OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Beca Ramón y Cajal

La Beca Ramón y Cajal (RyC) és una beca postdoctoral espanyola, finançada pel Ministeri de Ciència espanyol. La finalitat d’aquest ajut és promoure la incorporació de personal investigador amb una trajectòria destacada, amb l’objectiu de que adquireixi les competències i capacitats que li permetin obtenir un lloc de caràcter estable en un organisme de recerca del Sistema espanyol de ciència, tecnologia i innovació. La convocatòria incentiva la incorporació de personal investigador que ha desenvolupat durant un determinat període la seva activitat professional a l’estranger. Va ser creada el 2001 i, juntament amb la beca Juan de la Cierva, és la beca de recerca amb finançament nacional més prestigiosa per seguir una carrera científica a Espanya. De fet, es considera la principal estratègia d'atracció de talent per a Espanya per contrarestar la seva fuga de cervells científics.
Entre els becats, s'inclouen Carlota Escutia Dotti, Brian Vohnsen, Aditi Sen De, Mayo Fuster Morell, Carolina Mallol, Mercedes Vila, Maritza Lara-López, Nanda Rea, Mercedes López-Morales.

## Referències

* ↑ «El Gobierno no hará contratos de científicos Ramón y Cajal este año» (en castellà). , 17-10-2012 [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ «El programa Ramón y Cajal de captación de científicos en España. Evaluación, valoración y propuesta de resolución». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ «Spanish science: still suffering» (en anglès). the Guardian, 23-10-2013. [Consulta: 27 gener 2023].
* ↑ «Los investigadores del Ramón y Cajal, en la cuerda floja | Ciencia | elmundo.es». www.elmundo.es. [Consulta: 10 febrer 2023].
* ↑ Aunión, J. A. «Not so much a brain drain as forced exile» (en anglès americà). EL PAÍS English Edition, 20-05-2013. [Consulta: 28 gener 2023].
* ↑ «Awardee Details: Shanti Swarup Bhatnagar Prize». [Consulta: 19 desembre 2023].
* ↑ Ansede, Manuel «El Gobierno abrirá las puertas a los científicos de élite rechazados por la universidad española» (en castellà). El País [Madrid], 08-08-2019. ISSN: 1134-6582.
* ↑ «Mercedes López-Morales: “Tenemos ya tantos planetas que no damos abasto”» (en castellà), 10-03-2017. [Consulta: 19 desembre 2023].
# Eleccions legislatives russes de 1999

Les Eleccions legislatives russes de 1999 es van celebrar el 19 de desembre per escollir els 450 diputats per a la Duma Estatal.

## Referències

* ↑ Elections in Europe: a data handbook. 1. ed. Baden-Baden: Nomos Verl.-Ges, 2010. ISBN 978-3-8329-5609-7.
* ↑ «1999 Parliamentary elections». [Consulta: 29 setembre 2019].
# Sembat VIII Bagratuní

Sembat VIII Bagratuní (en armeni Սմբատ Ը Բագրատունի) o també Sembat Khostovanol és a dir, el Confessor (Սմբատ Խոստովանող) va ser príncep i generalíssim d'Armènia de l'any 826 al 854.
El 826 era ostatge del Califa (des del 806) i havia adoptat el nom àrab d'Abul Abbas (en armeni Ablabas). El califa li va donar la dignitat de gran sparapet (generalíssim) i el va enviar a Armènia en conèixer la mort del seu pare aquell any 826. A la partició de dominis va rebre els territoris de l'Araxes (Shirak, Archaruniq i altres, amb capital a Bagaran. El seu germà Bagrat o Bagarat va rebre Taron, Khoith i Sassun, l'alta vall de l'Eufrates occidental. L'any 830 els àrabs van donar també el títol de príncep al seu germà per contrarestar el seu poder.
Sembat va ser lleial als ostikans governadors d'Armènia. El 853 va anar a fer acta de fidelitat al general Bogha el vell a Dvin. El seu fill Aixot (el futur Aixot I el Gran) era assessor de Bogha pels afers militars. Bogha preparava una expedició contra l'emir d'Arzen, que tot i que el 850 havia obeït l'ordre de recaptar els impostos i tributs endarrerits del príncep Bagràtida de Taron, després el va ajudar (851-852). I també una alrta expedició contra l'emir de Tbilisi, Ishak. L'emir d'Arzen va ser fet presoner i enviat a Samarra i Ishak, que feia 20 anys que governava (833-853) va morir crucificat i decapitat i la ciutat incendiada, amb l'ajut del curopalata de Klardjètia Bagrat.
L'any 854 va participar en la campanya de Bogha contra el príncep armeni d'Artaskh a l'Aghuània que va acabar amb la concessió de l'aman (perdó) per part del príncep, per ordre directa del Califa. El mateix any va morir el patriarca Hovhannes IV i Sembat va fer elegir, l'any següent a Zakaria I de Tsak.
Poc després Bogha el va cridar i li va dir que anés a Samarra on el Califa el faria príncep d'Armènia. Tanmateix, quan va arribar el Califa el va fer empresonar amb altres persones. Se li va oferir la llibertat a canvi de convertir-se a l'islam però s'hi va negar i va seguir presoner fins a la seva mort que devia ser entre l'any 862 i el 867. Per aquests darrers anys se li va donar el nom de Sembat Khostovanol (el Confessor).
El seu fill, Aixot que va restar a Bagaran, va ser després conegut com a Aixot I el Gran.

