OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llaurant

Llaurant, JW IV/1 (en txec Orání), és un coral per a cor de veus masculines sense acompanyament compost per Leoš Janáček i estrenat el 27 d'abril de 1873 a Brno per la Coral Svatopluk, dirigida pel mateix compositor. El dia de l'estrena va ser cantada en primer lloc en un grup de tres cançons, les altres dues eren Si no m'estimes, què m'importa?, V/1 i Amor vertader, IV/8.
Aquest cor és una de les primeres composicions de Janáček i el primer en esdevenir popular.

## Referències

* 1 2 «Dades de l'obra» (en alemany). Leoš Janáček Gesellschaft. [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ Tyrrell, John. Janacek: Years of a Life Volume 1 (1854-1914): The Lonely Blackbird. Faber & Faber, 2011, p. 64. ISBN 978-0-571-26113-0.

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
Viccionari
# Annabel Moreno i Nogué

Annabel Moreno i Nogué (Barcelona, 1973) és una advocada i política catalana, alcaldessa d'Arenys de Mar entre 2016 i 2023. Ha estat Secretària de Política Comarcal d'ERC. Des de juliol de 2023 és directora de Ports de la Generalitat de Catalunya.

## Trajectòria

Llicenciada en Dret. Màster en Dret Administratiu. Exerceix l'advocacia des de l'any 2000, tan en l'àmbit del Dret administratiu com del Dret urbanístic. Ha estat assessora jurídica al grup d'Esquerra Republicana de Catalunya (ERC) al Parlament de Catalunya i lletrada en diversos ajuntaments. Ha treballat de lletrada de la Comissió de Deontologia del Col·legi d'Advocats de Barcelona. Alcaldessa d'Arenys de Mar entre abril de 2016 i maig de 2023. Ha estat diputada a la Diputació de Barcelona.
Va ser vicepresidenta de l'Associació de Municipis per la Independència (AMI) els anys 2018-2019. Ha exercit de consellera delegada del Consell Comarcal del Maresme, com responsable dels Serveis als municipis i Planificació. Va ser representant dels municipis catalans amb port al Consell executiu de Ports de la Generalitat i el juliol de 2023 va ser nomenada directora d'aquesta empresa pública que gestiona els ports catalans.
Va accedir a l'Alcaldia d'Arenys, el 6 d'abril de 2016, a través d'una moció de censura que van impulsar ERC, CUP, PSC, CiU i ICV. Des de les eleccions municipals de 2011 havia estat regidora a l'oposició. A les eleccions de maig de 2019 ERC va incrementar la seva representació i va revalidar l'alcaldia d'Annabel Moreno amb una nova majoria amb la CUP i Arenys en Comú. L'agost de 2022 la CUP i AeC van abandonar el govern municipal i van deixar ERC en minoria.
Des de juliol de 2023 és Directora General de Ports de la Generalitat de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Ajuntament d'Arenys de Mar - Autenticació per accedir a zona restringida.». [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ Ramírez, Aleix. «El joc de cadires de l'economia catalana». ViaEmpresa, 28-07-2023. [Consulta: 28 juliol 2023].
* ↑ «Josep Maria Cervera, nou president de l'AMI». El Nacional.Cat, 15-03-2018. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ «Annabel Moreno Nogué - Fitxa biogràfica». Diputació de Barcelona. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ Annabel Moreno representant dels municipis amb port al Consell executiu de Ports de la Generalitat
* 1 2 «La exalcaldesa de Arenys de Mar nueva directora general de Ports de la Generalitat» (en castellà). La Vanguardia, 20-07-2023. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ Márquez, Teresa. «Prospera la moció de censura a l'alcalde d'Arenys de Mar - 24 març 2016». El Punt Avui, 20-05-2024. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ «Annabel Moreno, nova alcaldessa d'Arenys de Mar després de prosperar la moció de censura». ARA, 06-04-2016. [Consulta: 20 maig 2024].
* ↑ Salbanyà, Bernat «Així es va cuinar el pacte de govern» (pdf). L'Agenda, juliol 2019, pàg. 2-3.
* ↑ Cedó, Fede. «La CUP i els Comuns abandonen el govern d'Arenys de Mar i deixen ERC en minoria» (en castellà). La Vanguardia, 11-08-2022. [Consulta: 28 juliol 2023].
# Gran Armènia

