OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hepatitis A

L'hepatitis A és un tipus d'hepatitis vírica.

## Símptomes

Els principals símptomes són: febre, pèrdua de gana, malestar general, amb cansament, nàusees, molèsties d'estómac i icterícia (color groc de la pell i dels ulls), generalment amb coloració fosca de l'orina i femtes blanquinoses. Com a conseqüència de la inflamació, es bloqueja el pas de la bilis que produeix el fetge al descompondre el greix i s'altera la funció del fetge.

## Tractament

La majoria de persones que contrauen hepatitis A es recuperen per elles mateixes en poques setmanes i és seguida d'immunitat permanent. No hi ha portadors crònics del virus de l'hepatitis A. No hi ha un tractament específic per a l'hepatitis A. Es pot seguir una activitat normal i una dieta regular. Quedar-se al llit no accelera la recuperació i només es recomana mentre duri el malestar general. Altres virus, com el de l'hepatitis B o C, poden causar infecció al fetge. A diferència de l'hepatitis A, aquestes infeccions poden ser prolongades i dur associats amb major freqüència problemes de salut més severs.

## Transmissió

El virus de l'hepatitis A es troba a la femta de les persones infectades i es pot transmetre, de persona a persona, a través de les mans brutes després d'usar el lavabo o canviar bolquers.
També es transmet per relacions sexuals amb pràctiques anals.
El virus de l'hepatitis A s'excreta per la femta de dues setmanes abans a una setmana després de l'aparició de la malaltia.
Com que els lactants i nens petits amb hepatitis A generalment no tenen cap signe de malaltia i la infecció acostuma a passar inadvertida, pot estendre's fàcilment en llars d'infants, especialment en aquelles amb nens menors de 2 anys i encara amb bolquers.
El virus de l'hepatitis A també es pot transmetre a través d'aliments contaminats o bevent aigua contaminada pel clavegueram. El consum de marisc cru cultivat en aigües contaminades ha estat també una font de casos d'hepatitis A.
Generalment, la malaltia apareix de dues a sis setmanes després que s'ha ingerit el virus. Per les característiques de la infecció, les situacions de més risc per contraure l'hepatitis A són la convivència amb una persona malalta i les llars d'infants on hi ha nens amb bolquers.
A Catalunya, fa uns anys que es vacuna als nens de 12 anys amb la vacuna de l'hepatitis A+B com a programa pilot.

## Països amb risc elevat

Es consideren països de risc tots els d'Àfrica, Amèrica Central i el Carib, Amèrica del Sud, tots els d'Àsia, d'Orient Mitjà, l'antiga Unió Soviètica, l'Est d'Europa, així com els de les illes del Pacífic (excepte Austràlia).

## Referències

* ↑ Matheny, SC; Kingery, JE «Hepatitis A.». Am Fam Physician, 86, 11, 01-12-2012, pàg. 1027–34; quiz 1010–1012. Arxivat de l'original el 9-03-2014. PMID: 23198670.
* ↑ «Hepatitis A». Arxivat de l'original el 21-02-2014.
* ↑ Lees D «Viruses and bivalve shellfish». Int. J. Food Microbiol., 59, 1–2, 2000, pàg. 81–116. DOI: 10.1016/S0168-1605(00)00248-8. PMID: 10946842.

## Enllaços externs

* «Hepatitis A». Canal Salut. Generalitat de Catalunya.
* Document informatiu sobre l'hepatitis A Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine. de l'Agència de Salut Pública de Barcelona
# Richard Klemm

Richard Klemm (Dresden, 25 de març de 1902 - Berlín, 1988) va ser un violoncel·lista, compositor i professor important alemany.