## Referències

* ↑ Toumanoff, Cyril. Les dynasties de la Caucasie Chrétienne : de l'Antiquité jusqu'au XIXe siècle: tables généalogiques et chronologiques. Roma: [S.n.], 1990, p. 121.
# Haro (desambiguació)

«Haro» té aquests significats:
* Astronomia: Objecte de Herbig-Haro, retalls petits de nebulositat associats a estrelles noves, i es formen quan el gas expulsat per les estrelles
* Biografies:
** Família Haro, família que va governar el senyoriu de Biscaia
*** Diego López I d'Haro (~ 1075 - 1124), dit "el Blanc", senyor de Biscaia (1093 - 1124)
*** Lope Díaz I d'Haro (? - 1170), quart senyor de Biscaia (1124 - 1170)
*** Diego López II d'Haro (Nájera, ~1140 - 1214), cinquè senyor de Biscaia (1170 - 1214)
*** Lope Díaz II d'Haro, (~ 1170 - 1236), fill de Diego López II d'Haro i María Manrique, sisè senyor de Biscaia (1214 - 1236)
*** Diego López III d'Haro (? - Bañares, 1254), fill de Lope Díaz II d'Haro i Urraca Alfonso, setè senyor de Biscaia (1236-1254)
*** Lope Díaz III d'Haro (? - Alfaro, 1288), vuitè senyor de Biscaia (1254-1288)
*** Diego López IV d'Haro, fill de Lope Díaz III d'Haro i Juana de Molina, novè senyor de Biscaia (1288 - 1289)
*** Diego López V d'Haro, fill de Diego López III d'Haro i Constança de Bearn, senyor de Biscaia (1295 - 1310)
*** María Díaz I d'Haro, dita "la Bona" (~ 1270 - 1342), desena Senyora de Biscaia
*** Mencía López de Haro (Biscaia ~1215 - Palència, 1270), dama lleonesa-biscaïna i reina consort de Portugal (1239 -1247)
*** Urraca Díaz de Haro (~ 1193 - Cañas, 1263), abadessa del Monestir de Cañas, venerada com a beata
** Eduardo Haro Tecglen (Pozuelo de Alarcón, 1924 - Madrid, 2005), periodista i assagista
** Manuela Trasobares i Haro (Figueres, 1962), artista i política transsexual catalana
** Manuel Gaspar Haro (1981, Málaga), futbolista
* Festes:
** Haro, nom que reben en aranès les falles pirinenques
* Toponímia:
** Haro, municipi de La Rioja a la comarca d'Haro
** Riu Haro, riu del Pakistan al Panjab (Pakistan)
** Comarca d'Haro, comarca de la Rioja (Espanya)
** Carrascosa de Haro, municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Fuentelespino de Haro, municipi de la província de Conca
** Villaescusa de Haro, municipi de la província de Conca a la comunitat autònoma de Castella-La Manxa
** Casas de Haro, municipi de la província de Conca
** Rada de Haro, municipi de la província de Conca
# Plesiadapis

Plesiadapis és un dels gèneres d'animals semblants als primats més antics coneguts. Visqueren a Nord-amèrica i Europa fa 58-55 milions d'anys. S'assemblaven una mica als esquirols. Tenien urpes i els seus ulls es trobaven als costats del cap, fent-los més ràpids a terra que als arbres, però començaren a passar temps a les branques baixes dels arbres, menjant fruita i fulles.

