OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Euridice

Eurídice és una òpera estrenada el 6 d'octubre de 1600 a Florència de Jacopo Peri, amb música addicional de Giulio Caccini. El llibret fou escrit per Ottavio Rinuccini, basat en el poema Les Metamorfosis d'Ovidi. Fou creada per al matrimoni entre Enric IV i Maria de Mèdici. És considerada la segona òpera, i la primera que ha sobreviscut. La primera, Dafne, escrita pels mateixos autors el 1597 està perduda.
La primera actuació fou al Palazzo Pitti. El mateix Peri cantava el paper principal, i molts dels altres papers eren interpretats per membres de l'entorn de Caccini, incloent-hi la seva filla Francesca Caccini. Caccini, de fet, escrivia una òpera sencera amb el mateix llibret d'Eurídice, que no s'estrenà fins a 1605, però mai es repetí, presumiblement a causa de l'èxit de la versió de Peri.
Euridíce conté un dels primers exemples de recitatiu. Els ritmes i les melòdiques inflexions en la línia vocal imiten el discurs. A més a més, les exclamacions apassionades són acompanyades amb dissonàncies desprevingudes i moviments inesperats del baix.

## Referències

* ↑ «Le tre Euridici: Characterization and Allegory in the Euridici of Peri and Caccini». Journal of Seventeenth-Century Music. Arxivat de l'original el 2011-07-19. [Consulta: 23 juny 2011].
* ↑ Pietropaolo, Domenico and Parker, Mary Ann (2011). The Baroque Libretto: Italian Operas and Oratorios in the Thomas Fisher Library at the University of Toronto, p. 60. University of Toronto Press

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants
# Deessa de cames de serp

La Deessa de cames de serp és un personatge de la religió escita que representa la mare original dels escites. S'anomena així perquè les diverses representacions que han arribat fins avui la mostren com una deessa amb serps en lloc de cames.
La Deessa de cames de serp i el seu paper com a mare primigènia dels escites tenia un origen molt antic i anterior als contactes dels escites amb les religions mediterrànies, que van influir en el culte de la gran deessa Argimpasa, amb qui la deessa de les cames de serp estava associada. La seva figura es podia haver originat a partir d'una antiga tradició iraniana.
Les serps que formaven les seves extremitats creixien des de les espatlles. La Deessa de cames de serp també estava relacionada amb el monstre ctònic Zahhak de la tradició indoirànica, amb serps que li creixien de cada espatlla, i que també apareix al zoroastrisme.
El poeta grec Hesíode podria haver esmentat la deessa amb potes de serp a la Teogonia, on la va assimilar a la monstruosa figura d'Equidna de la mitologia grega. Hesíode explica que Equidna era una serp-nimfa i vivia en una cova lluny de qualsevol terra habitada. El déu Targī̆tavah, assimilat a Hèracles, va matar dos dels seus fills, la hidra de Lerna i el Lleó de Nèmea. Hèracles era un destructor dels mals i propiciador de l'assentament d'humans en un lloc on abans només hi havia destrucció.
La deessa de cames de serp és coneguda per les diverses narracions grecoromanes del mite genealògic escita, on s'explica que s'uneix amb el déu Targī̆tavah per convertir-se en la mare dels primers avantpassats dels escites, que van ser també els seus reis, Lipoxais, Colaxais i Arpoxais.
Aquesta deessa escita es considerava una avantpassat primordial de la humanitat, i estava associada al principi vivificador, però també tenia una naturalesa ctònica, i les seves representacions es troben en tombes escites. Aquest paper d'antecessora dels escites anava associada amb el culte dels avantpassats. Com a controladora del cicle vital, també donava la vida eterna al difunt.
La deessa de cames de serp també era una deessa de la vegetació i de l'Arbre de la Vida, i una Pótnia Theron, 'Senyora dels animals', com ho demostra la presència de felins a prop d'ella en l'art escita i en els Bronzes del Lorestan.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Ustinova, Yulia. The supreme gods of the Bosporan Kingdom : Celestial Aphrodite and the Most High God. Leiden: Brill, 1999, p. 66-67, 70-78, 104-105. ISBN 9789004112315.
* ↑ Raevskiï, D. S. Scythian Mythology. Sofia: Secor Publishers, 1993, p. 24, 28-30. ISBN 9789548250023.
* ↑ Jordi Redondo. «The Herodotean Myth on the Origin of the Scythians». A: Myth and History: Close Encounters. Berlín: Walter de Gruyter GmbH, 2022, p. 177-179. ISBN 9783110779585
# Delichon

