OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escissió

La fragmentació o escissió és un sistema de reproducció no sexual mitjançant el qual un individu es divideix en dos o més trossos, cadascun dels quals és capaç de reconstruir de nou un individu. És un procés força comú en plantes on es produeix per estolons, bulbs i tubercles, i inclús s'utilitza en jardineria per a la formació d'esqueixos. En animals és present en diversos grups d'invertebrats i inclús es produeix en ocasions excepcionals en mamífers.
Algunes vegades, aquest procés de reconstrucció s'efectua després de produir-se l'escissió (arquitomia) encara que el freqüent és que es realitzi abans de dividir-se (paratomia). En el primer cas, la fragmentació pot deure's a un accident fortuït, mentre que en el segon cas es realitza de forma espontània.
Són exemples d'arquitomia la fragmentació dels estrelles de mar i estrelles de mar amb potes de sis o més braços, que escindits en sentit longitudinal són capaços de regenerar cadascuna de les parts incompletes i fins i tot arribar a regenerar tot l'organisme a partir d'un sol braç. En altres ocasions l'arquitomia es realitza en sentit transversal, és a dir, perpendicularment a l'eix del cos, com succeeix en el cuc de terra i en els turbel·laris, que poden dividir transversalment el seu cos en diversos trossos, cadascun dels quals regenera un individu complet.
Un exemple de paratomia és la que realitzen certs cucs poliquets marins que modifiquen els segments posteriors del seu cos de manera que aquests segments es transformen en individus fills anomenats «zooides», els quals queden units en cadena. Un tipus especial de fragmentació és la poliembrionia, fenomen que consisteix que els embrions, durant les primeres fases del seu desenvolupament, es divideixen en diverses porcions, cadascuna de les quals origina un individu complet. Es dona en insectes i fins i tot certs mamífers com l'armadillo que sempre pareixen diversos fills, tots ells bessons. En l'espècie humana s'originen d'aquesta forma els denominats bessons univitel·lins, que per aquest motiu són idèntics genèticament.
# Berihu Aregawi

Berihu Aregawi (Tigre (regió), Etiòpia, 28 de febrer de 2001) és un atleta etíop, especialitzat en proves de fons. També participa en proves de camp a través. Ha participat en 2 Olimpíades, guanyant la medalla de plata en la prova dels 10.000m dels Jocs Olímpics de París 2024. A més, ha participat en 2 Campionats del Món.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| 10.000m | 26:31.13 | Nerja | 14 de juny de 2024 |
| 5.000m | 12:40.45 | Lausana | 30 de juny de 2023 |
| 5km carrer | 12:49 WR | Barcelona | 31 de desembre de 2021 |
| 3.000m | 7:21.28 NR | Chorzow | 25 d'agost de 2024 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2020 | Tòquio | 4a posició | 10.000m |
| 2024 | París | 2 | 10.000m |
| Campionat del Món ||||
| 2022 | Eugene | 7a posició | 10.000m |
| 2023 | Budapest | 8a posició | 5.000m |
| 2023 | Budapest | 4a posició | 10.000m |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 6 març 2025].
# Metropolitan Life Tower

La Metropolitan Life Insurance Tower és un immoble d'oficines de la ciutat de New York als Estats Units, situat al borough de Manhattan. Va ser l'edifici més alt del món de 1909 a 1913 (superat aleshores pel Woolworth Building).
També anomenat el Metropolitan Life Insurance Building, es troba a l'1 Av Madison. Va ser construïda per a la societat d'assegurances Metropolitan Life Company. La societat volia que els arquitectes s'inspiressin en el campanar de la Piazza San Marco a Venècia.
Construïda el 1907, pels arquitectes americans Napoleon Le Brun i fill, fa 213 metres d'alçada i té cinquanta pisos. Aquesta torre va ser afegida el 1909 a un immoble de 1893 i va fer d'aquest edifici el més alt del món.
Al començament dels anys 1910, la galeria d'observació era oberta al públic per un preu de 50 cèntims.
Els rellotges (que es troben sobre les quatre façanes) són més grans que els del Big Ben. Cada esfera fa vuit metres de diàmetre. El pes de les agulles fa una idea del gegantisme dels rellotges: 500 kg per a l'agulla dels minuts i 350 kg per a la de les hores.
La torre va ser renovada als anys 2000, amb un cost de 30 milions de dòlars. S'hi va afegir a això un nou sistema d'enllumenat automatitzat, la torre es manté il·luminada totes les nits (apel·lant a la divisa de la Life Insurance Company: «La llum que no s'afebleix mai»). Els colors canvien segons els esdeveniments.
Es pot veure a l'entrada de l'edifici els quadres de l'il·lustrador N C. Wyeth.

