OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Proganochelys quenstedtii

Proganochelys quenstedtii és la segona espècie de tortuga més antiga descoberta fins avui. Només es coneix a partir de restes fòssils trobades a Alemanya i Tailàndia, en estrats del Triàsic superior, de fa uns 210 milions d'anys.
Mantenien denticles tipus dent al paladar i també ossos nasals. A més a més presentaven una sèrie addicional de plaques perifèriques a la closca. Eren herbívores i podien arribar al metre de longitud.

## Enllaços externs

* Museu Americà d'Història Natural: Proganochelys Arxivat 2008-09-07 a Wayback Machine. (anglès)
* "Enchanted Learning Paleontology and Geology Glossary" (anglès)
# Palestina Salutaris

Palestina Salutaris fou una província romana que abraçava la zona del Nègueb o Edom, Sinaí (excepte la costa nord occidental) i el sud-oest de la moderna Jordània, al sud de la mar Morta.
L'any 105 els territoris a l'est de Damasc i cap al sud fins a la mar Roja fou incorporada a Roma i es va formar la província d'Aràbia amb capitals a Petra i a Bostra (al sud i al nord). La província fou engrandida per Septimi Sever el 195 i es creu que es va dividir en dues províncies: Aràbia Menor o Aràbia Pètria (Arabia Minor, Arabia Petraea) i Aràbia Major (Arabia Maior), ambdues subjectes a llegats imperials anomenats consularis, amb una legió cadascun. Amb Constantí el Gran es va dividir definitivament en dues províncies: la part sud, amb Petra i que incloïa la península del Sinaí i Edom (és a dir l'Aràbia Pètria i altres territoris) fou coneguda com a Palestina Salutaris; la part oriental, amb capital a Bostra, fou l'Aràbia Major.
La província va rebre el nom de Palestina Tercera (Palestina Tertia) vers el 390.
Madeba n'era la seu episcopal.
# Paranthropus aethiopicus

Paranthropus aethiopicus és una espècie extinta d'homínid dels gèneres australopitec o Paranthropus segons els criteris dels paleontòlegs.
Fou descobert el 1985 per A. Walker a la vora oest del llac Turkana a Kenya.
La troballa assignada amb les sigles KNM WT 17000 i col·loquialment coneguda com el crani negre per la coloració dels ossos pels alts nivells de manganès mostra unes caràcterístiques peculiars com la cara massissa sense cap paral·lel amb la resta d'australopitecs.
Té una antiguitat aproximada de 2,5 milions d'anys.
A. aethiopicus fou primer trobat abans a Etiòpia el 1968 i tenia una gran cresta sagital. Sense poder saber-se res més de la seva morfologia.
Arbre genealògic d'acord a un estudi de 2019:
| Hominini | Ximpanzé Sahelantrop Ardipitec Australopithecus anamensis Australopithecus afarensis Parantrop Paranthropus aethiopicus Paranthropus boisei Paranthropus robustus Australopithecus africanus Australopithecus garhi Home de Flores Australopithecus sediba Homo habilis Altres Homo |

## Referències

* ↑ Parins-Fukuchi, C.; Greiner, E.; MacLatchy, L. M.; Fisher, D. C. «Phylogeny, ancestors and anagenesis in the hominin fossil record». Paleobiology, vol. 45, 2, 2019, pàg. 378–393. Bibcode: 2019Pbio...45..378P. DOI: 10.1017/pab.2019.12.

## Enllaços externs

* http://www.mnh.si.edu/anthro/humanorigins/ha/aeth.html Arxivat 2006-06-14 a Wayback Machine.
* http://www.archaeologyinfo.com/australopithecusaethiopicus.htm Arxivat 2011-05-16 a Wayback Machine.
* http://www.msu.edu/~heslipst/contents/ANP440/aethiopicus.htm
# Codominància