Delichon és un dels gèneres d'ocells, de la família dels hirundínids (Hirundinidae).

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 13.2, 2023), aquest gènere conté quatre espècies:
* Delichon urbicum - oreneta cuablanca comuna.
* Delichon logopodum - oreneta cuablanca oriental.
* Delichon dasypus - oreneta cuablanca asiàtica.
* Delichon nipalense - oreneta cuablanca del Nepal.

## Referències

* 1 2 «Swallows». IOC World Bird List - International Ornithologists' Union. [Consulta: 17 setembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 607. ISBN 978-84-16728-37-4.
# Delta (sèrie de televisió)

Delta és un thriller, creada i dirigida per David Gonzàlez. La sèrie fou emesa per À Punt a partir del 15 de setembre de 2024 i Televisió de Catalunya l'estrenarà properament. Al novembre de 2023 es va anunciar el rodatge de la sèrie. És protagonitzada per Meritxell Calvo i Raquel Ferri. És la primera sèrie de ficció rodada al Delta de l'Ebre.

## Argument

La història mostra els problemes del Delta com també l'amenaça de desaparició per la crisi climàtica. La recerca d'una activista mediambiental per part d'una periodista és l'inici d'aquest thriller rural.

## Episodis

| Núm. capítol | Data d'estrena | Audiència À Punt |
| 1 | 15 de setembre de 2024 | 66.000 4,6% |
| 2 | 22 de setembre de 2024 | 30.000 2,1% |
| 3 | 29 de setembre de 2024 | 35.000 2,4% |
| 4 | 6 d'octubre de 2024 | 23.000 1,7% |
| 5 | 13 d'octubre de 2024 | 28.000 2% |
| 6 | 20 d'octubre de 2024 | 43.000 2,9% |

## Referències

* ↑ «'Delta' llega a À Punt este domingo» (en castellà). todoalicante, 13-09-2023. [Consulta: 17 0ctubre 2024].
* ↑ «‘Delta’ la nova sèrie thriller que aborda la problemàtica ambiental al delta de l’Ebre com a teló de fons». Apuntmedia, 28-11-2023. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «"Delta" i "El mal invisbile", les noves sèries que s'estrenaran aquesta tardor a TV3». El Món de la Tele, 09-09-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «Es roda la coproducció de 3Cat, "Delta", un thriller ambientat en les terres de l'Ebre». 3cat, 18-12-2023. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «À Punt estrena la sèrie d’intriga ‘Delta’ este diumenge a la nit». Apuntmedia, 13-09-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «La serie de TV3 ambientada en el Delta del Ebre catalán arranca en À Punt con un 4'6%, logrando la valenciana un 2'8% de cuota media el domingo» (en castellà). elperiodicodeaqui, 16-09-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «elperiodicodeaqui» (en castellà). elperiodicodeaqui, 14-10-2024. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «Mejoría generalizada de todas las franjas de À Punt el domingo 20 de octubre con una media del 2'7% en el día, con récord para La Via Verda y buenos datos para La Finestra Esportiva» (en castellà). elperiodicodeaqui, 21-10-2024. [Consulta: 24 octubre 2024].
# Democràcia Nacional-Constituent de Dreta

