OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Consell de Col·legis d'Infermeres i Infermers de Catalunya

El Consell de Col·legis d'Infermeres i Infermers de Catalunya (CCIC) és una entitat de dret públic que agrupa els 4 col·legis territorials d'infermeres i infermers de Catalunya.
Es tracta d'una corporació de dret públic la finalitat principal de la qual és representar la professió infermera davant les administracions públiques, corporacions professionals i d'altres entitats a fi de vetllar per la defensa de la professió infermera d'acord amb els interessos i necessitats dels ciutadans de Catalunya en relació amb l'exercici professional infermer. Representa més de 44 mil infermeres i infermers col·legiats exercents.
Col·legis oficials d'infermeres i infermers de Catalunya:
* Col·legi Oficial Infermeres i Infermers de Barcelona
* Col·legi Oficial d'Infermeres/rs de Girona
* Col·legi Oficial d'Infermeres i Infermers de Lleida
* Col·legi Oficial d'Infermeres i Infermers de Tarragona
En reconeixement del treball de les infermeres i infermers durant la pandèmia de Covid de 2020-2022, el 2021 va rebre la Creu de Sant Jordi per la ingent tasca que aquesta corporació de dret públic ha desenvolupat durant tota la situació de pandèmia i per la seva condició de representants de la professió infermera davant les administracions públiques, corporacions professionals, altres entitats i la societat en general. La seva tasca directa es complementa amb la defensa de la professió dels assistents sanitaris, d'acord amb els interessos i les necessitats dels ciutadans de Catalunya en relació amb l'exercici professional infermer.

## Referències

* ↑ «Qui som». [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «2021». Arxivat de l'original el 2022-04-06. [Consulta: 23 abril 2022].
# Corals Schübler

Corals Schübler és el nom amb què es coneix una col·lecció de sis preludis corals per a orgue de Johann Sebastian Bach, col·lecció que compren les obres de catàleg que van dels de la BWV 645 a la 650. Van ser gravades i publicades a la fi de la dècada del 1740 per Johann Georg Schübler, del qual deriva el seu sobrenom. La col·lecció es titulava originalment Sechs Choräle von verschiedener Art (Sis corals de diversos tipus). Les peces estan compostes per a un orgue de dos teclats i pedal obligatori.
Cinc d'aquests sis corals són transcripcions de les cantates del mateix Bach, un fet excepcional dins el conjunt d'obres de Bach per a orgue. La següent taula ens llista els corals Schübler, amb el títol en alemany i els moviments de la cantata a partir de les quals en va fer les transcripcions:
| BWV | Títol del coral | Transcrit de |
| 645 | Wachet auf, ruft uns die Stimme | Wachet auf, ruft uns die Stimme, BWV 140, moviment 4 (coral per a tenor) |
| 646 | Wo soll ich fliehen hin | N/A |
| 647 | Wer nur den lieben Gott lässt walten | Wer nur den lieben Gott läßt walten, BWV 93, moviment 4 (duet per a soprano i contralt) |
| 648 | Meine Seele erhebt den Herren | Meine Seel erhebt den Herren, BWV 10, moviment 5 (duet per a contralt i tenor) |
| 649 | Ach bleib bei uns, Herr Jesu Christ | Bleib bei uns, denn es will Abend werden, BWV 6, moviment 3 (coral per a soprano) |
| 650 | Kommst du nun, Jesu, vom Himmel herunter | Lobe den Herren, den mächtigen König der Ehren, BWV 137, moviment 2 (solo de contralt) |

## Notes

* ↑ El Coral BWV 646 podria haver estat compost originalment per al teclat. No és una transcripció feta a partir d'un moviment de qualsevol de les cantates de Bach conegudes, així que si de fet va ser transcrit com els altres corals de la sèrie, s'ha perdut la cantata original.

## Enllaços externs

* «Website | Arno Rog». secció de descàrregues de la web d'Arno Rog (formalment free-sheetmusic.org)
* Interpretacions en orgues i clavicèmbals virtuals Arxivat 2011-10-04 a Wayback Machine.
# Georges Aeschlimann

Georges Aeschlimann (Péry, 11 de gener de 1920 - La Neuveville, 10 de novembre de 2010) va ser un ciclista suís que fou professional entre 1941 i 1953. El seu germà Roger Aeschlimann també fou ciclista professional.
En el seu palmarès destaca un tercer lloc final de la Volta a Catalunya de 1947 i una etapa de la Volta a Suïssa de 1949.