## Enllaços externs

* (anglès) Fotos Metropolitan Life Insurance Company
# Senecio rowleyanus

Senecio rowleyanus, és una espècie que pertany a la família de les asteràcies.

## Descripció

Nativa del sud-oest de l'Àfrica, aquesta crassa perenne forma tapissos rastrers que arrelen en els nusos. Les fulles són esfèriques i mesuren 6 mm de diàmetre. Les flors blanques i com a margarides, de 12 mm de diàmetre, broten sobre peduncles de 35 mm a l'estiu. Aquesta planta es cultiva extensament en cistelles penjants, amb tiges pèndols de fulles grises que semblen comptes.

## Taxonomia

Senecio rowleyanus va ser descrita per Hermann Jacobsen (H. Jacobsen) i publicada al National Cactus and Succulent Journal 23(2): 30. 1968.

### Etimologia

* Senecio: nom genèric que prové del llatí 'senex' que siginica 'home vell'.
* rowleyanus: epitet en honor del botànic anglès Gordon Douglas Rowley.

### Sinonímia

* Curio rowleyanus (H.Jacobsen) P.V.Heath

## Referències

* ↑ «Senecio rowleyanus» (en anglès). Tropicos.org. Missouri Botanical Garden.
* ↑ «Curio rowleyanus» (en anglès). World of succulents.
* ↑ «Senecio rowleyanus» (en anglès). Kew Royal Botanical Gradens.
* Ombrello, T. Senecios. Arxivat 2015-05-22 a Wayback Machine.
* Perl, Philip. Cacti and Succulents. Alexandria, Virgínia: Time-Life Books, 1978, p. 124-125.
# Back to the Woods (pel·lícula de 1918)

Back to the Woods és una pel·lícula muda de la Goldwyn Pictures barreja de comèdia i drama dirigida per George Irving i protagonitzada per Mabel Normand, Herbert Rawlinson i T. Henderson Murray. Basada en una història original de J. Clarkson Miller, la pel·lícula, de 5 bobines, es va estrenar el 28 de juliol de 1918. Es considera una pel·lícula perduda.

## Argument

Stephanie Trent, filla d'un ric maderer, cansada de la insípida societat de ciutat i desitjant conèixer un “home real”, decideix fer-se mestra d'escola en un poble prop del campament forestal de Trentsville. Allà coneix Jimmy Raymond, que pel seu aspecte exterior sembla un home de bosc. Jimmy s'enemista d’un dels homes del campament i Stephanie va a la seva cabana per advertir-lo d'un complot contra ell. Dins la cabana ell fa com si tingués la intenció d'atacar-la i Stephanie, presa pel pànic, està a punt de llançar-se per la finestra. En aquell moment Jimmy la tranquil·litza i li explica que volia veure com actuaria una noia real en una situació així, ja que ell és escriptor d’un diari i vol utilitzar aquesta experiència en la seva propera història. Stephanie, molt enfadada, revela la seva identitat als llenyataires i els explica que Jimmy l’ha segrestat per lo que es llencen contra ell. Jimmy queda malferit en la baralla. Stephanie es compadeix d'ell i el cuida fins que està guarit. Jimmy s'assabenta de qui és ella però es manté ferm en la seva decisió d'utilitzar la situació en la seva història. Aleshores és demandat pel pare de Stephanie per utilitzar el seu nom. Stephanie i Jimmy es retroben durant l’audiència a la ciutat i ella accepta la seva proposta de matrimoni.

