OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Akron (Indiana)

Akron és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.076 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Akron tenia 1.076 habitants, 404 habitatges, i 290 famílies. La densitat de població era de 923,2 habitants per km².
Dels 404 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 11,3% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 14,9% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 12.406 $ i la renda mediana per família de 18.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 12.250 $ mentre que les dones 10.170 $. La renda per capita de la població era de 14.878 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Akron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Akron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Leonid Kolumbet

Leonid Fiódorovitx Kolumbet (en rus Леонид Фёдорович Колумбет) (Kíiv, 10 d'octubre de 1937 - 2 de maig de 1983) va ser un ciclista soviètic, d'origen ucrainès, que va córrer durant els anys 50 i 60 del segle xx.
Entre 1957 i 1959 va guanyar cinc campionats soviètics de ciclisme en pista. Va participar en dos Jocs Olímpics: els de 1960, a Roma, en què guanyà una medalla de bronze en la persecució per equips, junt a Víktor Romànov, Arnold Belgardt i Stanislav Moskvín; i els de 1964, a Tòquio, en què quedà eliminat en quarts de final en la mateixa prova. També guanyà dues medalles de bronze al Campionat del Món en pista, el 1962 i 1964.

## Referències

* ↑ «Биографии знаменитых спортсменов » Blog Archive » КОЛУМБЕТ Леонид Федорович (СССР)», 08-08-2014. Arxivat de l'original el 2014-08-08. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «Olympedia – Leonid Kolumbet». [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ Archives, Cycling. «Leonid Kolumbet» (en anglès). [Consulta: 22 octubre 2023].
# Edvin Ozolin

Edvin Ozolin (Sant Petersburg, 12 de febrer de 1939) és un atleta rus, especialista en curses de velocitat, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa d'atletisme. Guanyà la medalla de plata en els 4x100 metres, formant equip amb Gusman Kosanov, Leonid Bartenev i Yuriy Konovalov; mentre en els 100 metres quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, va disputar tres proves del programa d'atletisme. Fou cinquè en els 4x100 metres, mentre en les altres dues proves quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat d'Europa d'atletisme, de bronze en els 4x100 metres el 1958 i de plata en la mateixa prova el 1966. Guanyà tres medalles d'or i dues de plata en les diferents edicions de les Universíades en què participà. A nivell nacional guanyà 16 títols nacionals: en els 100 metres (1959 a 1963), 200 metres (1960-1961 i 1963), relleus 4×100 metres (1957, 1961, 1965-1966 i 1968) i 200 metres tanques (1963 i 1967). Va posseir el rècord soviètic dels 100 metres, amb un temps de 10.2", i el del 4x100 metres, amb un temps de 39.2 segons. Una vegada retirat va exercir durant molts anys d'entrenador.

## Millors marques

* 100 metres. 10.2" (1962)
* 200 metres. 20.8" (1965)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Edvin Ozolin». [Consulta: 1r desembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «Эдвин Озолин Edvin Ozolin СССР Легкая атлетика на Олимпийских играх 1896-2020». [Consulta: 2 desembre 2021].
* ↑ Waśko, Janusz. Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. Zamość: GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 17 i 194. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 2 desembre 2021].
# Semion Rjisxin

Semion Rjisxin (rus: Семён Иванович Ржищин) (óblast de Moscou, 15 de febrer de 1933 - Duixanbe, 27 de desembre de 1986) fou un atleta rus, especialista en curses d'obstacles, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on fou cinquè en la cursa dels 3.000 metres obstacles del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Roma, va guanyar la medalla de bronze en la mateixa cursa del programa d'atletisme, en finalitzar rere el polonès Zdzisław Krzyszkowiak i seu compatriota Nikolay Sokolov.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata en els 3.000 metres obstacles del Campionat d'Europa d'atletisme de 1958, rere Jerzy Chromik. A nivell nacional va guanyar el campionat soviètic dels 3.000 obstacles de 1955 a 1959. Es retirà el 1961. Durant la seva carrera va posseir el rècord del món de la distància en dues ocasions.

## Millors marques

* 3.000 metres obstacles. 8' 35.6" (1958)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Semyon Rzhishchin». [Consulta: 3 desembre 2021].
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ Progression of IAAF World Records. 2015 Edition. IAAF, 2015, p. 111.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 3 desembre 2021].
# Konstantín Virupàiev

Konstantín Virupàiev (rus: Константи́н Григо́рьевич Вырупа́ев) (Irkutsk, 2 d'octubre de 1930 - Irkutsk, 31 d'octubre de 2012) fou un lluitador rus, especialista en lluita grecoromana, que va competir sota bandera soviètica entre les dècades de 1940 i 1960.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics de Melbourne, on guanyà la medalla d'or en la prova del pes gall del programa de lluita lliure. Als Jocs de Roma, el 1960, guanyà la medalla de bronze en la competició del pes ploma del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món de lluita. Un cop retirat exercí d'entrenador de lluita. Fou reconegut com el millor esportista de la regió d'Angarà del segle xx.