## Palmarès

* 1946
** 1r a la Belfort-Muhlhouse-Belfort
* 1949
** 1r a la Porrentruy-Zuic
** Vencedor d'una etapa de la Volta a Suïssa

### Resultats al Tour de França

* 1948. Abandona (2a etapa)
* 1949. 19è de la classificació general
* 1950. 41è de la classificació general
* 1951. 24è de la classificació general
* 1952. Abandona (5a etapa)

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1946. 11è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1952. 90è de la classificació general

## Referències

* ↑ «L'ultime ascension de Georges Aeschlimann», 11-11-2010. [Consulta: 14 febrer 2022]. Arxivat 2022-02-15 a Wayback Machine.
* 1 2 «AESCHLIMANN Georges». [Consulta: 13 maig 2024].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Georges AESCHLIMANN» (en italià). [Consulta: 13 maig 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Georges Aeschlimann a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Georges Aeschlimann a museociclismo.it
# Gualtiero di Monsonís

Gaultiero di Monsonís (coneguda també com a Gualtero de Monsonís) és una òpera en tres actes amb música de Nicolau Manent sobre un text de Joan Cortada estrenada al Gran Teatre del Liceu de Barcelona el 23 de maig de 1857.
El llibret va ser publicat a Barcelona l'any de l'estrena, el 1857, incloent-hi dues versions del text, en italià i en castellà, sota el títol castellà de Gualtero de Monsonís. No obstant això, l'òpera va ser estrenada en italià i sota el títol italià.

## Context

La representació a l'estrena es va donar en benefici del baix Agustí Rodas.
Nicolau Manent va escriure uns anys més tard una simfonia amb el mateix títol i motius musicals de l'òpera, estrenada el 2 de setembre de 1859.

## Personatges

| Paper | Tessitura | Intèrprets de l'estrena 23 de maig de 1857 (Director: Marià Obiols) |
| Matilde | soprano | Caterina Goldberg-Strossi |
| Arnau | baix | Agustí Rodas |
| Gaultero | tenor | Antonio Agresti |
| Ricard | baix | Josep Obiols |
| Una monja | soprano | Joana Baptista Fossa |
| Monges, cavallers, patges |

## Argument

    Lloc: Monestir de Vallbona i al voltant del monestir
    Època: any 1240
Aquest és el resum que el llibret fa de l'argument de l'obra:
| « | Arnau de Bellpuig, desheretat per la seva mare, a la mort de la qual va contribuir el seu caràcter díscol i altiu, no pot veure sense enuig que la seva germana Matilde sigui la successora dels immensos béns familiars. Trobant-se absent en la Croada Gualtero de Monsonís, a qui està destinada la mà de Matilde, creu Arnau haver trobat el mitjà perquè la seva germana renunciï a favor d'ell a l'herència materna. En efecte, assegura a la jove que Gualtero ha mort a Àsia, i com que Matilde que no té en el món un altre interès que no sigui l'amor d'aquest cavaller, pren l'hàbit al monestir de Vallbona, amb l'ànim de professar en ell i traspassar els seus béns al seu germà. Gaudia ja Arnau amb la perspectiva de la seva futura riquesa quan es presenta Gualtero, parla amb Arnau, marxa cap a Vallbona, i els amants anaven a sortir del convent quan arriba Arnau. Es desafien els dos cavallers, i combaten l'endemà. Gualtero fereix mortalment l'Arnau, aquest reconeix el seu mal procedir, i penedit crida a Matilde i a Gualtero, els demana perdonar, els casa i mor. Els dos amants li perdonen, demanen per ell la misericòrdia divina, i enmig del dolor i de la compassió de tots els presents acaba l'òpera. | » |

## Notes

* ↑ Tot i que la població s'anomena Montsonís en català, s'ha respectat aquí el títol donat pels autors i amb el qual es va estrenar, que és el nom en castellà de la població

## Referències

* ↑ Gualtero de Monsonís. Barcelona: Impremta de Tomàs Gorch, 1857.
* ↑ «Barcelona 26 de mayo». La Zarzuela, 01-06-1857, pàg. 6.
* ↑ «Función para hoy». Eco de Euterpe, 02-09-1859, pàg. 129.
# Francesc Vendrell i Bayona

Francesc Vendrell i Bayona (Barcelona, 26 de maig de 1949 - Sitges, 22 de febrer de 2025) fou un polític català, diputat al Parlament de Catalunya de la VI a la VIII legislatures.

