OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capella de Sant Miquel de Montornès

La Capella de Sant Miquel de Montornès es troba al Parc de la Serralada Litoral, concretament a Vallromanes (el Vallès Oriental).
Poc en queda d'aquesta ermita, de la qual es té notícia des del 1121 i que fou la capella del Castell de Montornès (Vallromanes) . Està situada a només 26 m del castell, a la banda sud. Només en queden dos trams de pocs metres dels murs laterals (separats del castell per un carreró, just dins el terme de Montornès del Vallès) i una part dels fonaments de l'absis.
A principis del segle xvii va ésser restaurada i s'hi feia un aplec el dia de Sant Miquel, patró de Vallromanes. El recorregut del romiatge passava pel turó de la Salve (600 metres al nord-oest), nom que li ve perquè allà s'aturaven a descansar i cantar una salve. Durant una de les guerres carlines (suposadament durant l'any 1838) es va profanar i la van utilitzar com a polvorí. Sembla que va explotar (sigui per accident o per atac de l'enemic) i des d'aquell moment restà definitivament abandonada.
Sota la capella i el castell s'alçaven les restes d'un antic poblat ibèric que foren arrasades amb la construcció del castell i la capella; se'n conserven restes uns metres més avall, el poblat ibèric del Turó de Sant Miquel.

## Accés

És ubicada a Vallromanes: deixem la BP-5002 com si anéssim al Golf Vallromanes i seguim les indicacions a Can Corbera fins a arribar al Coll del mateix nom, al peu del turó del castell. Allà prenem la pista que surt en direcció sud (barrada per una cadena), la qual passa a tocar de la capella. Coordenades: x=439380 y=4597760 z=426.

## Referències

* 1 2 3 4 Triquell i Salomé, Adrià, 2012. Parc de la Serralada Litoral (Història i Itineraris). Editorial Piolet, Barcelona. ISBN 9788415075615. Pàgs. 74-75.
* 1 2 Gran Enciclopèdia Catalana (català)

## Enllaços externs

* Llibre-Guia de la Serralada Litoral - Història i itineraris Arxivat 2015-11-17 a Wayback Machine. (català)
* Montornès i Vallromanes s'alien per preservar el castell de Sant Miquel i tot el seu entorn - Nació Digital (català)
* Els dominis del Castell de Sant Miquel (català)
# Calexico (grup de música)

Calexico és un grup de música estatunidenc d'indie tex-mex, fundat el 1996 a Tucson (Arizona). Els seus dos líders, Joey Burns (vocalista i guitarrista) i John Convertino (bateria) van començar a tocar junts a Los Angeles, en la formació Giant Sand, abans de fundar Calexico. El nom del grup fa referència a Calexico, població de Califòrnia que fa frontera amb Mèxic, i simbòlicament representa el trencament de les barreres geogràfiques. El grup es caracteritza per produir música formalment heterogènia, que va des del folk rock fins a la cúmbia, atès que sovint incorporen elements de la música llatinoamericana. A banda, a l'inici del segle xxi, els membres fundadors de Calexico, Burns i Convertino, van formar el grup ABBC amb un duo francès. El 2022, en la gira de promoció de l'àlbum El Mirador, Calexico va anar a Barcelona i va tocar a la Sala Apolo.

## Discografia
### Àlbums d'estudi

* Superstition Highway (Autoedició, 1995)
* Spoke (Hausmusik, 1997)
* The Black Light (Quarterstick Records, 1998)
* Hot Rail (City Slang, 2000)
* Feast of Wire (Labels i City Slang, 2003)
* Garden Ruin (Quarterstick Records, 2006)
* Carried to Dust (Quarterstick Records, 2008)
* Algiers (City Slang, 2012)
* Spiritoso (City Slang, 2012)
* Edge of the Sun (City Slang, 2015)
* The Thread That Keeps Us (City Slang, 2018)
* Years to Burn (amb Iron & Wine) (Sub Pop, 2019)
* Seasonal Shift (City Slang, 2020)
* El Mirador (City Slang, 2022)

