OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Missa de Glòria (Puccini)

La Missa de Glòria (Messa a quatro voci con orchestra, coneguda pòstumament amb el nom de Messa di Gloria) és una missa composta per Giacomo Puccini per a orquestra i cor a quatre veus amb els solistes tenor i baríton. Estrictament parlant, la peça és una missa completa, no una veritable Messa di Gloria (la qual conté només el Kyrie i Glòria, i s'omet el Credo, Sanctus, Benedictus i Agnus Dei).
Estrenada el 1880, composta amb 21 anys, fou l'obra més important dels seus primers anys i marcà el final de l'època d'aprenentatge com a compositor i la culminació d'una llarga relació de la seva família amb la música d'església a la seva Lucca natal.
Puccini va compondre la Missa com el seu exercici de graduació de l'Istituto Musicale Pacini. Va tenir la seva primera presentació a Lucca el 12 de juliol de 1880. No obstant això, el Credo ja havia estat escrita i interpretada el 1878 i va ser inicialment concebut per Puccini com una obra per ella mateixa. Puccini mai no va publicar el manuscrit complet de la Missa, i encara que fou ben rebuda en el moment, no es va representar de nou fins al 1952 (primer a Chicago i després a Nàpols). Tanmateix, va tornar a utilitzar alguns dels seus temes en altres obres, com l'Agnus Dei a la seva òpera Manon Lescaut i el Kyrie a Edgar.

## Estructura

I. Kyrie
II. Gloria
* Gloria in excelsis Deo
* Laudamus te
* Gratias agimus tibi
* Gloria in excelsis Deo
* Domine Deus
* Qui tollis peccata mundi
* Quoniam tu solus Sanctus
* Cum Sancto Spiritu
III. Credo
* Credo in unum Deum
* Et incarnatus est
* Crucifixus etiam pro nobis
* Et resurrexit
* Et in Spiritum Sanctum
* Et unam sanctam
* Et vitam venturi saeculi
IV. Sanctus e Benedictus
* Sanctus Dominus Deus
* Benedictus qui venit
V. Agnus Dei

## Referències

* ↑ Biagi Ravenni, Gabriella. «Breve nota sul nome della Messa» (en italià). Edizione nazionale delle opere di Giacomo Puccini, 1999. Arxivat de l'original el 2024-06-29. [Consulta: 8 juliol 2017].
* ↑ «Informació de l'obra». Filharmònica Nacional Hongaresa. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Informació de l'obra». Puccini Festival. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «Informació de l'obra». Orfeó Atlàntida. [Consulta: 11 febrer 2024].
# Estadi Olímpic Metropolità de Mérida

L'Estadi Olímpic Metropolità de Mérida és un estadi multiusos de la ciutat de Mérida, Veneçuela.
L'estadi va ser inaugurat el 25 de maig de 2007. Té una capacitat per a 42.200 espectadors, 40.906 en partits internacionals. És la seu del club Estudiantes de Mérida FC.

## Copa América 2007

Va ser una de les seus de la Copa Amèrica de futbol de 2007.
| Data | Hora | Equp 1 | Res. | Equp 2 | Ronda |
| 2007-06-26 | 18.00 | Uruguai | 0-3 | Perú | Grup A |
| 2007-07-03 | 18.30 | Perú | 2-2 | Bolívia | Grup A |
| 2007-07-03 | 20.45 | Veneçuela | 0-0 | Uruguai | Grup A |

## Referències

* ↑ «Anuario Conmebol Sudamericana 2022» p. 136. CONMEBOL, 03-04-2023. [Consulta: 12 maig 2023].
* ↑ «images». StadiumDB. [Consulta: 9 abril 2024].
* ↑ «Campionat sud-americà de futbol 2007». rsssf.com. [Consulta: 9 abril 2024].
# Uombat de musell pelut septentrional

El uombat de musell pelut septentrional (Lasiorhinus krefftii) és una espècie de uombat del gènere Lasiorhinus. Actualment es troba en perill crític i només en queden uns 115 exemplars que viuen en una reserva al Parc Nacional d'Epping Forest (Austràlia). Forma part de la llista del programa EDGE (Evolutionarily Distinct i Globally Endangered), l'objectiu del qual és estudiar i protegir les espècies animals més atípiques. Per intentar protegir aquesta espècie, s'ha construït una tanca antipredadors de 2 metres d'alçada al voltant del lloc on viuen.