## Biografia

Va estudiar direcció d'empreses a l'Institut d'Estudis Superiors de l'Empresa (IESE), teologia i filosofia i va treballar en el sector editorial (1983-1995). Va ser militant del Centre Català, on fou secretari d'Organització (1976-1979), i de Centristes de Catalunya-UCD, on va ser secretari de Políticab Municipal (1979-1982). Des del 1994 milità al Partit Popular (PP).
Fou director general del Govern de l'Estat de Relacions amb les Corts (1996-1999), Vicesecretari general de Política Sectorial del Partit Popular de Catalunya (PPC) (2000-2002), i des del 2002 vicesecretari general de coordinació i acció política del PPC. Fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1999, 2003 i 2006. Fou portaveu del Grup Parlamentari del Partit Popular de Catalunya al Parlament de Catalunya de 2003 a 2007. Va ser un dels ponents de l'Estatut d'Autonomia de Catalunya de 2006 i membre de la Comissió del Síndic de Greuges del Parlament de Catalunya.
En 2010 renuncià a l'escó i uns mesos després nomenat director de Consum i Territori del Síndic de Greuges, Rafael Ribó.

## Referències

* 1 2 «Mor l'exdiputat del PPC Francesc Vendrell, un dels ponents de l'Estatut del 2006». Ara, 23-02-2025. [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ ACN. «Mor l'exdiputat sitgetà del PPC Francesc Vendrell, un dels ponents de l'Estatut del 2006». Eix Diari. [Consulta: 23 febrer 2025].
* ↑ Notícia al web del Síndic

## Enllaços externs

* Diputats del Parlament de Catalunya en la VIII Legislatura p. 152
# Bernhard Britz

Bernhard Rudolf Britz (Skänninge, Östergötland, 27 de març de 1906 - Floda, Västra Götaland, 31 de maig de 1935) va ser un ciclista suec que va córrer a finals dels anys 20 i començaments dels anys 30 del segle xx, fins que el xoc amb un camió durant la disputa d'una cursa li causà la mort el 1935.
Els seus èxits esportius més destacats foren dues medalles de bronze aconseguides als Jocs Olímpics de Los Angeles de 1932, en la contrarellotge individual i en la contrarellotge per equips, formant equip amb Arne Berg i Sven Höglund.

## Palmarès

* 1927
** Campió de Suècia de 100 km contrarellotge, classificació per equips (amb Gösta Carlsson i Folke Nilsson)
* 1928
** Campió de Suècia de 100 km contrarellotge, classificació per equips (amb Gösta Carlsson i Folke Nilsson)
* 1927
** Campió de Suècia de 100 km contrarellotge, classificació per equips (amb Rolf Carlberg i Folke Nilsson)
* 1930
** Campió de Suècia en ruta
** Campió de Suècia 100 km contrarellotge
** Campió de Suècia de 100 km contrarellotge, classificació per equips (amb Gösta Björklund i Hjalmar Pettersson)
** 1r a la Nordisk Mesterskab, classificació per equips (amb Sven Thor, Walter Winberg i Hjalmar Pettersson)
* 1932
** Medalla d'or en la contrarellotge individual dels Jocs Olímpics de Los Angeles
** Medalla d'or en la contrarellotge per equips dels Jocs Olímpics de Los Angeles
* 1933
** Campió de Suècia en ruta
** Campió de Suècia 100 km contrarellotge
** Campió de Suècia de 100 km contrarellotge, classificació per equips (amb Gustaf Svensson i Nils Velin)
** 1r a Mälaren Runt, Stockholm
** 1r a la Nordisk Mesterskab, contrarellotge individual
** 1r a la Nordisk Mesterskab, classificació per equips (amb Sven Höglund, Folke Nilsson i Gustaf Svensson)
** 1r a Skandisloppet

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bernhard Britz». [Consulta: 15 novembre 2024].
* ↑ «Bernhard Britz - Sveriges Olympiska Kommitté» (en suec). [Consulta: 15 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa de Bernhard Britz a sitiodeciclismo.net
# Perigeu

El perigeu és el punt de l'òrbita el·líptica d'un objecte (natural o artificial) al voltant de la Terra, en què aquest es troba a la mínima distància d'esta. És el punt de l'òrbita d'un satèl·lit en què aquest cos està més a prop del cos al voltant del qual orbita, o sigui, el punt en què la Lluna i la Terra estan més a prop. Els perigeus i els apogeus (el fenomen contrari) se succeeixen en cada òrbita lunar pel fet que la Lluna descriu una el·lipse (i no un cercle) al voltant de la Terra. Això provoca que la Lluna de perigeu (o lluna plena de perigeu) es vegi més grossa i més brillant que la resta de nits de lluna plena (de fet, la diferència és pràcticament inapreciable a ull nu, però hi és), i per això de vegades de la Lluna de perigeu se'n diu popularment superlluna.