## Referències

* ↑ Умер легендарный борец Константин Вырупаев a Baikal info, 31 d'octubre de 2012
* 1 2 «Konstantin Vyrupayev Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 20 novembre 2019].
* ↑ Azerbaev, Eduard «Триумфатору Мельбурна Константину Вырупаеву исполняется 80 лет» (en rus). vsp.ru, 29-09-2010 [Consulta: 20 novembre 2019].
# Arkadi Vorobiov

Arkady Vorobyov (en rus: Аркадий Воробьёв) (Mordovo, Unió Soviètica 1924) és un aixecador soviètic, ja retirat, guanyador de tres medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 8 d'octubre de 1924 a la ciutat de Mordovo, població situada a l'óblast de Tambov, que en aquells moments formava part de la República Socialista Federada Soviètica de Rússia (Unió Soviètica) i que avui en dia forma part de Rússia.

## Carrera esportiva

Va participar, als 27 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 realitzats a Hèlsinki (Finlàndia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova masculina de pes pesant lleuger (-82.5 kg.). En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne (Austràlia) va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de pes semipesant (-90 kg.), un metall que aconseguí revalidar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma (Itàlia).
Al llarg de la seva carrera ha guanyat vuit medalles en el Campionat del Món d'halterofília, entre elles cinc d'or, i vuit medalles més en el Campionat d'Europa, també cinc d'elles d'or.

## Referències

* 1 2 3 «Arkady Vorobyov» (en anglès). sports-reference.com. Arxivat de l'original el 2011-01-26. [Consulta: 12 maig 2015].
# Jordi Garcia i Rosselló

Jordi Garcia i Rosselló (Reus, 16 de febrer 1973) és un exjugador i entrenador d'hoquei patins. Jordi Garcia destacà per desenvolupar la totalitat de la seva carrera esportiva com a jugador al Reus Deportiu (32 temporades) on també va desenvolupar el rol de capità. Les dues últimes temporades com a jugador les va jugar al CE Vendrell (2010/2011) i e CP Vilafranca (2011/32012) on hi va desenvolupar tasques d'entrenador-jugador.
Com a jugador destaquen en el seu palmarès les copes que va aconseguir durant les darreres temporades de la seva esportiva. El 2003 i 2004 el Reus guanyà la Copa CERS, el 2006 guanya la Copa del Rei i la Supercopa, el 2008 el Mundial de clubs, el 2009 la Copa d’Europa i la Supercopa d'Europa i el 2010 la Copa Intercontinental.
Un cop penjats els patins ha entrenat durant cinc temporades el CP Vilafranca fins la temporada 2015/2016 on va dur l'equip de l'alt Penedès a una final de la copa CERS. Abans de fer el salt a les banquetes del Reus Deportiu entrena durant una temporada al CE Vendrell. Fitxa pel Reus Deportiu per la temporada 2017/2018 i avui en dia encara n'és l'entrenador. Com a entrenador del Reus ha aconseguit la Supercopa d'Espanya de la temporada 2019/2020 i la Copa del Rei del 2025.
* ↑ «Jordi Garcia Rosselló | enciclopedia.cat». [Consulta: 11 març 2025].
* ↑ RODRÍGUEZ, RAÜL. «Els Bertolucci es queden - 29 abril 2010». [Consulta: 11 març 2025].
* ↑ Redacció. «Jordi Garcia anuncia que deixa la banqueta del Patí a final de temporada», 04-04-2016. [Consulta: 11 març 2025].
* ↑ Camps, Albert. «Jordi Garcia és el nou entrenador del Reus - 20 juny 2017». [Consulta: 11 març 2025].
* ↑ «Un pòquer de Martí Casas dona al Reus Deportiu el bitllet per la final de la Copa del Rei», 08-03-2025. [Consulta: 11 març 2025].
# Viatxeslav Ivanov

Viatxeslav Ivanov (rus: Вячеслав Николаевич Иванов) (Moscou, 30 de juliol de 1938 - Moscou, 5 d'agost de 2024) va ser un remador rus, el primer a guanyar tres medalles d'or consecutives en uns Jocs Olímpics en la modalitat de scull individual.

