OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Chiaramonte Gulfi

Chiaramonte Gulfi (sicilià Ciaramunti) és un municipi italià, dins de la província de Ragusa. L'any 2007 tenia 8.107 habitants. Limita amb els municipis d'Acate, Comiso, Licodia Eubea (CT), Mazzarrone (CT), Monterosso Almo, Ragusa i Vittoria.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2007-2012 | Giuseppe Nicastro | Lista civica |
| 2012-2017 | Vito Fornaro | Lista civica |
| 2017-2022 | Sebastiano Gurrieri | Lista civica |
| 2022- | Mario Cutello | Llista cívica |

## Esport (futbol)

En el municipi de Chiaramonte s'han creat en els últims anys diversos clubs de futbol amateur. L'època daurada del futbol de Chiaramonte va ser en els anys 80. Actualment existeixen dos petits clubs, anomenats "Ragazzi FC" i "Vecchi FC" respectivament, que juguen en un campionat creat per ells mateixos ("Campionato di Pezze") on adults i nens competeixen entre si només per diversó.

## Personatges il·lustres

* Serafino Amabile Guastella (1819-1899), escriptor en sicilià

## Galeria d'imatges

* Arc de l'Annunziata
* Església de San Vito (s. XVII)
* Santuari a la Verge
# Saya no Uta

Saya no Uta és una novel·la visual de terror lovecraftià i romàntica publicat al Japó el 2003, desenvolupat per Nitroplus i guionitzat per Urobuchi Gen. El 2013 fou publicat als Estats Units d'Amèrica per JAST USA. El 2011 l'editorial dels Estats Units d'Amèrica IDW publicà una adaptació en format còmic anomenada Song of Saya. El còmic fou il·lustrat per Yair Herrera i guionitzat per Daniel Liatowitsch i Todd Ocvirk i té influència de les obres de David Cronenberg.
La història és protagonitzada per Fuminori, un estudiant de medicina que ha patit un accident de tràfic amb els seus pares que li ha trastocat la percepció. La percepció que té del món és la d'un lloc carnós habitat per criatures abominables. Al llarg del desenvolupament de la història apareix assassinat, segrests, canibalisme, violació, pedofília, esclavatge sexual, sexe dur i mutilacions. La interacció amb la història és escassa.
El personatge de Saya apareix al videojoc de lluita Nitroplus Blasterz -HEROINES INFINITE DUEL-.
Va ser desenvolupat utilitzant NScripter.
A Gamezone el criticaren positivament la banda sonora i la part visual.

## Referències

* 1 2 Eisenbeis, Richard «Saya no Uta — The Song of Saya: The Kotaku Review». Kotaku, 21-05-2013 [Consulta: 20 gener 2017].
* 1 2 «JAST USA: Saya no Uta Goes Golden Master». Anime News Network, 22-03-2013 [Consulta: 20 gener 2017].
* 1 2 Eisenbeis, Richard «Song of Saya Has its Own American Comic Book (And It's Not Very Good)». Kotaku, 21-05-2013 [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ «Song of Saya #1 (Preview)». CBR. [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ Manning, Shaun «Liatowitsch & Ocvirk Sing a “Song of Saya”». CBR, 2010 [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ «Nitroplus Blasterz PS4/PS3 Game's Video Previews Saya». Anime News Network, 26-01-2016 [Consulta: 20 gener 2017].
* ↑ Иванов, Н.А.. Разработка игры "Первые лучи летнего солнца" в жанре "Визуальная новелла" на платформе Unity (Tesi), 2014, p. 13.
* ↑ Young, Jason «Point and Click Adventures from Japan: Top Ten Bishoujo Games Available in English». Gamezone, 27-09-2011 [Consulta: 16 juny 2017].
# Alburnus tarichi

Alburnus tarichi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Turquia.
Els mascles poden assolir els 19,7 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Özulug, M. i J. Freyhof, 2007. Alburnus demiri, a new species of bleak from Western Anatolia, Turkey (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 18(4):307-312.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Xanadú