## Biografia

El seu pare Oskar Richard Klemm era un músic universal que, a més del seu instrument principal, el contrabaix, tocava diversos altres instruments i es va obrir pas tocant en celebracions privades com ara casaments i similars.
De petit, Richard Klemm va rebre lliçons de diversos instruments (violoncel, piano, violí, trompeta) en part del seu pare i va cantar al Kreuzchor de Dresden. El 1919, Klemm va deixar Dresden i va acceptar un lloc com a violoncel·lista a l'orquestra spa de la ciutat de Königsberg. Del 1923 al 1926 va estudiar violoncel amb Hugo Becker a Berlín, composició amb Paul Juon i piano. Va superar el batxillerat en les dues assignatures violoncel i piano. Als exàmens finals va tocar la sonata per a violoncel de Zoltán Kodály i el concert per a piano núm. 3 en do menor de Ludwig van Beethoven.
Després de completar els seus estudis, Richard Klemm es va convertir en violoncel·lista a la "Staatskapelle Berlin" (Orquestra de l'Òpera Estatal de Berlín). També va tocar en conjunts de música de cambra de la "Staatskapelle Berlin" i al Kniestädt Quartet. El 1950 va aprendre a tocar a la viola tot sol.
El 1958 Richard Klemm es va convertir en professor a la Universitat de Música de Berlín Oest. Diversos dels seus estudiants es van convertir en violoncel·listes amb la Berliner Philharmoniker (Wolfgang Boettcher, Christoph Kapler, Jörg Baumann, Alexander Wedow). El treball de composició de Klemm per a quatre violoncels va contribuir a la fundació del conjunt Die 12 Cellisten (Els 12 violoncel·listes de la Filharmònica de Berlín). També va transmetre el seu estil als seus estudiants.
El seu posterior company Siegfried Borries va escriure un concert per a violí i orquestra per a ell. Durant molt de temps, Klemm va pertànyer a l'orquestra del Festival Richard Wagner de Bayreuth. Les seves composicions inclouen principalment obres per a quatre violoncels (inclosos Bolero, Habanera, Espanya, vals de concert). Va organitzar Art of Fugue de Johann Sebastian Bach per a quartet de corda i els concerts per a violoncel de Joseph Haydn, Robert Schumann i Camille Saint-Saëns per a quatre violoncel. En reconeixement dels seus serveis, Richard Klemm va rebre la cinta federal al mèrit.
Estava casat amb Ilse Ebermann i tenia tres fills.

## Referències

* ↑ Geburtsregister StA Löbtau, Nr. 408/1902
# Dr. M

Dr. M és una pel·lícula dirigida per Claude Chabrol el 1990.

## Argument

Una ona de suïcidis s'estén per Berlin-Oest. Un policia, el tinent Hartmann, comença la seva investigació...

## Repartiment

* Alan Bates: Dr. Marsfeldt / Guru
* Jennifer Beals: Sonja Vogler
* Jan Niklas: Tinent Claus Hartman
* Andrew McCarthy: assassí
* Benoît Régent: Stieglitz
# Cristina de Pèrsia

Cristina de Pèrsia (morta a Pèrsia el 559) va ser una jove cristiana que va ésser torturada (fuetejada) a causa de la seva fe, i morta com a màrtir sota el regnat de Cosroes I de Pèrsia.
És venerada com a santa per l'Església catòlica i l'Església Ortodoxa. La seva festivitat litúrgica és el 13 de març.
La seva història, de la que no se'n coneixen més dades, va servir com a base per a la creació de la figura llegendària de Santa Cristina de Bolsena.

## Bibliografia

* "Santa Cristina", en: Santi, beati e testimoni.
# Prospectiva

Segons el sociòleg francés Gaston Berger, la prospectiva és la disciplina que estudia el futur per comprendre'l i poder influir-hi. Tot i que es fa servir per designar genèricament els estudis de futur a l'Europa continental i Hispanoamèrica, per poder parlar amb propietat de prospectiva cal que es compleixin tota una sèrie de requisits: la cientificitat, és a dir, el desig d'operar segons els principis del mètode científic de reproductibilitat i falsabilitat; la transversalitat, o la necessitat d'acarar la recerca de l'esdevenidor des d'una perspectiva multidisciplinària; la normativitat, o el convenciment que l'estudi sobre el demà ha de servir per dirigir l'acció en el present sobre la base d'una major responsabilitat vers el futur; l'abast, en prospectiva es treballa a mitjà o llarg termini; i la multiplicitat, que implica treballar per presentar el futur en forma d'opcions alternatives que facin rellevant l'elecció humana.
Cal també evitar l'error de confondre el futur amb l'objecte de la prospectiva; ja que, de fet, en prospectiva s'estudia el que pot passar en el futur, no el futur en si mateix. Per tant, l'esdevenidor és l'àmbit de treball, mai l'objecte de la prospectiva.
Hi ha altres denominacions en altres parts del món; així, en l'àmbit anglosaxó la denominació genèrica és "Future Studies" i, tot i que normalment es tradueix per prospectiva, no té el caràcter marcadament normatiu que se li atribueix. Darrerament, també ha sorgit un nou concepte: "foresight", que ha fet fortuna al Regne Unit i en l'àmbit de la Unió Europea, tot i que no és clar quina especificitat presenta respecte de la prospectiva o els future studies.
Un exemple de la prospectiva, concretament aplicada a la història, és la teoria anomenada “la matemàtica de la història” d'Alexandre Deulofeu.

