OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesco Momo

Francesco Momo (Livorno, 1863 - Barcelona, 13 de març de 1893) va ser un militant anarquista italià i un dels pioners en organitzar al moviment anarquista a l'Argentina.
Nascut a Livorno (Itàlia) el 1863, va emigrar a Buenos Aires, Argentina, el desembre de 1885. Es va incorporar a grup d'Ettore Mattei, també natural de Liorna, de qui va ser assidu col·laborador. Així, va col·laborar amb el "Circolo Comunista Anarchico", originat en 1884, i els diaris anarcocomunistes La Misèria i Il Socialista. Òrgan dei Lavoratori (1887). Al costat de Mattei i Errico Malatesta van crear el 4 agost de 1887 la Sociedad Cosmopolita de Resistencia i Colocación de Obreros Panaderos, el primer sindicat de forners de l'Argentina, i va col·laborar amb la primera vaga del gremi, que va acabar amb èxit. També va col·laborar en organitzar al gremi dels sabaters. Francesco Momo va tenir una destacada militància anarquista a la ciutat de Rosario (Argentina).
L'abril de 1892 va viatjar a Barcelona, militant en el moviment anarquista català, i és recordat per introduir a la ciutat les Bombes Orsini. Va morir a Barcelona a causa de l'esclat accidental d'una bomba que estava preparant, el 13 de març de 1893. Va deixar un romanent d'explosius, dels quals dos van ser llançats al Liceu el 7 de novembre del mateix any per Santiago Salvador Franch i un altre s'utilitzaria per cometre l'atemptat del carrer dels Canvis Nous contra la processor de corpus el 7 de juny de 1896 per François Giraud.

## Vegeu també

* Anarquisme
* Anarquisme a Espanya

## Referències

* ↑ Pons, Marc «Mor en una explosió accidental l’introductor de les bombes Orsini a Catalunya». El nacional, 13-03-2025 [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ Martí, Antoine «La indignitat del procés de Montjuïc». L'Accent, 08-02-2015 [Consulta: 13 març 2025].

## Bibliografia

* La cultura anarquista a Catalunya (en ca). ISBN 9788496061613. Aisa Ferran Pàmpols. Edicions 1984
* La Barcelona De La Dinamita, El Plomo y El Petróleo. 1884-1909 (Apuntes Para Un Recuento Final De cadáveres)
# Francesc Beringola Marcó

Francesc Beringola Marcó (Reus, 15 de maig de 1804 - 1882) va ser un pintor i daurador català.
Fill de Miquel Beringola, pintor i escultor d'imatges religioses i germà del comerciant Antoni Beringola, va treballar amb el seu pare en la restauració de retaules als monestirs de Poblet i Santes Creus després de la crema de 1835. A Reus va restaurar algunes imatges dels convents cremats de Sant Francesc i Sant Joan, la imatge del Sant Crist del cementiri de l'ermita del Roser i diverses pintures a l'ermita de Misericòrdia. Va dirigir una càtedra de dibuix gratuïta, finançada per l'ajuntament, plaça que el seu pare ja havia ocupat. Va decorar com a pintor algunes cases nobles de Reus i els locals del Gremi de Blanquers i Assaonadors, on va pintar dues figures, la Fe i l'Esperança i va fer diverses dauradures per l'altar que tenia el gremi. Se'n conserva un rebut on diu que per aquests treballs va cobrar 7 lliures, 13 sous i 9 diners. Va dissenyar alguns elements decoratius que se situaven al carrer amb motiu de festes especials (arcs triomfals, altars...) i el 1859 va daurar la carrossa per a la Mare de Déu de Misericòrdia que es va estrenar aquell any. El 1860 era clavari de la Congregació de la Puríssima Sang de Reus. El 1880, era soci de la societat obrerista Centre d'Amics, on donava classes gratuïtes de dibuix.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 114.
# Francesc Bertran Blanch