Xanadú, també Xanadu, Zanadu, Shangdu, o Shang-tu (en xinès: 上都; pinyin: Shàngdū) va ser la capital d'estiu de Khublai Khan de la dinastia Yuan, una divisió de l'Imperi Mongol, que cobria gran part de l'Àsia i ultrapassava Europa oriental. La ciutat estava situada en el que ara s'anomena Mongòlia Interior, 275 km al nord de Pequín, uns 28 km al nord-oest de la ciutat moderna de Duolun. La capital constava de la "Ciutat Exterior" (2.200 m²), "Ciutat interior" (1.400 m²), i el palau, on Kublai Khan es quedava a l'estiu.
Encara que Matteo Ricci i Bento de Góis havien ja provat que Catai és simplement altre nom per la Xina, el cartògraf anglès John Speed el 1626 va continuar la tradició de mostrar "Cathaya, el Regne Cacic del Gran Cam" al nord-est de la Xina. En el seu mapa, ell va situar Xandu a l'est de la "metròpoli cathayana" Cambalu.
L'emplaçament de Xanadú es va dissenyar d'acord amb els principis geomàntics tradicionals del feng shui, tenint en compte la seva situació pel que fa al riu i les muntanyes properes. Al lloc, ara en ruïnes, es troben els vestigis de la capital del sobirà mongol, palaus, tombes, campaments nòmades, el canal de Tiefan'gang i d'altres obres hidràuliques. Des de l'any 2002 es realitzen tasques de restauració i l'any 2012 fou declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO.

## Mencions a Xanadú

* Figura a la primera línia de Kubla Khan, poema de Samuel Taylor Coleridge
* Pel·lícula dirigida el 1980 per Robert Greenwald amb Olivia Newton-John i Gene Kelly
* Projecte Xanadu, de Ted Nelson
* El grup de rock progressiu canadenc Rush va gravar una cançó titulada "Xanadu" en el seu àlbum de 1977 A Farewell to Kings, que recorre ben sovint a Kubla Khan.
* José Agustín Goytisolo i Gay titula així un poema.
* És el nom d'un complex d'apartaments a Calp (Alacant), obra de l'arquitecte català Ricardo Bofill (1971).

## Referències

* ↑ Rossabi, Morris. «The reign of Khubilai Khan». A: Twitchett, Dennis; Franke, Herbert. The Cambridge History of China (en anglès). Vol. 6: Alien Regimes and Border States, 907–1368. Cambridge: Cambridge University Press, 1994, p. 465. ISBN 978-0-521-24331-5.
* 1 2 «Site de Xanadu». La Liste du Patrimoine mondial. UNESCO. [Consulta: 30 agost 2017].
* ↑ Man, 2007, p. 104–119.
* ↑ «[https:// hum.unne.edu.ar/revistas/postgrado/revista1/publica6.pdf]» (en castellà).
* ↑ «[https:// www.xanadu.com]» (en anglès). PROJECT XANADU. [Consulta: 24 febrer 2024].

## Bibliografia

* Man, John. Kublai Khan: from Xanadu to superpower. Londres: Bantam, 2007. ISBN 9780553817188.

## Enllaços externs

* Shangdu Mapa de Satèl·lit de Google (anglès)
# Adelia (Donizetti)

Adelia, o la figlia dell'arciere (Adelia, o La filla de l'arquer) és una òpera (melodramma serio) en tres actes amb música de Gaetano Donizetti i llibret en italià de Felice Romani i Girolamo Maria Marini. S'estrenà al Teatro Apollo de Roma l'11 de febrer del 1841.
El llibret està pres de La figlia dell'arciere, òpera en tres actes de Carlo Coccia sobre text de Felice Romani, del qual Girolamo Maria Marini modificà el tercer acte. El text de Romani al seu torn estava pres d'un drama francès no conegut.