## Biografia

Va néixer el 30 de juliol de 1938 a la ciutat de Moscou, que en aquells moments era la capital de la Unió Soviètica i que avui en dia és la capital de Rússia. Fou guardonat amb l'Orde de la Bandera Roja del Treball l'any 1960 i amb l'Orde de la Insígnia d'Honor els anys 1957 i 1965.
Va participar, als 18 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1956 realitzats a Melbourne, on aconseguí guanyar la medalla d'or en la prova individual masculina de scull batent als dos grans favorits, l'australià Stuart MacKenzie i l'estatunidenc John B. Kelly, Jr.. Posteriorment aconseguí esdevenir el primer home a aconseguir tres ors olímpics consecutius en scull individual gràcies a les seves victòries en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 realitzats a Roma i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964 realitzats a Tòquio, on en ambdues finals derrotà l'alemany Achim Hill.
Al llarg de la seva carrera va guanyar una medalla en el Campionat del Món de rem, destacant una medalla d'or, i 6 medalles en el Campionat d'Europa de rem, destacant quatre medalles d'or.

## Referències

* ↑ Simon, Lluís. «Mor Viatxeslav Ivanov, una de les grans llegendes del rem olímpic». L'Esportiu, 05-08-2024. [Consulta: 12 agost 2024].
# Oleg Stepànov

Oleg Stepànov (Moscou, 10 de desembre de 1939 - Moscou, 27 de febrer de 2010) fou un judoka i lluitador de sambo rus que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Tòquio, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes lleuger del programa de judo.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de bronze al Campionat del món de judo de 1965, dues medalles d'or al Campionat d'Europa de judo, el 1965 i 1966. Entre 1958 i 1968 guanyà vuit títols nacionals de sambo i sis campionats d'Europa.
Un cop retirat va exercir d'entrenador de judo i sambo al CSKA. A finals dels 70 entrenà l'equip nacional femení de judo.

## Referències

* 1 2 Oleg Stepànov a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Oleg Stepanov, Judoka, JudoInside». [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ «СТЕПАНОВ Олег Сергеевич | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 14 setembre 2020].
* ↑ Ковер, борцовки и солнечный остров… Arxivat 9 March 2012$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine. samoz.ru
# Vladlen Trostianski

Vladlen Trostianski (Kíiv, 26 de gener de 1935 - Kíiv, 28 de juliol de 2014) fou un lluitador ucraïnès, especialista en lluita grecoromana, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla de plata en la prova del pes mosca del programa de lluita grecoromana. La major part de la seva carrera esportiva la passà a l'ombra d'Oleg Karavayev. En el seu palmarès també destaquen dos títols nacionals del pes gall.

## Referències

* 1 2 «Vladlen Trostyansky Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 19 novembre 2019].
# Dmitri Voskobóinikov

Dmitri Voskobóinikov (Moscou, 6 de març de 1941 - Moscou, 2 de desembre de 2001) fou un jugador de voleibol rus que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or (1962) i una de bronze (1966) al Campionat del Món de voleibol, una d'or a la Copa del Món de voleibol de 1965 i una de bronze (1963) al Campionat d'Europa.
A nivell de clubs jugà amb el Burevestnik Moskva i CSKA Moskvà. Amb el CSKA guanyà dues edicions de la lliga soviètica (1962 i 1966).

## Referències

* 1 2 3 «Dmitry Voskoboynikov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 19 setembre 2019].
# Gemma Rodríguez i Villanueva

Gemma Rodríguez Villanueva (Barcelona, 1973) és una gestora cultural, guionista i dramaturga catalana. Ha exercit de presidenta de Guionistes Audiovisuals de Catalunya (GAC) i en la seua vessant de dramaturga ha estrenat més d'una desena d'obres dins i fora dels Països Catalans, algunes de les quals han estat traduïdes al francès, portuguès, rus, anglès i italià.
Formada en els tallers d'escriptura de la Sala Beckett del dramaturg i director teatral valencià José Sanchis Sinisterra, Rodríguez i Villanueva ha treballat com a guionista televisiva i d'Internet amb guions per a documentals interactius i sèries de ficció. Fou autora resident del Teatre Nacional de Catalunya (TNC) en la temporada 2003-2004 amb l'estrena de T’estimaré infinittt i autora convidada al Royal Court de Londres l'any 2008 —dècada en la qual fou distingida amb diversos guardons. També ha exercit de gestora cultural de projectes europeus, com a ajudant de direcció en muntatges i en l'equip de direcció artística del Festival Internacional de Teatre de Sitges i del Festival Iberoamericà de Teatre de Cadis.
És membre del PEN Català i el 1998 es convertí en sòcia fundadora de l’associació de dones creadores Projecte Vaca. Ha format part del Consell Assessor de la Institució de les Lletres Catalanes i del Fòrum d’Associacions de Guionistes de l’Audiovisual.