Democràcia Nacional-Constituent de Dreta (DN-CD) fou un partit polític italià creat el 21 de desembre del 1976 com a corrent moderada del Moviment Social Italià per destacats polítics del partit com Ernesto De Marzio, Gastone Nencioni, Raffaele Delfino, Mario Tedeschi, Enzo Giacchero, Giulio Cesare Graziani, Pietro Cerullo; el sindicalista del CISNAL Giovanni Roberti i membres del PDIUM com Achille Lauro i Alfredo Covelli. Pel febrer de 1977 es van escindir del partit i absorbiren 9 senadors i 21 diputats del MSI (de 15 i 35 que tenien).
Defensaven una línia oberta a la DCI i als partits de l'arc parlamentari i donaren suport el govern de Giulio Andreotti. Es presentaren a les eleccions legislatives italianes de 1979, però només va obtenir un 0,7% i cap escó. El 16 de desembre de 1979 es va dissoldre; alguns dels seus membres tornaren al MSI i d'altres al sector Andreotti de la DCI. El gener de 1995, després del Congrés de Fiuggi, ingressaren a l'Alleanza Nazionale.

## Resultats electorals

| Any | Líder | Vots | % | Escons | Pos. | Govern |
| 1979 | Alfredo Covelli | 229,205 | 0.63 | 0 / 630 | 11è | Extraparlamentari |

## Secretaris

* Ernesto De Marzio (desembre 1976 - juliol 1978)
* Raffaele Delfino (juliol 1978 - abril 1979)
* Piero Cerullo (abril 1979 - desembre 1979)
# Stepnoi (Lóssevo)

Stepnoi - Степной (rus) és un possiólok del krai de Krasnodar, a Rússia. Es troba a les terres baixes de Kuban-Priazov. És a 17 km al nord de Kropotkin i a 133 km al nord-est de Krasnodar. Pertany al khútor de Lóssevo.
# Copa de la Lliga alemanya de futbol

La Copa de la Lliga alemanya (originalment: Premiere Ligapokal) era una competició futbolística alemanya que disputaven els equips més rellevants de la 1. Bundesliga i la 2. Bundesliga.
La primera edició es va disputar la temporada 1972/7. Durant més de 20 anys no es va disputar, fins que l'any 1997 tornà a jugar-se, tot substituint a la Supercopa alemanya de futbol.
Exceptuant la primera edició, el format consistia en eliminatòries directes en les quals hi prenien part els 4 primers classificats de la Bundesliga 1, el campió de la Copa d'Alemanya i el campió de la Bundesliga 2. Tots els emparellaments es disputaven a partit únic sobre terreny neutral.
Es deixà de disputar l'any 2008 amb motiu de la celebració del Campionat d'Europa de futbol. A partir d'aleshores es va recuperar la Supercopa alemanya.

## Historial

Font:
| Any | Campió | Resultat | Finalista | Seu |
| 1972–73 | Hamburger SV (1) | 4–0 | Borussia Mönchengladbach | Volksparkstadion, Hamburg |
| 1997 | Bayern de Múnic (1) | 2–0 | VfB Stuttgart | Ulrich-Haberland-Stadion, Leverkusen |
| 1998 | Bayern de Múnic (2) | 4–0 | VfB Stuttgart | BayArena, Leverkusen |
| 1999 | Bayern de Múnic (3) | 2–1 | Werder Bremen | BayArena, Leverkusen |
| 2000 | Bayern de Múnic (4) | 5–1 | Hertha BSC | BayArena, Leverkusen |
| 2001 | Hertha BSC (1) | 4–1 | Schalke 04 | Carl-Benz-Stadion, Mannheim |
| 2002 | Hertha BSC (2) | 4–1 | Schalke 04 | Ruhrstadion, Bochum |
| 2003 | Hamburger SV (2) | 4–2 | Borussia Dortmund | Bruchwegstadion, Mainz |
| 2004 | Bayern de Múnic (5) | 3–2 | Werder Bremen | Bruchwegstadion, Mainz |
| 2005 | Schalke 04 (1) | 1–0 | VfB Stuttgart | Zentralstadion, Leipzig |
| 2006 | Werder Bremen (1) | 2–0 | Bayern de Múnic | Zentralstadion, Leipzig |
| 2007 | Bayern de Múnic (6) | 1–0 | Schalke 04 | Zentralstadion, Leipzig |