La Gran Armènia és l'estat reclamat pels armenis de Rússia i de l'Imperi Otomà el 1918 i que va tenir plasmació jurídica en la República Democràtica d'Armènia al Tractat de Sèvres de 1920, mai ratificat, pel qual l'Imperi Otomà i els aliats van fer la pau, i després en l'arbitratge del president dels Estats Units sobre els límits de l'estat, causa de la Guerra d'independència turca, i fins i tot arribant a l'Armènia russa en la Guerra turco-armènia. Armènia va patir al mateix temps l'atac dels àzeris, turcs i comunistes armenis. Els turcs van conquerir Aleksandrópol o Gyumri (Gumru) a la fi de l'any 1920, i van signar el Tractat d'Aleksandrópol amb la República Socialista Soviètica d'Armènia que posava fi a la guerra i al somni armeni.
L'arbitratge del president estatunidenc sobre les fronteres de la Gran Armènia (que assignava a Armènia la part coneguda com a Armènia Wildoniana) no va tenir efectivitat perquè fou emès quan els turcs ja havien ocupat les regions que s'assignaven a Armènia.
Ocasionalment s'ha donat també el nom de Gran Armènia a la part oriental de l'Armènia bagràtida, que constituïa la major part del regne, gairebé sempre sota influència o domini persa. A causa d'això i de les connotacions imperialistes del terme «Gran», els nacionalistes armenis ja no parlen avui dia de la Gran Armènia i es refereixen a l'«Armènia Unida», en la qual inclouen no solament les antigues Armènia otomana i Armènia russa (fins 1818, després Armènia Soviètica), sinó també l'Alt Karabakh i l'enclavament de Nakhtxivan a l'Azerbaidjan i la regió de Djavakheti a Geòrgia.

## Referències

* ↑ Suny, Ronald G. Armenia, Azerbaijan, and Georgia (en anglès). DIANE Publishing, 1996, p. 16. ISBN 0788128132.
* ↑ Select Committee on Communist Aggression. Special Report of the Select Committee on Communist Aggression (en anglès). United States. Select Committee on Communist Aggression, 1954, p. 10.
* ↑ «Internal Instability Ahead». Yerevan/Brussels: International Crisis Group, 18-10-2004. [Consulta: 11 juny 2014]. «The Dashnaktsutiun Party, which has a major following within the diaspora, states as its goals: "The creation of a Free, Independent, and United Armenia. The borders of United Armenia shall include all territories designated as Armenia by the Treaty of Sevres as well as the regions of Artzakh [the Armenian name for Nagorno-Karabakh], Javakhk, and Nakhichevan»
# Bèlgica al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Bèlgica va ser un dels països fundadors que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2003.
Bèlgica ha participat en cada edició del Festival d'Eurovisió Júnior des del seu inici en 2003, de manera que és un dels 16 països fundadors que encara participen en el certamen infantil. Al festival de 2013, el país va decidir retirar-s'hi per produir un programa més complet on es mirara que al final tots els participants foren els veritables protagonistes. La cadena belga VRT de moment no té interès de retornar al certamen.
La VRT era l'encarregada de triar el representant d'aquest país per al festival a través del programa Junior Eurosong.
Bèlgica ha organitzat en una ocasió el certamen (2005). A pesar que l'idioma oficial de les cançons és el neerlandès, en les edicions de 2004 i 2005 van ser les primeres a cantar en el segon idioma oficial de Bèlgica: el francès.

## Participació

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2003 | Copenhaguen | X!nk | «De vriendschapsband» | 6 | 83 |
| 2004 | Lillehammer | Free Spirits | «Accroche-toi» | 10 | 37 |
| 2005 | Hasselt | Lindsay | «Mes rêves» | 10 | 63 |
| 2006 | Bucarest | Thor! | «Een tocht door het donker» | 7 | 71 |
| 2007 | Rotterdam | Trust | «Anders» | 15 | 19 |
| 2008 | Limassol | Oliver | «Shut up!» | 11 | 45 |
| 2009 | Kíev | Laura Omloop | «Zo verliefd» | 4 | 113 |
| 2010 | Minsk | Jill & Lauren | «Get up!» | 7 | 61 |
| 2011 | Erevan | Femke | «Een kusje meer» | 7 | 64 |
| 2012 | Amsterdam | Fabian Feyaerts | «Abracadabra» | 5 | 72 |
| No hi va participar entre 2013 i 2024 ||||||

## Festivals organitzats a Bèlgica

| Edició | Ciutat seu | Localització | Presentantdors |
| Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior 2005 | Hasselt | Ethias Arena | Maureen Louys i Marcel Vanthilt |

## Referències

* ↑ Granger, Anthony. «Belgium: Ketnet No Longer Interested In Junior Eurovision» (en anglès britànic), 20-12-2013. [Consulta: 8 abril 2022].
# Eleccions legislatives luxemburgueses de 2023

El 8 d'octubre de 2023 es van celebrar eleccions legislatives a Luxemburg, on es van renovar els 60 escons de la Cambra de Diputats.
El govern sortint, el segon liderat pel primer ministre Xavier Bettel, era una coalició del Partit Democràtic, el Partit Socialista dels Treballadors (LSAP) i Els Verds. Les eleccions les va tornar a guanyar el partit de Bettel, però sense majoria absoluta.

