OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shumway

Shumway és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 217 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shumway tenia 217 habitants, 82 habitatges, i 56 famílies. La densitat de població era de 270,3 habitants/km².
Dels 82 habitatges en un 40,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,6% hi vivien parelles casades, en un 17,1% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 25,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.125 $ i la renda mediana per família de 45.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.159 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 16.032 $. Aproximadament el 5,8% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shumway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shumway». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sigel

Sigel és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 386 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sigel tenia 386 habitants, 141 habitatges, i 97 famílies. La densitat de població era de 552 habitants/km².
Dels 141 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 29,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,38.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,3% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.607 $ i la renda mediana per família de 51.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.375 $ mentre que les dones 22.656 $. La renda per capita de la població era de 15.933 $. Aproximadament el 2,4% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sigel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sigel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Smithfield (Illinois)

Smithfield és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 214 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Smithfield tenia 214 habitants, 95 habitatges, i 66 famílies. La densitat de població era de 172,1 habitants/km².
Dels 95 habitatges en un 24,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 5,3% dones solteres, i en un 30,5% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,25 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,6% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.031 $ i la renda mediana per família de 43.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.857 $ mentre que les dones 25.938 $. La renda per capita de la població era de 16.661 $. Aproximadament el 3,3% de les famílies i el 3,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Smithfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Smithfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Spring Bay

Spring Bay és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 436 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Bay tenia 436 habitants, 173 habitatges, i 125 famílies. La densitat de població era de 207,8 habitants/km².
Dels 173 habitatges en un 28,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 27,7% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 11,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.500 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.375 $ mentre que les dones 20.481 $. La renda per capita de la població era de 18.915 $. Aproximadament el 2,1% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Bay». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Palau de Patinatge Iceberg

El Palau de Patinatge Iceberg (en rus: Дворец Зимнего Спорта Айсберг) és un pavelló poliesportiu de 12.000 seients a Sotxi, a l'estat de Rússia, que va ser inaugurat el 2012. El pavelló fou la seu del campionat de patinatge artístic i patinatge de velocitat sobre pista curta als Jocs Olímpics d'Hivern de 2014
Va costar 43,9 milions de dòlars dels Estats Units, incloent-hi les obres temporals per als Jocs Olímpics. Segons una font russa, es van emprar 15.000 tones d'acer, i es va construir tenint en compte el medi ambient. L'octubre de 2012 s'hi va celebrar una competició local de patinatge artístic, però la Unió Internacional de Patinatge va dir era necessari continuar treballant per estar a punt per a la Final del Gran Premi de patinatge artístic de 2012-2013, una prova celebrada el desembre de 2012. A la fi del Gran Premi, els competidors van dir que els agradava el lloc, però alguns espectadors es van queixar de les baranes que obstruïen la vista al nivell superior. Es triga al voltant de dues hores per ajustar el gel quan es canvia de patinatge artístic a patinatge de velocitat sobre pista curta, i viceversa. Després dels Jocs Olímpics, el pavelló restarà pel patinatge sobre gel o serà reconvertit en un velòdrom per practicar el ciclisme en pista.

## Referències

* ↑ Dolgova, Tatiana. «Olympic 'Iceberg' welcomes world's best figure skaters» (en anglès). Voice of Russia, 05-12-2012. Arxivat de l'original el 2012-12-05. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ Chaykovskaya, Evgeniya. «Russian skaters test the ice at the new Iceberg Sports Palace in Sochi» (en anglès). The Moscow News, 08-10-2012. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ Luchianov, Vladislav. «Sochi's 'Iceberg' Skating Palace ready for action» (en anglès). Icenetwork.com, 14-05-2012. Arxivat de l'original el 2014-01-13. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ Heintz, Jim. «Olympic skating venue a hit with Grand Prix competitors» (en anglès). Associated Press. Canada.com, 06-12-2012. Arxivat de l'original el 2012-12-07. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ «Александр Коган: чтобы Ледовый дворец «Айсберг» перестроился с фигурного катания на шорт-трек и наоборот, нужно всего два часа» (en rus). Team-russia2014.ru, 24-12-2012. Arxivat de l'original el 2013-11-10. [Consulta: 20 febrer 2014].
* ↑ «Minister Hints at Skating Legacy for Sochi Venue» (en anglès). rsport.ru, 07-02-2013. [Consulta: 20 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Informació i imatges Arxivat 2009-07-19 a Wayback Machine. (anglès)
* Sochi2014.com Sochi2014.com - Perfil del palau Arxivat 2013-11-10 a Wayback Machine. (anglès)
# Margaret Kipkemboi