## Estil dramàtic

L'obra dramàtica de Gemma Rodríguez i Villanueva és considerada propera a la comèdia en relació amb qüestions polèmiques d'actualitat. La seva aproximació pretén distanciar-se amb un posicionament crític i àcid d'allò que envolta l'espectador. En diverses peces tals com L’ham, se l'ha descrit com a propera als corrents escènics alemanys contemporanis de Marius von Mayenburg i de Roland Schimmelpfennig.

## Guardons

* Premi Maria Teresa León de 2002, atorgat per l'Associació de Directors d'Escena d'Espanya
* Premi Crítica Serra d’Or de Teatre de 2008, atorgat per Serra d'Or

## Referències

* 1 2 3 4 «Gemma Rodríguez Villanueva». Faberllull, n.d. [Consulta: 18 maig 2021].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Marcillas Piquer, Isabel. «Gemma Rodríguez». Enciclopèdia de les Arts Escèniques Catalanes. Institut Català del Teatre, n.d. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ Hormigón, Juan Antonio; Aguado, Fátima; Baltés, Blanca; de Juan, Inmaculada. Directoras en la historia del teatro español, 1550-2002 (en castellà). 1. ed. Madrid, España: Asociación de Directores de Escena de España, 2003-2005, p. 1176. ISBN 84-95576-28-7.
* 1 2 3 «Gemma Rodríguez». CatalanDrama. Fundació Sala Beckett/Obrador Internacional de Dramatúrgia, n.d. [Consulta: 18 maig 2021].
* 1 2 3 4 «Gemma Rodríguez». Sala Beckett, n.d. [Consulta: 18 maig 2021].
* ↑ «Gemma Rodríguez». PEN Català, n.d. [Consulta: 19 maig 2021].
# Antanas Bagdonavičius

Antanas Bagdonavičius (Bobėnai, 15 de juny de 1938 - Vílnius, 9 de març de 2024) va ser un remer lituà que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada del 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on guanyà la medalla de plata en la prova del dos amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Zigmas Jukna i Igor Rudakov. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, fou cinquè en la prova del vuit amb timoner. El 1968, a Ciutat de Mèxic, disputà els seus tercers i darrers Jocs Olímpics. En ells guanyà la medalla de bronze en la prova del vuit amb timoner.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles de plata al Campionat del Món de rem, el 1962 en el vuit amb timoner i el 1966 en el quatre sense timoner; així com cinc medalles al Campionat d'Europa de rem, tres d'or i dues de plata, entre el 1961 i el 1967. A nivell soviètic aconseguí deu campionats nacionals.
El 1963 es va graduar al Departament de Física de la Universitat Estatal de Vílnius. Es va retirar a finals de la dècada de 1960, i des de 1970 va treballar com a entrenador de rem, àrbitre i funcionari a Vílnius. Va destacar pel seu comportament tranquil en qualsevol situació estressant.

## Publicacions

* A. Bagdonavičius (1974) Žvilgsnis nuo kranto (en lituà). Gera.
* A. Bagdonavičius (1983) Взгляд с берега Arxivat 2018-10-05 a Wayback Machine. (en rus). Fizkultura i Sport, Moscow.
* A. Bagdonavičius (2008) Charta Solemnis. Pro Meritis Olimpicis (en lituà).
* A. Bagdonavičius (2013) Olimpiniai žiedai (en lituà).

## Referències

* ↑ «Anapilin iškeliavo olimpinis vicečempionas Antanas Bagdonavičius». LIF. [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ «Olympedia – Antanas Bagdonavičius». [Consulta: 16 maig 2023].
* ↑ Rudern – Weltmeisterschaften – Vierer ohne Steuermann, Weltmeisterschaften – Achter – Herren Arxivat 17 October 2014 a Wayback Machine., Europameisterschaften (Herren – Zweier m. Stm.), Europameisterschaften (Herren – Vierer o.Stm.), Europameisterschaften (Herren – Vierer m.Stm.), Europameisterschaften (Herren – Achter). sport-komplett.de.
* ↑ «World Rowing - Antanas BOGDANOVICIUS» (en anglès). Arxivat de l'original el 2022-11-16. [Consulta: 16 maig 2023].
* ↑ Bagdonavičius Antanas. Lithuanian Encyclopedia of Sport
* ↑ Anatoliy Sass Предисловие Arxivat 22 February 2014 a Wayback Machine.. ukrrowing.com.ua
# Vladímir Bakulin

Vladímir Bakulin (Kliutxí, 3 de setembre de 1939 - Almati, 10 de desembre de 2012) fou un lluitador kazakh, especialista en lluita grecoromana, que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1960.
Nascut a Kamtxatka, el 1958 es traslladà a viure a Alma-Ata, on començà a lluitar. El 1961 es va convertir en campió del Kazakhstan i el 1965 fou inclòs a l'equip soviètic després de finalitzar en segona posició al campionat soviètic.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla d'or en la prova del pes mosca del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat del món de lluita de 1967 i una altra d'or al Campionat d'Europa de lluita de 1966.
El 1970 es va retirar, passant a exercir d'entrenador de la societat esportiva Lokomotiv.