## Palmarès per clubs

| Club | Títols | Anys campió | Subtítols | Anys subcampió |
| FC Bayern München | 6 | 1997, 1998, 1999, 2000, 2004, 2007 | 1 | 2006 |
| Hertha Berlin | 2 | 2001, 2002 | 1 | 2000 |
| Hamburg | 2 | 1973, 2003 | - | –-- |
| Schalke 04 | 1 | 2005 | 3 | 2001, 2002, 2007 |
| Werder Bremen | 1 | 2006 | 2 | 1999, 2004 |
| VfB Stuttgart | - | –-- | 3 | 1997, 1998, 2005 |
| Borussia Mönchengladbach | - | –-- | 1 | 1973 |
| Borussia Dortmund | - | –-- | 1 | 2003 |

## Referències

* ↑ «(West) Germany - List of Super/League Cup Finals». RSSSF.
# Alonso Clavel Morillas

Alonso Clavel Morillas (Madrid, 1590 - Madrid, 1655) va ser un religiós i escriptor castellà, membre de l'orde de Sant Basili el Gran. Va arribar a ser vicari provincial i prior del convent de Sant Basili el Gran Madrid i autor d'una important obra per a la seva comunitat, que conté la seva regla monàstica i on intentà demostrar que els basilians eren el monaquisme primitiu.
Nascut a Madrid el 1590, fill dels també madrilenys Alonso Clavel i Juana de Morillas. Va prendre l'hàbit de l'orde de Sant Basili el Gran el 2 d'abril de 1604, abans de complir catorze anys, al monestir dels Sants Màrtirs de Valladolid. Va professar el 29 de maig de 1606. Considerat un membre de molta observança, bon teòleg i orador, va ostentar els càrrecs de mestre, definidor major i vicari provincial de l'orde. Va pertànyer al monestir de Sant Basili el Gran de Madrid entre 1620 i 1654, on va ser prior almenys el 1620 i el 1630. El 1648, el papa Innocenci X va crear-lo assistent general de l'orde a Espanya. També va ser confessor del marquès de Leganés, Diego Mesía de Guzmán. Va morir el 1655, als 65 anys.
Va ser autor d'un important llibre per a l'orde de Sant Basili, titulat Antigüedad de la Religion, y Regla de San Basilio Magno, impresa a Madrid el 1645. L'obra conté la regla de l'orde i altres moltes altres clàusules que van ser adoptades a gairebé a totes les comunitats religioses. D'aquesta manera Clavel va intentar demostrar que l'orde era l'origen del monaquisme i la font de la resta d'ordes i regles de comunitats religioses.

## Referències

* 1 2 3 Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes (en castellà). vol. 1. Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1789, p. 51.
* 1 2 AADD. Biografía eclesiástica completa (en castellà). vol. 3. Madrid i Barcelona: Eusebio Aguado i J. M. de Grau i Compañía, 1850, p. 1002.
* 1 2 Cornejo-Vega, Francisco J. «La propaganda en las portadas de libros de la Órden de San Basilio en España (siglo XVII)». Cuadernos de arte e iconografía, vol. 17, núm. 34, 2008, pàg. 531.
* ↑ Serrano, Nicolás María. Diccionario universal de la lengua castellana: ciencias y artes, enciclopedia de los conocimientos humanos... (en castellà). Madrid: Biblioteca Universal Ilustrada, 1876, p. 183.
* ↑ Molina Prieto, Andrés «Datos para una Historia del monaquismo gienense». Boletín del Instituto de Estudios Giennenses, núm. 98, 1978, pàg. 27.
# Abadia (desambiguació)