Es dona codominància quan, en l'herència, cap dels dos al·lels d'un gen domina sobre l'altre, manifestant-se ambdós al mateix temps en els heterozigots.
En l'herència dels grups sanguinis (A, B, 0) es dona codominància. Hi ha tres al·lels diferents: IA, IB i ii, dels quals cada persona en té dos en el cromosoma 9. Els IA, IB són codominants entre ells i dominants respecte a l'al·lel i.
Els al·lels I$^A$ i I$^B$ produeixen diferents modificacions a través de llur expressió. L'enzim codificat per I$^A$ afegeix una N-acetilgalactosamina mitjançant un enllaç d'hidrogen a un antigen de la membrana. L'enzim de l'al·lel I$^B$ afegeix una galactosa. L'al·lel i no produeix cap modificació en l'antigen. Així els al·lels I$^A$ i I$^B$ són cadascun dominants respecte i (Els individus de zigositat I$^A$I$^A$ i I$^A$i tots dos tenen sang de tipus A, i els individus amb dotació al·lèlica I$^B$I$^B$ i I$^B$i tots dos tenen sang del grup B), però els individus I$^A$I$^B$ tenen ambdues modificacions en llur cèl·lules sanguínies i així presenten sang del tipus AB, ja que els al·lels I$^A$ i I$^B$ són co-dominants.
# Sipont

Sipont (llatí: Sipontum) o Sipunt (en grec antic: Σιποῦς) va ser una ciutat de la Pulla situada a la costa de la mar Adriàtica, al sud del cap Gargano, al golf de Manfredonia, entre els rius Cèrbal i Candelaro, que desaigüen al sud, i formen la llacuna del Pantano Saldo.
Segurament va ser una ciutat fundada pels daunis, un poble de la Pulla. No era una ciutat grega, però si hel·lenitzada. L'any 330 aC Alexandre Molós, rei de l'Epir, la va conquerir, segons diu Titus Livi. No és conegut en quin moment va passar a Roma, però el 194 aC els romans hi van establir una colònia al mateix temps que la de Salern i la de Buxent.
La colònia no va prosperar i estava deserta cap a l'any 184 aC probablement degut a la malària, però s'hi va enviar un nou cos de colons i aquesta vegada la colonització va anar millor i era un port marítim freqüentat, però sense convertir-se mai en un lloc gaire important. Comerciava amb gra, segons Estrabó i Plini el Vell. A la Segona guerra civil romana entre Juli Cèsar i Gneu Pompeu Magne la ciutat devia tenir certa importància. L'any 40 aC, durant la guerra de Perusa Luci Antoni la va ocupar però va ser reconquerida per Marc Vipsani Agripa.
Sota l'Imperi apareix com un municipium però va mantenir el títol de colònia. Paul el Diaca diu que era una de les urbes satis opulentae ('ciutats més opulentes') de la Pulla.
Va entrar en decadència a l'edat mitjana i era un llogaret cap al 1250 quan el rei Manfred de Nàpols va fer marxar als pobladors que hi quedaven i els va establir una mica més al nord (a uns 3 km) on va construir una nova ciutat que es va dir Manfredonia.
No resten ruïnes de la vella ciutat, i només marca la seva situació una església anomenada Santa Maria di Siponto. Els bisbes de Manfredonia ostentaven el títol d'arquebisbes de Sipont.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Sipontum». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 setembre 2022].
# Anna (muller d'Artabasd)