## Repartiment

* Mabel Normand (Stephanie Trent)
* Herbert Rawlinson (Jimmy Raymond)
* T. Henderson Murray (Stephen J. Trent)
* Arthur Housman (Bill Andrews)
* James Laffey

## Referències

* 1 2 «Back to the Woods». Moving Picture World, 06-07-1918, pàg. 723.
* ↑ «Goldwyn rounds out first year with strong quartet». Moving Picture World, 3 d’agost 1918, pàg. 91.
* ↑ Lefler, Timothy Dean. Mabel Normand: The Life and Career of a Hollywood Madcap, 2d ed. (en anglès). McFarland, 2023-11-08, p. 189. ISBN 978-1-4766-8758-2.
* ↑ «Back to the Woods» (en anglès). Silent Era : Progressive Silent Film List. [Consulta: 28 octubre 2024].
# Districte d'İmişli

El districte İmişli (àzeri: İmişli rayonu), és un dels 66 districtes de l' Azerbaidjan. Es troba al centre del país i pertany a la Regió Econòmica Aran Central. El districte limita amb els districtes de Beylagan, Zardab, Kurdamir, Sabirabad, Saatly, Bilasuvar i la província d'Ardabil de l' Iran. La seva capital i ciutat més gran és Imishli. El 2020, el districte tenia una població de 158.682.

## Geografia

El districte està per sota del nivell del mar. El riu Kura forma la frontera nord del districte, mentre que el riu Araxes forma part de la frontera sud i travessa el centre del districte. Els sòls grisos i en part grisos s'estenen al terme. El districte té diversos recursos minerals naturals com ara petroli i gas i sorra i grava.
El clima és majoritàriament suau, càlid i sec desert. La temperatura mitjana ronda els 1,60 graus centígrads al gener i els 26,10 graus centígrads al juliol. La precipitació anual és de 300 mm. La vegetació principal és de tipus semidesèrtic i salina. La zona forestal està formada per àlbers, xiprers, moreres, magranes comunes i boscos. La zona té una flora diversa. Hi ha senglars, llops, guineus comunes, conills grisos i gaseles. Entre els ocells hi ha el faisà, les larves, el falcó, i el colom.
El llac natural més gran d'Azerbaidjan, Sarysu, es troba principalment al districte d'Imishli, amb una petita part que arriba al districte veí de Sabirabad.

## Referències

* ↑ «Rayon haqqında - İMİŞLİ RAYON Icra Hakimiyyəti». www.imishli-ih.gov.az. [Consulta: 24 gener 2019].
* ↑ Eyyubov AK, Hajiyev GO Climate reserve of the Azerbaijan SSR.
* ↑ Aiiyeva NA, Hydrometeorological dictionary.
# Comitè Olímpic de Nauru

El Comitè Olímpic de Nauru (NRU) és el comitè olímpic nacional que representa Nauru. Va ser fundat el 1991 i el Comitè Olímpic Internacional el va reconèixer l’any 1994. També és l’organisme responsable de la representacio de Nauru als Jocs de la Commonwealth.

## Història

El moviment a favor de l’olimpisme va iniciar-se a Nauru amb el suport del ministre d'esports nauruà Vinson Detenamo a principis de la dècada de 1990.
El país ha participat regularment als Jocs Olímpics d’estiu des del 1992, quan es van celebrar a Barcelona. Per aquella ocasió l’aixecador de pes Marcus Stephen, que havia aconseguit la victòria als Jocs de la Commonwealth de 1990, va demanar la ciutadania de Samoa per poder competir.
Des dels Jocs Olímpics d’estiu de 1996, Nauru competeix amb el seu propi comitè, principalment en categories d’aixecament de pes. La primera dona en formar part de la representació naurana als Jocs Olímpics d'estiu ho va fer l'any 2000 i va ser l'aixecadora de pes Sheeva Peo.

### Presidents del Comitè Olímpic de Nauru

| Etapa | Nom |
| 1991-2009 | Vinson Detenamo |
| 2009 - | Marcus Stephen |

## Esportistes
### Jocs Olímpics d'estiu (per esport)

| Any | Esportista | Posició |
| Halterofília ||||
| 1996 2000 | Marcus Stephen | DNF 11 |
| 1996 | Quincy Detenamo | 20 |
| 1996 | Gerard Garabwan | 24 |
| 2000 | Sheeva Peo | 10 |
| 2004 | Reanna Maricha Solomon | 11 |
| 2004 | Yukio Peter | 8 |
| 2004 2008 2012 | Itte Detenamo | 12 10 14 |
| Judo ||||
| 2012 | Sled Dowabobo | =32 |
| Atletisme ||||
| 2020 | Jonah Harris | N/A |
| 2024 | Winzar Kakiouea | - |