## Referències

* ↑ Groves, Colin. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Johns Hopkins University Press, 2005, pàg. 43-44. ISBN 0-801-88221-4. (anglès)
Espècies vivents de diprotodonts :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subordre Vombatiformes :
Subordre Phalangeriformes (continua més avall) :
Subordre Phalangeriformes (continua més amunt) :
Subordre Macropodiformes (continua més avall) :
Subordre Macropodiformes (continua més amunt) :
# Firm (usurpador segle IV)

Firm (llatí: Firmus) va ser un noble romà africà, usurpador del tron imperial sota Valentinià I.
Era fill del príncep amazic Nubel, que havia obtingut molt de poder com a general romà i era un cristià ric. A la mort de Nubel, el seu fill Zammac es va apoderar de l'herència. Firm va matar Zammac, que era el seu germanastre i es va fer amb l'herència del pare.
Cap a l'any 372 es va revoltar contra el comes d'Àfrica, Romà, aliat de Zammac. La situació havia empitjorat a la província i el governador ja no protegia les ciutats que s'havien negat a pagar-li suborns, i algunes d'elles pagaven a grups amazics per la seva defensa. Valentinià va enviar a la província al magister militum Teodosi, pare de l'emperador Teodosi I el Gran, amb l'ordre de deposar Romà i sotmetre Firm, que a més s'havia proclamat emperador.
Teodosi va refusar les ofertes de Firm i qualsevol negociació. Amb el suport de les tribus númides i dels donatistes, Firm va obligar Teodosi a una llarga i sagnant campanya, però finalment Firm va ser traït per un dels seus i es va suïcidar abans de ser capturat.

## Referències

* ↑ Marcel·lí, Ammià. Histoire. París: Les belles lettres, 1999, p. llibre XXIX. ISBN 2-251-01408-X.
* ↑ «La revolte de Firmus» (en francès). Encyclopédie berbère. [Consulta: 20 juliol 2022].
Viccionari
# Congregació

Una congregació és un grup de persones que es reuneixen amb un fi compartit. El terme sovint es fa servir en un context religiós.
A l'Església catòlica una congregació és:
* Un institut religiós, congregació religiosa, fundat en època moderna i organitzat normalment en diverses comunitats, els membres del qual fan només vots simples i es dediquen a tasques d'apostolat, assistència i ensenyament. Per exemple, una congregació de missioners.
* Qualsevol de les juntes disposades de cardenals, prelats i altres persones que hi ha al Vaticà. Per exemple, la Congregació per a les Causes dels Sants.
* El cos o comunitat de sacerdots seculars, dedicats a l'exercici dels ministeris eclesiàstics.
* El conjunt dels creients o fidels de l'església universal.
En el protestantisme així s'anomena a:
* Una agrupació de creients units, no per un credo, sinó per un conveni o acord establert entre els seus membres.
* Les esglésies amb una política congregacionalista; són esglésies autònomes que s'uneixen lliurement a altres de semblants per formar una denominació religiosa o associació de congregacions, que permet la seva coordinació i ajuda mútua a nivell regional, nacional o internacional.

## Referències

* ↑ «Definición de Congregación». definicionabc.com. [Consulta: 17 octubre 2013].
Viccionari
# Carglass

Carglass és una marca comercial de reparació i substitució de vidres d'automòbils que pertany al grup Belron, filial del grup belga D'Ieteren .

## Ubicacions
### França

Carglass compta, a finals de desembre 2022, amb una plantilla de prop de 3.000 persones, més de 700 punts de reparació i més de 350 vehicles taller. La seu, a Courbevoie, inclou també un centre de reparació i substitució de vidres d'automòbil, així com la universitat corporativa del grup. L'any 2014, Carglass va crear el primer certificat de qualificació d'operador de vidre professional, reconegut pels professionals de l'automoció.
El centre de relacions amb els clients interns de Carglass es troba al Futuroscope Technopole a Viena (Nova Aquitània, França).
Des de l'any 2010 Carglass inverteix en un enfocament de Responsabilitat social corporativa, promovent la reparació de parabrises en lloc de la seva substitució, reciclant el 100% dels parabrises trencats i electrificant la seva flota de vehicles taller. L'empresa està certificada en ISO 9001, ISO 14001 i ISO 45001 i ha obtingut el segell Gold Ecovadis.

## Participació

Carglass pertany als següents accionistes: D'Ieteren Group, Clayton, Dubilier & Rice, Hellman & Friedman, GIC i BlackRock i la Direcció, els empleats i la família fundadora.

