OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vida Vencienė

Vida Vencienė (Ukmergė, 28 de maig de 1961) és una esquiadora de fons lituana, ja retirada, que va competir sota bandera soviètica en els anys previs a la desintegració de l'URSS i de Lituània un cop aconseguida la independència.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Hivern, el 1988, 1992 i 1994. El 1988, als Jocs de Calgary i com a membre de l'URSS, va disputar dues proves del programa d'esquí de fons. Guanyà la medalla d'or en els 10 quilòmetres i la de bronze en els 5 quilòmetres. El 1992, a Albertville, i 1994, a Lillehammer, representant Lituània, finalitzà en posicions més endarrerides. El 2006 fou l'encarregada de dur la bandera lituana en la cerimònia inaugural dels Jocs de Torí.
Disputà tres edicions del Campionat del Món d'esquí nòrdic. Destaca la setena posició en la cursa dels 30 km el 1987. A la Copa del Món d'esquí de fons fou cinquena el 1987, any en què aconseguí la seva única victòria individual. Guanyà dos campionats soviètics, el 1985 en relleus i el 1987 en els 5 quilòmetres, i sis campionats de la República Socialista Soviètica de Lituània. Una vegada retirada passà a treballar pel Comitè Olímpic de Lituània.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Vida Vencienė». [Consulta: 7 gener 2023].
* ↑ «VENZENE Vida». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 23 desembre 2019].
# Sabartès

El Sabartès (occità: Savartés [savaɾ'tes]) és un parçan o comarca d'Occitània, al Llenguadoc. Es troba al sud del comtat de Foix, a l'alta conca de l'Arieja. Tarascon n'és la població principal.
Segons la proposta del diari Jornalet de divisió administrativa d'Occitània, basada en l'obra de Frederic Zégierman Le Guide des pays de France, el Sabartès estaria ubicat a la regió del Llenguadoc, subregió del Comtat de Foix.
Oficialment, les comunes del Sabartès estan situades al sud del departament francès de l'Arieja.

## Història

Un vicus o vicaria de Sabartensis s'esmenta al segle ix com un lloc de l'església de la Mare de Déu de Sabart construïda a la confluència de l'Arieja i Vicdessos, a prop de Tarascon. A la fi de l'alta edat mitjana el Sabartès és una marca del pagus i bisbat de Tolosa. Aleshores formava part del comtat de Tolosa (segle x). La gestió de la vall alta de l'Arieja anirà a càrrec de la família dels comtes de Carcassona.
Al segle xi, Roger el Vell és senyor de Foix. A la seva mort, els seus béns són compartits i el seu fill petit, Bernat Roger rep el Sabartès i la terra de Foix així com el comtat de Coserans i el seu bisbat, la meitat del Volvestre, el Daumasan, el Podaguès i l'Aganaguès (Pàmies, Savardun, Hers). Per la seva banda, les esglésies i monestirs que pertanyien a la família de Carcassona i que es trobaven en aquests territoris es van donar al seu germà, Pere, bisbe de Girona.
Durant els anys 1050-1120, els comtes de Foix intentaran d'afermar els seus drets sobre el comtat. Aquesta política els enfrontarà amb la noblesa local i els poders veïns.
Al segle xi, els comtes de Cerdanya tenien drets importants. Aquests drets es perderen el segle xiii.
Des del 2014 dona nom també a un cantó.

## Referències

* ↑ «Las encontradas d’Occitània» (en occità). Jornalet, 12-06-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ «Lo trabalh de recuperacion de las encontradas d’Occitània contunha» (en occità). Jornalet, 30-10-2016. [Consulta: 6 gener 2025].
* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 226.
# Ansa

«Ansa» té aquests significats:
* Ansa, badia petita o cala
* Ansa o nansa, part d'un objecte, o un altre objecte connectat a aquest, que s'utilitza per moure'l o agafar-lo amb la mà
* Ansa del coll o primera vèrtebra cervical
* Ansa del coll o nuca, part posterior del coll
* Ansa del coll o clavícula, os a la cintura escapular
* Ansa (Pirineus Atlàntics), municipi francès al departament dels Pirineus Atlàntics (regió de Nova Aquitània)
* Pedro César Ansa Araiz, jugador de bàsquet català de les dècades dels 70 i 80
* Tina McElroy Ansa, novel·lista, directora de cinema, professora, empresària i periodista estatunidenca d'ètnia afroamericana
* ANSA, agència de notícies italiana fundada el 1945
# Setophaga