## Referències

* ↑ (en russian) Sports.kz, 10-12-2012 [Consulta: 12 desembre 2012].
* 1 2 «БАКУЛИН Владимир Николаевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 14 abril 2023].
* 1 2 «Olympedia – Vladimir Bakulin». [Consulta: 14 abril 2023].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 14 abril 2023].

## Bibliografia

* Kazakhstan : nat︠s︡ionalʹnai︠a︡ ėnt︠s︡iklopedii︠a︡. Almaty: Glavnai︠a︡ redakt︠s︡ii︠a︡ "Qazaq ėnt︠s︡iklopedii︠a︡sy", 2004-2006. ISBN 9965-9389-9-7.
# Volodímir Ivanov

Volodímir Ivanov (Hòmiel, 10 de setembre de 1940) és un ex-jugador de voleibol ucraïnès que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món de voleibol de 1966 i a la Copa del Món de voleibol de 1969, i una d'or al Campionat d'Europa de 1967. A nivell de clubs guanyà la lliga soviètica de 1967. Un cop retirat va exercir d'entrenador en diversos equips.

## Referències

* ↑ «Volodymyr Ivanov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 6 de juliol 2017. [Consulta: 30 setembre 2019].
# Carmí d'alitzarina

Els termes carmí d'alitzarina o carmí alitzarina designen al color d'un colorant orgànic que s'obté de la planta anomenada roja, l'alitzarina; al de la seva corresponent laca sintètica; i al dels pigments pictòrics que es comercialitzen amb aquest nom. Els carmins d'alitzarina són entre vermells i vermell purpuris.
També s'ha anomenat carmí d'alitzarina el carmí de garança, pigment elaborat a partir d'una laca de roja creada per J.F.L. Mérimée cap al 1820.

## Nomenclatura

Denominació en l'Índex internacional de la color
* Pigment Xarxa 83, PR 83
Noms en altres idiomes
* En anglès: alizarin crimson; alizarin madder; alizarin carmine; synthetic madder
* En italià: cremisi d'alizarina

## Composició, propietats i usos

El carmí d'alitzarina es prepara precipitant alitzarina sintètica (pigment orgànic derivat de l'antracè) en una base neutra de trihidrat d'alumini. Això dona com a resultat una laca vermella semifosca, transparent, amb bona permanència. Amb altres bases s'aconsegueixen diferents matisos de vermell.
El carmí d'alitzarina es va usar com a component de pintures d'ús artístic fins a la dècada del 1930.

## Carmí d'alitzarina pictòric

Els pigments i pintures artístiques que es comercialitzen sota la denominació de color carmí alitzarina tenen una coloració fosca, vermella a vermell purpúria i de saturació intensa a profunda. La mostra «aclarida» que es veu sota aquestes línies correspon a l'aspecte d'aquest carmí alitzarina pictòric aclarit amb blanc.
| # | Carmí alitzarina | Carmí alizarina aclarit |
| HTML | #663744 | #A72C5D |
| CMYK | (75, 100, 80, 0) | (40, 100, 45, 0) |
| RGB | (102, 55, 68) | (167, 44, 93) |
| HSV | (343°, 46 %, 40 %) | (336°, 74 %, 65 %) |
| Referència | | |

## Vegeu també

* Vermell
* Carmín
* Alitzarina
* Llista de colors

## Referències

* ↑ Carmín de alizarina al óleo: Permanent Alizarin Crimson Colors Oil Paints. Artists Paints; 2007-2018; art-paints.com.
* 1 2 3 4 5 Gallego, Rosa; Sanz. Diccionario Akal del color. Akal, 2001. ISBN 978-84-460-1083-8.
* 1 2 3 «CAMEO materials database: alizarin crimson» (en inglés). Museum of Fine Arts, Boston, 24-07-2013. [Consulta: 19 agost 2013].
* 1 2 Mayer, Ralph. Materiales y técnicas del arte. Madrid: Tursen / H. Blume, 1993. ISBN 84-87756-17-4.