## Resultats

| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/– |
| | Partit Popular Social Cristià | 1,099,427 | 29.21 | 21 / 60 | = |
| | Partit Socialista dels Treballadors | 711,890 | 18.91 | 11 / 60 | 1 |
| | Partit Democràtic | 703,833 | 18.70 | 14 / 60 | 2 |
| | Alternativa Democràtica | 348,990 | 9.27 | 5 / 60 | 1 |
| | Els Verds | 321,895 | 8.55 | 4 / 60 | 5 |
| | Partit Pirata | 253,554 | 6.74 | 3 / 60 | 1 |
| | L'Esquerra | 147,839 | 3.93 | 2 / 60 | = |
| | Fokus | 93,839 | 2.49 | 0 | Nou |
| | Liberté - Fräiheet! | 42,643 | 1.13 | 0 | Nou |
| | Partit Comunista | 24,275 | 0.64 | 0 | 0 |
| | Els Conservadors | 8,494 | 0.23 | 0 | 0 |
| | Volt | 7,001 | 0.19 | 0 | Nou |
| Vots nuls | Vots nuls | 10,735 | 4.29 | – | – |
| Vots en blanc | Vots en blanc | 7,889 | 3.16 | – | – |
| Total | Total | 249,968 | 100 | 60 | – |
| Votants registrats/participació | Votants registrats/participació | 286,711 | 87.18 | – | – |
| Font: https://elections.public.lu/en.html ||||||

## Referències

* 1 2 3 «Els democristians guanyen les eleccions a Luxemburg però podrien seguir a l'oposició si es reedita l'actual govern». LaVanguardia, 08-10-2023. Arxivat de l'original el 2023-10-17. [Consulta: 17 octubre 2023].
# Leymah Gbowee

Leymah Gbowee (Monròvia, 1 de febrer de 1972) és una activista africana responsable de l'organització d'un moviment en pro de la no-violència, que va aconseguir l'any 2003 la fi de la Segona Guerra Civil Liberiana i les eleccions que portaren Ellen Johnson Sirleaf a la presidència de Libèria, la primera dona elegida presidenta en un país africà. Ambdues foren guardonades amb el Premi Nobel de la Pau l'any 2011, en reconeixement de «la seva lluita no-violenta per la seguretat de les dones i pel seu dret a participar plenament en la construcció de la pau», juntament amb la iemenita Tawakul Karman.

## Biografia

Leymah Gbowee va néixer a la Libèria central. Amb 17 anys va traslladar-se a Monròvia a causa de la Primera Guerra Civil Liberiana. Va rebre formació com a terapeuta i va treballar amb nens soldat de l'exèrcit de Charles Taylor. Rodejada per les imatges de la guerra se li atribueix la reflexió que si "s'han de fer canvis a la societat han de ser fets per les mares". Gbowee és mare de sis fills.
L'any 2002, durant la Segona Guerra Civil Liberiana, com a treballadora social organitzà l'associació de Women of Liberia Mass Action for Peace. El moviment comença amb un grup de dones que pregaven i cantaven en un mercat de peix. Va organitzar les dones cristianes i musulmanes de la ciutat de Monròvia per resar per la pau i per protagonitzar protestes a favor de la no-violència.
Al cap del temps aquestes dones aconseguiren entrevistar-se amb el president Charles Taylor i extreure'n el compromís d'assistir a una conferència de pau a Ghana. Gbowee va liderar una delegació de dones que van protagonitzar diferents protestes a Accra per tal d'exercir pressió durant la conferència. Mitjançant diferents protestes silencioses als afores del Palau Presidencial d'Accra aconseguiren un acord per part dels negociadors.
Leymah Gbowee i Comfort Freeman, presidents de dues esglésies luteranes, organitzaren les dones en una xarxa per la consolidació de la pau (WIPNET) i feren el següent comunicat dirigit al president:
| « | En el passat hem guardat silenci, però després d'haver estat assassinats, violats, deshumanitzats i infectats amb malalties i, veient els nostres fills i les nostres famílies destrossades, la guerra ens ha ensenyat que el futur consisteix en dir NO a la violència i SI a la pau. No descansarem fins que la pau s'imposi. | » |
El moviment culminà amb la fi de la Segona Guerra Civil Liberiana i l'elecció de Ellen Johnson Sirleaf com a presidenta del país, la primera dona presidenta a Àfrica ser elegida de forma democràtica.
El documental Pray the Devil Back to Hell (2008) se centra en la seva tasca per emetre un manifest a favor de la no-violència a l'Àfrica, particularment en zones conflictives com el Sudan i Zimbàbue.