## Vegeu també

* Apogeu
* Àpside

## Referències

* ↑ «La nit de l'escrutini hi ha superlluna i lluna de sang. Què vol dir tot això?». #termedelasetmana. TERMCAT, Centre de Terminologia. Arxivat de l'original el 1 d’octubre 2015. [Consulta: 29 setembre 2015].
* ↑ Walker, John. «Lunar Perigee and Apogee Calculator» (en anglès), 1997. [Consulta: 13 agost 2014].
# Corin Hardy

Corin Hardy (nascut el 6 de gener de 1975) és un director de cinema anglès. Va fer el seu debut com a director amb la pel·lícula de terror del 2015 The Hallow, que també va coescriure.
Va dirigir la pel·lícula de terror del 2018 The Nun, una sèrie derivada de L'expedient Warren: El cas Enfield (2016) i la cinquena pel·lícula de The Conjuring Universe.
El 2020, va dirigir quatre episodis de la primera sèrie de Gangs of London, una sèrie de televisió produïda per a Sky Atlantic, abans de convertir-se en showrunner per a la segona sèrie de 2022 de la sèrie, i coescriptura de la tie-in novel·la gràfica Ghosts .

## Primers anys

Hardy va començar com a "fabricant de monstres" d'efectes especials al seu cobert de bicicletes als 12 anys i va fer pel·lícules de Super 8 amb els seus amics de l'escola.

## Filmografia

Curtmetratge
| Any | Títol | Director | Guionista | Notes |
| 2003 | Butterfly | Sí | Sí | També productor, director de fotografia i muntador |
| 2012 | In the Back | Sí | Sí | |
Llargmetratge
| Any | Títol | Director | Guionista |
| 2015 | The Hallow | Sí | Sí |
| 2018 | The Nun | Sí | No |
| TBA | Whistle | Sí | No |
Televisió
| Anys | Títol | Director | Productor executiu | Notes |
| 2020–present | Gangs of London | Sí | Sí | 8 episodis; Paper de fals Shemp; Showrunner: Temporada 2 |

## Bibliografia

| Any | Títol | Notes |
| 2022 | A Gangs of London Story: Ghosts | Co-escrit amb Rowan Athale; il·lustrat per Ferenc Nothof |

## Referències

* ↑ «Corin Hardy». Moviefone. [Consulta: 30 agost 2018].
* ↑ Ide, Wendy. «The Hallow review – fairy menace in a disenchanted forest». The Guardian, 12-11-2015. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ Macnab, Geoffrey. «The Hallow, film review: Corin Hardy's horror movie is visually striking but loses the plot». The Independent. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ «Sundance 2015: Corin Hardy on 'The Hallow' & 'The Crow'» (en anglès). CraveOnline, 27-01-2015.
* ↑ McNary, Dave. «Corin Hardy to Direct 'Conjuring 2' Spinoff 'The Nun'». Variety, 02-02-2017. [Consulta: 3 maig 2017].
* ↑ «Another Farmiga joins the Conjuring Cinematic Universe!». Ain't It Cool News. [Consulta: 7 juliol 2017].
* ↑ «BIOGRAPHY | Corin Hardy» (en anglès americà). www.corinhardy.com. [Consulta: 17 agost 2018].
# Pont de Gàlata

El pont de Gàlata (turc: Galata Köprüsü) és un pont de pontons a Istanbul (Turquia), que creua una rada o entrant de mar coneguda com el Corn d'Or.
El pont de Gàlata actual el va construir la companyia turca STFA al mateix lloc que el pont de pontons que existia abans, entre Karaköy (districte de Beyoğlu) i Eminönü (districte de Fatih), i es va completar el desembre de 1994. És un pont bàscula (mòbil) amb una llum principal de 80 m i una longitud total de 490 m. La llosa del pont té 42 m d'amplada i inclou 3 carrils i una vorera en cada direcció.