## Referències

* ↑ Ashbrook, William (1982), Donizetti and His Operas, Cambridge University Press. ISBN 0-521-23526-X
Òperes de Gaetano Donizetti :
Il Pigmalione (1816)
Enrico di Borgogna (1818)
Pietro il grande (1819)
Zoraida di Granata (1822)
La zingara (1822)
Alfredo il grande (1823)
L'ajo nell'imbarazzo (1824)
Emilia di Liverpool (1824)
Alahor in Granata (1826)
Don Gregorio (1826)
Elvida (1826)
Gabriella di Vergy (1826)
Olivo e Pasquale (1827)
Otto mesi in due ore (1827)
Il borgomastro di Saardam (1827)
L'esule di Roma (1828)
Alina, regina di Golconda (1828)
Gianni di Calais (1828)
Il castello di Kenilworth (1829)
Il diluvio universale (1830)
Imelda de' Lambertazzi (1830)
Anna Bolena (1830)
Le convenienze ed inconvenienze teatrali (1831)
Gianni di Parigi (1831)
Francesca di Foix (1831)
Fausta (1832)
Ugo, conte di Parigi (1832)
L'elisir d'amore (1832)
Sancia di Castiglia (1832)
Il furioso all'isola di San Domingo (1833)
Parisina d'Este (1833)
Torquato Tasso (1833)
Lucrezia Borgia (1833)
Rosmonda d'Inghilterra (1834)
Gemma di Vergy (1834)
Marino Faliero (1835)
Maria Stuarda (1835)
Lucia di Lammermoor (1835)
Belisario (1836)
Il campanello (1836)
Betly, o La capanna svizzera (1836)
L'assedio di Calais (1836)
Roberto Devereux (1837)
Maria de Rudenz (1838)
Poliuto (1838)
Pia de' Tolomei (1838)
Le duc d'Albe (1839)
La fille du régiment (1840)
Les martyrs (1840)
La favorita (1840)
Adelia (1841)
Rita (1841)
Maria Padilla (1841)
Linda di Chamounix (1842)
Caterina Cornaro (1844)
Don Pasquale (1843)
Maria di Rohan (1843)
Dom Sébastien (1843) :
# Days Gone

Days Gone és un videojoc d'acció i aventura de la tipologia "survival horror" per a la vida desenvolupat per SIE Bend Studio i publicat per Sony Interactive Entertainment per a PlayStation 4.
Ambientat a un Oregon post-apocalíptic dos anys després de l'inici d'una pandèmia mundial, un antic rodamón il·legal anomenat Deacon St. John (Samuel Witwer) descobreix la possibilitat que la seva dona Sarah encara estigués viva, cosa que el porta a en Deacon a la recerca de la seva muller. Days Gone es juga des d'una perspectiva en tercera persona, en la qual el jugador pot explorar un entorn del món obert. Els jugadors poden utilitzar armes de foc, armes cos a cos i armes improvisades i poden utilitzar el sigil per defensar-se dels humans hostils i de les criatures caníbals conegudes com a Freakers. Una de les principals mecàniques de joc és la motocicleta d'en Deacon, que s'utilitza com a principal medi de transport del personatge del jugador i com a inventari mòbil.
Originalment previst per al llançament del 2018, Days Gone es va retardar diverses vegades i finalment, el joc es va publicar el 26 d'abril de 2019. Al llançar-lo, va rebre crítiques diverses de crítics, que van lloar el món obert, la jugabilitat i el rendiment de Sam Witwer com a Deacon, tot i que es va criticar la història i la manca de desenvolupament del personatge.

## Referències

* 1 2 Garvin, John. «Days Gone: Bend Studio's New Open-World PS4 Adventure». PlayStation Blog, 13-06-2016. [Consulta: 14 juny 2016].
* ↑ «Days Gone Review Roundup -- Here's What Critics Are Saying». [Consulta: 26 abril 2019].
# Artemisia Sanchez

Artemisia Sanchez és una minisèrie de televisió de quatre parts del 2008 basada en la novel·la històrica de Santo Gioffrè. S'ha doblat al català.

## Producció

El rodatge va tenir lloc a Matera, Cerchiara di Calabria, Cittanova, la Tonnara di Palmi i San Giorgio Morgeto.