## Autors destacats

Alguns autors han destacat com a futuristes o pensadors reconeguts de prospectiva:
* Daniel Bell
* Nick Bostrom
* Alexandre Deulofeu
* Hugo de Garis
* Herman Kahn
* Nikolai Kondràtiev
* Stephen Hawking
* Ray Kurzweil
* Karl Marx
* Alvin Toffler
* Kim Stanley Robinson

## Enllaços externs

Entre els principals centres de referència en el tema de la prospectiva i els estudis de futur destacar:
* (anglès) World Futures Studies Federation
* (anglès) World Futures Society Arxivat 2006-12-31 a Wayback Machine.
* (anglès) Futuribles Internacional
# Vahan Mamikonian

Vahan Mamikonian, dit també Vahan l'apòstata, fou cap del partit persa i marzban d'Armènia per espai d'uns mesos vers 369-370.
Segons Christian Settipani era fill d'Hamazasp, que era fill d'Artavasdes I; i segons Cyril Toumanoff era fill d'Artavasdes II. De totes maneres, era el germà menor de Vasak I Mamikonian i Vardan I Mamikonian.
Degué ser després del 360, any en què es va formalitzar l'aliança amb Roma, quan dos dels senyors més poderosos d'Armènia, Merujan Artsruní i Vahan Mamikonian, van passar a Pèrsia amb el rei Sapor II (310-379) i es van convertir al mazdeisme. Un d'ells es va casar amb una princesa sassànida. El germà de Vahan, Vardan I Mamikonian, cap del partit persa, fou assassinat per ordre del rei, però la data no està establerta. En canvi el seu germà, Vasak I Mamikonian, fou cap del partit proromà.
El 368 els perses van conquerir Armènia. El 369 Sapor II va venir al país acompanyat de Merujan Artsruní i de Vahan Mamikonian. El rei va acampar a les runes de Zarehavan on va exercir cruels represàlies com fer aplanar als captius per les potes dels elefants, o fer desfilar despullades les dones dels nakharark (algunes d'elles van passar després a l'harem del rei).
Merujan Artsruní i Vahan Mamikonian van rebre el govern del país i van intentar implantar-hi el mazdeisme. Qui es va negar va patir cruels represàlies, com la dona de Garegin Reixtuní, Hamazaspuhi, que tot i que era cunyada de Vahan Mamikonian fou penjada dels peus a una torre.

## Notes

* ↑ Settipani, 2006, p. 131-132.
* ↑ Toumanoff, 1990, p. 329-330.
# Imperi Durrani

L'Imperi Durrani fou un imperi que s'estenia des de l'Altiplà del Tibet fins a les costes del Balutxistan i que comprenia els actuals països de l'Afganistan, el Pakistan i part de l'Iran i el Turkmenistan. La capital oficial es trobava a Kandahar. Fou creat el 1747 per la dinastía durrani, una tribu i dinastia de l'Afganistan, abans Abdali.
La tribu durrani vivia a Herat i fou traslladada per Nadir Shah de Pèrsia a la regió de Kandahar. Àhmad Xah Durrani va canviar el seu nom a Durrani (durr = perla) i va durar fins a l'any 1826.
L'idioma oficial de l'imperi era el paixtu; també es parlava l'urdú i el persa. La religio oficial era l'islam. L'imperi desaparegué quan l'envaïeren els britànics i es creà el regne de l'Afganistan.
Del 1839 al 1842 va recuperar breument el poder amb l'ajut britànic i dels sikhs.