### Altres àlbums

* 99 Road Map (Our Soil, Our Strength, 1999)
* Travelall (Our Soil, Our Strength, 2000)
* Aerocalexico (Our Soil, Our Strength, 2001)
* Scraping (Our Soil, Our Strength, 2002)
* The Book and The Canal (Our Soil, Our Strength, 2005)
* Tool Box (Our Soil, Our Strength, 2007)

### EPs

* El Morro (Sweet Mistakes Productions, 1999)
* Even My Sure Things Fall Through (Quarterstick Records, 2001)
* Black Heart (Labels i City Slang, 2004)
* Convict Pool (Quarterstick Records, 2004)
* In the Reins (amb Iron & Wine) (Overcoat Recordings, 2005)
* Maybe On Monday (Our Soil, Our Strength, 2013)

### Bandes sonores

* Circo - A Soundtrack By Calexico (Our Soil, Our Strength, 2010)
* The Guard Original Soundtrack (Pale Blue Ltd, 2011)

## Referències

* ↑ Bolotin, Louise. «Manchester gigs: Tex-Mex players Calexico play the Ritz» (en anglès). Creative Tourist, 08-02-2013. [Consulta: 1r setembre 2024].
* 1 2 Segal, Victoria. «Calexico Reviewed» (en anglès). Mojo, 26-05-2023. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ «7 grandiosas colaboraciones de Calexico» (en castellà). Noches del Botánico, 30-05-2018. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Saavedra, David. «Calexico: La vida en la frontera» (en castellà). El Mundo, 05-02-2018. Arxivat de l'original el 15 abril 2018. [Consulta: 1r setembre 2024].
* 1 2 Izquierdo, Eduardo. «Calexico, crónica de su concierto en Barcelona (2022): Apostando por su vertiente más latina» (en castellà). Mondo Sonoro, 22-07-2022. [Consulta: 1r setembre 2024].
* ↑ Scaruffi, Piero. «Calexico» (en anglès). [Consulta: 1r setembre 2024].

## Enllaços externs

* Calexico - Lloc web oficial
# Joan i Martí Castells Badia

Joan Castells Badia i Martí Castells Badia són dos pessebristes catalans.
Fills del també pessebrista Josep Castells i Martí, es van iniciar en l'ofici als 10 anys. Tenen el taller al carrer Caballero de Barcelona. La seva obra, present en moltes col·leccions privades de diversos països, figura als catàlegs dels més prestigiosos museus dedicats a una de les tradicions nadalenques més emblemàtiques. El 2018 van rebre la Creu de Sant Jordi "en reconeixement a [sic] la seva destacada trajectòria com a escultors de figures de pessebre, vinculada a una nissaga familiar de referència en el món del pessebrisme català".

## Referències

* ↑ «Prop de 100 anys fent figures de pessebre artesanalment | betevé». betevé, 25-12-2015.
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 30 persones i 24 entitats». Gencat, 17-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Entrevista a Asinbe
# Josep Daniel Climent Martínez

Josep Daniel Climent Martínez (La Granja de la Costera, 1959) és un filòleg i historiador valencià, especialitzat en l'estudi del valencià i de la història de la cultura valenciana.

## Biografia

Llicenciat en Geografia i Història per la Universitat de València i doctor en Filologia catalana per la mateixa universitat, durant molts anys ha estat professor de secundària de valencià en l'IES “Cid Campeador” de València fins a la seua jubilació el 2019. Ha estat també professor associat de la Universitat de València i en l'actualitat és professor col·laborador de la Universitat Oberta de Catalunya. Ha col·laborat en nombroses publicacions periòdiques valencianes, com Saó, Llevant-El Mercantil Valencià o el digital Nosaltres la veu, i catalanes, com el digital Núvol. Des de 1999 la seua línia investigadora s'ha centrat en l'estudi de la llengua dels valencians, sobretot des del punt de vista de la història social de la llengua. I s'ha ocupat de l'obra d'autors com Lluís Fullana i Mira, Enric Valor o Nicolau Primitiu Gómez Serrano. La seua obra més recent tracta sobre les Normes de Castelló. També ha publicat articles, entre d'altres, en les revistes acadèmiques Almaig. Estudis i documents, Caplletra. Revista internacional de filologia i Ítaca. Revista de filologia.
A l'octubre de 2022 va ser guardonat amb el premi Valencià de l'any de la Fundació Huguet de Castelló de la Plana, «en reconeixement dels seus treballs a favor de la llengua i la història cultural dels valencians».