## Referències

* ↑ Philippe Lamigeon «Carglass intervient dans 280 Norauto» (https) (en francès). auto.zepros.fr, 16-07-2023.
* ↑ «Carglass, Spécialiste De La Réparation De Pare-Brise». Votrejournal.net, 04-01-2023.
* ↑ Justine Pérou «Carglass prévoit de recruter 500 collaborateurs en 2020». L'Argus, 26 février 2020.
* ↑ Nouvelle, L'Usine «Carglass ouvre un centre d'appels au Futuroscope - Quotidien des Usines» (en francès). L'Usine nouvelle, 31-03-2006 [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ Jean-Marc Gervasio «Neil Rogers prend la tête de Carglass France». Décision Atelier, 14 décembre 2022.
* ↑ D'Ieteren Group. «Clôture de l’opération avec les nouveaux actionnaires de Belron». dieterengroup.com, 17 décembre 2021. [Consulta: 29 març 2023]..

## Enllaços externs

* Carglass Espanya - Lloc web oficial
# Conferència Nacional de Jammu i Caixmir

La Conferència Nacional de Jammu i Caixmir (Jammu and Kashmir National Conference) és un partit polític de Jammu i Caixmir fundat el 1947 per Sheikh Abdullah. Des 1948 al 1965 va tenir el govern de l'estat, i altra vegada del 1975 fins al 1990 i del 1996 al 2002 (del 1990 al 1996 l'estat va estar sota control federal). El seu segon líder fou Farooq Abdullah. Actualment és dirigit per Omar Abdullah. El 2002 va perdre per poc les eleccions enfront del Partit Popular Democràtic de Jammu i Caixmir que va formar govern.
# Pangolí gegant

El pangolí gegant (Smutsia gigantea) és una espècie de pangolí de la família dels mànids. Aquesta espècie viu a Àfrica, amb una ampla distribució que s'estén per l'equador de l'Àfrica occidental a Uganda. S'alimenta gairebé exclusivament de formigues i tèrmits.

## Amenaces

El pangolí gegant està amenaçat per la destrucció del seu hàbitat i per la deforestació. A més, la seva caça com a carn de bosc suposa una greu amenaça. Entre el 2011 i el 2015 es van interceptar nou trameses de parts de pangolí gegant per als mercats asiàtics, originàries de Nigèria. Contenien uns 3.000 kg de carn i uns 5.000 kg d'escates destinades a la Xina i Laos.

## Referències

* ↑ «The trade of African pangolins to Asia: a brief case study of pangolin shipments from Nigeria» (en anglès). Traffic Bulletin, 28, 1, 2016.
# Glacera de peudemont

La glacera de peudemont és una glacera de vall que arriba a la plana al peu de la muntanya sense cap obstacle topogràfic. Posseeix una zona d'acumulació i una zona de transport clàssic però la seva zona d'ablació (fusió) s'estén a la plana o bé en digitacions, o bé en un lòbul glacial més o menys extens. Davant del lòbul glacial es pot formar un sandur, lloc propici a la instal·lació de formacions glacials i periglacials: drúmlins, eskers, kames, kettles, blocs erràtics, morrenes…
Exemple de glaceres de peudemont:
* la glacera Malaspina a Alaska ;
* certes llengües terminals del Vatnajökull a Islàndia.

## Referències

* ↑ Frank Ahnert: . 1a edició. Verlag Eugen Ulmer, Stuttgart 1996, ISBN 3-8252-8103-5, pàg. 334 .
# Bromosa

La bromosa (Clitocybe nebularis, del llatí nebula -núvol, boira-, ja que fa referència al color grisenc i trist d'aquest bolet) és un bolet que conté una substància anomenada nebularina, de propietats antibiòtiques i que pot ser la causant de la seua toxicitat. La nebularina és soluble en aigua i això explica la conveniència de bullir les bromoses i llençar l'aigua resultant de la cocció.

## Morfologia

* És un bolet que es pot fer molt gros, fins a 12 cm d'alçària i un pam de ròdol del barret. És molsut i de carn ferma i dura que fa una olor especial, potser de florit, difícil de trobar-li parió, però no gaire agradable.
* El barret comença cònic i segueix el procés típic d'obrir-se, aplanar-se i prendre forma d'embut, segons que passa el temps.
* El peu és gruixut, més ample a sota i més prim al capdamunt.
* Tot el bolet pren una coloració grisenca, més o menys esblanqueïda (de vegades es troben bromoses amb tonalitats ocràcies, brunes o que són gairebé blancs), i la part central del barret sol ser més fosca.
* Les làmines, decurrents pel peu, tiren a color crema rosat.