Setophaga és un gènere d'ocells de la família dels parúlids (Parulidae). La majoria de les espècies reconegudes actualment dins aquest gènere, eren tradicionalment ubicades al gènere Dendroica (Gray, 1842), que així desapareix de la classificació de l'IOC (versió 3.1, 2012).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 15.1, 2025) aquest gènere està format per 37 espècies:
* Bosquerola plúmbia (Setophaga plumbea Lawrence, 1877)
* Bosquerola d'Angela (Setophaga angelae Kepler & Parkes, 1972)
* Bosquerola de Jamaica (Setophaga pharetra Gosse, 1847)
* Bosquerola encaputxada (Setophaga citrina Boddaert, 1783)
* Bosquerola cua-roja (Setophaga ruticilla Linnaeus, 1758)
* Bosquerola de Kirtland (Setophaga kirtlandii Baird, SF, 1852)
* Bosquerola tigrada (Setophaga tigrina Gmelin, JF, 1789)
* Bosquerola cerúlia (Setophaga cerulea Wilson, A, 1810)
* Bosquerola pitgroga (Setophaga americana Linnaeus, 1758)
* Bosquerola tropical (Setophaga pitiayumi Vieillot, 1817)
* Bosquerola de capell cendròs (Setophaga magnolia Wilson, A, 1811)
* Bosquerola castanya (Setophaga castanea Wilson, A, 1810)
* Bosquerola de gorja taronja (Setophaga fusca Müller, PLS, 1776)
* Bosquerola groga septentrional (Setophaga aestiva Gmelin, JF, 1789)
* Bosquerola groga meridional (Setophaga petechia Linnaeus, 1766)
* Bosquerola de flancs castanys (Setophaga pensylvanica Linnaeus, 1766)
* Bosquerola estriada (Setophaga striata Forster, JR, 1772)
* Bosquerola blava (Setophaga caerulescens Gmelin, JF, 1789)
* Bosquerola de les palmeres (Setophaga palmarum Gmelin, JF, 1789)
* Bosquerola de front verdós (Setophaga pityophila Gundlach, 1855)
* Bosquerola dels pins (Setophaga pinus Linnaeus, 1766)
* Bosquerola coronada (Setophaga coronata Linnaeus, 1766)
* Bosquerola d'Audubon (Setophaga auduboni Townsend, JK, 1837)
* Bosquerola de Goldman (Setophaga goldmani Nelson, 1897)
* Bosquerola gorjagroga (Setophaga dominica Linnaeus, 1766)
* Bosquerola de les Bahames (Setophaga flavescens Todd, 1909)
* Bosquerola de les Caiman (Setophaga vitellina Cory, 1886)
* Bosquerola de praderia (Setophaga discolor Vieillot, 1809)
* Bosquerola de Puerto Rico (Setophaga adelaidae Baird, SF, 1865)
* Bosquerola de Barbuda (Setophaga subita Riley, 1904)
* Bosquerola de Saint Lucia (Setophaga delicata Ridgway, 1883)
* Bosquerola de Grace (Setophaga graciae Baird, SF, 1865)
* Bosquerola arlequinada (Setophaga nigrescens Townsend, JK, 1837)
* Bosquerola de Townsend (Setophaga townsendi Townsend, JK, 1837)
* Bosquerola capgroga (Setophaga occidentalis Townsend, JK, 1837)
* Bosquerola caragroga (Setophaga chrysoparia Sclater, PL & Salvin, 1860)
* Bosquerola gorjanegra (Setophaga virens Gmelin, JF, 1789)

## Referències

* ↑ «Setophaga (Setophaga sp.) - Avibase». [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «Setophaga Swainson, 1827» (en castellà). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «New World warblers, mitrospingid tanagers – IOC World Bird List». [Consulta: 7 març 2025].
# Mount Union (Iowa)

Mount Union és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 132 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Union tenia 132 habitants, 51 habitatges, i 39 famílies. La densitat de població era de 463,3 habitants/km².
Dels 51 habitatges en un 43,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,6% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 3% entre 18 i 24, un 37,9% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.714 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 12.735 $. Entorn del 20% de les famílies i el 21,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Union». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Union». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Woodland (Illinois)