## Audiència

| Núm. | Rai 1 | Rai 1 | Rai 1 | Font |
| Núm. | Data d'estrena | Espectadors | Quota | Font |
| 1 | 15 de desembre de 2008 | 5.619.000 | 20,40% | |
| 2 | 16 de desembre de 2008 | 5.884.000 | 21,82% | |
| 3 | 22 de desembre de 2008 | 5.978.000 | 23,17% | |
| 4 | 29 de desembre de 2008 | 5.886.000 | 22,88% | |

## Referències

* 1 2 «Arteisia Sanchez». la Repubblica.
* ↑ «"Artemisia Sánchez", a "Grans històries europees"». TV3, 28-07-2015. [Consulta: 10 novembre 2023].
* ↑ «Ascolti Tv di lunedì 15 dicembre 2008: Artemisia Sanchez di poco sopra a Carnera. Ottimo risultato per Merlin e Rush Hour 3. Boom per Milionario Edizione Straordinaria e La Prova del Cuoco con oltre il 25%», 16 dicembre 2008.
* ↑ «Ascolti Tv di martedì 16 dicembre 2008: vince Artemisia Sanchez, chiude in crescendo Carnera. Ottimo Ballarò e Fantozzi», 17 dicembre 2008.
* ↑ «Ascolti Tv di lunedì 22 dicembre 2008: vince Artemisia Sanchez con quasi 6 milioni. Bene The Family Man e Harry Potter», 23 dicembre 2008.
* ↑ «Ascolti Tv di lunedì 29 dicembre 2008: chiude in bellezza Artemisia Sanchez con quasi 6 milioni. Bene Mezzogiorno in Famiglia speciale Oroscopo con 4. Scarso l’esito della replica di Ferrari», 30 dicembre 2008.
# Juan Moneva y Puyol

Juan Moneva y Puyol (Pollos, 21 d'agost de 1871 - Saragossa, 7 de juliol de 1951) fou un jurista i polític aragonès.

## Vida i obra

Fill de pares aragonesos, nasqué per casualitat a Castella, però passà la vida a Saragossa. Fou catedràtic de dret canònic a la Universitat de Saragossa. Dedicà una part de les seves publicacions al dret foral, que defensà davant del dret comú. S'interessà per temes catalans i aprengué la llengua. Tingué amistat amb diversos intel·lectuals catalans, entre els quals Eduard Toda a qui secundà en la iniciativa de la restauració de Poblet. Fou nomenat membre corresponent de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona (1901) i de la secció de ciències l'Institut d'Estudis Catalans (1950) així com de nombroses acadèmies espanyoles: Academia Española de la Lengua, de Bellas Artes de San Fernando i de Ciencias Morales y Políticas i d'altres.

### Obres

* De la conservació i foment de l'art cristià (191-?) [Manuscrit 507 de la Biblioteca Pública Episcopal del Seminari de Barcelona]

## Bibliografia

* Bogarín Díaz, Jesús. Diccionario de catedráticos españoles de derecho (1847-1943). Universitat Carles III de Madrid. Instituto Figuerola de Historia y Ciencias Sociales, 2014.
* Calvo Carilla, José-Luis. El modernismo literario en Aragón. Zaragoza: IFC, 1989.
* «Anuari de l'Institut d'Estudis Catalans». [Barcelona], 1952.
* Lorente Sanz, José. «Don Juan Moneva y Puyol, jurista aragonés». A: Homenaje a la memoria de Don Juan Moneva y Puyol. Zaragoza: Consejo de Estudios de Derecho Aragonés. CSIC, 1954, p. 51-61.
* Marín, Manuela; Puente, Cristina de la. Los epistolarios de Julián Ribera Tarragó y Miguel Asín Palacios: introducción, catálogo e índices. Madrid: CSIC, 2009.
* «Don Juan Moneva y Puyol». Anuario de Derecho Aragonés, XV, 1970-1971, pàg. 119-120.
* Minguijón Adrián, Salvador. «Don Juan Moneva y Puyol». A: Homenaje a la memoria de Don Juan Moneva y Puyol. Zaragoza: Consejo de Estudios de Derecho Aragonés. CSIC, 1954, p. 926.
* «Aliaga Jiménez, Jose Luis / Benítez Marco, M.a Pilar (2011): El Estudio de Filologia de Aragon.Historia de una institucion y de una epoca. Zaragoza: Institucion «Fernando el Catolico», 606 pags.». Estudis Romanics, 35, 2013, pàg. 480-488. ISSN: 2013-9500.
* «El derecho aragonés para D. Juan Moneva y Puyol: apostillas a su libro "Introducción al derecho hispánico" en el cincuentenario del Congreso Nacional de Derecho Civil». Revista de Derecho Civil Aragonés, 3, 1, 1997, pàg. 107-124. ISSN: 1135-9714.
* Ossorio y Bernard, Manuel. «Moneva y Pujól (Juan)». A: Ensayo de un catálogo de periodistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta y litografía de J. Palacios, 1903.
* Varios autores. Homenaje a la memoria de Don Juan Moneva y Puyol. Zaragoza: Consejo de Estudios de Derecho Aragonés. CSIC, 1954.
* Varios autores. Don Juan Moneva visto por sus contemporáneos. IFC, 1983.