Margaret Kipkemboi (Comtat de Nandi, Kenya, 9 de febrer de 1993) és una atleta kenyana especialitzada en les proves de fons. Ha participat als Jocs Olímpics de París de 2024, quedant en 5a i 4a posició en les proves de 5.000m i 10.000m respectivament. A més, ha guanyat 2 medalles en els Campionats del Món, 1 medalla d'or als Jocs Panafricans i 1 medalla de plata als Campionats d'Àfrica.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| 10.000m | 29:27.59 | Eugene | 25 de maig de 2024 |
| 5.000m | 14:23.67 | París | 9 de juny de 2023 |
| Mitja marató | 1:04.46 | València | 22 d'octubre de 2023 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2024 | París | 5a posició | 5.000m |
| 2024 | París | 4a posició | 10.000m |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Londres | 5a posició | 5.000m |
| 2019 | Doha | 2 | 5.000m |
| 2022 | Eugene | 4a posició | 5.000m |
| 2022 | Eugene | 3 | 10.000m |
| 2023 | Budapest | 4a posició | 5.000m |
| Jocs Panafricans ||||
| 2015 | Brazzaville | 1 | 5.000m |
| Campionat d'Àfrica ||||
| 2016 | Durban | 2 | 5.000m |

## Referències

* ↑ «Perfil d'atleta» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 12 març 2025].
* ↑ «Perfil olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 12 març 2025].
# Campionat d'Europa de Futbol sub-16 de la UEFA 1984

La fase final del campionat d'Europa sub-17 1984 es disputà a la República Federal d'Alemanya.

## Seleccions

* Iugoslàvia
* Itàlia
* Anglaterra
* França
* Bulgària
* URSS
* Alemanya Federal
* Països Baixos

## Fase Final
### Quarts de final

| Equip 1 | Resultat total | Equip 2 | Anada | Tornada |
| Itàlia | 1-2 | Iugoslàvia | 1-1 | 0-1 |
| Anglaterra | 5-1 | França | 4-0 | 1-1 |
| Bulgària | 1-3 | URSS | 1-0 | 0-3 |
| Països Baixos | 2-6 | Alemanya Federal | 0-4 | 2-2 |

### Semifinals

| Equip 1 | Equip 2 | Resultat |
| Alemanya Federal | Iugoslàvia | 5-1 |
| Anglaterra | URSS | 0-2 |

### Partit pel 3r lloc

| Equip 1 | Equip 2 | Resultat |
| Anglaterra | Iugoslàvia | 1-0 |

### Final

| Equip 1 | Equip 2 | Resultat |
| Alemanya Federal | URSS | 2-0 |
# Festival Internacional de Cinema de Locarno

El Festival Internacional de Cinema de Locarno (en italià, Festival del film Locarno) és un festival de cinema internacional que se celebra anualment a la ciutat de Locarno (Suïssa) des de 1946.
Després del de Canes i Venècia, i juntament amb el de Karlovy Vary, el de Locarno és el festival cinematogràfic que compta amb la trajectòria més llarga. El tret principal d'aquest festival és l'espai a l'aire lliure on es fan les projeccions, a la Piazza Grande, amb espai per a més de 8.000 espectadors, i amb una de les pantalles a l'aire lliure més grans al món (fa 26x14 metres).
És conegut internacionalment per ser un festival de descoberta, ja que durant la seva història ha descobert noves tendències i ha impulsat la carrera de nombrosos directors i actors. Encara que el festival se centra en les pel·lícules, més que no pas en les estrelles i el glamour, unes quantes personalitats de la indústria cinematogràfica internacional han passat pel Festival de Cinema Internacional Locarno en els darrers anys, com ara: Rose McGowan, John Malkovich, Susan Sarandon, Michel Piccoli, Robert Rodriguez, Anthony Hopkins, Ken Loach, Gus Van Sant, Christian Slater, Wim Wenders, Terry Gilliam, Abbas Kiarostami, Aki Kaurismäki, Frank Oz, Adam Shankman, Aleksandr Sokúrov, Mike Leigh, Dario Fo, Carmen Maura, Bud Spencer i Willem Dafoe.