## Referències

* ↑ «Nauru Olympic Comittee» (en anglès). COI, 2024. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Nauru National Olympic Committee (NNOC)» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* 1 2 «Marcus STEPHEN» (en castellà). COI. [Consulta: 4 agost 2024].
* 1 2 «Olympedia - Nauru» (en anglès). [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Olympedia – Nauru at the 2000 Summer Olympics». [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Nauru sports legend and President becomes new Olympic chief» (en anglès), 19-08-2024. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Quincy DETENAMO» (en castellà). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Gerard GARABWAN» (en castellà). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Sheeva PEO» (en castellà). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Reana Maricha SOLOMON» (en castellà). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Yukio PETER» (en castellà). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Itte DETENAMO» (en castellà). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Sled DOWABOBO» (en castellà). [Consulta: 5 agost 2024].
* ↑ «Jonah HARRIS» (en castellà). COI. [Consulta: 5 agost 2024].
# FitGirl Repacks

FitGirl Repacks és un lloc web que distribueix videojocs piratejats. FitGirl Repacks és conegut per "reempaquetar" els jocs, comprimint-los significativament perquè puguin descarregar-se i compartir-se de manera més eficient. TorrentFreak va incloure FitGirl Repacks al sisè lloc el 2021 i al novè lloc a les llistes dels 10 llocs de torrents més populars de 2020.
FitGirl Repacks no pirateja jocs, sinó que utilitza instal·ladors de jocs existents o arxius de jocs piratejats, com ara llançaments de l'escena warez, i els torna a empaquetar a una mida de descàrrega significativament menor. Els jocs reempaquetats, generalment limitats a Microsoft Windows, es distribueixen mitjançant serveis d'allotjament d'arxius i BitTorrent. Les instruccions de descàrrega i la informació per als nous llançaments es publiquen al lloc web del bloc FitGirl Repacks i en tres directoris de torrents: 1337x, RuTor i Tapochek. FitGirl Repacks té la seva seu a Letònia.
L'anomenada mascota de FitGirl Repacks és l'actriu francesa Audrey Tautou, tal com apareix en la pel·lícula Amélie de 2001.

## Història

El 2012, el grup va començar a comprimir arxius de jocs per a ús personal. Després de descobrir que els reempaquetats públics en llocs pirates eren molt més petits que els seus reempaquetats en aquell moment, van decidir aprendre a optimitzar la seva pròpia compressió. En aquell moment, els reempaquetats eren primitius i lents, però va millorar ràpidament. Molt aviat, estaven reempaquetant jocs cada dia. Després d'adonar-se que els seus reempaquetaments estaven més optimitzats que els que ja estaven disponibles, va decidir començar a compartir els seus reempaquetaments, començant amb un reempaquetament del videojoc Geometry Wars 3: Dimensions en rastrejadors russos. A això li van seguir molts més "repacks", amb un gran èxit.

## Referències

* 1 2 «Meet FitGirl, The Repack 'Queen' Of Pirated Games * TorrentFreak». web.archive.org, 22-12-2020. Arxivat de l'original el 22 de diciembre de 2020. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ «The People Who Upload Torrents». web.archive.org, 14-11-2020. Arxivat de l'original el 14 de noviembre de 2020. [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ «10 Most Popular Torrent Sites of 2021 * TorrentFreak» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ «Top 10 Most Popular Torrent Sites of 2020 * Best of TorrentFreak» (en anglès). [Consulta: 15 gener 2022].
* ↑ «FAQ - FitGirl Repacks». FitGirl Repacks. Arxivat de l'original el 2021-05-19. [Consulta: 9 octubre 2021].
* ↑ «FitGirl Game Repacker May Be The Most Productive Pirate Online Today * TorrentFreak» (en anglès). [Consulta: 17 gener 2023].
* ↑ «Google Promotes Pirate Videogame Repacker 'FitGirl' to 'Musical Artist' Status * TorrentFreak» (en anglès). [Consulta: 17 gener 2023].
# Acacià