## Referències

* ↑ Gingerich, P.D. «Cranial anatomy and evolution of early Tertiary Plesiadapidae (Mammalia, Primates)». University of Michigan Papers on Paleontology, 15, 1976, pàg. 1-141.

## Enllaços externs

* Mikko's Phylogeny Archive Arxivat 2005-11-25 a Wayback Machine.
# Variable RR Lyrae

Les variables RR Lyrae són estrelles variables usades com a candeles estàndard.
Les RR Lyrae són estrelles polsants de la branca horitzontal, amb una massa de, aproximadament, la meitat del Sol. Les estrelles RR Lyrae perden massa abans d'esdevenir RR Lyrae i conseqüentment, aquestes estrelles foren un temps astres amb una massa similar o una mica menor que el Sol, voltant les 0,8 masses solars. Polsen de manera semblant que a les variables cefeides, però entre unes i altres hi ha diferències importants.
Les RR Lyrae són estrelles velles, i relativament de poca massa. Per consegüent, són més comunes que les cefeides, però menys lluminoses. De mitjana la magnitud absoluta de les RR Lyrae és 0,75, només 40 o 50 vegades més brillants que el Sol. El seu període és més curt, típicament menor d'un dia, i a vegades per davall de les vuit o nou hores.
Hi ha tres classes principals d'estrelles RR Lyrae:
* RRab
* RRc, amb períodes curts
* RRd, amb dos períodes de pulsacions superposats.
La relació entre la variabilitat del període d'una RR Lyrae i la seva magnitud absoluta fa d'aquestes estrelles bones candeles estàndard per objectes relativament pròxims, especialment dins la Via Làctia. Són usades de forma extensiva en els estudis de cúmuls globulars, però són difícils d'observar a galàxies externes.

## Vegeu

* RR Lyrae
* variable W Virginis

## Enllaços externs

* APOD Arxivat 2008-05-16 a Wayback Machine.(català)
* Plana de Joan Miró Ametller Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.(català)
# Osteòcit

Un osteòcit és una cèl·lula de forma lenticular i poc basòfila. Es troben allotjades en llacunes dintre de la matriu òssia calcificada. Té un reticle endoplasmàtic rugós i un aparell de Golgi poc desenvolupat. La seva finalitat és la de mantenir el teixit ossi traduint estímuls del voltant.

## Origen

Els osteòcits deriven dels osteoblasts, cèl·lules formadores de l'os. Quan un osteoblast queda envoltat d'osteoide, el producte que secreta, la cèl·lula perd el contacte amb la superfície òssia, disminueix la seva capacitat de síntesi i dipòsit de col·lagen i es diferencia en un osteòcit.

## Referències

* ↑ «Osteocitos y la regulación de la formación ósea».
* ↑ «Osteocyte». Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 7 desembre 2023].
# Ellendale (Minnesota)

Ellendale és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 590 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ellendale tenia 590 habitants, 252 habitatges, i 166 famílies. La densitat de població era de 256 habitants per km².
Dels 252 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 34,1% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,7% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.750 $ i la renda mediana per família de 50.139 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.023 $ mentre que les dones 24.306 $. La renda per capita de la població era de 19.750 $. Entorn de l'11,4% de les famílies i el 10,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ellendale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ellendale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Xiprer de l'Himàlaia

El xiprer de l'Himàlaia (Cupressus torulosa) és una espècie de conífera de la família Cupressaceae. De forma natural es fa en altituds entre els 800 i els 2.800 m en els Himàlaies, i en terrenys calcaris de l'Índia, Caixmir, i el Nepal.

## Descripció

Pot arribar a créixer fins als 45 m d'alçada, encara que normalment es queda en uns modestos vint. El seu tronc fa uns cinquanta centímetres de diàmetre. Els gàlbuls són verds o violacis quan són joves, per tornar-se marrons amb el temps; fan entre deu i vint mil·límetres.
Encara que es fa a moltes parts del món, en el seu hàbitat natural és una espècie amenaçada. La seva fusta, molt olorosa i duradora, s'usa en la construcció, i també se la crema per l'olor que desprèn. L'oli que se n'extreu s'empre com a antisèptic i en cosmètica.

