𐠬 |
| t-, d-, th- | 𐠭 | 𐠮 | 𐠯 | 𐠰 | 𐠱 |
# Erupció peleana

Una erupció peleana és un tipus d'erupció volcànica. Poden esdevenir quan el magma viscós, típicament de tipus riolític o andesític, està implicat en l'erupció. Comparteix algunes similituds amb les erupcions Vulcanianes. Les característiques típiques d'una erupció peleana és la presència d'una allau de cendra volcànica calenta, el que s'ha donat a conèixer com a flux piroclàstic. La formació de cúpules de lava és un altre tret característic. Breus fluxos de cendra o la creació de cons de pedra tosca es poden observar també. Les fases inicials de l'erupció estan caracteritzades per fluxos piroclàstics. Els dipòsits de tefra tenen un volum i una importància més baixa que les corresponents a les erupcions plinianes i vulcanianes. El magma viscós llavors forma una cúpula inflada i costeruda, anomenada també espina volcànica, a la xemeneia del volcà. La cúpula pot més tard col·lapsar, provocant fluxos de cendra i blocs calents. El cicle d'erupció es completa normalment en pocs anys, però en alguns casos pot continuar durant dècades, com en el cas del volcà Santiaguito. L'explosió el 1902 del Mont Pelée va ser el primer cas descrit d'una erupció peleana, i li donà el seu nom. Alguns altres exemples són l'erupció de 1948-1951 de l'Hibok Hibok, l'erupció de 1951 del Mont Lamington, que ha quedat com l'observació més detallada d'aquest tipus d'erupció, l'erupció de 1956 de Bezymianny, i l'erupció de 1968 del volcà Mayon.

## Referències

* ↑ «KINDS OF VOLCANIC ERUPTIONS», 10-01-2006. Arxivat de l'original el 2006-01-10. [Consulta: 11 novembre 2018].
# .38 ACP

El .38 ACP (Automatic Colt Pistol), 9 x 23 SR, o simplement .38 Auto és un cartutx per a pistoles semiautomàtiques que utilitzen el sistema blowback, creat per John Browning per a la pistola Colt Model 1900. El 9 x 23 SR no s'ha de confondre amb el cartutx 9 x 23 Winchester.
La balística per a les primeres càrregues comercials va ser una bala de 130 gra a 380 m/s, i algunes càrregues experimentals van arribar a 410 m/s. La pistola Model 1900 de Colt va introduir al mercat la munició .38 ACP. Així i tot, aquest cartutx portava desenvolupat des de 1897, ja que havia estat creat per a un prototip de pistola que no va acabar sent desenvolupat per la Colt. Malgrat no haver estat un èxit en vendes, va tenir millor acceptació que el .38 Super.

## Referències

* 1 2 «9.8 x 23 SR : .38 ACP (see note)» (en anglès). Imperial War Museums. [Consulta: 30 agost 2024].
* ↑ Barnes, Frank C. Cartridges of the World (en anglès). Wisconsin: Gun Digest Books, 2006 [1a. ed. 1965]. ISBN 0-89689-297-2.
* ↑ Article in the April 19, 1900, issue of Shooting and Fishing, quoted in Belden, C.T and Haven, A History of the Colt Revolver (1940)

## Vegeu també

* .38 Special

## Enllaços externs

* Cartutx .38 ACP Arxivat 2017-07-24 a Wayback Machine.
# Omnisciència

L'omnisciència és una característica usualment atribuïda al déu monoteista que el porta a un coneixement absolut, a saber tot allò que passa (què s'esdevindrà i què ha succeït). El concepte s'enfronta a contradiccions lògiques i paradoxes d'una manera similar al terme d'omnipotència, i és un problema per a sostenir la llibertat inherent a l'ésser humà: com pot ser una persona lliure de triar entre dues opcions si Déu ja coneix què farà? No està predestinat en certa manera?
Les respostes a aquesta pregunta són múltiples:
* Déu sap què farà la persona, perquè el lliure albir significa només que l'home està lliure de coercions i que pot actuar seguint la seva voluntat, però la divinitat ja coneix quin camí escollirà (hi ha doncs un destí marcat que només Déu coneix i pot revelar).
* Déu coneix tot, inclòs l'ésser humà; per tant, sap com actuarà en determinades circumstàncies, però no hi influeix.
* Déu només coneix allò que tria conèixer i deixa llibertat a l'ésser humà per actuar, tot i que podria avançar-se (omnisciència inherent i no total).
* Déu està fora del temps, plantejar-se si sap què farà un ésser en un moment posterior no té sentit perquè per a la divinitat tot transcorre en l'eternitat (solució escolàstica de Tomàs d'Aquino).
El terme s'ha usat en la literatura per referir-se a un narrador que coneix i descriu tot allò que fan i pensen els personatges, tot i no formar part d'ella. Aquest narrador descriu en tercera persona i no intervé amb la seva veu dins la història, excepte en algunes ocasions que formula una interrogació o exclamació retòrica. En narratologia es prefereix el terme més exacte de "focalització zero".
# Bulbul de Borneo