## Enllaços externs

* «Juan Moneva y Puyol». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Gran Enciclopedia Aragonesa Arxivat 2016-09-06 a Wayback Machine.
# Arthur, el solter d'or

Arthur, el solter d'or (títol original en anglès, Arthur) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Steve Gordon, estrenada el 1981 i doblada al català.

## Argument

Arthur Bach és el milionari més encantador del món, però la major part del temps està borratxo i no té cap ambició, i no s'adona que és hereu d'una vasta fortuna. De sobte, la seva família li planteja un dilema: si vol heretar 750 milions de dòlars, s'haurà de casar amb la seva avorrida xicota de Long Island en menys d'un mes.

## Repartiment

| Actor / actriu original | Doblatge al català | Personatge |
| Dudley Moore | Joan Pera | Arthur Bach |
| Liza Minnelli | Montse Moreno | Linda Marolla |
| John Gielgud | Joan Borràs | Hobson, ajuda de cambra d'Arthur |
| Geraldine Fitzgerald | Marta Martorell | Martha Bach |
| Jill Eikenberry | Carme Alarcón | Susan Johnson |
| Stephen Elliott | Josep Maria Ullod | Burt Johnson |
| Ted Ross | Toni Sevilla | Bitterman, xofer d'Arthur |
| Barney Martin | Eduard Lluis Montada | Ralph Marolla |
| Thomas Barbour | Fèlix Benito | Stanford Bach |
| Anne De Salvo | Victòria Pagès | Gloria |

## Premis i nominacions
### Premis

* 1982: Oscar al millor actor secundari per John Gielgud
* 1982: Oscar a la millor cançó original per Burt Bacharach, Carole Bayer Sager, Christopher Cross i Peter Allen amb "Arthur's Theme (Best That You Can Do)"
* 1982: Globus d'Or a la millor pel·lícula musical o còmica
* 1982: Globus d'Or al millor actor musical o còmic per Dudley Moore
* 1982: Globus d'Or al millor actor secundari per John Gielgud
* 1982: Globus d'Or a la millor cançó original per Burt Bacharach, Carole Bayer Sager, Christopher Cross i Peter Allen amb "Arthur's Theme (Best That You Can Do)"

### Nominacions

* 1982: Oscar al millor actor per Dudley Moore
* 1982: Oscar al millor guió original per Steve Gordon
* 1982: Globus d'Or a la millor actriu musical o còmica per Liza Minnelli
* 1982: BAFTA a la millor música per Burt Bacharach
* 1982: BAFTA al millor actor secundari per John Gielgud

## Referències

* ↑ «Arthur, el solter d'or». Ésadir.cat. [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ «Arthur» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 16 juny 2022].
* ↑ «Arthur, el solter d'or». eldoblatge.com. [Consulta: 12 abril 2024].
# Batman: Arkham Asylum

Batman: Arkham Asylum és un videojoc d'acció/aventura, basat en l'univers de Batman, el personatge de DC Comics llençat l'agost de 2009. El joc va ser desenvolupat per Rocksteady Studios i publicat per Eidos Interactive en conjunció amb Warner Bros. Interactive Entertainment.