Els acacians o arrians purs foren una tendència de l'arrianisme, sorgida de la seva divisió en el concili de Selèucia el 359.Van ser coneguts també com a homeanis.
Els seguidors de Macedoni I, patriarca de Constantinoble, que s'havia fet odiós als arrians pels seus crims, es van distingir al capdavant de la tendència religiosa anomenada dels semiarrians, de la qual Macedoni va arribar a ser el principal dirigent (aquesta tendència admetia la semblança del Pare i el Fill). Macedoni es va acostar a les doctrines catòliques, i va evolucionar cap a una acceptació de la igualtat entre Pare i Fill; per contra els arrians purs, dirigits per Acaci de Cesarea el Borni o el Guertxo van mantenir la diferència i van aconseguir finalment la caiguda de Macedoni (360).
Macedoni no obstant es va allunyar també dels catòlics al negar la divinitat de l'Esperit Sant, mentre que Acaci es va acostar progressivament al semiarrianisme (sense assimilar-se a ells) constituint l'heretgia dels acacians o acacienses, diluïda després de la seva mort vers el 365.
Els semiarrians consideraven el Fill com ὁμοιούσιος, "homoiousios"), és a dir, de la mateixa substància que el Pare, mentre que els seus opositors, els arrians purs o acacians, el consideraven ἀνόμοιος, "anomoios", és a dir, de diferents substàncies. En temps de Valent, els acacians van tornar a ser coneguts simplement com a arrians.

## Referències

* ↑ « Orígens cristians a les províncies danubianes de l'Imperi Romà ».
* ↑ «Homoean | Christianity» (en anglès). [Consulta: 7 setembre 2020].
* ↑ «CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: The Acacians». [Consulta: 7 setembre 2020].
# Bernadette Vivuya

Bernadette Vivuya (República Democràtica del Congo) és una periodista i cineasta congolesa.
Des de molt jove es va interessar en plasmar els drets humans, el medi ambient i l'explotació de les matèries primeres a través de la fotografia, però amb una mirada congolesa des de la ciutat de Goma, a Kivu del Nord. El 2020 va participar al reportatge col·laboratiu Congo in Conversation premiat amb el guardó de fotoperiodisme Carmignac. El 2021 va ser una de les periodistes que van fer el documental Stop Filming Us de Joris Postema, que retrata la ciutat congolesa de Goma sense guerra ni violència, amb una mirada no europea, i que es va mostrar al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona. El 2023 va participar al Festival l'Alternativa, on va impartir un taller per entendre els prejudicis de la mirada europea al Congo, que ella titlla de "colonial".

## Referències

* 1 2 «Bernadette Vivuya: “Has de ser honest amb la realitat que retrates per». Núvol.com. [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ «Bernadette Vivuya» (en anglès). Congo in conversation. [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ «Entretien avec Bernadette Vivuya, journaliste visuelle et cinéaste | Jamlab» (en francès). Jamlab, 14-04-2022. [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ «Exhibition Congo in Conversation - artist, news & exhibitions - photography-now.com». [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ Constante, Soraya. «Una película para el hombre blanco que va a África con una cámara» (en castellà). El País, 25-11-2021. [Consulta: 20 novembre 2023].
# Gran Port

El Gran Port (maltès: Il-Port il-Kbir) és un port natural situat a Malta, que ha estat usat com a tal des del temps de l'Imperi Romà i fins ara. El port natural ha estat àmpliament millorat amb molls, i molt fortificat des d'època moderna.
La boca del port s'obre al nord-oest i està delimitat al nord per la punta de Sant Elm (on hi ha el fort del mateix nom) i està protegit per una escullera. El sud està delimitat per la punta Ricasoli. La costa del nord-oest està formada per la península de Sciberras, on hi ha la ciutat de la Valletta i el suburbi d'aquesta, Floriana. Aquesta península també separa el Gran Port de l'altre port natural de la capital, el port de Marsamxett. El canal principal del Gran Port entra a terra fins a Marsa. La French Creek, que està coberta per Kalkara i per les Tres Ciutats: Cospicua, Vittoriosa i Senglea.
Juntament amb Marsamxett, el Gran Port està situat en el centre d'un territori lleugerament elevat. Al voltant dels ports, hi ha un desenvolupament de tot el teixit urbà, que l'ha convertit en una autèntica conurbació. La major part de la població maltesa viu en un radi de 3 km al voltant de Floriana i és una de les zones més densament poblades d'Europa.