Anna, que va florir entre el 720 i el 743, era filla de Lleó III, emperador romà d'Orient, i va ser emperadriu consort romana d'Orient de l'any 741 al 743.
Va néixer abans de la pujada al tron del seu pare i, segons Teòfanes el Confessor, el 715 es va prometre en matrimoni amb l'armeni Artabasd, que a l'any 713, l'emperador Anastasi II havia nomenat governador (estrateg) del tema d'Armènia, que abastava les antigues àrees del Pont.
El matrimoni va tenir lloc un temps després que Lleó es convertís en emperador, el març del 717, i Lleó va donar a Artabasd el rang de curopalata o majordom del palau, un alt càrrec administratiu i el va fer Comes del tema d'Opsikion. Artabasd es va rebel·lar contra Constantí V, el seu cunyat, poc després de la seva pujada al tron el 741, rebutjant les polítiques iconoclastes de Constantí i confiant que el seu icondulisme o suport a les imatges, el faria popular. Va ser reconegut pel Papa Zacaries. La rebel·lió va comportar l'exili de Constantí a la Frígia Pacatiana on va reunir tropes. Va mantenir l'imperi durar dos anys i mig i durant aquest període Artabasd va governar amb el seu fill gran Nicèfor com a coemperador. També podria haver nomenat el seu fill menor, Nicetes, coemperador i va coronar la seva dona Anna com a Augusta.
Constantí V va aconseguir ocupar Constantinoble i recuperar l'imperi l'any 743. Va castigar Artabasd i els seus dos fills deixant-los cecs i enviant-los al monestir de Cora. Anna va acompanyar al seu marit per cuidar-lo a ell i als seus dos fills, segons explica Miquel Sincel·le, que afegeix que Constantí va convertir el convent en una residència per a laics. Segons Teòfanes el Confessor, trenta anys després del desterrament d'Artabasd , Anna encara reivindicava al seu marit i als seus fills. Artabasd ja havia mort, i Constantí va obligar la seva germana a desenterrar-lo i a llençar els seus ossos a un lloc anomenat Tomba de Pelagi, una fossa de carbons encesos on hi feien cap els cadàvers dels criminals executats.

## Referències

* ↑ Garland, Lynda. «Artabasdus (742-743 A.D.) and Anna (wife of Artabasdus)». De Imperatoribus Romanis. [Consulta: 2-I-2020].
# Williamson (Iowa)

Williamson és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 163 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Williamson tenia 163 habitants, 71 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 196,7 habitants/km².
Dels 71 habitatges en un 25,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,7% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 35,2% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 115,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.000 $ i la renda mediana per família de 25.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.750 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 10.456 $. Entorn del 28,6% de les famílies i el 26,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Williamson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Williamson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Coyville

Coyville és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 71 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Coyville tenia 71 habitants, 28 habitatges, i 18 famílies. La densitat de població era de 97,9 habitants per km².
Dels 28 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,2% tenia menys de 18 anys, un 2,8% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 16,9% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.792 $ i la renda mediana per família de 59.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.750 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 15.012 $. Cap de les famílies i el 6,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Coyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Coyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alexis Grivas

Alexis Grivas (Atenes, 5 de novembre de 1940) és un director de fotografia, periodista, crític i programador de cinema. D'origen grec, va desenvolupar gran part de la seva carrera a Mèxic, va destacar per la fundació del Grup Cinema 70 i per promoure la inclusió de films mexicans en festivals internacionals de renom.

## Biografia

Va estudiar cinema en Atenes i en París, on va conèixer en el Institut des hautes études cinématographiques a Paul Leduc, Rafael Castanedo i Felipe Cazals. A causa del cop militar a Grècia de 1967, va ser convidat pels seus amics mexicans al país. Va fundar el grup de cinema alternatiu Cinema 70, al costat de Leduc, Castanedo, Cazals, Arturo Ripstein, Mariano Sánchez Ventura i Bertha Navarro. Va participar com a fotògraf de cinema a Olimpiada en México de Paul Leduc y grabando el moviment estudiantil mexicà de 1968.
Va participar en la documentació de gires internacionals del llavors president Luis Echeverría, i de la mà del seu germà Rodolfo, qui en aquells dies encapçalava la Direcció General de Cinematografia de la Secretaria de Governació, va promoure el cinema mexicà en festivals com el de Berlín i el de Canes. En 1977 va tornar a Grècia per a seguir la seva trajectòria professional, on va ser assessor del Centre de Cinematografia d'aquest país en la dècada dels vuitanta. És membre fundador de la Mostra de Guadalajara, ara Festival Internacional de Cinema a Guadalajara.
Des de llavors ha participat com a fotògraf de cinema en més de cinquanta produccions mexicanes i internacionals.