El bulbul de Borneo (Rubigula montis; syn: Pycnonotus montis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de l'illa de Borneo. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs, els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els manglars, les zones riberenques, les plantacions, els jardins rurals, les àrees urbanes i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul de Borneo». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 620. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Bornean Bulbul. Rubigula montis (formerly as: Pycnonotus montis)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].
# La Colombe (Gounod)

La Colombe és una òpera en dos actes de Charles Gounod, amb llibret de Jules Barbier i Michel Carré, basat en el poema Le Faucon de Jean de la Fontaine. S'estrenà, en una primera versió en un acte, al teatre municipal de Baden Baden el 6 d'agost de 1860. Una nova versió amb dos actes muntada per l'Opéra-Comique el 7 de juny de 1866 a la sala Favart de París conté més pàgines escrites per Gounod.
Òperes de Charles Gounod :
Òperes primerenquesÒperes intermèdiesÒperes de maduresa
Sapho (1851, revisada 1884)
La Nonne sanglante (1854)
Le médecin malgré lui (1858)
Faust (1859, revisada 1869)
Philémon et Baucis (1860, revisada 1876)
La Colombe (1860, revisada 1866)
La Reine de Saba (1862)
Mireille (1864)
Roméo et Juliette (1867)
Cinq-Mars (1877)
Maître Pierre (incompleta, 1877-8)
Polyeucte (1878)
Le Tribut de Zamora (1881) :
# Castell d'Avinyó (Avinyonet del Penedès)

El Castell d'Avinyó era una fortificació del municipi d'Avinyonet del Penedès (Alt Penedès) declarada bé cultural d'interès nacional. El castell era subsidiari del castell d'Olèrdola.

## Descripció

Es creu que era a l'indret del mas Can Porràfols on hi havia basaments i restes d'antics murs. El castell d'Avinyó ja existia al segle x. Estava encomanat a Màger, fill de Sendred, en nom del comte. Segurament la fortalesa fou enderrocada al segle xii en la ràtzia dels almoràvits del 1108. Per aquesta raó, Ramon Berenguer IV el 1156 donà a Berenguer d'Avinyó el puig anomenat Avinyó perquè hi edifiques cases i un castell. A finals de segle el terme passa al monestir de Poblet, per deixa testamentaria, i l'any 1227 l'abat va vendre el castell al bisbe de Barcelona, el qual el cedí a la Pia Almoina de Barcelona. Al segle xvii el terme era de patrimoni reial i ho continuà essent fins al segle xix.
No en queda cap rastre físic, ni tan sols del turó on s'emplaçava, que va ser esplanat com a terreny agrícola en època recent. Sembla que hi havia un túnel que connectava la masia de can Porràfols amb l'església de Sant Pere d'Avinyó.

## Referències

* 1 2 Esteve, Anna Maria. Avinyonet del Penedès. L'origen de la vinya. Ajuntament d'Avinyonet del Penedès, 2018, p. 55. ISBN 978-84-16445-36-3.
* 1 2 3 «Castell d'Avinyó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 febrer 2015].
# 318 aC

El 318 aC va ser un any del calendari romà prejulià. A la República i a l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del consolat de Vennó i Flaccinàtor (o també any 436 ab urbe condita o de la Fundació de Roma). La denominació «318 aC» per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia. Els diàdocs

* Antígon Monoftalm lluita contra Èumenes de Càrdia a l'Àsia Menor i a Síria.
* Polipercont, davant de l'entrada de Cassandre a l'Àtica, amb una flota i un exèrcit que s'estaciona al Pireu, surt de la Fòcida i assetja el port d'Atenes sense aconseguir cap avanç. Deixa allà al seu fill Alexandre per seguir amb el bloqueig i es dirigeix al Peloponnès amb la major part de l'exèrcit. Quasi totes les ciutats expulsen els seus dirigents oligàrquics excepte Megalòpolis. Polipercont, pensant en una fàcil victòria, l'ataca, però tots els seus atacs són rebutjats fins que finalment aixeca el setge i es retira.
* Foció, militar i diplomàtic atenenc, amic de Nicànor de Macedònia, que per ordre de Cassandre havia ocupat Muníquia, negocia amb aquest comandant per tal de que tornés el turó fortificat. Nicànor, durant les negociacions, ocupa el port del Pireu. Foció convenç a Alexandre d'ocupar Muníquia i el Pireu i això posa als atenencs contra Foció, a qui Hagnònides acusa de traïció. Foció s'escapa amb alguns amics, i es posa sota la protecció d'Alexandre que l'envia al seu pare, acampat a Farga, a la Fòcida, on hi arriba una ambaixada atenenca per acusar Foció, i Polipercont pensa en entregar al vell general a canvi de la pau amb Atenes.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Luci Plauci Vennó i Marc Fosli Flaccinàtor.
* Plauci Vennó va devastar el territori de la ciutat de Canusium a l'Apúlia, en el marc de la Segona Guerra Samnita, i la ciutat es va rendir. Tant Canusium com Teànum, que també s'havia rendit, envien hostatges a Roma. Els cònsols signen amb el Sàmnium una treva de dos anys.