## Bibliografia

* Monografía de ciprés torulosa, Cupressus torulosa: Diversificación de plantaciones forestales con especies de interés económico Santiago de Chile: Instituto Forestal, 2000 ISBN 956-7727-39-2

## Referències

* ↑ Plants of the World Online

## Enllaços externs

* Descripció a la base de dades Flora of China (anglès)
* Característiques i utilitats (anglès)
# Beisbol als Jocs Olímpics d'estiu de 1952

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1952 celebrats a la ciutat de Hèlsinki (Finlàndia) es disputà una prova de beisbol en categoria masculina, en la seva variant finlandesa anomenada Pesäpallo. Aquest esport reaparegué en el programa olímpic com a esport de demostració després de la seva presència en les edicions de 1912 i 1936.

## Resultats

Es disputà un únic partit entre dos equips finlandesos el dia 31 de juliol de 1952 a l'Estadi Olímpic de Hèlsinki.
| Equip | | Equip |
| Finnish Baseball Federation | 8 - 4 | Worker's Athletic Federation |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Pesäpallo at the 1952 Summer Olympics». [Consulta: 13 febrer 2025].
* ↑ Smith, Red «How Fins Play A Ball Game Called Pesapallo». , 02-08-1952, p. 15 [Consulta: 10 agost 2021].
* ↑ Bill Mallon, Jeroen Heijmans. Historical Dictionary of the Olympic Movement. Scarecrow Press, 2011, p. 297. ISBN 9780810875227.

## Enllaços externs

* (anglès) "Official Report". XV Olympiad Helsinki 1952 Arxivat 2011-05-26 a Wayback Machine.
# Tortuga de riu gegant

La tortuga de riu gegant o tortuga d'Arrau (Podocnemis expansa) és una tortuga de la família Podocnemididae, que amaga el cap doblegant-lo lateralment al cos. Viu als rius i llacunes de la conca del riu Amazones i de l'Orinoco, a Colòmbia, Veneçuela, Guyana, l'Equador, el Brasil, el Perú i Bolívia. Sovint es poden veure en grups descansant sobre troncs caiguts als rius o en platges.
Tenen la closca de color gris, negrós o marró fosc. En les femelles mesura de 70 cm. a 1 m. i en els mascles de 30 a 55 cm. La femella posa de 60 a 140 ous i la incubació dura uns 2 mesos. Els ous són comestibles i han estat recol·lectats en excés. Aquest fet, juntament amb caça indiscriminada d'adults, posa en perill el futur de l'espècie.

## Programa de conservació

L'any 1989, es decretà el Refugi de fauna silvestre de la tortuga d'Arrau, amb la finalitat de protegir les principals platges de niació d'aquest rèptil, en territori veneçolà. Des d'aquell mateix any, a través del Ministeri de l'Ambient i dels Recursos Naturals i de la Guàrdia Nacional, amb el suport d'organitzacions no governamentals, es porta executant el programa de conservació, el qual té com a objectiu principal la supervivència de l'espècie, reforçant i accelerant la recuperació de les seves poblacions naturals.
En el marc del programa, es preveuen accions de protecció, maneig i educació ambiental. Les tasques de protecció s'implementen al llarg de l'any i s'incrementen durant l'època reproductiva, amb l'objectiu d'evitar la caça il·legal. Entre les accions de maneig es troba, la pressa de dades biològiques, el trasplantament de nius que corren perill de perdre's per l'increment del nivell del riu, el rescat de nounats provenint de nius trasplantats i naturals, i a partir de 1992 i des de 1994 amb el suport de FUDECI, la cria en captivitat per un any per l'alliberament al medi ambient. Més recentment, el Ministeri del Poder Popular per a l'Ambient ha incorporat al programa, els pobladors del refugi i la seva àrea d'influència, fomentant la participació comunitària en les accions de maneig, protecció, i educació ambiental.