## Obra

* 1966 - 750,000 (curtmetratge, va ser director i realitzador)
* 1969 - Familiaridades
* 1969 - La hora de los niños
* 1969 - Mictlán
* 1969 - Salón independiente
* 1970 - Q.R.R. (Quien resulte responsable)
* 1970 - Exorcismos
* 1970 - Reed, México insurgente
* 1970 - El juego de Zuzanka
* 1971 - Semana Santa entre los coras
* 1971 - El náufrago de la calle de la Providencia
* 1973 - Los que viven donde sopla el viento suave
* 1973 - Sur: sureste 2604
* 1973 - Juan Pérez Jolote
* 1974 - Homenaje a León Felipe
* 1974 - Viaje a Cuba
* 1974 - Contra la razón y por la fuerza
* 1975 - Cine y futuro
* 1975 - La tierra de todos
* 1975 - Septiembre 22, 1975
* 1975 - Convencer para vencer
* 1977 - Iztapalapa
* 1981 - Beyroutou el lika
* 1981 - To ergostasio
* 1987 - Giannis Rifsos
* 1990 - Eikones gia ton Pavlo Zanna

## Premis i distincions

* 1973 - Nominat al Premi Ariel a la millor fotografia per Reed, México insurgente
* 2009 - Medalla Salvador Toscano al mèrit cinematogràfic (Cineteca Nacional)
* 2014 - Cavaller de l'Orde de les Arts i les Lletres de la República Francesa

## Referències

* 1 2 3 4 Olivares, Juan José. «Promover el cine mexicano es una misión: Alexis Grivas». [Consulta: 16 febrer 2016].
* 1 2 3 4 Cineteca Nacional. Alexis Grivas. Medalla Salvador Toscano 2009.. México: Cineteca Nacional, 2010 [Consulta: 15 febrer 2016].
* 1 2 3 «Alexis Grivas, Caballero de la Legión de Honor». Arxivat de l'original el 2016-02-23. [Consulta: 16 febrer 2016].
# Teòfil Eròtic

Teòfil Eròtic és el nom dels següents personatges:
* Teòfil Eròtic (general) (segle xi
* Teòfil Eròtic (jurista (segle x)
# 1041
## Esdeveniments
### Països Catalans

* L'intitulat príncep d'Olèrdola, Mir Geribert, inicia una revolta nobiliària contra el comte Ramon Berenguer I de Barcelona.
* Sicardis de Montsoriu esdevé de facto, senyora de Lloret de Mar.
* 26 de maig - Castell d'Aro, Comtat de Girona: la comtessa Ermessenda de Carcassona lliura el Castell de Benedormiens al monestir de Sant Feliu de Guíxols.

### Món

* 10 de desembre - l'emperadriu Zoè eleva al tron de l'Imperi Romà d'Orient el seu fill adoptiu Miquel V

## Necrològiques

* 10 de desembre Miquel IV emperador de l'Imperi Romà de l'Orient.
# Bobby Pearce

Henry Robert Pearce, més conegut com a Bobby Pearce (Sydney, 30 de setembre de 1905 - Toronto, 20 de maig de 1976), va ser un remer australià que va competir durant les dècades de 1920 i 1930.
Nascut en una família de remers, el seu avi i el seu pare també havien estat remers. Pearce va créixer a Double Bay, un suburbi de Sydney. Després de deixar l'escola va treballar de fuster i a la indústria pesquera abans d'unir-se a l'exèrcit australià, on es va convertir en campió de boxa de pes pesat. Després de deixar l'exèrcit el 1926 es va concentrar en el rem i va ser campió d'Austràlia de scull individual.
El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu d'Amsterdam , on guanyà la medalla d'or en la competició del scull individual del programa de rem. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, revalidà la medalla d'or en la mateixa prova. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or en la prova de scull individual dels Jocs de l'Imperi Britànic de 1930.
Després dels Jocs Olímpics es va convertir en professional i va guanyar el campionat mundial professional de scull. Va defensar el seu títol dues vegades, abans de perdre el seu títol i retirar-se el 1947.