Francesc de Paula Bertran Blanch (Reus 4 de febrer de 1864 - 15 de febrer de 1920) va ser un industrial i escriptor català, pare del polític Joan Bertran Borràs.
Fabricant d'olis i sabons, tenia l'empresa al Passeig de Prim, a Reus, en un edifici modernista, la Fàbrica Bertran, que encara es conserva dedicat ara a altres usos. D'ideologia catòlica conservadora, era molt conegut a Reus, en part degut a la seva nombrosa descendència. Col·laborà assíduament al Semanario Católico de Reus, amb articles sobre les actituds davant la vida des d'un punt de vista cristià, i amb petites narracions literàries de caràcter exemplificant. L'erudit reusenc Joaquim Santasusagna diu que va estrenar al teatre del Centre Catòlic de la seva ciutat la joguina en un acte Bolas i allioli el 1895, la comèdia en un acte Venjansa d'apotecari el 1896 i la comèdia en un acte Qui de casa fuig ... ó, ¿Volen donas, si, ó no? el 1897, totes publicades, i impreses a Reus el 1897. Són obres per a l'escena catòlica i no tenen pretensions. La segona obra està plena d'al·lusions locals, cosa que sembla indicar que l'autor es limitava a ser conegut a la seva ciutat, pensant només en el públic que anava a veure les seves obres al teatre local. Les obres són totes d'un acte, i escrites en un breu període. Va abandonar l'ofici d'escriptor quan tot just havia començat, segurament perquè va ser una dedicació esporàdica. El 1910 va traduir de l'anglès al castellà El Secreto de lady Muriel, de Charlotte Mary Brame, que es publicà a Barcelona.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1991, p. 117.
* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de Catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 209-210.
* ↑ «El secreto de Lady Muriel». CCUC. [Consulta: 21-III-2017].
# Muralla musulmana de Madrid

La muralla musulmana de Madrid, de la qual es conserven alguns vestigis, es troba en la ciutat espanyola del mateix nom. Es va edificar al segle ix, durant la dominació musulmana de la península Ibèrica, en un promontori situat al costat del riu Manzanares. Formava part d'una fortalesa, al voltant de la qual es va anar desenvolupant el nucli urbà de Madrid. Fou declarada Monument Històric Artístic en l'any 1954.
Les restes de major importància, amb un interès més arqueològic que artístic, es troben en la costa de la Vega, al costat de la cripta de la Catedral de l'Almudena. Han estat integrats en el parc de Mohamed I, anomenat així en referència a Muhàmmad I de Còrdova, considerat el fundador de la ciutat.
En el carrer Major, en el número 83, al costat del viaducte que salva el carrer de Segòvia, es mantenen en peus les ruïnes de la Torre de Narigües, que probablement haguera estat una torre albarrana, amb una localització separada de la muralla pròpiament dita, però unida a aquesta a través d'un mur. La seua funció era la de servir d'alturó.
En el segle xx, algunes restes van ser destruïts. Els llenços existents a l'altura del número 12 del carrer de Bailén es van perdre amb la construcció d'un bloc de cases, si bé alguns murs es van integrar en l'estructura de l'edifici, en la seua part inferior. La remodelació de la plaça d'Oriente, finalitzada en 1996 durant el mandat de José María Álvarez del Manzano, va significar el descobriment i posterior desaparició de nombroses restes. No és el cas de la talaia coneguda com a Torre de Los Huesos, la base dels quals s'exhibeix en l'aparcament subterrani de la citada plaça.
Entre 1999 i 2000, es va posar al descobert altre tram, d'uns 70 m de longitud, sota la Plaça de l'Armeria, formada per les façanes principals del Palau Reial i de la Catedral de l'Almudena. Va ser excavat durant les obres de construcció del Museu de Col·leccions Reials (sense concloure) i podria correspondre a la Porta de la Sagra, un dels accessos al recinte emmurallat.