## Referències

* ↑ «Tortuga de riu gegant». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ «Inventario de la Tortuga Arrau, Podocnemis expansa (Schweigger, 1812) en Zoológicos de Venezuela. Valores Referenciales del Hemograma y la Bioquímica Sérica» (en castellà). Scielo.org.ve, 2007. [Consulta: 23 octubre 2014].
* 1 2 «Tortuga Arrau (Podocnemis expansa)» (en castellà). Scribd.com, 04-03-2010. [Consulta: 23 octubre 2014].
* ↑ Hernández Padrón, Omar. «FUDECI y la Conservación de la tortuga del Orinoco (podocnemis expansa), la terecay (podocnemis uniflis) y el caimán del Orinoco (crocodylus intermedius): resultados y propuestas de acción binacional» (en castellà). Academia.edu. [Consulta: 23 octubre 2014].

## Enllaços externs

* Ministeri del Poder Popular per a l'Ambient de Veneçuela Arxivat 2008-04-15 a Wayback Machine. (castellà)
# Oriol d'Aragó

Oriol d'Aragó o Aureolus (? - 809) fou comte d'Aragó (ca. 802-809).
Tradicionalment és considerat el cap dels francs d'Aragó.
Entre el 798 i el 802 els francs van establir diversos caps de pont a la zona d'Aragó: Bahlul Ibn Marzuq es va rebel·lar a la ciutat de Saraqusta contra el poder central d'Al-Àndalus el 798 i el 800 conqueria Waixqa als Banu Salama. El general Amrús ibn Yússuf, enviat per l'Emir de Qúrtuba, va reconquerir Saragossa i Osca el 801 aproximadament. Bahlul va fugir a Pallars i fou assassinat pel seu lloctinent Khàlaf ibn Ràixid vers el 802, el qual tenia en aquest moment el domini sobre Barbitanya (Barbastre). Amb tot aquesta problema fronterer els francs van establir el seu control sobre Jaca i altres castells i van designar Oriol com a comte d'Aragó.
Després de la mort d'Oriol el 809 el bàndol franc va assegurar la successió en Asnar I Galí.
# Amosis-Nefertari

Amosis-Nefertari fou reina d'Egipte. El seu nom egipci era Iah-mesu Nefert-ary («nascuda del deu-lluna, la més bella de les dones»).

## Biografia

Era filla de Tao II i Ahhotep I i, per tant, germana d'Amosis I, i s'hi va casar de molt jove.
Fou la gran esposa d'Amon i sacerdotessa d'aquesta deïtat. El rei li va oferir els recursos materials necessaris per crear una nova institució religiosa i econòmica, la de Esposa de déu de la que va ser fundadora i que va esdevenir hereditària durant la dinastia.
Fou la mare de tres fills i quatre filles (almenys):
* Merytamun, la filla gran, que va morir jove,
* Satamun, segona filla, que va morir a la infantesa,
* Sapair, fill gran, mort jove,
* Saamen, segon fill, mort infant,
* Aahotep, tercera filla,
* Amenhotep I, tercer fill i successor,
* Satkames, quarta filla (va morir amb uns 30 anys).
Després de la mort del seu marit va ser regent del regne durant la infantesa d'Amenhotep I i va morir a una edat avançada cap el 1524 a.C., a l'inici del regnat del seu fill Tuthmosis I. La seva tomba es va trobar a Dra Abu al-Naga.

## Representacions

S'han trobat moltes representacions d'Amosis-Nefertari com, setanta escarabeus amb el seu nom, esteles fixes on apareix representada, estatuetes amb la seva cara, molts objectes rituals dedicats a ella i cinquanta escenes pintades a tombes tebanes a les que apareix. Totes aquestes representacions fan pensar que hi havia un autentic culte a la figura d'Amosis-Nefertari, qui va ser considerada la santa patrona de la necròpolis de Tebas.

## Referències

* 1 2 3 4 Jacq, Christian. Las egipcias. Retratos de mujeres del Egipto faraónico. (en castellà). 2a edició. Planeta, octubre de 2000, p. 69,71. ISBN 9788408036166.