## Desenvolupament

Requeriments del sistema :
| | Mínim | Recomanat |
| Windows |||
| Sistema Operatiu | Windows XP amb Service Pack 2 o Windows Vista | Windows XP amb Service Pack 2 o Windows Vista |
| CPU | Intel core 3 GHz o equivalent AMD | Pentium D 3 GHz o AMD Athlon 64 X2 3800+ (Dual core) |
| Memòria | 1 GB (Windows XP) 2 GB (Windows Vista) | 2 GB (Windows XP) 3 GB (Windows Vista) |
| Hardware per a Gràfics | Shader Model 3 NVidia 6600 o ATI 1300 o superior | NVidia 7900 GT o superior |
La història va ser co-escrita per Paul Dini (Batman: The Animated Series, Detective Comics), mentre que Wildstorm va elaborar les aparicions dels personatges. Compta amb el doblatge en anglès de Kevin Conroy com a Batman, Mark Hamill com a the Joker i Arleen Sorkin com a Harley Quinn en el joc, repetint el seu paper de veu de la llarga DC Animated Universe. Tom Kane s'uneix al repartiment com a Commissari Gordon, Amadeus Arkham i Warden Sharp. El joc està basat en la franquícia Batman de 70 anys com un tot i no està lligat a cap adaptació especial. Arkham funciona en el Unreal Engine 3 d'Epic Games. La versió de Windows fa servir el servei Windows Live de Microsoft, permetent al jugadors registrar una puntuació.

## Referències

* 1 2 Fahey, Mike. «Batman: Arkham Asylum Does Games For Windows Live». Kotaku, 04-03-2009. [Consulta: 12 maig 2009].
* 1 2 3 «Batman: Arkham Asylum to Support NVIDIA PhysX technology» (en anglès). IGN, 06-08-2009. [Consulta: 6 agost 2009].
* 1 2 3 Orry, James. «Batman: Arkham Asylum confirmed for Aug 28». VideoGamer, 29-05-2009. [Consulta: 29 maig 2009].
* 1 2 3 Ingham, Tim. «Batman: Arkham Asylum dated». MCV, 29-05-2009. [Consulta: 29 maig 2009].
* 1 2 Magrino, Tom. «PC Batman: Arkham Asylum confined until Sept. 15» (en anglès). GameSpot, 06-08-2009. [Consulta: 6 agost 2009].
* ↑ «Batman: Arkham Asylum on Steam». Steam. [Consulta: 7 agost 2009].
* ↑ Brudvig, Erik. «Batman: Arkham Asylum Announced». IGN, 13-08-2008. Arxivat de l'original el 2009-05-08. [Consulta: 5 març 2009].
* ↑ «Batman: Arkham Asylum PC Requirements». Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 29 abril 2009].
* ↑ McInnis, Shaun «GDC 2009: Batman: Arkham Asylum Hands-On Impressions». Gamespot, 26-03-2009 [Consulta: 26 abril 2009]. Arxivat 2009-04-07 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2009-04-07. [Consulta: 27 agost 2009].
* ↑ Blyth, Jon «Batman: Arkham Asylum». Eurogamer, 30-01-2009 [Consulta: 26 abril 2009].
* ↑ Pinter, Justin «Batman: Arkham Asylum surprisingly looking good». PSU, 22-12-2008 [Consulta: 26 abril 2009].

## Enllaços externs

* Web oficial de Arkham Asylum Arxivat 2013-10-09 a Wayback Machine.
* Batman: Arkham Asylum Web oficial del joc
# Bajamar

Bajamar és una població costanera al nord-est de l'illa de Tenerife, a les Illes Canàries, pertanyent al municipi de San Cristóbal de La Laguna. Antigament era considerat un barri de Tejina, un altre poble de San Cristóbal de La Laguna. És un petit centre turístic i vacacional i s'hi accedeix per la carretera TF-13 Bajamar-Punta del Hidalgo.