## Obres

* L'interés per la llengua del valencians (segles XV-XIX), 2003.
* L’obra lingüística de Lluís Fullana i Mira, 2004.
* L’interés per la llengua dels valencians al segle XX, 2007.
* Enric Valor. Estudi i compromís per la llenga, 2011.
* L'obra periodística d'Enric Valor (1933-2000), 2015.
* L’interés per la llengua dels valencians. Personatges, llibres i fets, 2018.
* Dietaris 1937 Nicolau Primitiu Gómez Serrano, 2020.
* Els Normes de Castelló, 2021.

## Referències

* ↑ «El savi discret». Levante-EMV, 08-10-2022. Arxivat de l'original el 2022-10-10. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Un veí de la Granja de la Costera, premi al Valencià de l’Any», 29-11-2021. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Entrevista a Josep Daniel Climent», 17-02-2015. [Consulta: 10 octubre 2022].
* ↑ «Josep Daniel Climent i l’editorial Afers, premis Valencià de l’Any pel 9 d’Octubre a Castelló de la Plana». , 06-10-2022.
# Hortensio Vidaurreta García

Hortensio Vidaurreta García (Iguzkitza, 11 de gener de 1928 - Vigo, 28 de febrer de 1984) va ser un ciclista navarrès, que fou professional entre 1946 i 1950. Durant la seva carrera esportiva aconseguí 47 victòries, entre les quals destaca la Volta a Andalusia de 1957, el Campionat Basco-navarrès de muntanya de 1951, 1952 i 1953 o la Clàssica d'Ordízia de 1953 i 1954.
Era un ciclista tot terreny, bo en tota mena de terreny, tant a les pujades com en les arribades a l'esprint. Durant la seva carrera esportiva tingué una forta rivalitat amb el també veí d'Iguzkitza, Jesús Galdeano, el qual començava a destacar quan Vidaurreta ja era un veterà. Entre els dos es disputaren l'hegemonia del ciclisme navarrès de l'època.
Dos dels seus germans, Félix i Miguel, també foren ciclistes professionals.

## Palmarès

* 1948
** 1r al Gran Premi de Biscaia
* 1949
** 1r a Renteria (Campeonato de Gipuzkoa)
* 1950
** 1r al Circuito Estella-Igusquiza
* 1951
** 1r a Aretxabaleta (Vuelta al Valle de Leniz)
** 1r al Campionat Basco-navarrès de muntanya
** 1r al Campionat Basco-navarrès (Altsasu)
** 1r al Circuit Estella-Igusquiza
* 1952
** 1r a la Pujada a Arrate
** 1r al Campionat Basco-navarrès de muntanya
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Castella
* 1953
** Campió de Navarra
** 1r al Trofeu Masferrer
** 1r a Bergara (P.Pentecostes)
** 1r al Campionat Basco-navarrès de muntanya
** 1r a la Clàssica d'Ordízia
** 1r al Circuit de Getxo
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi Ajuntament de Bilbao
* 1954
** 1r a la Clàssica d'Ordízia
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi de la Bicicleta Eibarresa
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Aragó
* 1955
** 1r al Gran Premi de Primavera
* 1956
** 1r al Campionat Basco-navarrès de muntanya
** 1r a la Vuelta al Baztan
* 1957
** 1r a la Volta a Andalusia
** 1r al Circuit de Getxo
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi de la Bicicleta Eibarresa
* 1958
** Vencedor de 2 etapes de la Volta a Andalusia
** Vencedor d'una etapa del Gran Premi de la Bicicleta Eibarresa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1950. Abandona
* 1955. Abandona (5a etapa)
* 1956. Abandona (12a etapa)
* 1957. 32è de la classificació general
* 1958. Abandona (6a etapa)
* 1959. Abandona