## Genealogia dels emirs

* Àhmad Xah Durrani 1747-1771
** Timur Xah Durrani 1771-1793
*** Zaman Shah Durrani 1793-1801
*** Mahmud Xah Durrani 1801-1804 i 1809-1815 (a Herat 1815-1818)
**** Kamran Xah Durrani 1804-1809
*** Xuja Xah Durrani 1804-1809
*** Sultan Alí Xah Durrani 1818-1819 (a Herat)
*** Ayub Xah Durrani 1819-1823 (a Herat)

## Branca Sadozai dels Durrani

* Xudja Xah Durrani 1839-1842
* Altaf Djong 1842

## Fonts externes

* Enciclopedia gratuíta
* www.diazdesantos.es Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* www.misecundaria.com Arxivat 2012-01-06 a Wayback Machine.
# Quarantena (pel·lícula)

Quarantena (originalment en anglès, Quarantine) és un film de terror de metratge apropiat nord-americà del 2008 dirigida i coescrita per Drew i John Erick Dowdle, produït per Sergio Aguero, Doug Davison i Roy Lee. És una nova versió de la pel·lícula REC. La pel·lícula és protagonitzada per Jennifer Carpenter, Jay Hernandez, Columbus Short, Greg Germann, Steve Harris, Dania Ramirez, Rade Šerbedžija i Johnathon Schaech. Segueix una periodista i el seu càmera assignats a un parell de bombers de Los Angeles que atenen una trucada de socors a un edifici d'apartaments on descobreixen que una mutació mortal de ràbia s'estén entre els ocupants de l'edifici. Esdevé impossible fugir-ne un cop que el govern precinta l'edifici per evitar que el virus s'estengui més enllà, i la parella continua registrant els esdeveniments que es desenvolupen a l'interior, dels quals la mateixa pel·lícula és el resultat. Quarantena no inclou cap partitura musical real, fa servir només efectes de so i difereix en els seus personatges, diàlegs i explicació del virus del material d'origen. S'ha doblat i subtitulat al català.
Quarantena es va estrenar als Estats Units per la filial de Sony Screen Gems el 10 d'octubre de 2008. La pel·lícula va rebre crítiques mixtes, amb elogis per la seva atmosfera i ensurts. Va recaptar 41,3 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 12 milions de dòlars. Va ser seguida per una seqüela, Quarantine 2: Terminal (2011).

## Repartiment

* Jennifer Carpenter com a Angela Vidal
* Steve Harris com a Scott Percival
* Jay Hernandez com a Jake
* Johnathon Schaech com a George Fletcher
* Columbus Short com a Danny Wilensky
* Andrew Fiscella com a James McCreedy
* Rade Šerbedžija com a Yuri Ivanov
* Greg Germann com a Lawrence
* Bernard White com a Bernard
* Dania Ramirez com a Sadie
* Elaine Kagan com a Wanda Marimon
* Marin Hinkle com a Kathy
* Joey King com a Briana
* Jermaine Jackson com a Nadif
* Sharon Ferguson com a Jwahir
* Denis O'Hare com a Randy
* Stacy Chbosky com a Elise Jackson
* Jeannie Epper com a Mrs. Espinoza
* Doug Jones com a Thin Infected Man

## Referències

* ↑ «Quarantena». ésAdir. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Quarantena». Goita què fan ara. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «Infection's Bad Symptoms». The New York Times, 11-10-2008.
* ↑ Nicolasi, Paul. «Quarantine (2008)». Dread Central, 08-10-2008. [Consulta: 3 desembre 2015].
* ↑ «Empire Online review of Quarantine». Arxivat de l'original el 2013-07-19. [Consulta: 13 novembre 2022].
* ↑ «'Quarantine' delivers the heebie-jeebies dexterously». The Charlotte Observer, 17-10-2008 [Consulta: 3 desembre 2015].
* ↑ «Quarantine (2008) - Daily Box Office Result». Box Office Mojo. [Consulta: 10 octubre 2008].
# Plague

Plague és una pel·lícula de ciència-ficció canadenca-estatunidenca de 1979 sobre un accident d'enginyeria genètica, un bacteri fertilitzant que s'escapa d'un laboratori al Canadà. La pel·lícula també és coneguda internacionalment com Induced Syndrome (UK), M-3: The Gemini Strain o Mutation (USA).

## Argument

Quan un grup de científics treballa per desenvolupar un bacteri per augmentar el rendiment dels aliments es retarda per processos burocràtics, la doctora Celia Graham (Brenda Donahue) ignora els protocols i desenvolupa un bacteri anomenat M3.
El nou bacteri s'allibera accidentalment i causa malalties en nens i mort a altres arreu del món. La malaltia és altament contagiosa, i l'epidèmia augmenta geomètricament. El Dr. Graham és mort pel virus, mentre que una dona infectada però no afectada propaga la malaltia a la manera de la Mary Mallon.
Els científics Dr. Bill Fuller (Daniel Pilon) i la Dra. Jessica Morgan (Kate Reid) treballen incansablement per desenvolupar un antídot per aturar el contagi.