## Història

El Gran Port fou la base de l'orde de Sant Joan de Jerusalem durant 268 anys i, després que aquests marxessin, fou una base estratègica britànica durant uns 170 anys. En aquest port, un tornado a finals del segle xvi va matar 600 persones i va destruir l'armada de de l'Orde de l'Hospital. La zona fou escenari dels grans combats del setge de Malta (1565), quan els turcs volien expulsar els cavallers de Sant Joan. També fou molt bombardejat en el setge de Malta (1940), durant la II Guerra mundial, quan els alemanys volien conquerir l'illa i van destruir gran part de la Valletta i les Tres Ciutats.
Les dàrsenes i els molls encara estan en actiu, però la retirada dels britànics ha fet que el port hagi perdut gran part de la seva importància militar. A més, el comerç maltès s'ha desplaçat al port franc de Marsaxlokk, cosa que ha fet el port una mica més tranquil, per bé que ara ha esdevingut una base per a creuers turístics.
# Elena Ramírez Parra

Elena Ramírez Parra (1972) és una biòloga espanyola especialitzada en l'estudi en les plantes dels efectes negatius de l'estrès ambiental, per aconseguir millorar les collites.
Es va llicenciar en Ciències Biològiques per la Universitat Autònoma de Madrid, per doctorar-se més tard en Biologia Molecular per la mateixa universitat l'any 2000.
Ramírez Parra és investigadora del Centre de Biotecnologia i Genòmica del Plantes de l'Institut Nacional de Recerca i Tecnologia Agrària i Alimentària (INIA). L'objectiu de la seva recerca és l'obtenció de noves varietats de collites que resisteixin millor l'estrès causat per factors ambientals com ara la sequera, les temperatures extremes (altes o baixes), la salinitat o l'excés de radiació; per a això, estudia els mecanismes de resposta de les plantes a les situacions d'estrès.
Els seus articles publicats en revistes científiques han rebut més de dues mil citacions.
Al novembre de 2010 va ser guardonada, al costat de quatre científiques més (Isabel Lastres Becker, Ana Briones Alonso, Mercedes Vila i María Antonia Herrero), amb el Premi L'Oreal – UNESCO «Per les dones en la Ciència». L'objectiu del premi és «donar suport al paper de la dona en la ciència, reconèixer-ho i ajudar a la conciliació de la vida laboral i familiar». Amb una dotació de 15.000 euros, destinats a la recerca, és un reconeixement a la labor de les investigadores de menys de quaranta anys.

## Referències

* ↑ «Cinco científicas españolas premiadas por su investigación biomédica» (en castellà). SINC - Ciencia contada en español, 18-11-2010. [Consulta: 22 març 2016].
* ↑ «Elena Ramirez Parra» (en anglès). [Consulta: 22 març 2016].
* 1 2 «Cinco de los biólogos españoles más reconocidos» (en castellà). National Geographic, 28-09-2021. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Ramírez-Parra, Elena» (en anglès). Scopus. [Consulta: 29 desembre 2023].
* ↑ «La investigación “se viste de Prada”» (en castellà). http://www.culturabiotec.com/ Cultura Biotec. com, 25-02-2011. Arxivat de l'original el 2018-09-29. [Consulta: 23 novembre 2016].
* ↑ «Cinco científicas de la vida españolas reciben las becas L'Oréal-Unesco» (en castellà). http://elpais.com/,+18-11-2010.+[Consulta: 23 novembre 2016].
# Pilar Mora i Roselló

Pilar Mora i Roselló (Barcelona, 1923 - ? març 2019) fou una promotora dels drets de la dona.

## Biografia

És presidenta de l'Associació Ciudadana pels Drets de les Dones i membre de l'Institut Català de la Dona. El 2002 va rebre la Creu de Sant Jordi en reconeixement de la seva intensa i valuosa activitat —que ha aconseguit destacats suports— en pro de la millora de la situació de les vídues i en l'afany que aquest col·lectiu —un dels més desafavorits de la nostra societat— rebi un tractament econòmic més just per part dels poders públics.

## Referències

* ↑ «esquela». La Vanguardia, 15-03-2019, pàg. 33.
* ↑ Compareixença seva al Congrés dels Diputats, 2001
* ↑ Creus de Sant Jordi, 2002
# Bernard Baudoux

Bernard Baudoux (Soissons, 31 de maig de 1928 - Montsegur, 11 d'abril de 2024) és un tirador d'esgrima francès, ja retirat, especialista en floret, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la competició de floret per equips del programa d'esgrima.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles al Campionat del Món d'esgrima, una d'or, una de plata i una de bronze, en les edicions de 1957 i 1958.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bernard Baudoux». [Consulta: 31 juliol 2023].