### Resultats al Tour de França

* 1952. Fora de control (2a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1954. 67è de la classificació general

## Referències

* ↑ «[URTEKARIA]», 05-10-2007. Arxivat de l'original el 2007-10-05. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ Vidaurreta, Reportaje y fotografías de Maite González. «Igúzquiza: el pueblo de los ciclistas» (en castellà), 14-08-2018. [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ «VIDAURRETA GARCÍA, Hortensio - Auñamendi Eusko Entziklopedia» (en basc). [Consulta: 3 febrer 2025].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Hortencio VIDAURRETA GARCIA» (en italià). [Consulta: 3 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Palmarès d'Hortensio Vidaurreta a urtekaria.com Arxivat 2007-10-05 a Wayback Machine.
# Al·lòcton (geologia)

En geologia, al·lòcton és com s'anomena una unitat geològica que ha estat transportada per mitjans mecànics i es troba en un lloc diferent del lloc on s'ha format.
En sedimentologia i petrologia sedimentària s'anomenen al·lòctons els elements d'una roca sedimentària (minerals, fragments de roques i restes paleontològiques) procedents d'altres llocs distants de l'àrea on s'han dipositat.
En tectònica i geologia estructural s'anomena al·lòctona la formació o unitat geològica que ha estat moguda i transportada per un procés tectònic i per això és en un lloc diferent d'on s'ha format.
Els encavalcaments afecten unitats al·lòctones de mida reduïda i que no denoten grans diferències pel que fa a l'estratigràfia i la litololia de les unitats autòctones on reposen. Quan es trenca la continuïtat de les capes, apareixen petites llesques o escames, (separades per alguns quilòmetres), o mantells de corriment (més extensos). Les restes soltes o aïllades del mantell, s'anomenen Klippe. En els sectors on ha desaparregut el mantell s'anomenen finestres tectòniques o fenster.
En la ciència del sòl, el terme al·lòcton fa referència a un sòl que que es va formar en un altre lloc diferent d'on es troba, un exemple en serien els al·luvions.

## Referències

* ↑ «al·lòcton, al·lòctona». enciclopèdia.cat, GEC, 1986. [Consulta: 17 febrer 2022].
* 1 2 «al·lòcton/al·lòctona». IEC, Diccionari de Geologia, 2022. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ «Características de un cabalgamiento (manto tectónico):» (en castellà). geovirtual2.cl, 2020. [Consulta: 17 febrer 2022].
* ↑ Rosselló, V.M.. Manual de geografia física. 2a. Universitat de València, 1998, p. 214-217. ISBN 8437034663, 9788437034669.
* ↑ «al·lòcton». IEC, Diccionari multilingüe de la ciència del sòl, 2022. [Consulta: 17 febrer 2022].
# Ambrus Nagy

Ambrus Nagy (Budapest, 20 d'agost de 1927 - la Haia, 18 de juliol de 1991) fou un tirador d'esgrima hongarès, especialista en espasa, que va competir durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la prova d'espasa per equips del programa d'esgrima.
En el seu palmarès també destaca una medalla de bronze al Campionat del Món d'esgrima de 1955.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Ambrus Nagy». [Consulta: 23 novembre 2023].
# Amets Txurruka Ansola

Amets Txurruka Ansola (Etxebarria, 10 de novembre de 1982) és un ciclista basc, ja retirat, que fou professional del 2006 al 2016. Durant la seva carrera va córrer als equips Barloworld, Euskaltel-Euskadi, Caja Rural-Seguros RGA i Orica-BikeExchange.
En el seu palmarès destaca el premi de la combativitat del Tour de França de 2007 i la Volta a Astúries de 2013.