## Guardons

Entre d'altres, trobem:

### Lleopard d'Or

El Pardo d'Oro és el premi més important; s'atorga a la millor pel·lícula en la competició internacional. Ha tingut diversos noms al llarg de la història. Algunes de les pel·lícules que han rebut aquest guardó han estat: Alemanya, any zero (Roberto Rossellini, 1948), El pocatraça (Milos Forman, 1963), Antonio Gramsci: i giorni del carcere (Lino Del Fra, 1977), Estranys al paradís (Jim Jarmusch, 1984), Johnny Suede (Tom DiCillo, 1991) i Hamlet (Michael Almereyda, 2000).

### Lleopard d'Honor

El Pardo d'onore s'atorga, des de 1989 (i amb l'excepció de l'any 2001), a les trajectòries cinematogràfiques destacades. Els guanyadors han estat:
* 1989: Ennio Morricone
* 1990: Gian Maria Volonté
* 1991: Jacques Rivette
* 1992: Manoel de Oliveira
* 1993: Samuel Fuller
* 1994: Kira Muratova
* 1995: Jean-Luc Godard
* 1996: Werner Schroeter
* 1997: Bernardo Bertolucci
* 1998: Joe Dante
* 1999: Daniel Schmid
* 2000: Paul Verhoeven i Paolo Villaggio
* 2002: Sydney Pollack
* 2003: Ken Loach
* 2004: Ermanno Olmi
* 2005: Terry Gilliam, Abbas Kiarostami i Wim Wenders
* 2006: Aleksandr Sokúrov
* 2007: Hsiao-hsien Hou
* 2008: Amos Gitai
* 2009: William Friedkin, Isao Takahata i Yoshiyuki Tomino
* 2010: Jia Zhangke i Alain Tanner (anunciats)

### Premi Raimondo Rezzonico

S'atorga en reconeixement dels productors de cinema independent, des de 2002. L'han rebut:
* 2002: Paulo Branco
* 2003: Ruth Waldburger
* 2004: Karl Baumgartner
* 2005: Jeremy Thomas
* 2006: Agat Films
* 2007: Lita Stantic
* 2008: Christine Vachon
* 2009: Martine Marignac
* 2010: Menahem Golan

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del Festival Arxivat 2010-12-13 a Wayback Machine. (italià) (anglès)
* El Festival, a IMDb (anglès)
# Despertar (Letònia)

Despertar per Letònia (en letó Atmoda Latvijai), abreviat Despertar, és un partit polític d'ideologia conservador i populista de Letònia. Fundat com "Per Letònia des del Cor" (No sirds Latvijai) el 5 de maig 2014, el seu líder era Inguna Sudraba. Va aconseguir set diputats per a la Saeima el 2014, que no van mantenir a les següents eleccions.
Al febrer de 2019 van modificar el nom de partit a Despertar, fusionant-se poc després amb un altre partit minoritari per formar l'actual forma, Despertar per Letònia.

## Resultats electorals
### Eleccions al Saeima

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/– | Govern |
| 2014 | Inguna Sudraba | 62.521 | 6,85 (6è) | 8 / 100 | | Oposició |
| 2018 | Inguna Sudraba | 7,114 | 0.85 (#11) | 0 / 100 | 8 | Extraparlamentari |
| 2022 | No van participar | No van participar | No van participar | No van participar | No van participar | No van participar |

### Eleccions europees

| Any | Líder | Vots | % | Escons | +/- |
| 2019 | Inguna Sudraba | 2.242 | 0,48 | 0 / 8 | Nou |