## Referències

* 1 2 3 Melissa Bray. «Down Under Series: Australia’s rowing icon – Bobby Pearce», 11-03-2013. [Consulta: 13 octubre 2018]..
* 1 2 «Olympedia – Bobby Pearce». [Consulta: 22 setembre 2024].
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 - Dos homes

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputà una prova de bobsleigh de dos homes, que juntament amb la prova de quatre homes formà part del programa oficial de bobsleigh de l'any 1948. La competició tingué lloc entre els dies 30 i 31 de gener de 1948 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 32 competidors de 9 comitès nacionals diferents.
| Argentina (2) Bèlgica (4) Estats Units (4) França (4) Itàlia (4) | Noruega (4) Regne Unit (4)  Suïssa (4) Txecoslovàquia (2) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Suïssa Suïssa IIFelix Endrich Friedrich Waller | Suïssa Suïssa IFritz Feierabend Paul Eberhard | Estats Units USA IIFrederick Fortune Schuyler Carron |

## Resultats

| Posició | Equip | Competidors | Ronda 1 | Ronda 2 | Ronda 3 | Ronda 4 | Final |
| 1 | Suïssa Suïssa II | Felix Endrich Friedrich Waller | 1:22.4 | 1:22.7 | 1:21.7 | 1:22.4 | 5:29.2 |
| 2 | Suïssa Suïssa I | Fritz Feierabend Paul Eberhard | 1:23.7 | 1:24.0 | 1:21.4 | 1:21.3 | 5:30.4 |
| 3 | Estats Units USA II | Frederick Fortune Schuyler Carron | 1:25.5 | 1:24.1 | 1:22.5 | 1:23.2 | 5:35.3 |
| 4 | Bèlgica Bèlgica I | Max Houben Jacques Mouvet | 1:24.4 | 1:24.4 | 1:24.5 | 1:24.2 | 5:37.5 |
| 5 | Regne Unit Regne Unit I | William Coles Raymond Collings | 1:25.2 | 1:24.4 | 1:24.2 | 1:24.1 | 5:37.9 |
| 6 | Itàlia Itàlia II | Mario Vitali Dario Poggi | 1:25.0 | 1:25.0 | 1:23.8 | 1:24.2 | 5:38.0 |
| 7 | Noruega Noruega II | Arne Holst Ivar Johansen | 1:25.6 | 1:25.0 | 1:23.7 | 1:23.9 | 5:38.2 |
| 8 | Itàlia Itàlia I | Nino Bibbia Edilberto Campadese | 1:25.1 | 1:25.1 | 1:24.0 | 1:24.4 | 5:38.6 |
| 9 | Estats Units USA I | Tuffield A. Latour Leo J. Martin | 1:24.9 | 1:24.8 | 1:24.1 | 1:25.4 | 5:39.2 |
| 10 | Bèlgica Bèlgica II | Marcel Leclef Louis-Georges Niels | 1:26.8 | 1:24.9 | 1:23.6 | 1:24.5 | 5:39.8 |
| 11 | França França I | Achille Fould Henri Evrot | 1:25.8 | 1:25.3 | 1:24.7 | 1:24.6 | 5:40.4 |
| 12 | França França II | William Hirigoyen Louis Saint-Calbre | 1:25.8 | 1:25.0 | 1:24.9 | 1:24.8 | 5:40.5 |
| 13 | Noruega Noruega I | Bjarne Schrøen Gunnar Thoresen | 1:27.1 | 1:27.1 | 1:26.1 | 1:26.2 | 5:46.5 |
| 14 | Txecoslovàquia Txcoslovàquia I | Max Ippen Eduard Novotný | 1:27.2 | 1:26.4 | 1:26.3 | 1:26.7 | 5:46.6 |
| 15 | Argentina Argentina I | Marcello de Ridder Héctor Tomasi | 1:29.2 | 1:28.5 | 1:27.8 | 1:27.3 | 5:52.8 |
| - | Regne Unit Regne Unit II | Anthony Gadd Basil Wellicome | 1:27.9 | 1:26.8 | caiguda | -- | NF |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Two, Men». [Consulta: 2 desembre 2024].
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 - Quatre homes

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1948 celebrats a la ciutat de Sankt Moritz (Suïssa) es disputà una prova de bobsleigh de quatre homes, que juntament amb la prova de dos homes formà part del programa oficial de bobsleigh de l'any 1948. La competició tingué lloc entre els dies 6 i 7 de febrer de 1948 a les instal·lacions de Sankt Moritz.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 60 competidors de 9 comitès nacionals diferents.
| Argentina (4) Bèlgica (4) Estats Units (8) França (8) Itàlia (8) | Noruega (8) Regne Unit (8)  Suïssa (8) Txecoslovàquia (4) |