## Referències

* ↑ (català) 324.cat - Tres dones i un Nobel de la Pau
* ↑ «Yemeni Woman Wins 2011 Nobel Peace Prize». Teach Mideast. An Educational Initiative of the Middle East Policy Council. [Consulta: 21 febrer 2020].
* ↑ Garcerán Piqueras, Rosa María. «Premio Nobel de la Paz 2011. LEYMAH GBOWEE». radoctores.esː Real Academia de Doctores de España. [Consulta: febrer 2020].
# Balikh

El riu Balikh o Belikh (àrab: البليخ, al-Balīẖ) és un riu de Turquia i Síria, afluent de l'Eufrates, en el qual desaigua després de passar per la ciutat de Raqqa. Es creu que l'antiga ciutat d'Haran, on vivia el pare d'Abraham, es trobava a la seva riba, tot i que altres sostenen que el riu d'Haran era el Khabur.
En el passat va rebre el nom de Balissus (grec Balissos), o també Belias i Bilecha. A la seva riba es va produir una primera batalla entre Cras i els parts, i on el fill de Cras, Publi, fou derrotat (53 aC).

## Referències

* ↑ Wirth, E. Syrien. Eine geographische Landeskunde. Darmstadt: Wissenschaftliche Buchgesellschaft, 1971, p. 110. ISBN 3-534-02864-3.
* ↑ Wilkinson, T.J. «Water and human settlement in the Balikh Valley, Syria: investigations from 1992-1995». Journal of Field Archaeology. Boston University, 25, 1, 1998, pàg. 63–87. DOI: 10.2307/530458. JSTOR: 530458.
* ↑ «Volume I: Overview of present conditions and current use of the water in the marshlands area/Book 1: Water resources». New Eden Master Plan for integrated water resources management in the marshlands areas. New Eden Group, 2006. Arxivat de l'original el 27 juliol 2011. [Consulta: 11 octubre 2009].

## Bibliografia

* Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès), 1854.
# Ulgan

En la mitologia siberiana Ulgan és el déu de la creació.

## Referències

* Çoban, Ramazan Volkan. Türk Mitolojisinde İyilik Tanrısı Ülgen'in İnanıştaki Yeri,Tasviri ve Kökeni (Turkish)
# Ixbi-Erra

Ixbi-Erra o Išbi-Erra va ser el primer rei de Sumer de la dinastia d'Isin, segons la Llista de reis sumeris. Va prendre el poder cap al 2017 aC i va morir el 1984 aC (1953 aC - 1921 aC a la cronologia mínima).
Quan es va enfonsar la tercera dinastia d'Ur amb Ibbi-Sin, i els seus antics dominis van ser assolats per elamites i amorites, Ixbi-Erra era shagin de Mari. Va enviar al seu sobirà el rei Ibbi-Sin d'Ur una carta que deia que els amurru havien traspassat la muralla dels martu i s'apoderaven d'una fortalesa darrera l'altra. Ixbi-Erra va fer que el rei l'anomenés governador suprem d'Isin, suposadament per defensar el territori i subministrar el blat, emmagatzemat en aquella ciutat, a tot Sumer. Llavors va demanar sis-cents vaixells per poder distribuir el blat, però com que el rei no va poder acomplir aquesta petició, Ixbi-Erra es va declarar independent.
Alguns ensi subordinats d'Ur es van sotmetre o aliar amb Ishiberra (per exemple consta el pacte amb Ishiberra de l'ensi de Kazallu Puzurnumushda). Elam (Susa) i Assur varen quedar fora del control tant d'Isin com d'Ur.
Quan Ixbi-Erra va conquerir Nippur, ciutat que pel seu caràcter religiós tenia molt de simbolisme, va ser un punt d'inflexió, i des de llavors Ixbi-Erra es va anomenar "protegit del deu Enlil", cosa que li donava la legitimitat monàrquica.
El territori governat per Ixbi-Erra va ser el més reeixit dels estats sorgits del desmembrament d'Ur III. Va poder recuperar més tard una part de Sumèria i Accàdia. Ixbi-Erra mai va utilitzar (que se sàpiga) el títol de "rei de Sumèria i Accàdia" que si que havien utilitzat els reis de la tercera dinastia d'Ur, però el va acabar adoptant el seu net Iddin-Dagan.
Segons la Llista de reis sumeris, Ixbi-Erra va governar 33 anys i el va succeir el seu fill Shu-ilishu.