## Referències

* ↑ курс, The Baltic Course-Балтийский. «Sudraba's For Latvia from the Heart becomes political party». [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ «Balsis 2014 Rezultati». [Consulta: 2 març 20151gua=llengua:Letó].
* ↑ ««No sirds Latvijai» pārtop par Atmodas partiju un aicina trīs partijas apvienot spēkus» (en letó). [Consulta: 7 març 2024].
* ↑ LURSOFT. «Atmoda Latvijai, 40008293091 - company data» (en anglès), 07-03-2024. [Consulta: 7 març 2024].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Simfonia núm. 1 (Dvořák)

La Simfonia núm. 1 en do menor op. 3 d'Antonín Dvořák porta el subtítol Les campanes de Zlonice (en txec: Zlonické zvony) per ser en aquesta localitat bohèmia, pròxima a Nelahozeves, el seu lloc de naixement i on va adquirir els primers coneixements musicals sota la tutela del seu mestre Antonín Liehmann. Consta de quatre moviments:
* Allegro.
* Adagio molto.
* Allegretto.
* Finale: Allegretto.
Dvořák mai no va valorar les seues primeres simfonies, que fins i tot va voler destruir, i menys encara aquesta primera, la revisió de la qual es va negar a efectuar mai. Realment la partitura es conserva a pesar de l'autor, i es deu a una pèrdua inicial d'aquesta. Es va trobar cap a 1882 en una llibreria de Leipzig per a tornar a desaparèixer i donar-se definitivament per perduda. No obstant això, l'any 1924 es va trobar en poder de Rudolf Dvořák, un col·leccionista del mateix cognom que el compositor però sense parentiu amb ell. Quan Dvořák, al final de la seua vida, va relacionar les seues obres va numerar les simfonies de l'1 a la 8 sense comptar aquesta primera. La seua estrena va tenir lloc a Brno l'any 1936.
Es tracta d'una obra de joventut composta quan tenia només 24 anys, per la qual cosa palesa una certa inexperiència, tot i que també demostra un gran potencial. Té algunes semblances formals amb la Cinquena Simfonia de Ludwig van Beethoven, però la seua instrumentació i la seua disposició harmònica són més pròpies d'un compositor romàntic a l'estil de Franz Schubert.

## Instrumentació

L'obra està composta per a una orquestra simfònica amb de dues flautes (un flautí), dos oboès (un corn anglès), dos clarinets, dos fagots, quatre trompes franceses, dos trompetes, tres trombons, timbales, i corda.

## Enllaços externs

* Fitxa de la Simfonia núm. 1 i audició d'alguns fragments Arxivat 2010-01-11 a Wayback Machine.
# Béatrice et Bénédict

Béatrice et Bénédict (Beatriu i Benet) és una opéra-comique en dos actes amb música d'Hector Berlioz. El llibret francès va ser obra del mateix Berlioz, basat lleugerament en Molt soroll per no res, de Shakespeare. Va ser estrenada al Theater der Stadt, Baden-Baden, el 9 d'agost de 1862.
Berlioz va compondre'n la partitura alhora que treballava en la seua magna obra, la monumental òpera Les Troyens. Poc després de la seua estrena reeixida a Baden-Baden, Berlioz va dirigir dues representacions de la versió alemanya de l'òpera a Weimar, on, com va recordar a les seues memòries, es va veure "aclaparat per tota mena d'amables atencions".
Béatrice et Bénédict no s'interpreta massa sovint, i mai ha format part del repertori operístic convencional. N'hi ha diversos enregistraments i l'obertura ha esdevingut una popular peça de concert.

## Sinopsi

    Temps: Segle XVI.
    Lloc: Messina, Sicília.