«Abadia» té aquests significats:
* Abadia, monestir cristià dirigit per un abat.
* Arquitectura:
** Casa Abadia d'Ares del Maestrat, edifici de l'Alt Maestrat.
** Casa Abadia de Catí, edifici de l'Alt Maestrat.
** Casa de l'Abadia, edifici d'Alcover.
** Çò des de Abadia, casa de Vielha e Mijaran.
** Torre de l'Abadia, edifici a Vila-seca.
* Art:
** Abadia en la roureda, quadre de 1809.
* Biografies:
** Juan de la Abadía el Vell (segle xv), pintor aragonès.
** Antonio Abadía (? - 1791), prevere i compositor espanyol.
** Francesc Xavier Abadia i Como (~ 1774 - ~1835), general espanyol.
** Miguel Abadía Méndez (1867 - 1947),a dvocat, humanista, polític, escriptor i periodista colombià.
** Jesús Lalinde Abadia (1920 - 2007), historiador espanyol.
** Leopoldo Abadía (1933), enginyer i divulgador d'economia.
* Miscel·lània:
** L'abadia del crim, videojoc de 1988.
# Grant

«Grant» té aquests significats:
* Toponímia:
** Grant (Alabama), població dels Estats Units a l'estat d'Alabama
** Grant (Canadà), municipi rural a la província canadenca de Saskatchewan
** Grant (Comtat d'Inyo), àrea no incorporada al Comtat d'Inyo, Califòrnia
** Grant (Iowa), població dels Estats Units a l'estat d'Iowa
** Grant (Minnesota), població dels Estats Units a l'estat de Minnesota
** Grant (Nebraska), població dels Estats Units a l'estat de Nebraska
** Grant City, població dels Estats Units a l'estat de Missouri
** Grant Town, població dels Estats Units a l'estat de Virgínia de l'Oest
* Biografies:
** Ann Grant (Harare, 1955), jugadora d'hoquei sobre herba zimbabuesa que va competir durant la dècada de 1970
** Cary Grant (Bristol, 1904 - Davenport, Iowa, 1986), actor estatunidenc
** Derrick Grant (1938), jugador i entrenador de rugbi escocès, principalment conegut per jugar i entrenar a la selecció escocesa
** Duncan Grant (Rothiemurchus, 1885 - Aldermaston, 1978), pintor, decorador i dissenyador britànic
** Earl Grant (Oklahoma City, Oklahoma, 1931 - Lordsburg, Nou Mèxic, 1970), pianista, organista i vocalista estatunidenc
** Hugh Grant (Londres, 1960), actor i productor britànic
** James Augustus Grant (1827 - 1892), explorador escocès que va recórrer la part oriental de l'Àfrica equatorial
** John Grant (~ 1570 – 1606), participant de la conspiració de la pólvora
** Kim Grant (1972), futbolista ghanès
** Lee Grant (Nova York, 1927), actriu, directora i guionista estatunidenca
** Michael Grant (1914 - 2004), classicista i numismàtic anglès
** Robert Edmond Grant (Edimburg, 1793–1874), metge i naturalista escocès
** Ulysses S. Grant (1822 – 1885), 18è president dels Estats Units d'Amèrica (1869 - 77)
** Ulysses Simpson Grant IV (Salem, 1893 - Santa Monica, 1977), geòleg i paleontòleg, conegut pels seus treballs de camp sobre els mol·luscs fòssils al litoral de Califòrnia
** Zilpha Grant (Chorlton-cum-Hardy, 1919 – Radcliffe, 2011), nedadora anglesa que va competir durant la dècada del 1930
* Miscel·lània:
** (3154) Grant, asteroide pertanyent al cinturó d'asteroides, descobert el 1984 per Brian Skiff
** Meteorit Grant, meteorit descobert a la serralada de Zunyi (Nou Mèxic, Estats Units)
# Òmicron Cancri

«Òmicron Cancri» té aquests significats:
Òmicron del Cranc (ο Cancri) pot referir-se a dos estels a la constel·lació del Cranc visualment separats 0,27°:
* Òmicron¹ del Cranc (62 del Cranc), estel de magnitud 5,22.
* Òmicron² del Cranc (63 del Cranc), subgegant de magnitud 5,68.
Ambdós s'hi troben a una distància semblant (~ 150 anys llum) i comparteixen moviment propi.
# Carlos Guichandut