## Història

El primer pont, de fusta, en aquest punt fou construït el 1845 i és conegut com el Pont nou (turc otomà: جسر جديد, Cisr-i cedid), ja que abans n'hi havia un altre més al nord. El soldà otomà Abdülâziz va ordenar la construcció d'un nou pont abans de la visita d'estat de Napoleó III a Istanbul el 1863. El 1875 una companyia anglesa, G. Wells, va fer el tercer pont. Aquest pont, sobre 24 pontons, tenia 480 m de llarg i 14 m d'ample. Va costar 105.000 lires d'or i va ser utilitzat fins al 1912. El quart pont, el més conegut i nostàlgic, fou construït per la companyia alemanya MAN AG el 1912. Fa 466 m de llarg i 25 m d'ample. Va costar 350.000 lires d'or. Es va fer servir fins a l'incendi del 16 de maig de 1992. Més conegut, avui, com a Pont Vell de Gàlata (turc: Eski Galata Köprüsü) o Pont Històric de Gàlata (turc: Tarihi Galata Köprüsü), ha estat reparat i serveix per al pas de vianants entre Balat i Hasköy.

## Vegeu també

* Torre de Gàlata
# Boxa als Jocs Olímpics d'Estiu de 1932 - pes gall

El pes gall va ser una de les vuit proves de boxa que es disputaren als Jocs Olímpics d'Estiu de Los Angeles de 1932. Com la resta de proves de boxa estava reservada sols als homes. La competició es va disputar entre el 9 i el 13 d'agost de 1932. Sols hi podien participar boxejadors que pesessin menys de 54,0 kg. Hi van prendre part 10 atletes de 10 nacions diferents.

## Medallistes

| Or | Plata | Bronze |
| Horace Gwynne (CAN) | Hans Ziglarski (GER) | José Villanueva (PHI) |

## Quadre

| Vuitens de final 9 d'agost | Vuitens de final 9 d'agost | Vuitens de final 9 d'agost | Quarts de final 10 d'agost | Quarts de final 10 d'agost | Semifinals 11 d'agost | Semifinals 11 d'agost | Final 13 d'agost | Final 13 d'agost | Final 13 d'agost |
| 1 | | |
| 16 | | |
| 16 | | | Horace Gwynne (CAN) | PTS |
| | | | Vito Melis (ITA) | L |
| 8 | | | Vito Melis (ITA) | L |
| 9 | | | | |
| 9 | | | | | Horace Gwynne (CAN) | PTS |
| | | | | | José Villanueva (PHI) | L |
| 5 | | | | | José Villanueva (PHI) | L |
| 12 | | | | | | |
| 12 | | | José Villanueva (PHI) | PTS | | |
| | | | Akira Nakao (JPN) | L | | |
| 4 | | | Akira Nakao (JPN) | L | | |
| 13 | | | | | | |
| 13 | | | | | | | | Horace Gwynne (CAN) | PTS |
| | | | | | | | | Hans Ziglarski (GER) | L |
| 6 | | | | | | | | Hans Ziglarski (GER) | L |
| 11 | | | | | | |
| 11 | | | Hans Ziglarski (GER) | PTS | | |
| | | | Paul Nicolas (FRA) | L | | |
| 3 | | | Paul Nicolas (FRA) | L | | |
| 14 | | | | | | |
| 14 | | | | | Hans Ziglarski (GER) | PTS | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc | Tercer lloc |
| | | | | | Joseph Lang (USA) | L |
| 7 | Joseph Lang (USA) | PTS | | | | | | José Villanueva (PHI) | W |
| 10 | Sabino Tirado (MEX) | L | | | | | | Joseph Lang (USA) | w/o |
| 10 | Sabino Tirado (MEX) | L | Joseph Lang (USA) | W | | | | Joseph Lang (USA) | w/o |
| | | | Carlos Pereyra (ARG) | w/o |
| 2 | Carlos Pereyra (ARG) | PTS | Carlos Pereyra (ARG) | w/o |
| 15 | Patrick Hughes (IRL) | L |

## Referències

* ↑ «Olympedia – Bantamweight (≤118 pounds), Men». [Consulta: 22 agost 2024].

## Enllaços externs

* Official Report
* Wudarski, Pawel. «Wyniki Igrzysk Olimpijskich» (en polonès), 1999. [Consulta: 25 març 2008].
# La moda

La moda és una òpera en tres actes composta per Antonio Boroni sobre un llibret italià de Pietro Cipretti. S'estrenà a Torí el carnaval de 1761.
A Catalunya, s'estrenà el 1770 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona.