Woodland és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 319 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodland tenia 319 habitants, 124 habitatges, i 91 famílies. La densitat de població era de 273,7 habitants/km².
Dels 124 habitatges en un 37,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 26,6% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.115 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 16.750 $. La renda per capita de la població era de 14.707 $. Aproximadament el 17% de les famílies i el 21,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tournaisis

El Tournaisis durant l'antic règim era una petita regió autònoma que comprenia la ciutat de Tournai i els pobles dels afores també anomenat la castellania de Tournai.
A l'inici era un principat bisbal independent, però el 1188 esqueia sota la sobirania del rei de França. El 1525 Carles V del Sacre Imperi Romanogermànic va afegir-lo a les Disset Províncies, enclavat entre el comtat de Flandes i el comtat d'Hainaut. El 1790, els estats del Tournaisis van reunir-se amb les altres províncies dels Països Baixos austríacs als Estats Units bèlgics. El 1794, les tropes revolucionàries de França van annexionar la regió i afegir-la al nou departament de Jemappes.
# 2a Brigada de Guàrdies HVO

2. brigada de guàrdia (en croat: 2. gardijska brigada) fou una brigada mecanitzada del Consell de Defensa Croat (HVO) durant la guerra de Bòsnia, i després de la guerra a Bòsnia i Hercegovina.
La brigada va ser fundada el 13 desembre de 1993 per decisió de l'Estat Major de l'HVO, i hi van passar 5.000 Guàrdies. La seu de la brigada estava situada a la caserna Stanislav Baja Kraljević de Rodoč, un suburbi del sud de la ciutat de Mostar.

## Història

La brigada va ser desplegada en molts fronts cap al sud, camp de batalla de Dubrovnik fins a Manjaca, alhora que va alliberar moltes ciutats (Kupres, Glamoč, Mrkonjić Grad, Jajce, Šipovo i mes) i com a tal tenia fama de ser una de les unitats més famoses i millors equipades del Consell de Defensa Croat, i fins a 163 membres d'aquesta brigada van perdre la vida mentre hi lluitaven. La capella de Sant Joan Baptista, patró de la brigada, que es troba a l'interior de l'esmentada caserna, és també un monument als defensors caiguts, a les parets hi ha plaques amb els noms i imatges dels guàrdies caiguts.

### Postguerra

El 2001, 2a brigada juntament amb altres unitats d'ètnia croata de l'Exèrcit de la Federació de Bòsnia i Hercegovina (VFBiH) donen suport a l'autogovern croat. L'Assemblea Nacional de Croàcia demanà als oficials i soldats del component croat del VFBiH que s'autodissolguin. La majoria d'oficials i soldats van complir voluntàriament aquesta crida i la caserna de l'HVO va quedar buida.

## Estructura

La 2a Brigada de Guàrdies de l'HVO comptà amb 3 batallons;
* 1r Batalló (1. bojna)
* 2n Batalló (2. bojna)
* 3r Batalló (3. bojna)
Tot i que també disposà d'una unitat especial anomenada Unitat d'Usos Especials "Raven 2" (en croat: Postrojba posebne namjene Gavran 2).

## Referències

* ↑ Javno.com Arxivat 6 July 2009$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. Brigada ponosa i slave
* 1 2 «osnovna». [Consulta: 24 juny 2024].
# 3Sat

3Sat és un canal de televisió pública d'Europa Central. Emet en alemany i té una vocació cultural.

## Membres del 3Sat

El nom del canal es basa en els 3 països que la componen; Alemanya, Àustria i Suïssa. La cadena es nodreix de la programació i producció pròpia de 4 cadenes de televisió, que cooperen entre elles per dirigir els continguts i els programes del 3Sat.
* Alemanya: ZDF (1984), ARD (1993)
* Àustria: ORF (1984)
* Suïssa: Schweizer Fernsehen (1984)
El lideratge de la cadena l'ostenta ZDF, però les decisions de programació i aportació de continguts es realitzen basant-se en un consens entre les 4 emissores. La cooperació es divideix de la següent manera: ZDF amb un 32,5%, ARD amb un 32,5%, ORF amb un 25% i SF amb un 10%. La seu del canal es troba a Magúncia, Alemanya.