## Referències

* ↑ Cassin, Elena (et al.) (comp.). Los imperios del Antiguo Oriente: del paleolítico a la mitad del segundo milenio. Madrid: Siglo XXI, 1975, p. 117, 126-127. ISBN 84-32301183.

## Bibliografia

* Douglas R. Frayne, 1990, Old Babylonian Period (RIME Early Periods); inclou totes les inscripcions conegudes d'Ishbi-Erra
* Amélie Kuhrt, 1995, The Ancient Near East, Routledge, ISBN 0415013534
# Interglacial Günz-Mindel

L'interglacial Günz-Mindel, dit igualment Cromerià, fou un període temperat del Quaternari entre la glaciació de Günz i la glaciació de Mindel.
Durant aquest període interglacial, a la Terra hi hagué un clima temperat. Es va elevar el nivell dels mars i oceans i es van fondre bona part de les glaceres. Els estudis glaciològics més recents defineixen una durada de l'interglacial de 60.000 anys, entre fa 540.000 i 480.000 anys. A Amèrica del Nord, aquest període interglacial s'anomena Aftonià.
Penck i Brückner (1901–1909) van anomenar interglacial Günz-Mindel aquest període càlid entre glaciacions. Els dipòsits glacials (Plistocè) d'aquest període a Europa són extensos al nord i a les regions alpines.

## Referències

* ↑ Riba i Arderiu i Reguant i Serra, 1986, p. 39.
* ↑ «interglacial». Gran Enciclopèdia Catalana, 2024. [Consulta: 7 febrer 2024].
* ↑ Gerhard Doppler, Ernst Kroemer, Konrad Rögner, Johannes Wallner, Hermann Jerz, Walter Grottenthaler «Quaternary Stratigraphy of Southern Bavaria». Quaternary Science Journal, 60, 2-3, 2011, pàg. 339-340. DOI: 10.3285/eg.60.2-3.08. ISSN: 0424-7116.

## Bibliografia

* Riba i Arderiu, O.; Reguant i Serra, S. Una taula dels temps geològics. Institut d'Estudis Catalans, 1986. ISBN 9788472830776.
# Desplaçament (cinemàtica)

En física, el desplaçament és el vector que defineix la variació entre el punt inicial i el final. El vector va des del punt de referència fins a la posició actual. El desplaçament només coincideix amb l'espai recorregut pel mòbil quan la trajectòria és una línia recta. Hi ha tres sistemes de referència: Lineal o espai unidimensional, pla o espai bidimensional, espacial o espai tridimensional. El vector desplaçament en l'espai unidimensional coincideix en direcció amb la trajectòria en un moviment lineal. El vector desplaçament en l'espai bidimensional no coincideix amb la trajectòria, i és la diferència entre els vectors posició r2 i r1. En el moviment en l'espai, el vector desplaçament en l'espai tridimensional tampoc coincidís amb la trajectòria. Té com a origen l'extrem del vector posició r1 i com a extrem el mateix que el vector posició r2.
Si un mòbil passa d'una posició inicial $\mathbf {r} _{0}$ a una posició final $\mathbf {r} _{f}$, es diu que el mòbil s'ha desplaçat. Aquest moviment es defineix com a vector desplaçament $\Delta \mathbf {r}$, al vector que uneix $\mathbf {r} _{0}$ amb $\mathbf {r} _{f}$.
    $\Delta \mathbf {r} =\mathbf {r} _{f}-\mathbf {r} _{0}$
Si $\Delta \mathbf {r}$=0, significa que no s'ha produït desplaçament (tot i que pot haver-se produït moviment).
Quan el moviment es produeix en una línia, el desplaçament es pot representar amb un escalar. Un valor positiu indica un desplaçament cap a la dreta, i un valor negatiu, un desplaçament cap a l'esquerra.
La fórmula del desplaçament per entendre-la millor és:
          d(A,B)= posició final-posició inicial.
Per exemple: si un noi va des del punt 0 (una punta del passadís) fins a l'altra punta, un punt situat a 20 metres, el desplaçament serà:
* d(A,B)= posició final-posició inicial [seguint la fórmula de dalt]
* d(A,B)= 20-0= 20 m
Per tant, el noi s'ha desplaçat 20 m