## Naixements

* Pirros, futur rei de l'Epir, fill d'Eàcides i de Ftia de Tessàlia.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVIII, 53
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVIII, 58-62
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Foció, XIX, 75
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVIII, 65
* 1 2 Titus Livi. Ab Urbe Condita, IX, 20
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XIX, 2
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pirros, XII, 1
# Kaplan (Louisiana)

Kaplan és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 5.177 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kaplan tenia 5.177 habitants, 2.069 habitatges, i 1.342 famílies. La densitat de població era de 888,4 habitants/km².
Dels 2.069 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,3% hi vivien parelles casades, en un 14,2% dones solteres, i en un 35,1% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 25,5% entre 25 i 44, un 19,5% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.535 $ i la renda mediana per família de 30.236 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.387 $ mentre que les dones 19.198 $. La renda per capita de la població era de 12.340 $. Entorn del 25% de les famílies i el 33,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kaplan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kaplan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Petropedètids

Els petropedètids (Petropedetidae) són una família d'amfibis de l'ordre dels anurs.

## Gèneres

* Anhydrophryne
* Arthroleptella
* Arthroleptides
* Cacosternum
* Dimorphognathus
* Ericabatrachus
* Microbatrachella
* Natalobatrachus
* Nothophryne
* Petropedetes
* Phrynobatrachus
* Phrynodon
* Poyntonia

## Referències

* IUCN (anglès)
# Fiódorovka (Líssie Gori)

Fiódorovka — Фёдоровка (rus) — és un poble a l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 119 habitants. Pertany al districte municipal de Líssie Gori.

## Referències

* ↑ PROвинциальный TOURистъ. «Посёлок Барсучий, Лысогорский район» (en rus). Яндекс Дзен, 2020. Arxivat de l'original el 2020-11-30. [Consulta: 22 novembre 2020].
* ↑ «Об утверждении реестра административно-территориального деления Саратовской области (с изменениями на 12 апреля 2019 года), Постановление Правительства Саратовской области от 29 октября 2015 года №545-П» (en rus). docs.cntd.ru. Arxivat de l'original el 2020-11-13. [Consulta: 13 novembre 2020].
# Sant Jeroni al seu estudi

Sant Jeroni al seu estudi (en italià, San Gerolamo nello studio) és un quadre pintat per Antonello da Messina cap al 1474-1475 i que actualment està exposat a la National Gallery de Londres.
El quadre fou pintat per Antonello durant la seva estada veneciana, i era propietat d'Antonio Pasqualino.

## Descripció

És un quadre petit que descriu a sant Jeroni, doctor de l'Església que va traduir la Bíblia al llatí, treballant al seu estudi. Per això el sant apareix assegut al seu estudi, com un evangelista, llegint les Sagrades Escriptures. Va vestit com un cardenal, títol pòstum que li fou atorgat per l'església tenint en compte el seu paper en vida com a conseller del papa Damas I.
Abans de realitzar la Vulgata, sant Jeroni errà durant tres anys pel desert de Síria. Allà hi va domesticar un lleó després de treure-li una espina de la pota. Aquest animal apareix passejant per la nau del que sembla una església, edifici que emmarca l'escena. L'església ofereix un marc simbòlic que es veu reforçat per diversos objectes i animals que al·ludeixen al·legòricament a la veritat de la Bíblia.
Antonello da Messina va ser el primer pintor de la Itàlia meridional que fusionà la tradició flamenca amb la italiana. L'humanisme toscà es nota en l'organització espacial del quadre segons les lleis de la perspectiva, visible en les dues naus laterals de l'església i remarcada per les rajoles i els focus de llum. La tradició flamenca del seu mestre Collantonio està en la descripció dels objectes com naturaleses mortes, en el tractament a vista d'ocell del paisatge de les finestres i en el realisme de l'escena.

## Referències

* Exploració activa dels detalls de l'obra Arxivat 2021-10-21 a Wayback Machine..
# Bulbul de Falkenstein

El bulbul de Falkenstein (Chlorocichla falkensteini) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). Es troba a Angola, Camerun, República Centreafricana, Congo, República Democràtica del Congo, Guinea Equatorial i Gabon, Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, la sabana seca, els matollars humids tropicals i subtropicals, les terres llaurades, les plantacions, els jardins rurals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
L'epítet específic falkensteini fa referència al col·leccionista alemany Johann Falkenstein (1842-1817).