## Història

3Sat va néixer el 1984, dins d'un acord de col·laboració entre 3 ens en alemany, Zweites Deutsches Fernsehen (Alemanya), Österreichischer Rundfunk (Àustria) i Schweizer Fernsehen (Suïssa), amb la intenció de crear un canal cultural de parla germànica i d'importància a Europa Central. El nou canal empraria el sistema de cable i satèl·lit per difondre el seu senyal. Aquest canal es basava en el francòfon TV5 Monde, que va començar a operar mesos abans. L'1 de desembre d'aquest mateix any, 3Sat començaria les seves emissions.
El 1990, la Deutscher Fernsehfunk d'Alemanya Oriental va començar a col·laborar amb les 3 cadenes de 3Sat després de la caiguda del mur de Berlín, i es va incorporar al grup. No obstant això, el va abandonar després de la seva desaparició el 31 de desembre de 1991.
L'1 de desembre de 1993, la ARD s'incorpora al grup com a membre cooperant. Aquest ens públic, que el 1986 va decidir obrir el seu propi canal cultural, Eins Plus, va decidir aturar el projecte per incorporar-se finalment a 3Sat.
L'1 d'abril de 2017 es va dissoldre el programa Direktion Europäische Satelliten, responsable dels programes 3sat i Arte. Els equips editorials conjunts el van substituir per la resta de canals de ZDF.

## Referències

* ↑ «3sat auf einen Blick» (en alemany). 3sat.de.
* 1 2 3 Redaktion. «3sat: Pionier des Satellitenfernsehens feiert 30. Geburtstag» (en alemany), 28-11-2014. [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «ZDF lockt 3sat-Koordination bei Norbert Himmler an» (en alemany). www.dwdl.de.
# 3 de 6 aixecat per sota

El 3 de 6 aixecat per sota és un castell com el 3 de 6, però, a diferència d'aquest, s'inicia muntant la part de dalt i, després, s'hi afegeixen pisos per sota. Aquests, s'aixequen un per un amb l'ajuda directa de tres persones per a cada pilar i el suport d'algunes més.
Durant el segle xx, la realització de castells de tres (3 de 6 i 3 de 7) aixecats per sota ha estat relativament habitual fins a l'alçada del 3 de 7 aixecat per sota. A més, també s'ha dut a plaça el 3 de 8 aixecat per sota, considerat extremadament difícil per l'aixecada del darrer bloc de set pisos, que és el que pesa més.

## Vegeu també

* 3 de 6
* 3 de 7 aixecat per sota
* 3 de 8 aixecat per sota

## Referències

* ↑ Brotons, Xavier. Castells i castellers : guia completa del món casteller. Barcelona: Lynx, 1995, p. 49-51, 157. ISBN 9788487334177.

## Enllaços externs

* Castells de gamma alta de 6: 3de6s (castell.manies.cat)
Construccions castelleres :
Castells de la gamma de nou i deu :
Castells de la gamma de vuit :
Castells de la gamma de set :
Castells de la gamma de sis :
Els pilars, malgrat no tenir igual nombre de pisos que els castells de la mateixa gamma, sí que comparteixen un nivell de dificultat semblant als castells de la gamma corresponent. *: La cursiva indica castells mai assolits. :
# 447 aC

El 447 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Era l'any 307 ab urbe condita, o de la fundació de Roma.

## Esdeveniments

* Revolta a Beòcia. Aquell any es va imposar l'oligarquia a Tebes, Orcomen i Queronea, i es va trencar l'aliança amb Atenes. Els atenencs van ocupar Queronea però la victòria dels tebans en aquella ciutat, amb la mort del general Tòlmides, va obligar-los a evacuar la regió, menys Platea.
* S'inicia la construcció del Partenó, consagrat a la deessa grega Atena Pàrtenos, a qui el poble d'Atenes considera la seva protectora. Els arquitectes van ser Ictí i Cal·lícrates.
* Van ser elegits cònsols de Roma Marc Gegani Macerí i Gai Juli Jul.

## Necrològiques

* Mort del general atenenc Tòlmides. Va anar a Beòcia amb 1000 atenencs i alguns soldats d'estats aliats, i va ocupar Queronea on va deixar una guarnició. Però prop d'allí el va sorprendre una força dels exiliats beocis que s'havien unit als d'Orcomen, i a exiliats locris i d'Eubea. A la batalla, els atenencs van ser totalment derrotats i Tòlmides hi va morir, com expliquen Tucídides, Plutarc i Pausànias, a més de Diodor de Sicília.