## Cos rígid

Al tractar amb el moviment d'un cos rígid, el terme desplaçament també pot incloure les rotacions de el cos. En aquest cas, el desplaçament d'una partícula de el cos es diu desplaçament lineal (desplaçament al llarg d'una línia), mentre que el moviment circular del cos es diu desplaçament angular.
# Jofré III el Barbut

Jofré III el Barbut fou comte del Gatinais i comte d'Anjou. El 1046 va heretar el comtat de Gatinais del seu pare Jofré II Ferreol i el 1060 va heretar l'Anjou per part de la seva mare Ermengarda, germana del darrer comte Jofré II Martell. Un germà de Jofré el barbut, Folc, va heretar per part de la mare, la Santonya i la senyoria de Vihiers, però el 1061 el duc d'Aquitània va ocupar aquest territori, que Folc va reconquerir el 1062 després de la victòria de Chef-Boutonne però finalment els va perdre davant l'aquità. El 1062 va entrar en possessió de Saumur que el seu oncle havia deixat en usdefruit a la seva dona. El 1063 el duc de Normandia va ocupar el comtat del Maine. El 1067 l'enderrocat Folc de Vihiers es va revoltar contra son germà (que s'havia fet enemics entre el clergat) i va ocupar Saumur (25 de febrer) i molts senyors el van reconèixer, entrant a Angers el 4 d'abril de 1067 amb el nom de Folc IV el Tauró i fent presoner a son germà. Després a l'estiu decideixen governar junts però el 1068 es van tornar a barallar i Folc venç al combat de Brissac (abril) i fa un altre cop presoner a son germà al que va tancar al castell de Chinon on es va tornar boig i va morir el 1094. Folc es va proclamar comte únic el 19 de juny de 1068.

## Enllaços externs

* http://www.francebalade.com/anjou/anjcomte4.htm#geoffroybarbu
* http://sbaldw.home.mindspring.com/hproject/prov/geoff002.htmArxivat+2012-09-22+a+Wayback+Machine.
# Diacetilè

El Diacetilè (IUPAC: buta-1,3-dií o butadií) és un hidrocarbur insaturat de fórmula química C₄H₂. És un alquí, format per una cadena de quatre carbonis amb dos triples enllaços;
    H-C≡C-C≡C-H

## Presència

El diacetilè s'ha identificat a l'atmosfera de Tità i en la nebulosa protoplanetària CRL 618 pel seu característic espectre vibracional. Es proposa que s'ha originat per una reacció entre l'acetilè i el radical etinílic (C₂H), que es produeix quan l'acetilè se sotmet a fotòlisi. Aquest radical pot, al seu torn, atacar el triple enllaç de l'acetilè i reaccionar de forma eficient fins i tot a baixes temperatures. El diacetilè també s'ha detectat a la Lluna.

## Síntesi

El diacetilè es pot preparar mitjançant la deshidrohalogenació de l'1,4-dicloro-2-butià amb hidròxid de potassi (en medi alcohòlic) a baixa temperatura:
    ClCH₂C≡CCH₂Cl + 2 KOH → HC≡C-C≡CH + 2 KCl + 2 H₂O
El compost derivat bis(trimetilsilil)diacetilè pot ser preparat a partir del trimetilsililacetilè mitjançant l'acoblament de Hay:
    2 TMS-C≡CH → TMS-C≡C-C≡C-TMS

## Referències

* ↑ «1,3-Butadiyne». [Consulta: 17 gener 2022].
* ↑ «The Multiplying Mystery of Moonwater» (en anglès), 18-03-2010. Arxivat de l'original el 2017-05-16. [Consulta: 17 desembre 2017].
* ↑ Verkruijsse, H. D.; Brandsma, L. «A Detailed Procedure for the Preparation of Butadiyne». Synthetic Communications, 21, 5, 1991, pàg. 657. DOI: 10.1080/00397919108020833.
* ↑ Graham E. Jones, David A. Kendrick, and Andrew B. Holmes (1993). "1,4-Bis(trimethylsilyl)buta-1,3-diyne". Org. Synth.; Coll. Vol. 8: 63.