Carlos Guichandut (Barracas, Buenos Aires, 4 de novembre 1914 - ibíd, 27 de setembre 1990) va ser un baríton i tenor argentí de transcendència internacional.
Va estudiar amb M. Bontá debutant a l'Amfiteatre de la Rural per a la temporada d'estiu del Teatre Colón en l'òpera La novia del hereje de Pascual de Rogatis. Després d'una gira amb Gabriela Besanzoni per Brasil, va cantar amb la companyia de sarsuela de Fidela Campiña, amb qui es casaria, en el de Buenos Aires.
El 1944, va cantar al Teatro Marconi de Buenos Aires com a Rigoletto, Marcelo, Germont, Figaro, Tonio i Silvio, fins a debutar en el Teatre Colón el 25 de maig de 1945, com a Rigoletto dirigit per Hector Panizza, aquest mateix any va debutar en el Gran Teatre del Liceu de Barcelona, on va cantar Tonio, Figaro, Renato i Tosca en diverses temporades. Es van succeir debuts a Itàlia, a La Scala i diverses temporades al Colón.
El 1950 interpreta Yago al costat de Mario del Monaco en el paper d'Otello al Teatre Colón de Buenos Aires. Després es va traslladar a Europa on decideix cantar com a tenor dramàtic, destacant com a Siegmund de La Valquiria de Wagner i com Jason a Medea al costat de Maria Callas a Florència 1953.
Va retornar al Colón el 1955 com a Otello amb Giuseppe Taddei en el paper de Jago, cantant a més Andrea Chénier i Turiddu de Cavalleria rusticana.
El 1956 a Milà va cantar el Don José de Carmen i l'any següent a l'Òpera de París Otello amb Régine Crespin, paper amb el qual va totalitzar més de 100 representacions incloent les dirigides per Herbert von Karajan a Frankfurt el 1963 i pel qual va ser aclamat. A Europa va cantar al costat de figures com Renata Tebaldi, Virginia Zeani, Birgit Nilsson i Leonie Rysanek.
El 1966 va tornar a Buenos Aires per dedicar-se a l'ensenyament, entre els seus alumnes hi va haver el tenor Luis Lima.
Amb la desaparició de la seva dona el 1983, el cantant va patir una llarga depressió i va morir el 1990.
El 1989 li va ser atorgat el Premi Konex en reconeixement de la seva dilatada carrera.

## Referències

* ↑ «Guichandut, Carlos (1914-1990)». Datos BNE. Biblioteca Nacional de España. [Consulta: 10 febrer 2019].
* ↑ «Carlos Guichandut». Premios Konex. Fundación Konex. Arxivat de l'original el 21 de novembre 2010. [Consulta: 10 febrer 2019].
# Stepnoi (Novossibirsk)

Stepnoi (en rus: Степной) és un poble (un possiólok) de l'óblast de Novossibirsk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 378 habitants, pertany al districte de Novossibirsk.

## Referències

* ↑ «детский сад "Лукоморье"».
# Newhall

Newhall és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 886 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Newhall tenia 886 habitants, 360 habitatges, i 245 famílies. La densitat de població era de 1.140,3 habitants/km².
Dels 360 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 4,4% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 27,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 21% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.269 $ i la renda mediana per família de 51.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.250 $ mentre que les dones 29.167 $. La renda per capita de la població era de 20.124 $. Entorn del 0,8% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Newhall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Newhall». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mitchellville (Iowa)

Mitchellville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.715 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mitchellville tenia 1.715 habitants, 650 habitatges, i 455 famílies. La densitat de població era de 287,9 habitants/km².
Dels 650 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.250 $ i la renda mediana per família de 52.113 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.327 $ mentre que les dones 26.202 $. La renda per capita de la població era de 18.572 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mitchellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mitchellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.