## Hàbitat

Surt en boscos de tota mena durant la temporada de tardor.

## Comestibilitat

És comestible (de gran estima per a alguns i completament rebutjable per altres) però també motiu de controvèrsia entre els cercadors de bolets. Si més no, cal advertir que sol ser indigest i que no convé menjar-ne massa de seguits, que cal coure'l bé, millor a banda del guisat, i llençar l'aigua on s'ha cuit, i insistir, com sempre, que només s'han de fer servir les bromoses joves i sanes.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Pascual, Ramon: Els bolets (on surten, com es coneixen, com es cuinen). Editorial Pòrtic, S.A., Barcelona, octubre del 1997. Col·lecció Els manuals de Pòrtic, núm. 1. ISBN 84-7306-965-X, planes 130-131.
* Dr Ewaldt Gerhardt: Guide Vigot des champignons (Vigot, 1999) - ISBN 2-7114-1413-2.
* Roger Phillips: Les champignons (Solar, 1981) - ISBN 2-263-00640-0.
* Thomas Laessoe, Anna Del Conte: L'Encyclopédie des champignons (Bordas, 1996) - ISBN 2-04-027177-5.
* Peter Jordan, Steven Wheeler: Larousse saveurs - Les champignons (Larousse, 1996) - ISBN 2-03-516003-0.
* G. Becker, Dr L. Giacomoni, J Nicot, S. Pautot, G. Redeuihl, G. Branchu, D. Hartog, A. Herubel, H. Marxmuller, U. Millot et C. Schaeffner: Le guide des champignons (Reader's Digest, 1982) - ISBN 2-7098-0031-4.
* Henri Romagnesi: Petit atlas des champignons(Bordas, 1970) - ISBN 2-04-007940-8.
* Larousse des champignons, edició de l'any 2004 sota la direcció de Guy Redeuilh- ISBN 2-03-560338-2.
# Jehú

Segons la Bíblia, Jehú (en hebreu, יהוא בן-יהושפט Yəhû ben Yehoshafat) va ser el desè rei del Regne d'Israel després de la seva divisió, successor de Jehoram. Jehú va governar 28 anys, entre 841-814 a.n.e. segons la cronologia tradicional, o entre 905-876 a.n.e. segons la cronologia bíblica.
Jehú era un comandant de l'exèrcit de Jehoram, rei del Regne d'Israel. Però el profeta de Jehovà, Eliseu, el va escollir per governar. Jehú va anar amb els seus soldats a buscar Jehoram i el va matar. També va matar Ahazià de Judà, que havia anat a veure Jehoram, el seu tiet. Després d'això, el poble es va posar de part de Jehú i van exterminar la família que quedava de Jehoram, inclosa Jezabel, i així la dinastia d'Acab es va acabar.
Jehú va ser coronat i va perseguir i matar tots els adoradors de Baal, per tal de netejar el nom de Jehovà. Durant la seva etapa com a rei, va estar enfrontat al rei sirià Hazael. Quan va morir, el seu fill Joahaz el va succeir.

## Referències

* ↑ 2Re 9:1-10
* ↑ 2Re 9:30-37; 2Re 10:1-14
* ↑ 2Re 10:18-28
* ↑ 2Re 10:32, 33
# Jamaat-e-Islami

Jamaat-e-Islami (en urdú جماعتِ اlلامی, "Assemblea Islàmica") és un partit polític islamista del Subcontinent indi. Va ser fundat a Lahore, a l'Índia, per Sayyid Abul Ala Maududi el 26 d'agost de 1941, essent el partit religiós més antic del Pakistan i l'Índia. Va ingressar a la Muttahida Majlis-e-Amal del Pakistan.
Aquest partit pretén instaurar governs islàmics al Pakistan, Bangladesh i l'Afganistan. S'oposa al món occidental i a la seva influència, inclòs el capitalisme, el socialisme, o pràctiques com l'interès bancari, i preconitza l'ordre econòmic islàmic i la reinstauració del califat.
Han aparegut diverses organitzacions amb objectius i ideologies similars a l'Índia, Bangladesh, l'Afganistan i Sri Lanka. El 1990 va donar origen al moviment del Caixmir conegut com a Hizb-ul-Mujahideen, del que va fer funcions de branca política i li va donar fons i ajut militar. Després del 1993 al Caixmir va agafar el nom de Kashmiri Jamaat-i-Islami, dirigit per Abdul-Majid Dar que al mateix temps fou comandant militar. També manté "relacions fraternals estretes" amb els moviments islamistes d'altres continents i països, especialment amb els Germans Musulmans o amb Akhwan-al-Muslimeen.
# El Canyadell