## Vegeu també

* Història de Madrid
* Història de la Comunitat de Madrid
* Abd-ar-Rahman III
* Almansor
# El Mir

El Mir és una masia de Santa Maria de Besora (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia de proporcions considerables, de planta quadrangular amb coberta de dues vessants. Té la façana principal orientada cap al sud, al davant d'una era. Al cos principal hi ha estat afegits un petit cobert a llevant i una casa orientada cap a Sud-est, residència dels antics masovers. A la façana principal es pot veure una gran arcada que forma l'entrada de la planta baixa i la galeria del primer pis. Per damunt d'aquesta, al nivell del tercer pis o golfes, hi ha una petita galeria de dues arcades. La resta d'obertures són de petites dimensions i es troben a nivells diferents. L'estructura interna respon a les necessitats de pagès: estables a baix i residència a dalt.

## Història

Masia construïda al segle xvii (1628), amb reformes i afegits en els segles XVIII, XIX (1856) i XX (1961). Hi ha notícies del Mir al segle xiii, i se sap que els seus habitants exercien de veguers del senyor del terme de Besora. Ha estat, doncs, des dels seus orígens, una de les cases de pagès més importants del terme. Actualment els seus propietaris duuen encara el nom de la casa. És digne de menció la cabana que delimita l'era per la part de ponent. El seu estat de conservació és bo.

## Referències

* 1 2 «El Mir». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 26 setembre 2017].
# Juan de la Cruz Garriga Doménech

Juan de la Cruz Garriga Doménech, conegut com a Joan Garriga Doménech (Barcelona, 1973), és un administrador de béns i polític espanyol, portaveu del grup parlamentari de Vox al Parlament de Catalunya.
Dirigeix un despatx professional d'administració de patrimonis i mediació i ha estat gerent de l'Agrupació de Mares i Pares per la Llibertat d'Educació, coordinador de la plataforma Dret a escollir: Llibertat d'Ensenyament i secretari general del Fòrum Català de la Família durant cinc anys.Joan Garriga va militar anteriorment al Partit Popular de Catalunya i a Plataforma per Catalunya, de la qual va ser candidat a l'alcaldia de Montcada i Reixac a les eleccions municipals de 2015, abans d'afiliar-se a Vox el 2018.
A les eleccions al Parlament de Catalunya de 2021 va ocupar el tercer lloc de la candidatura de Vox a la Circumscripció electoral de Barcelona, resultant elegit diputat.
El 29 de desembre de 2024 es feu públic que Garriga assistí a un sopar amb simpatitzants falangistes en el qual es proferiren crits a favor de Francisco Franco i es recità el poema "A la bandera", de l'alt càrrec del règim franquista José Luis Santiago de Merás, autor de diverses peces que lloen tant a José Antonio Primo de Rivera com al dictador Francisco Franco. L'acte comptà amb la participació de la Unión de Brigadas, una entitat afí a Vox que ofereix "cobertura jurídica" a la retirada de símbols independentistes de l'espai públic. Oficialment, però, l'acte fou organitzat per aficionats del Reial Club Deportiu Espanyol de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Sr. Joan Garriga Doménech».
* ↑ «Joan Garriga Doménech (Portavoz de VOX en el Grupo Parlamentario de Cataluña)».
* ↑ «Juan Garriga, candidato de Vox a la alcaldía de Barcelona», 10-02-2022.
* ↑ «Joan Garriga Doménech (Portavoz de VOX en el Grupo Parlamentario de Cataluña)», 22-04-2015.
* ↑ «PxC presenta per segon cop la seva candidatura als comicis», 14-04-2015.
* ↑ «EDICTO de 20 de enero de 2021, por el que se hacen públicas las candidaturas proclamadas por la Junta Electoral Provincial de Barcelona para las elecciones al Parlamento de Cataluña 2021».
* ↑ «VÍDEO: Gritos franquistas en una cena con Joan Garriga, el número dos de Vox en Cataluña» (en castellà). Crónica Global, 29-12-2024. [Consulta: 30 desembre 2024].
# Campionat del Món de X-Trial 2016

La temporada de 2016 del Campionat del Món de X-Trial fou la 24a edició d'aquest campionat, organitzat per la FIM. El calendari oficial constava de 4 proves puntuables, celebrades entre el 9 de gener i el 25 de març. Una de les proves destacades va ser el Trial Indoor de Barcelona, disputat el 7 de febrer.