## Referències

* ↑ http://www.operone.de/komponist/boroni.html
* ↑ Alier, Roger. L'òpera a Barcelona: orígens, desenvolupament i consolidació de l'òpera com a espectacle teatral a la Barcelona del segle XVIII. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1990. ISBN 8472831655.
# Huang Yanpei

Huang Yanpei (xinès tradicional: 黃炎培, xinès simplificat: 黄炎培, pinyin: Huáng Yánpéi; Chuansha, Jiangsu, Imperi Xinès, 1 d'octubre de 1878 - Beijing, República Popular Xina, 21 de desembre de 1965) fou un pedagog i polític xinès.

## Biografia

Orfe de mare quan era nen, el seu pare va morir quan era molt jove per la qual cosa va anar a viure amb el seu avi. Va superar els exàmens imperials. Mercè els seus estudis secundaris va aconseguir coneixements d'Occident. El 1901 va entrar a l'escola pública Nan Yang (actualment la Universitat Jiao Tong de Shanghai), on va ser alumne de Cai Yuanpei. Comença la seva tasca docent a Chuensha, on serà també director d'escola primària. Més endavant fa de professor en diversos centres d'ensenyament tant de primària, secundària com de formació del professorat. Va ser encarregat d'estudiar els sistemes educatius del Japó i Estats Units. El 1912, col·laborà amb el govern provisional ubicat a Nanking realitzant un estudi sobre les condicions de l'educació. El 1921 li van oferir el càrrec de ministre d'educació que no va acceptar (en dues ocasions, ja que l'any següent també va declinar l'oferta) però, en canvi, acceptà formar part del Comité Nacional d'Educació. Fou un dels fundadors de la Lliga Democràtica de la Xina.

## Referències

* ↑ Australian Centre on China in the World
* http://www.thechinastory.org/ritp/huang-yuan-pei-huang-yanpei-%E9%BB%83%E7%82%8E%E5%9F%B9/ Arxivat 2015-04-09 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Land Without Ghosts: Chinese Impressions of America from the Mid-nineteenth Century to the Present. editat per R. David Arkush, Leo O Lee. Pàgs. 99.
* Education to save the nation: Huang Yanpei and the educational reform movement in early twentieth century China, Tesi Doctoral d' Ernst Schwintzer.
* Biographies of Prominent Chinese. Shanghai: Editat per A.R. Burt, J.B. Powell i Carl Crow, Biographical Publishing Company Inc.1925(?). Pàg. 34.

## Enllaços externs

* http://www.rfa.org/english/commentaries/baotong/mao-12272013161916.html
* http://www.chinavitae.com/biography/Huang_Yanpei%7C2523 Arxivat 2015-04-05 a Wayback Machine.
# Catabolisme

El catabolisme és la part del metabolisme que consisteix en la transformació de molècules orgàniques o biomolècules complexes en molècules senzilles, i en l'emmagatzematge de l'energia química despresa, en forma d'enllaços fosfat de molècules d'ATP, mitjançant la destrucció de les molècules que contenen gran quantitat d'energia en els enllaços covalents que la formen.
El catabolisme és el procés invers de l'anabolisme.
La paraula catabolisme procedeix del grec kata que significa cap avall.

## Tipus de catabolisme

* Catabolisme dels hidrats de carboni: És el procés d'obtenir energia a partir de la glucosa que es realitza per tres mecanismes: glucòlisi, respiració cel·lular i fermentació.
* Catabolisme dels greixos Consisteix en el trencament dels triglicèrids en àcids grassos i glicerol, mitjançant la incorporació de tres molècules d'aigua i l'ajuda d'enzims anomenades lipases.
* Catabolisme de les proteïnes: És l'escissió de les cadenes polipeptídiques en els seus aminoàcids mitjançant enzims anomenats proteases. Els aminoàcids obtinguts tenen un catabolisme diferent i alguns poden formar glucosa mitjançant la gluconeogènesi.
La major part de les rutes catabòliques aeròbiques de glúcids, lípids i proteïnes convergeixen en uns pocs productes finals. En el catabolisme de biomolècules existeixen tres etapes fonamentals:
* Degradació de les macromolècules en les seves unitats constitutives.
* Degradació d'aquestes unitats en molècules més simples com àcid pirúvic i acetil-coezima A
* Oxidació total d'aquestes unitats en el cicle de l'àcid cítric, on convergeixen totes les vies catabòliques aeròbiques, punt clau del metabolisme cel·lular.