## Repartiment

* Daniel Pilon -Dr. Bill Fuller
* Kate Reid - Dr. Jessica Morgan
* Celine Lomez - Margo Simar la portadora
* Michael J. Reynolds - Dr. Dave McKay
* John Kerr - Guàrdia
* Brenda Donahue - Dr. Celia Graham

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar als cinemes als Estats Units per Group 1 International Distribution Organization Ltd. el gener de 1979.
La pel·lícula es va estrenar en DVD al Regne Unit de Prism Leisure Corporation com a part d'una col·lecció de 4 pel·lícules (amb Bram Stoker's Legend of the Mummy 2, Howling IV: The Original Nightmare i La nit dels morts vivents) el 7 d'octubre de 2002. També es va llançar individualment. de Prism Leisure i de Digital Entertainment Ltd el 2008. El 2018, la pel·lícula encara no s'havia estrenat oficialment en DVD als Estats Units.

## Recepció

Creature Feature va donar a la pel·lícula dues estrelles de cada cinc. TV Guide va trobar que l'enfocament en els científics encarregats de trobar la cura era un avantatge, que en general la pel·lícula era risible. Moira també va donar dues estrelles a la pel·lícula, trobant-la avorrida i sense oferir res original en el gènere de les pel·lícules de malalties. També va trobar que els valors de producció eren en mal estat i que faltava la seva representació dels procediments operatius d'un biolab.

## Premis

Nominada a millor pel·lícula al XII Festival Internacional de Cinema Fantàstic i de Terror de 1979 i guanyadora del Premi al millor guió i el Premi de la Crítica. També va participar en la selecció oficial del Festival internacional de cinema fantàstic d'Avoriaz.

## Referències

* ↑ Stanley, J. (2000) Creature Feature: 3rd Edition
* ↑ «Plague > Overview». Allmovie. [Consulta: 15 abril 2010].
* ↑ «Plague».
* ↑ A la espera del palmarés, La Vanguardia, 14 d'octubre de 1979
* ↑ Plague al catàleg del Festival d'Avoriaz

## Enllaços externs

* Plague a YouTube
# Hyršlita

La hyršlita és un mineral de la classe dels sulfurs, que pertany al grup de la sartorita. Rep el nom en honor del doctor Jaroslav Hyršl, mineralogista i gemmòleg, anteriorment professor de la Universitat Karlovy de Praga, autor de la molt consultada enciclopèdia titulada "Minerals i les seves localitats", a més de moltes recerques i populars articles sobre jaciments de minerals i joies, i especialista en dipòsits de minerals i joies del Perú i Bolívia.

## Característiques

La hyršlita és una sulfosal de fórmula química Pb₈As₁₀Sb₆S₃₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2017. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Pel que fa a la seva composició es troba entre la guettardita i la twinnita d'una banda, i la hendecasartorita de l'altra.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Uchucchacua, situada a la província d'Oyon (Lima, Perú), tractant-se de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Hyršlite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 juny 2020].
# Districte de Boudry

El districte de Boudry és un dels sis districtes del cantó de Neuchâtel (Suïssa). Té una població de 37939 habitants (cens de 2007) i una superfície de 105,58 km². Està format per 15 municipis i el cap del districte és Boudry.

## Municipis

* Auvernier
* Bevaix
* Bôle
* Boudry
* Brot-Dessous
* Colombier
* Corcelles-Cormondrèche
* Cortaillod
* Fresens
* Gorgier
* Montalchez
* Peseux
* Rochefort
* Saint-Aubin-Sauges
* Vaumarcus

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Neuchâtel
# Villers-le-Bouillet

Villers-le-Bouillet (Viyé-l'-Boulet en Való) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. El 2008 tenia uns 6175 habitants. Es troba a l'altiplà d'Haspengouw i és regat pel Froidepierre i el Tchalet.