### Acte I

Don Pedro, príncep d'Aragó, es troba de visita a Messina després d'una victòria militar contra els Moros, que se celebra per tota Sicília. Ací es troba amb dos amics i companys de l'exèrcit, Claudio i Bénédict. Tots són rebuts amb honors per Léonato, governador de Messina, en companyia de la seua filla, Héro, i la seua neboda Béatrice.
Héro espera el retorn del seu promès, Claudio, per a casar-s'hi. Béatrice espera a Bénédict per continuar les habituals discussions i desdenyar-lo constantment; ambdós no deixen d'intercanviar insults i menyspreus. Bénédict jura als seus amics que mai no es casarà. Després, Claudio i Pedro maquinen forçar el casament de Bénédict amb Béatrice. Sabent que ell està escoltant, Léonato assegura a Pedro que Béatrice estima Bénédict. Bénédict decideix perseguir-la, perquè en saber-se estimat han florit en ell uns sentiments que estaven amagats. Mentrestant, Héro i la seua dama d'honor Ursula, actuen de manera semblant amb Béatrice, qui ara creu que Bénédict està secretament enamorat d'ella.

### Acte II

Per a celebrar el casament entre Claudio i Héro, Léonato ofereix un ball de màscares. Un mestre de música local, Somarone, interpreta algunes peces i tothom es diverteix, llevat de Béatrice, que s'ha adonat que està enamorada de Bénédict. Quan es troba amb Bénédict, tornen les baralles i les discussions, però a poc a poc ambdós creuen interpretar els vertaders sentiments en les paraules de l'altre, i acaben per confessar-se mútuament el seu amor. Un notari celebra el matrimoni i, tal com ha previst Léonato, a la primera parella s'uneix una de nova: Béatrice i Bénédict.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants

## Enllaços externs

* Llibret de Béatrice et Bénédict a HBerlioz.com
* Llibret de Béatrice et Bénédict a Karadar.com
Òperes d'Hector Berlioz :
Les Francs-juges (inacabada)
Benvenuto Cellini (1838)
La Damnation de Faust (1846)
Béatrice et Bénédict (1862)
Les Troyens (1863) :
# Dialogal

Dialogal és una revista trimestral amb caràcter divulgatiu que s'edita des del 2002, per iniciativa de l'Associació UNESCO per al Diàleg Interreligiós. Vol posar en valor la diversitat de creences religioses i espirituals. La revista aspira a ser un espai de reflexió per a tota persona en recerca de sentit. Un lloc de creixement, de novetat, de transformació, que vol crear pensament, generar debat i posar paraula a allò que s'està vivint actualment, dins i fora del marc religiós.

## Història

La revista va néixer a la primavera del 2002, impulsada per l'editorial El Ciervo 96. És la primera revista d'aquestes característiques que s'edità a Catalunya. Entre 2002 i 2008 Francesc Rovira, secretari adjunt de l'associació, i professor al Centre d'Estudi de les Tradicions Religioses i a l'Institut Superior de Ciències Religioses Sant Fructuós, en va ser el director. Va agafar el relleu Manuel Pérez Browne. En aquest període hi van col·laborar personalitats com Laia Villegas, sanscritista i especialista en filosofia hindú; Jaume Angelats, doctor en teologia; Tina Vallès, filòloga, o David Casals Vila, periodista.
Durant el 2016 la revista va passar a ser gestionada per Editorial Mediterrània. La tardor del mateix any, ja sota la direcció de Clara Fons Duocastella, la revista fou rellançada i va renovar completament el disseny, actualitzar els continguts i va iniciar la seva presència a les xarxes socials. També va incorporar més temes d'actualitat i nous col·laboradors.
A la primavera de 2020, Fragmenta Editorial va prendre el relleu de Mediterrània, mantenint Clara Fons Duocastella a la direcció i incorporant l'escriptora Anna Punsoda com a editora de la publicació.

## Referències

* ↑ «La revista Dialogal es renova. Departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge. Generalitat de Catalunya». Departament de Governació, Administracions Públiques i Habitatge. Arxivat de l'original el 2016-10-09. [Consulta: 8 octubre 2016].
* ↑ «Laia Villegas». Fragmenta.
* ↑ «Jaume Angelats». Fragmenta.
* ↑ «Tina Vallès». Fragmenta.
* 1 2 Mor, Laura. «Xavier Trias i David Fernàndez obren la nova etapa de la revista 'Dialogal'». Catalunya Religió, 08-10-2016. [Consulta: 3 novembre 2023].
* ↑ «Fragmenta assumeix l'edició de la revista Dialogal». Comunicació 21, 24-04-2020.