La cala o platja del Canyadell, o platja dels Capellans i Canyadell, es troba entre els municipis de Torredembarra i Altafulla, a la comarca del Tarragonès. Orientada al sud-oest, es tracta d'una platja de sorra fina de 60 metres de llargària i una amplada mitjana de 35 metres que està envoltada de penya-segats. Malgrat això, s'hi pot accedir fàcilment des del passeig del Roquer de Torredembarra, des del passeig del Fortí d'Altafulla i des de la pròxima urbanització dels Munts de Torredembarra. La platja disposa d'una rampa d'accés fins a peu de sorra per a persones amb mobilitat reduïda i de servei de salvament.
L'Agència Catalana de l'Aigua efectua un control quinzenal de la qualitat de l'aigua, durant la temporada de bany, amb el resultat d'excel·lent.
Als voltants de la cala hi ha diversos punts d'interès. En direcció Torredembarra, s'hi pot trobar el far d'aquesta localitat, conegut per ser l'últim construït a tot l'Estat espanyol i el més alt de Catalunya. En direcció Altafulla, a poc més de 500 metres de cala, s'hi troben les restes de la vil·la romana dels Munts, que daten del segle I dC i estan declarades Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO com a part del conjunt arqueològic de la Tarraco romana.

## Referències

* ↑ «platja dels Capellans i Canyadell». Gran Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Platja del Canyadell». Agència Catalana de l'Aigua.
* ↑ «Els valors naturals de la platja de Canyadell». Xarxanet, 22-06-2018. [Consulta: 20 novembre 2021].
* ↑ «Torredembarra Cuatro playas con atractivos muy diferenciados» (en castellà). La Rioja, 25-06-2015. [Consulta: 20 novembre 2021].
* ↑ «Vil·la romana dels Munts (MNAT)». Turisme de Tarragona, 31-05-2014. [Consulta: 20 novembre 2021].
# Medalla d'or

Una medalla d'or és la medalla més valuosa que es concedeix com a recompensa per grans assoliments en camps no militars, com per exemple en els esports (en els Jocs Olímpics).
Des del segle xviii, les medalles d'or s'han concedit en camps com l'art (per exemple, la medalla de l'Acadèmia Real Danesa), normalment com una manera simbòlica de premiar econòmicament els estudiants destacats. Altres vegades, però, s'ofereix únicament pel prestigi de rebre el premi. Diverses organitzacions (com la UNESCO) reben sovint medalles d'or provinents de societats acadèmiques.
Tot i que la majoria de medalles d'or són de xapat d'or, en alguns casos són fetes d'or sòlid, com la Medalla Lorentz i la medalla dels Premis Nobel.

## Unes medalles destacades

* Medalla d'Or de la Generalitat de Catalunya
* Medalla d'Or del Gran Teatre del Liceu
* Medalla d'Or al Mèrit en les Belles Arts (Ministeri de Cultura d'Espanya)
* Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears
* Medalla d'Or del Consell de Mallorca
# Xot (llac salat)

Un xot (de l'àrab شط, xaṭṭ, ‘depressió salina’, ‘marge’, ‘costa’, a través de la pronunciació dialectal magribina, xott; també és comú, però incorrecte, l'ús de la transcripció francesa chott) és el nom que reben les depressions salines a la zona sahariana, que estan seques a l'estiu, però s'inunden amb les pluges a la tardor o hivern. El xot més gran és el Chott El Djerid, a Tunísia. Els xots estan generalment rodejant les sebkhes, però no s'han de confondre amb aquestes tot i que en la toponímia colonial a vegades la confusió és evident. La proposta d'obrir un canal entre la Mediterrània i les shebkhes per recuperar l'aigua salada de mar es va demostrar inviable, però encara als anys vuitanta del segle XX fou proposat per un candidat a la presidència d'Algèria.

## Notes

* ↑ Cf. «xot». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
# Aixecament camperol de 1932 (El Salvador)

L'aixecament camperol de 1932 al Salvador va ser una barreja entre protesta i insurrecció dels camperols que va acabar en etnocidi per l'exèrcit salvadorenc.