## Història

Des del neolític, el lloc va ser habitat. Des de l'edat mitjana, el poble pertanyia al capítol de l'Església de Sant-Bartomeu a Lieja. Durant les revoltes liegeses del 1328 i del 1465 va ser devastat, tot com el 1693 quan l'exèrcit francès va establir-hi un camp durant la Guerra dels Nou Anys.
L'administració revolucionària francesa va crear el municipi de Villers-le-Bouillet. El 1815 va esdevenir una part del Regne Unit dels Països Baixos i des del 1830 és belga. L'1 de gener de 1977 el poble va eixamplar-se en fusionar amb els antics municipis de Fize-Fontaine, Vaux-et-Borset, Vieux-Waleffe i Warnant-Dreye.

## Economia

Villers-le-Bouillet era un municipi rural del qual la primera activitat sempre va ser l'agricultura i més fructicultura. Situat a les terres fèrtils d'Haspengouw, hom hi troba moltes llargues masies. Hi havia un activitat minera amb l'extracció de pedra calcària, d'alum i de carbó.
En crear-hi el polígon industrial de Villers-le-Bouillet-Vinalmont a la sortida de l'autopista E42 la importància econòmica del poble va créixer molt.

## Nuclis

* Villers-le-Bouillet
* Fize-Fontaine
* Vaux-et-Borset
* Vieux-Waleffe
* Warnant-Dreye

## Llocs d'interès

* Diverses masies en estil hesbinyó

## Bibliografia

* Jean Brose, Histoire de Villers-le-Bouillet, Huy, Presses Cooperatives de Huy, 1964, 177 pàgines

## Enllaços externs

* El polígon industrial Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine.
# Jacopo I da Carrara

Jacopo o Giacomo I da Carrara, anomenat el Gran ( Gran ), va ser el fundador de la dinastia Carraresi que va governar Pàdua del 1318 al 1405. Va governar amb el consell dels principals ciutadans durant un govern caracteritzat per la unitat dins la ciutat. Normalment se'l considera el primer senyor de Pàdua ( signore ), la seva elecció va marcar el pas de la commune ad singularem dominum (a un senyor únic), règim característic conegut com a signoria als contemporanis.
Jacopo, un güelf, va conduir els Paduans a la guerra contra Verona el 1311 per la disputada possessió de Vicenza . Com a resposta a l'amenaça dels gibelins i als continus feus interns, poc després del 25 de juliol de 1318 l'aristocràcia paduana va escollir Jacopo com a defensor, protector i governador a perpetuïtat. L'elecció de Jacopo va ser deguda en part a una aliança entre les faccions gibelines i güelfes de Pàdua, i després de la seva elecció molts gibelins exiliats van tornar. Jacopo va enviar aquest any a l'exili el poeta Albertino Mussato, que s'oposava a la signoria i anhelava l'antiga comuna. El 1319 el gibel·lí Cangrande I della Scala va assetjar Pàdua i va exigir l'abdicació de Jacopo a canvi de la pau. Jacopo va renunciar temporalment per salvar la ciutat; la signoria va ser transferida a Frederic el Bell, contendent pel Sacre Imperi Romanogermànic . Al final Jacopo va aconseguir evitar que Pàdua caigués en mans dels Scaligeri o dels Scrovegni .
Jacopo es va casar amb Anna, filla de Pietro Gradenigo, dux de Venècia i de Tomasina Morosini, la neboda de Tomasina Morosini . Anna li va donar una filla, Taddea, i va morir el 1321. Ell va morir l'any 1324 i va ser enterrat a l'església dels Eremitani de Pàdua. Taddea es va traslladar a Venècia a la mort del seu pare i allí es va casar amb el nebot de Cangrande, Mastino II della Scala, a l'església de San Giorgio Maggiore .

## Referències

* ↑ John Kenneth Hyde (1973), Society and Politics in Medieval Italy: The Evolution of the Civil Life, 1000–1350 (St. Martin's Press), 193.
* 1 2 Gregorio Piaia (2004), "The Shadow of Antenor: On the Relationship between the Defensor Pacis and the Institutions of the City of Padua," Politische Reflexion in der Welt des späten Mittelalters: Political thought in the age of scholasticism: Essays in honour of Jürgen Miethke, Jürgen Miethke and Martin Kaufhold, edd. (BRILL), 200.
* 1 2 John Kenneth Hyde (1966), Padua in the age of Dante (Manchester: Manchester University Press), 3.
* ↑ «Funerary Monument of Marsilio da Carrara by SANTI, Andriolo di Pagano de'». www.wga.hu. [Consulta: 8 novembre 2024].