## Referències

* 1 2 «Bulbul de Falkenstein». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 setembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 28 octubre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 613. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Falkenstein's Greenbul. Chlorocichla falkensteini» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 11 setembre 2023].
# La battaglia di Legnano

La battaglia di Legnano (La batalla de Legnano) és una òpera en quatre actes amb música de Giuseppe Verdi i llibret de Salvatore Cammarano, basada en la peça La Battaille de Toulouse de Joseph Méry. Va ser estrenada el 27 de gener de 1849 en el Teatre Argentina de Roma.

## Vegeu també

* Batalla de Legnano: el fet històric, de 1176.

## Referències

* ↑ Plantamura, 1996, p. 10.

## Bibliografia

* Plantamura, Carol. The Opera Lover's Guide to Europe (en anglès). Citadel Press, 1996. ISBN 0-8065-1842-1.
Òperes de Giuseppe Verdi :
Òperes primerenquesÒperes intermèdiesÒperes de maduresaVerdi el 1886
Oberto, Conte di San Bonifacio (1839)
Un giorno di regno (1840)
Nabucco (1842)
I Lombardi alla prima crociata (1843)
Ernani (1844)
I due Foscari (1844)
Giovanna d'Arco (1845)
Alzira (1845)
Attila (1846)
Macbeth (1847)
I masnadieri (1847)
Jérusalem (1847)
Il corsaro (1848)
La battaglia di Legnano (1849)
Luisa Miller (1849)
Stiffelio (1850)
Rigoletto (1851)
Il trovatore (1853)
La traviata (1853)
Les vêpres siciliennes (1855)
Simon Boccanegra (1857)
Aroldo (1857)
Un ballo in maschera (1859)
La forza del destino (1862)
Don Carlos (1867)
Aida (1871)
Otello (1887)
Falstaff (1893) :
# 361 aC

El 361 aC va ser un any del calendari romà prejulià. En aquell temps, era conegut com a any del consolat d'Estoló i Pètic (o, més rarament, any 393 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «361 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Àsia Menor

* Mazeu, militar persa, és nomenat sàtrapa de Cilícia.

### Antiga Grècia

* Cal·lístrat d'Afidnes, orador i polític d'Atenes, torna a ser jutjat per l'afer d'Oropos, ocupada per un cos d'exiliats de la ciutat dirigits per Temisó i, per tant, perduda per Atenes, l'any 366 aC. Cal·lístrat va defensar l'acord de cessió de la ciutat, i jutjat en aquell moment, va ser absolt. En aquest segon judici és condemnat a mort, però s'escapa i s'exilia a Metone de Macedònia.

### Antiga Roma

* Aquest any són nomenats cònsols Gai Licini Calvus Estoló i Gai Sulpici Pètic. Els dos cònsols van atacar els hèrnics i van ocupar Ferentínum. Pètic va obtenir els honors del triomf al seu retorn a Roma.
* Els gals arriben vora Roma per la Via Salària i acampen en un turó. Davant del perill s'anomena dictador a Tit Quinti Pennus Capitolí Crispí. Segons els Fasti va obtenir l'honor del triomf, al vèncer els enemics.
* Tit Manli Imperiós Torquat servia a les ordres del dictador Capitolí Crispí. Es va fer famós per matar en un combat singular un gal gegantí. Del cos mort del gal va agafar el pesat collar (torques) que portava al coll i se'l va posar al damunt; des de llavors els seus camarades li van donar el sobrenom de Torquat que després va ser un cognom hereditari.

### Xina

* El Duc Xiao de Qin és el el governant de l'estat de Qin des d'aquest any fins al 338 aC durant el període dels Regnes Combatents de la història xinesa.

## Naixements

* Agàtocles, tirà de Siracusa (m. el 289 aC). Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XX, 61

## Necrològiques

* Datames, sàtrapa i virtual rei de Capadòcia durant l'Imperi Persa. Mitridates I, sàtrapa del Pont, es va guanyar la seva amistat i li va proposar una aliança per anar junts contra el rei Artaxerxes II. Després d'un temps de reunió, Mitridates fingint que s'havia oblidat alguna cosa va recuperar una de les espases que havia amagat i va matar Datames.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XVI, 42
* ↑ Xenofont. Hel·lèniques, VII, 4-5
* 1 2 Titus Livi. Ab Urbe Condita, VII, 2, 9, 14-15, 18, 22
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, VII, 19
* ↑ «Early China». my.harvard. Harvard University. Arxivat de l'original el 2012-07-09. [Consulta: 1r febrer 2024].
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XV, 91