## Resum de medalles

| Or | Argent | Bronze |
| Estats Units USA IIFrancis Tyler Patrick Martin Edward Rimkus William D'Amico | Bèlgica Bèlgica IMax Houben Freddy Mansveld Louis-Georges Niels Jacques Mouvet | Estats Units USA IJames Bickford Thomas Hicks Donald Dupree William Dupree |

## Resultats

| | Equip | Participants | Ronda 1 | Ronda 2 | Ronda 3 | Ronda 4 | Final |
| 1 | Estats Units USA II | Francis Tyler, Patrick Martin, Edward Rimkus i William D'Amico | 1:17.1 | 1:19.6 | 1:21.4 | 1:22.0 | 5:20.1 |
| 2 | Bèlgica Bèlgica I | Max Houben, Freddy Mansveld, Louis-Georges Niels i Jacques Mouvet | 1:17.3 | 1:20.9 | 1:22.0 | 1:21.1 | 5:21.3 |
| 3 | Estats Units USA I | James Bickford, Thomas Hicks, Donald Dupree i William Dupree | 1:17.4 | 1:20.7 | 1:21.8 | 1:21.6 | 5:21.5 |
| 4 | Suïssa Suïssa I | Fritz Feierabend, Friedrich Waller, Felix Endrich i Heinrich Angst | 1:16.9 | 1:21.2 | 1:22.3 | 1:21.7 | 5:22.1 |
| 5 | Noruega Noruega I | Arne Holst, Ivar Johansen, Reidar Berg i Alf Large | 1:17.3 | 1:20.8 | 1:21.4 | 1:23.0 | 5:22.5 |
| 6 | Itàlia Itàlia I | Nino Bibbia, Giancarlo Ronchetti, Edilberto Campadese i Luigi Cavalieri | 1:18.2 | 1:20.8 | 1:22.1 | 1:21.9 | 5:23.3 |
| 7 | Regne Unit Regne Unit I | William Coles, William McLean, Raymond Collings i George Holliday | 1:18.5 | 1:20.9 | 1:22.5 | 1:23.0 | 5:23.3 |
| 8 | Suïssa Suïssa II | Franz Kapus, Werner Spring, Bernhard Schilter i Paul Eberhard | 1:17.6 | 1:20.8 | 1:22.3 | 1:24.7 | 5:25.5 |
| 9 | França França I | René Charlet, Jean Morin, Jacques Descatoire i Amédée Ronzel | 1:18.9 | 1:22.2 | 1:23.8 | 1:24.5 | 5:29.4 |
| 10 | Noruega Noruega II | Bjarne Schrøen, Gunnar Thoresen, Arnold Dyrdahl i Benn John Valsø | 1:20.0 | 1:22.6 | 1:23.6 | 1:23.5 | 5:29.7 |
| 11 | Itàlia Itàlia II | Nino Rovelli, Enrico Airoldi, Vittorio Folonari i Remo Airoldi | 1:19.8 | 1:22.8 | 1:23.2 | 1:24.4 | 5:30.2 |
| 12 | Argentina Argentina I | Justo del Carril, Salvador Correa, Marcello de Ridder i Héctor Tomasi | 1:20.5 | 1:23.4 | 1:24.5 | 1:24.5 | 5:32.9 |
| 13 | França França II | Gilbert Achart-Picart, Félix Bonnat, Louis Saint-Calbre i Henri Evrot | 1:20.7 | 1:24.7 | 1:24.7 | 1:25.3 | 5:35.4 |
| 14 | Txecoslovàquia Txecoslovàquia I | Max Ippen, František Zajíšek, Ivan Šipajlo i Eduard Novotný | 1:20.6 | 1:24.1 | 1:25.4 | 1:25.4 | 5:35.5 |
| 15 | Regne Unit Regne Unit II | Richard Jeffrey, Edgar Meddings, George Powell-Sheddon i James Iremonger | 1:20.8 | 1:24.3 | 1:29.8 | 1:26.2 | 5:41.1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Four, Men». [Consulta: 2 desembre 2024].