## Conseqüències

Després de sufocar la revolta, el govern d'Hernández Martínez va començar la repressió als opositors, i es va utilitzar el padró electoral per acovardir o ajusticiar als que havien declarat ser oponents al govern.

## Referències

* ↑ Historia de El Salvador (en castellà). vol.2. Ministerio de Educación, 1994. ISBN 9789992363683.

## Vegeu també

* Història d'El Salvador
* Farabundo Martí
# Oxitall

L'oxitall és un procediment de tall de planxes metàl·liques mitjançant una oxidació local a alta temperatura. Generalment hom el realitza amb un bufador oxiacetilènic especial, proveït d'un bec per on hom fa sortir oxigen a alta pressió un cop la zona a tallar ha estat convenientment escalfada per la flama oxiacetilènica. Pot realitzar-se manualment, resseguint amb el bec del bufador el traçat prèviament realitzat sobre la planxa, o bé automàticament (oxitallament a màquina), procediment en el qual el bufador (o bufadors) va muntat sobre un capçal que es desplaça sobre la superfície de la planxa seguint les ordres de comandament que rep d'un sistema copiador (resseguint mecànicament o òpticament el perfil d'una plantilla anàloga al perfil de tall) o de l'ordinador d'un sistema FAO. S'utilitza amplament per al tall de xapes, barres o altres elements ferrosos.
En aquest procés s'utilitza un gas combustible (normalment acetilè) que produeix una flama per escalfar el material, mentre que com a gas comburent sempre ha d'utilitzar-se l'oxigen a fi de causar l'oxidació necessària per al procés de tall.
Bé sigui en un únic cap o per separat, tot oxitallador requereix dos conductes: un pel que circuli el gas de la flama calefactora i un pel tall (oxigen). L'oxitallador calenta l'acer (o el material que es pretengui tallar) amb la flama carburant, i a l'obertura de la vàlvula d'oxigen provoca una reacció amb el ferro de la zona afectada que el transforma en òxid fèrric (Fe₂O₃), que es desfà en forma d'espurnes en ser la seva temperatura de fusió inferior a la de l'acer.

## Referències

* ↑ «Cercaterm». Termcat. [Consulta: 11 novembre 2014].
# Impatiens

Impatiens o Balsamina és un gènere de plantes amb flor.
El gènere compta amb unes 850 a 1.000 espècies dins la família de les Balsaminaceae.
La distribució geogrèfica d'aquestes espècies és a l'hemisferi nord i els tròpics però no es troben a Amèrica del Sud.
Són plantes anuals o perenes molt floribundes. Són molt usades en jardineria i horticultura ornamental. Certes espècies, introduïdes a Europa com a planta ornamental, com ara la Impatiens glandulifera, s'han naturalitzat i es comporten com a espècie invasora.

## Algunes espècies

* Impatiens arguta
* Impatiens auricoma
* Impatiens balfourii
* Impatiens balsamina -
* Impatiens bicornuta
* Impatiens campanulata
* Impatiens capensis -
* Impatiens chinensis
* Impatiens cristata
* Impatiens edgeworthii
* Impatiens flaccida
* Impatiens glandulifera -
* Impatiens gordonii
* Impatiens grandis
* Impatiens hawkeri
* Impatiens javensis
* Impatiens jerdoniae
* Impatiens kilimanjari -
* Impatiens malabarica
* Impatiens marianae
* Impatiens mirabilis
* Impatiens namchabarwensis -
* Impatiens niamniamensis -
* Impatiens noli-tangere -
* Impatiens oppositifolia
* Impatiens pallida -
* Impatiens parviflora -
* Impatiens platypetala
* Impatiens pseudoviola
* Impatiens repens
* Impatiens rosulata
* Impatiens scabrida
* Impatiens sulcata
* Impatiens tinctoria
* Impatiens walleriana -

## Referències

* ↑ Bartomeus, Ignasi; Vila, M.; Steffan-Dewenter, I. «Combined effects of Impatiens glandulifera invasion and landscape structure on native plant pollination» (pdf) (en anglès). Journal of Ecology, 98, 2010, pàg. 440–450.
* Flora Europaea: Impatiens
* Flora of China: Impatiens species list
* Flora of Madagascar: Impatiens species list
* UK National Plant Collection of Impatiens
* ABC Impatiens Arxivat 2006-12-05 a Wayback Machine.
* GardenWeb Impatiens Forum
* Mr. Impatiens