## Classificació final

| Posició | Pilot | Motocicleta | Punts |
| 1 | Toni Bou | Montesa HRC | 75 |
| 2 | Adam Raga | TRRS | 59 |
| 3 | Albert Cabestany | Sherco | 54 |
| 4 | Jeroni Fajardo | Vertigo | 33 |
| 5 | Takahisa Fujinami | Montesa HRC | 27 |
| 6 | Alexandre Ferrer | Sherco | 13 |
| 7 | Eddie Karlsson | Montesa HRC | 9 |
| 8 | Franz Josef Kadlec | Gas Gas | 2 |
| 9 | James Dabill | Vertigo | 2 |
| 10 | Jaime Busto | Montesa HRC | 2 |

## Referències

* «X-Trial 2016» (en anglès). trialonline.org. Arxivat de l'original el 9 de juny 2016. [Consulta: 29 maig 2016].
* «FIM X-Trial World Championship Classifications» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2016. [Consulta: 29 maig 2016].
# Hispània Ulterior

Hispània Ulterior fou una província romana creada a partir de l'establiment de la província d'Hispània el 205 aC que fou dividida efectivament des del 197 aC.
Fou governada per procònsols elegits extra ordinem (Liv. XXVIII. 38; XXIX. 13, XXXI. 20), i més endavant per dos pretors investits amb el poder dels procònsols i la insígnia de les 12 fasces (Liv. XXXII. 28, XXXIII. 26, Liv. XXXVII. 46, XXXIX. 29).
El 171 aC fou unida amb la província Citerior durant la guerra de Macedònia, però fou de nou separada el 167 aC.
Una legió es va estacionar a la província. La capital fou Còrdova (Corduba) i eventualment Cadis (Gades).

## Vegeu també

* Hispània Citerior
# Hampden (Massachusetts)

Hampden és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 5.171 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hampden tenia 5.171 habitants, 1.818 habitatges, i 1.463 famílies. La densitat de població era de 101,7 habitants/km².
Dels 1.818 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,6% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 19,5% no eren unitats familiars. En el 16,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 65.662 $ i la renda mediana per família de 75.407$. Els homes tenien una renda mediana de 49.320 $ mentre que les dones 30.870$. La renda per capita de la població era de 26.690$. Entorn de l'1,4% de les famílies i el 2,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hampden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hampden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Paral·lel 76° sud

El paral·lel 76° sud és una línia de latitud que es troba a 76 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'oceà Antàrtic i l'Antàrtida.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 76° de latitud sud, un grau de longitud equival a 27,016 km; la longitud total del paral·lel és de 9.726 km, que és aproximadament 24,5% de la de l'equador, del que es troba a 8.439 km i a 1.563 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 76° sud passa per:
    Coordenades País. Territori o mar Notes 76° 0′ S, 0° 0′ E﻿ / ﻿76.000°S,0.000°E﻿ / -76.000; 0.000﻿ (Primer Meridià) Antàrtida Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega Territori Antàrtic Australià, reclamat per Austràlia Terra Adèlia, reclamat per França Territori Antàrtic Australià, reclamat per Austràlia Dependència de Ross, reclamat per Nova Zelanda 76° 0′ S, 162° 35′ E﻿ / ﻿76.000°S,162.583°E﻿ / -76.000; 162.583﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic Mar de Ross 76° 0′ S, 148° 5′ O﻿ / ﻿76.000°S,148.083°O﻿ / -76.000; -148.083﻿ (Antàrtida) Antàrtida Territori no reclamat Antàrtida Xilena, reclamat per Xile Territori reclamat per Xile i Regne Unit (reclamacions sobreposades) Territori reclamat per Argentina, Xile i Regne Unit (reclamacions sobreposades) 76° 0′ S, 56° 54′ O﻿ / ﻿76.000°S,56.900°O﻿ / -76.000; -56.900﻿ (Oceà Antàrtic) Oceà Antàrtic Mar de Weddell 76° 0′ S, 26° 0′ O﻿ / ﻿76.000°S,26.000°O﻿ / -76.000; -26.000﻿ (Antàrtida) Antàrtida Territori reclamat per Argentina i Regne Unit (reclamacions sobreposades) Territori Antàrtic Britànic, reclamat per Regne Unit Terra de la Reina Maud, reclamat per Noruega