## Palmarès

* 2007
** Vencedor del Premi de la combativitat del Tour de França
* 2013
** 1r a la Volta a Astúries i vencedor d'una etapa
** Vencedor de la classificació de la muntanya i de les metes volants a la Volta al País Basc
** Vencedor de la classificació de la muntanya a la Volta a Burgos
* 2014
** 1r al Tour del Gavaudan Llenguadoc-Rosselló
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Noruega
** Vencedor d'una etapa al Tour de Beauce

### Resultats al Tour de França

* 2007. 23è de la classificació general. Vencedor del Premi de la combativitat
* 2008. 52è de la classificació general
* 2009. Fora de control (19a etapa)
* 2010. No surt (5a etapa)
* 2011. Abandona (9a etapa)
* 2012. No surt (7a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2008. 45è de la classificació general
* 2009. 29è de la classificació general
* 2010. 31è de la classificació general
* 2011. 30è de la classificació general
* 2012. 30è de la classificació general
* 2013. 25è de la classificació general
* 2014. 48è de la classificació general
* 2015. Abandona (11a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2012. 42è de la classificació general
* 2016. 55è de la classificació general

## Referències

* 1 2 3 «Amets Txurruka anuncia su retirada del ciclismo profesional» (en castellà), 12-05-2017. [Consulta: 18 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa d'Amets Txurruka a sitiodeciclismo.net
# An Dae-hyun

An Dae-hyun (Goesan, 28 d'octubre de 1962) és un lluitador sud-coreà, ja retirat, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant la dècada de 1980.
El 1988 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Seül, on guanyà la medalla de bronze en la competició del pes ploma del programa de lluita grecoromana.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata als Jocs Asiàtics de 1986.

## Referències

* ↑ «Olympedia – An Dae-Hyeon». [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ «International Wrestling Database». [Consulta: 1r juny 2024].
# Anansi

En la mitologia Aixanti, Anansi és un dels déus més importants i famosos de saber popular. També és present en els contes orals de diverses cultures africanes i caribenyes. Apareix amb el nom d'Ananse, de Kwaku Ananse o Anacy.
Anansi és una aranya que sovint es presenta i actua com un home. El mite d'Anansi és similar al del Coiot o del Corb a les cultures d'Amèrica del Nord. És un déu engalipador que aconsegueix el que vol amb astúcia i enganys.
Actua al costat del seu pare Nyame (el Déu de Cel), fent d'intermediari entre aquest i el món. Porta la pluja per aturar focs i fa altres tasques per a ell, també ensenya a la humanitat tasques agrícoles i, segons algunes creences, va ser el creador del Sol, la Lluna i les estrelles.

## Referències

* ↑ Haase, Donald. The Greenwood Encyclopedia of Folktales and Fairy Tales (en anglès). Greenwood Publishing Group, 2008. ISBN 0313334412.
* ↑ «Anansi, la araña embaucadora de África Occidental» (en castellà), 12-09-2019. [Consulta: 24 novembre 2024].
# Andorra Endavant

Andorra Endavant és un partit polític andorrà fundat el 18 de novembre de 2021 per la diputada Carine Montaner, que anteriorment va deixar el partit de la Tercera Via.

## Història

El setembre de 2021, Montaner va abandonar la Tercera Via i va anunciar la creació del seu propi partit. El 18 de novembre de 2021, Montaner va anunciar-ne oficialment la creació.
Montaner va explicar en una nota de premsa que "l'ADN del partit" es basa en sis punts i situa en primer lloc "la llibertat de les persones com a dret fonamental danyat en aquest període de la COVID, un dret que defensarem amb capa i espasa". La resta d'elements són la participació ciutadana, la responsabilitat amb una llei de responsabilitat política, la transparència real, la separació de poders i una profunda reforma de la justícia i la meritocràcia.
A les eleccions parlamentàries de 2023, el partit va aconseguir el 16% dels vots i 3 escons al Consell General.