## Referències

* 1 2 Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, I, 103, 108
* 1 2 Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XI, 84, 85
* ↑ «Parthenon». anciengreece.com. Arxivat de l'original el 2017-07-02. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita, IV, 23
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Agesilau, XVII, 19
* ↑ Pausànias. Descripció de Grècia, I, 27
# 495 aC

El 495 aC va ser un any del calendari romà pre-julià. A l'Imperi Romà es coneixia com l'Any del Consolat de Regil·lensis i Prisc (o també any 259 ab urbe condita). La denominació 495 aC per a aquest any s'ha emprat des de l'edat mitjana, quan el calendari Anno Domini va ser el mètode prevalent a Europa per a anomenar els anys.

## Esdeveniments
### Sicília

* Hipòcrates, tirà de Gela, va signar un tractat amb Siracusa, i va obtenir la possessió de Camarina, destruïda uns anys abans, i la va recolonitzar.

### República Romana

* Appi Claudi Sabí Regil·lensis i Publi Servili Prisc són elegits cònsols a Roma. Els cònsols van fer la guerra contra els volscs i els van conquerir la ciutat de Suèssia Pomètia. Prisc, després, va derrotar els sabins i els auruncs.
* En la lluita entre patricis i plebeus per la qüestió dels deutes, Prisc afavoria els plebeus, però com que no podia fer res sense comptar amb el seu col·lega, finalment es va enemistar amb patricis i plebeus, uns perquè consideraven que els traïa i els altres perquè consideraven que no feia res. Regil·lensis va decantar-se per defensar els patricis.
* Es construeix un temple al Circ Màxim, entre els turons Aventí i Palatí, en honor del déu Mercuri.

## = Xina

* Puja al tron Fuchai, l'últim rei de Wu, un estat de l'antiga Xina. Va regnar cap al final del període de Primaveres i Tardors.

## Naixements

* Pèricles, polític grec (mort en el 429 aC).

## Necrològiques

* Tarquini el Superb. Quan va ser expulsat de Roma es va refugiar a Cumes, governada pel tirà Aristodem, on va morir. Tots els seus fills ja havien mort abans.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Tucídides. Història de la Guerra del Peloponnès, VI, 5
* 1 2 Titus Livi. Ab Urbe Condita, II, 21, 27
* 1 2 Titus Livi. Ab Urbe Condita, II, 21
* ↑ Twitchett, Denis Crispin. The Cambridge history of China. Cambridge: Cambridge University Press, 1978, p. 564. ISBN 9780521243278.
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pèricles, VI, 3
# 4 de 7 amb l'agulla

El 4 de 7 amb l'agulla, també anomenat quatre de set amb el pilar al mig, és un castell de 7 pisos d'alçada i 4 castellers per pis, que en descarregar-se deixa al descobert un pilar de 5 pisos. L'estructura d'aquest castell és més oberta que la d'un 4 de 7 per tal que el pilar tingui espai al seu interior. Una vegada l'enxaneta fa l'aleta al 4 i comença a baixar del castell, l'acotxador entra al pilar com a enxaneta. Com la resta de castells amb l'agulla, només es considera carregat quan el pilar complet resta sobre la pinya, és a dir, quan els segons de l'estructura del 4 ja s'han deixat anar de braços i comencen a baixar.
Encara que l'estructura amb agulla és característica dels castells de 4, també s'ha provat encabir-la als castells de 3, com el 3 de 6 amb l'agulla, el 3 de 7 amb l'agulla, el 3 de 8 amb l'agulla o el 3 de 9 amb folre i l'agulla.

## Vegeu també

* 4 de 7
* 4 de 8
* 4 de 6 amb l'agulla
* 4 de 8 amb l'agulla
* 4 de 9 amb folre i l'agulla
* 3 de 7 amb l'agulla

## Referències

* ↑ Brotons, Xavier. Castells i castellers : guia completa del món casteller. Barcelona: Lynx, 1995, p. 164-166. ISBN 9788487334177.

## Enllaços externs

* Castells de gamma alta de 7. Estadístiques del 4de7a (castell.manies.cat)
Construccions castelleres :
Castells de la gamma de nou i deu :
Castells de la gamma de vuit :
Castells de la gamma de set :
Castells de la gamma de sis :
Els pilars, malgrat no tenir igual nombre de pisos que els castells de la mateixa gamma, sí que comparteixen un nivell de dificultat semblant als castells de la gamma corresponent. *: La cursiva indica castells mai assolits. :