## Vegeu també

* Paral·lel 75° sud
* Paral·lel 77° sud

## Referències

* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 5 setembre 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Beaver Creek (Minnesota)

Beaver Creek és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 250 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Beaver Creek tenia 250 habitants, 106 habitatges, i 78 famílies. La densitat de població era de 197 habitants per km².
Dels 106 habitatges en un 26,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,3% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 26,4% no eren unitats familiars. En el 26,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,4% tenia menys de 18 anys, un 14% entre 18 i 24, un 21,2% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.167 $ i la renda mediana per família de 39.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.036 $ mentre que les dones 22.426 $. La renda per capita de la població era de 14.924 $. Entorn del 6,7% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Beaver Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Beaver Creek». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Anna Ivànovna de Rússia

Anna Ivànovna de Rússia (Moscou, 28 de gener de 1693 $^{(Julià)}$ - Sant Petersburg, 17 d'octubre de 1740 $^{(Julià)}$) fou una emperadriu de Rússia de 1730 a 1740.
Era filla d'Ivan V, per tant neboda de Pere el Gran i cosina de Pere II, al qual va succeir en 1730. Va contraure matrimoni amb Frederic Guillem Kettler, Duc de Curlàndia i Semigàlia.
Durant el seu regnat, Rússia va participar en la Guerra de Successió de Polònia (1733-1735) i en va iniciar una altra amb els turcs.

## Biografia

A la mort de Pere II, que no va deixar hereus directes, el "Consell Privat" escull Anna com emperadriu. La intenció dels membres del consell, compost pels més grans boiars, era posar al tron a algú fàcilment influenciable i que acceptés dòcilment signar decrets que limitessin el poder imperial.
Anna desarma aquests plans i s'aprofita de la simpatia que genera en els regiments i en la guarda imperial, i sota el seu suport s'imposa com una veritable autòcrata. Una de les seves primeres mesures consistia a activar una policia secreta que utilitza durant tot el seu regnat per intimidar i terroritzar a qui s'oposa a la seva política. Sospitant de la noblesa russa, els allunya de les posicions de poder que oferia a personalitats de les regions bàltiques alemanyes. Ernst Johann von Biron obté una particular influència en la cort, que normalment encausa a favor seu.
Anna estableix una aliança amb Carles VI del Sacre Imperi Romanogermànic i porta a Rússia a participar de la Guerra de Successió Polonesa, posant al tron de Polònia el seu candidat August III.
L'any 1735 ataca a l'Imperi Otomà, però Carles VI signa una pau a part que obliga a Rússia a suspendre les hostilitats i a tornar totes les conquestes a excepció d'Azov. A més, durant el seu govern, es va iniciar l'expansió de Rússia cap a l'Àsia central. Va morir el 28 d'octubre de 1740, igual que el seu antecessor, sense deixar hereus directes, i va nomenar al seu nebot Ivan que només comptava amb uns mesos de vida, com el seu successor.
La Gran Expedició del Nord, ideada anys abans per Pere I de Rússia, es va dur a terme entre 1733 i 1743 dirigida per Vitus Bering, un explorador danès al servei de l'armada russa que ja havia dut a terme l'expedició de Kamchatka entre 1725 i 1731, i va arribar al que ara és Alaska el 1741, convertint-se en els primers europeus a trepitjar la costa nord-oest d'Amèrica del Nord.

## Referències

* ↑ Sullivan, Nate. «Russian Empires in the Age of Discovery» (en anglès). [Consulta: 17 setembre 2021].
# Wilson-Conococheague

Wilson-Conococheague és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 1.885 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilson-Conococheague tenia 1.885 habitants, 718 habitatges, i 549 famílies. La densitat de població era de 149,4 habitants per km².
Dels 718 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 22,9% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.389 $ i la renda mediana per família de 39.256 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.505 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.951 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilson-Conococheague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilson-Conococheague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.