## Resultats electorals
### Eleccions al Consell General

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Pos. | Govern |
| 2023 | Carine Montaner Raynaud | 3.067 | 16.00 h | 3 / 28 | Nou | 4t | TBA |

## Referències

* ↑ «Carine Montaner deixa Terceravia, es queda al Consell com a no adscrita i planteja un nou partit». Altaveu. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ Vella, Redacció, Andorra la. «Carine Montaner formalitza el partit Andorra Endavant». DiariAndorra.ad, 19-11-2021. [Consulta: 12 abril 2023].
* ↑ Andorra, A. R. A. «Andorra Endavant compleix les expectatives». Ara Andorra, 02-04-2023. [Consulta: 12 abril 2023].
# Creu de terme de Sant Cugat del Vallès

La creu de terme de Sant Cugat del Vallès, o creu del Camí dels Monjos, és una creu de terme situada al monestir de Sant Cugat, al municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental).

## Història

La creu es va col·locar al segle XV en una era de Can Mates, a l'encreuament dels camins de Terrassa, Rubí i Martorell, en un espai que avui en dia estaria proper a l’escola Joan Maragall. Durant segles va ser un referent en el paisatge que anunciava la proximitat a la vila i el Monestir de Sant Cugat. Durant la Guerra Civil, la creu va caure a terra i quedà allà abandonada. Als anys 1940, es realitza la primera restauració de la creu, es reforça l’estructura amb una ànima de plom i es decideix instal·lar-la dins del Monestir, just al costat de l'entrada a l'església.
El 18 de juny del 2021, una persona s'hi enfilà i la va fer caure provocant-li nombroses destrosses. El Centre de Restauració de Béns Mobles de Catalunya, ubicat a Valldoreix, la va restaurar durant 3 anys i en va fer una còpia que es col·locà al mateix emplaçament anterior, al passeig de l'Hort de l'Abat, sobre el fust original, resguardant la creu original al claustre, dins del Museu del Monestir.

## Descripció

És una creu de pedra, d'estil gòtic flamíger, de perfil flordelisat que mostra a l'anvers el Crist crucificat i al revers la Mare de Déu amb el Nen. La creu pròpiament dita mesura 1,3 metres d'alçada i d'amplada, i el conjunt escultòric mesura 4 metres d'alçada.

## Referències

* 1 2 «La creu de terme ja es va haver de restaurar fa 10 anys». Tot Sant Cugat, 19-06-2021.
* 1 2 3 «Sant Cugat torna a penjar la Creu del Terme després dels actes vandàlics». Nació Digital, 19-12-2024.
* ↑ «La Creu de Terme ja està restaurada, però les especialistes recomanen canviar-la d’ubicació». Televisió Sant Cugat, 15-12-2022.
# Tom Clancy's The Division

Tom Clancy's The Division es un videojoc d'acció en tercera persona, multijugador de món obert, que ha estat desenvolupat i distribuït per la companyia Ubisoft amb l'ajut de Red Storm Entertaiment, per a les plataformes Microsoft Windows, PlayStation 4, i Xbox One. Va ser anunciat durant la conferència de premsa d'Ubisoft l'any 2013, i ser comercialitzat mundialment a partir del dia 8 de març de l'any 2016. The Division està ambientat en la ciutat de Nova York després d'una epidèmia causada per un virus. El jugador es un agent d'una unitat del Govern anomenada The Division. La tasca del jugador és ajudar a restablir l'ordre en el barri de Manhattan, investigar l'origen de la pandèmia, i combatre l'activitat criminal que té lloc en la ciutat. The Division està estructurat amb elements propis dels jocs de rol, també disposa d'un mode cooperatiu, i d'un mode multijugador. El joc ha rebut crítiques positives, i ha estat un èxit comercial. Tan sols una setmana després de la seva sortida al mercat, The Division va esdevenir el joc més venut de la companyia, i va generar a nivell global uns beneficis de 330 milions de dolars.
# Associació Egueiro

L'Associació Egueiro és una entitat que des de principis de la dècada del 1980 treballa en l'àmbit de la rehabilitació de les persones amb problemes de drogodependències. En col·laboració amb l'Administració, l'entitat ha permès tractar més de vuit mil pacients des de diverses comunitats terapèutiques. El 2015 aquesta entitat va rebre la Creu de Sant Jordi "en reconeixement de la seva capacitat d'adaptació a les necessitats canviants del col·lectiu que atén".

## Referències

* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015].