## Descripció

Bajamar es troba als peus dels contraforts més occidentals del massís d'Anaga, a catorze quilòmetres de la població de La Laguna. Té una altitud mitjana de 48 metres sobre el nivell del mar, arribant als seus màxims 601 metres sobre el nivell del mar al Pico Isogue.
Bajamar ocupa una superfície de 2,08 km² que inclou el nucli urbà i un petit espai rural i natural, parcialment inclòs a l'espai protegit del parc rural del massís d'Anaga. Limita amb Punta del Hidalgo, a la zona del Paso del Guanche, amb Tegueste als cims, i amb Tejina a la zona del Riego.
La població compta amb diverses piscines naturals i la platja de Bajamar o San Juan, així com la piscina natural de Mariane i Charco Redondo i la zona de pràctica del surf de Baja Nueva, El Paso, el Lobo i las Bordas.

## Referències

* ↑ «Zona 5», 09-02-2014. Arxivat de l'original el 2014-02-09. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ «Bienes de Interés Cultural». www.gobiernodecanarias.org. [Consulta: 17 octubre 2022].
* 1 2 «IDECanarias (Infraestructura de Datos Espaciales de Canarias)», 26-03-2015. Arxivat de l'original el 2015-03-26. [Consulta: 17 octubre 2022].
* ↑ «Mejoras en las piscinas de Bajamar, Jóver y la Punta del Hidalgo» (en castellà). RTVC, 03-04-2024. [Consulta: 21 juny 2024].
* ↑ «Pools and puddles.». Arxivat de l'original el 2010-09-29.
* ↑ «.: Área de Fiestas Populares y Tradicionales :: La Laguna :.», 21-07-2008. Arxivat de l'original el 2008-07-21. [Consulta: 17 octubre 2022].
# Desfilada planetària

Una desfilada planetària o processó planetària és el nom que es dona a un fenomen astronòmic pel qual tres o més planetes del sistema solar són visibles al cel, bastant a prop l'un de l'altre. Atès que els seus plans orbitals només es desvien una mica de l'eclíptica, els planetes es disposen en fila, formant un arc. Sovint se l'anomena "alineació planetària" de manera errònia, doncs no es tracta d'una alineació real a l'espai.
Les desfilades de 3 planetes es donen aproximadament un cop l'any, mentre que la freqüència de les desfilades de 4 és biennal. Per veure'n una de 5, pot passar més d'una dècada. L'any 6 dC es va poder presenciar una desfilada històricament significativa, quan a una gran conjunció (quan Júpiter i Saturn són visibles alhora) s'hi van sumar altres planetes. Aquest fenomen és una de les teories que tracten d'explicar l'aparició de l'estrella de Betlem a la Biblia.
Durant el mes de juny de 2022, es van poder veure Mercuri, Venus, Mart, Júpiter i Saturn (en aquest ordre). A més, entre el 20 i el 26 de juny la Lluna va situar-se per davant de l'arc. Entre gener i febrer de 2025, Venus, Mart, Júpiter, Urà, Neptú i Saturn van formar una desfilada de 6 planetes. La figura es va completar el dia 28 de febrer, quan s'hi va unir Mercuri. La propera desfilada de 6 es podrà veure l'any 2040, mentre que per observar de nou els 7 planetes, s'haurà d'esperar al 2492.

## Referències

* 1 2 «Set planetes alineats, un fenomen astronòmic extraordinari: quan i com observar-lo». 3/24. CCMA, 27-02-2025. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Planetenprozession» (en alemany). Deutschlandfunk. Deutschlandradio, 29-10-2001. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Six planets will align tonight in rare ‘planetary parade’» (en anglès). The Independent, 03-06-2024. Arxivat de l'original el 2025-02-09. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Planetary parade: Mercury falls into line for rare seven-planet alignment» (en anglès). The Guardian, 28-02-2025. ISSN: 0261-3077.
* ↑ Weintraub, David. «Can astronomy explain the biblical Star of Bethlehem?» (en anglès americà). The Times of Israel, 11-12-2018. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ Pinlac, Beatrice. «Rare alignment of 5 planets to grace pre-dawn sky in June» (en anglès), 08-06-2022. [Consulta: 1r març 2025].
* ↑ «Planetary parade across UK skies today won’t occur again until 2040» (en anglès). The Independent, 28-02-2025. [Consulta: 1r març 2025].

## Vegeu també

* Conjunció
* Sizígia