## Vegeu també

* Llista de mòmies reials egípcies
* La dona a l'Antic Egipte
# Escola La Masia

L'Escola La Masia, anteriorment Escola Tramuntana i Escola Mistral, és una escola de Museros, població de l'Horta Nord, al País Valencià. Funciona com a cooperativa i destaca per oferir una ensenyança feminista, antifeixista i en valencià. El seu lema és «Fent escola, fent país».
Fou fundada l'octubre del 1968 per un grup de mestres i pares seguint els principis pedagògics de Célestin Freinet. Inicialment, rebé el nom d'Escola Tramuntana i se situà al Vedat de Torrent, en un xalet llogat amb este fi. Hi havia una vintena d'estudiants d'entre 2 i 14 anys a càrrec de tres mestres provinents de la secció pedagògica de Lo Rat Penat. Fou la primera escola que feu l'ensenyament en valencià al País Valencià després del període republicà. Durant més de deu anys tingué dues seus, una a Manises i l'altra a les Masies de Montcada, fins que el 1982 s'establí l'Escola La Masia com a tal.
El 2018, fou una de les tres entitats finalistes del V Premi Martí Gasull i Roig, organitzat per la Plataforma per la Llengua, d'entre les 539 proposades a la distinció. Finalment, Catalunya Ràdio fou honorada amb el premi enfront de l'Escola La Masia i els Cinemes Texas.

## Referències

* 1 2 Moreno, Claudio. «‘Fent escola, fent país': medio siglo de escuela antifascista en el País Valencià» (en castellà). El Salto, 19-07-2019. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Escola La Masia concluye la celebración del 50 aniversario» (en castellà). Las Provincias, 09-01-2019. [Consulta: 24 agost 2019].
* ↑ Millas, Jaime «Exigen subvenciones para las escuelas nacionalistas valencianas» (en castellà). El País [Madrid], 09-05-1979. ISSN: 1134-6582 [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ Muñoz, Jordi «Tres setmanes de 2010» ( PDF). Esquerra Nacional. Esquerra Republicana de Catalunya, 176, maig 2010, pàg. 2 [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «La primera escola en valencià al País Valencià». VilaWeb, 27-04-2009. [Consulta: 24 agost 2019].
* ↑ «Qui mereix el premi a la defensa del català? Els cinemes Texas, l'escola La Masia o Catalunya Ràdio?». El Nacional, 02-01-2018. [Consulta: 24 agost 2019].
* ↑ «Catalunya Ràdio guanya el Premi Martí Gasull». VilaWeb, 05-02-2018. [Consulta: 25 agost 2024].
# Belem Guerrero Méndez

Belem Guerrero Méndez (Ciutat de Mèxic, 8 de març de 1974) és una ciclista mexicana, ja retirada, especialitzada en la pista, concretament en la modalitat de puntuació. Durant la seva carrera esportiva disputà tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1996, 2000 i 2004. Els seus principals èxits foren la medalla d'argent als Jocs Olímpics d'Atenes i quatre medalles al Campionat del món, sempre en aquesta prova. També guanyà cinc medalles als Jocs Panamericans i nou als Jocs Centreamericans i del Carib, tot i que tres li foren retirades per dopatge.

## Palmarès en carretera

* 2000
** Vencedor d'una etapa a la Cascade Cycling Classic
* 2001
** Campiona de Mèxic en ruta
* 2002
** 1a als Campionats Panamericans en ruta
* 2003
** Campiona de Mèxic en ruta

## Palmarès en pista

* 2001
** 1a als Campionats Panamericans en Puntuació
* 2002
** 1a als Jocs Centreamericans i del Carib en Puntuació
* 2004
** Medalla de plata als Jocs Olímpics del 2004 en Puntuació
* 2007
** 1a als Campionats Panamericans en Puntuació

### Resultats a la Copa del Món

* 1996
** 1a a Cali, en Puntuació
* 1999
** 1a a València, en Puntuació
* 2001
** 1a a la Classificació general i a les proves de Cali i Ciutat de Mèxic, en Puntuació
* 2002
** 1a a la Classificació general i a les proves de Monterrey i Cali, en Puntuació
* 2004
** 1a a la Classificació general, en Puntuació

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Belem Guerrero». [Consulta: 21 gener 2024].
* ↑ «Escandalo por dopaje de mexicanos» (en spanish). El Tiempo, 20-08-1998 [Consulta: 16 abril 2016].
* ↑ NOTIMEX «Soraya, octava mexicana con problemas de dopaje» (en spanish). El Universal. NOTIMEX [Mexico City, Mexico], 25-08-2002 [Consulta: 16 abril 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl