OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Basseu Rufus

Basseu Rufus (llatí: Bassæus Rufus) va ser prefecte del pretori sota Marc Aureli.
Va ser elevat a aquesta dignitat pels seus mèrits, car no havia rebut bona educació pel seu origen rústic. Se'n fa al·lusió en una carta d'Avidi Cassi conservada per Vulcaci Gal·licà ("audisti praefectum praetorii nostri philosophi, ante triduum quam fieret, mendicum et pauperem, sed subito divitem factum") i en alguna inscripció.

## Referències

* ↑ Potter, David S. [0CDEQ6AEwAA The Roman Empire at Bay, AD 180 395] (en anglès). Routledge, 2004, p. 80. ISBN 0203401174.
* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/679?rgn=full+text;view=image;q1=Rufus%2C+BassaeusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 671. ]
# Front Democràtic Popular

El Front Democràtic Popular per la Llibertat, la Pau i el Treball (en italià: Fronte Democratico Popolare per la libertà, la pace, il lavoro; FDP) va ser una coalició electoral italiana d'esquerres. El seu nom complet era Front Democràtic Popular per la llibertat, la pau i el treball. Es va constituir al desembre de 1947 per a les eleccions generals de 1948 i estava format pel Partit Comunista Italià (PCI) i el Partit Socialista Italià (PSI).

## Història

La coalició es va formar per a les eleccions generals de 1948 i estava formada pel PSI i el PCI. El seu símbol era una estrella verda coronada per una imatge de l'heroi de la unificació italiana Giuseppe Garibaldi. El Partit Social Cristià i el Partit Sard d'Acció es van desmarcar i van formar les seves pròpies llistes electorals. La dreta del PSI es va oposar a la coalició, va abandonar el partit i va organitzar una llista separada com a Unitat Socialista; aquest grup esdevingué posteriorment el Partit Socialista Democràtic Italià (PSDI).
Les eleccions de 1948 van ser potser les més importants de la història de la República Italiana, ja que l'elecció d'una futura aliança amb els Estats Units o amb la Unió Soviètica estava en qüestió. La coalició va obtenir el 31,0% dels vots per a la Cambra de Diputats d'Itàlia i el 30,8% dels vots del Senat de la República. Després de la victòria de la Democràcia Cristiana (DC) amb un 48,5%, Itàlia es va convertir en membre fundador de l'OTAN el 1949. Després de la derrota electoral, mentre que el PCI i el PSI es van mantenir aliats a nivell nacional fins al 1956 i governarien conjuntament a nivell local fins als anys noranta, la coalició es va dissoldre. Malgrat la pèrdua, el PCI es va establir com la principal oposició a la DC i es va convertir en el partit comunista més gran d'Europa occidental.

## Composició

| Partit | Partit | Ideologia | Líder | Diputats |
| | Partit Comunista Italià (PCI) | Comunisme | Palmiro Togliatti | 130 / 574 |
| | Partit Socialista Italià (PSI) | Socialdemocràcia | Pietro Nenni | 53 / 574 |

## Resultats electorals

| Any | Líder | Vots | % | Diputats | +/− | Vots | % | Senadors | +/- |
| 1948 | Palmiro Togliatti Pietro Nenni | 8,136,637 (2n) | 31.0 | 183 / 574 | Nou | 6,969,122 (2nd) | 30.8 | 72 / 237 | Nou |
# Bulbul de front cendrós

El bulbul de front cendrós (Pycnonotus cinereifrons) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de l'illa de Palawan, a les Filipines. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, els manglars, els boscos de pantà, els matollars secs i humits i els herbassars secs tropicals i subtropicals, les plantacions i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul de front cendrós». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 622. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Ashy-fronted Bulbul. Pycnonotus cinereifrons» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2017. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Shuswap

Els shuswap són una tribu índia que parla una de les llengües salish, el nom de la qual prové de Sequa'pmug. Viuen a la Colúmbia Britànica, entre els rius Colúmbia i Fraser.

## Localització

Ocupaven un grapat de viles agrupades en Kamloops-Okanagan Agency (Adams Lake, Ashcroft, Bonaparte, Deadman's Creek, Kamloops, Neskainlith or Halaut, North Thonipson, Little Shushwap Lake, Spallumeheen), Williams Lake Agency (Alkali Lake, Canoe Creek, Clinton, Dog Creek, Fountain (ocupada pels Lillooet), High Bar, Pavilion, Soda Creek, Williams Lake) i Kootenay Agency (Kinbasket).

## Demografia

El 1965 eren uns 2.000 individus, que augmentaren a 3.000 el 1980, dels quals només 500 parlaven la llengua. El 1990, però, es calculaven en 7.000 individus. Segons el cens canadenc del 2000, hi havia 8.596 indis i són repartits:
* Shushwap Nation Tribal Council, que comprèn les reserves d'Adams Lake (706 h), Bonaparte (752 h), Neskonlith (568 h), North Thompson (609 h), Spallumcheen (722 h), Whispering Pines/Clinton (121 h), Deadman's Creek de Savona o Skeetchestn (468 h) i Kamloops (989 h). En total, 4.395 individus.
* Cariboo Tribal Council, que comprèn les reserves de Canim Lake (549 h), Canoe Creek (621 h), Soda Creek (339 h) i Williams Lake (489 h). En total, 1.998 individus.
* Fraser Thompson Indians, amb les reserves Ashcroft (233 h) i High Bar (65 h) i Little Shushwap (294 h), Alkali (540 h), Enderby (722 h), Pavilion (349 h). En total, 2.203 individus.

## Costums

Eren hàbils pescadors de salmó i caçadors, com la majoria dels salish, i vivien en cases circulars i subterrànies, de pals coberts d'herba. Socialment no tenen clans ni divisions socials complicades, més pròpies de les tribus de la costa del Nord-oest, però adoptaren d'ells costums molt curioses pel que fa a matrimonis i enterraments.

## Història

La seva història és similar a la de les tribus de la zona, com els bitterroot salish i pend d'oreille, el 1855 es federaren amb els kalispell i adoptaren trets culturals de les tribus de les planures, com els bitterroot salish. Alhora, el comissionat James Douglas començà a comprar terres índies. El 1862 patiren les primeres epidèmies de verola, cosa que minvà la seva resistència. El 1867 la British America Act va deixar en mans del govern canadenc la negociació amb els indis, i el 1881 s'hi van establir agents indis. El 1884 els impediren el comerç del salmó que pescaven per tal de sotmetre'ls econòmicament.
El 1894 es van establir la gran majoria de les reserves actuals. El 1916 formaren una aliança tribal amb Salish de la Costa, wuwutsun, nisga'a, tsimshian, haida, Gitxan, nuxálks, tsilhqot'in, dakelh, kaska dena i ktunaxa kinbasket.
El 1960 van obtenir el dret de vot i el 1973 presentaren diverses denúncies en defensa dels drets de pesca.

## Enllaços externs

* Pàgina de la Nació Secwepemc Shuswap
# Enriqueta Linares

Enriqueta Linares (1934 - 1 d'agost de 2024) va ser una actriu de doblatge i locutora de ràdio catalana.
Va iniciar la seva formació a Ràdio Joventut, on va començar la seva carrera com a locutora. Posteriorment, va treballar a Ràdio Miramar, on va presentar programes com Mujeres i Barcelona, te quiero.
Després de la seva etapa a Ràdio Miramar, Linares va treballar a Ràdio Nacional d'Espanya a Barcelona. També va treballar a Ràdio 4, on entre altres tasques va locutar la careta d'entrada del programa musical Barrejadissa.
Posteriorment, va superar les proves per entrar en un dels estudis de doblatge de Barcelona. Des de finals de la dècada del 1950 va treballar en estudis com Metro Goldwyn Mayer i La Voz de España, a la ciutat comtal, i a la dècada del 1980 es va incorporar a la plantilla d'actors que també feien català.
Com a dobladora, va ser coneguda per la seva capacitat d'adaptar-se a una gran varietat de personatges gràcies al seu ampli espectre vocal. Va participar en prop de 300 doblatges en català, i va ser l'actriu de doblatge habitual de Bette Davis i de Linda Hunt, per exemple a The Relic, Poli de guarderia i Dune. Va participar en sèries com Dallas en el personatge de Rebecca Barnes Wentworth, i Hotel Fawlty, a banda de doblar diferents personatges de S'ha escrit un crim i de Roots. A més, va participar en films com Arrossega'm a l'infern on doblava la posseïda Sylvia Ganush interpretada per l'actriu Lorna Raver; L'exorcista posant la veu a Mercedes McCambridge (dimoni Pazuzu); Amb ell va arribar l'escàndol com a Anne Seymour; Cita amb la mort posant veu a Lauren Bacall; Allò que el vent s'endugué i Starsky i Hutch.
També va doblar personatges com el baró Ashler a la sèrie japonesa Mazinger Z i va prestar la seva veu a l'àvia Tala en la pel·lícula de Disney Vaiana, i va participar en la pel·lícula animada Les aventures de Tadeu Jones. A banda, va dirigir el doblatge de diferents sèries i pel·lícules com el doblatge en català dels animes La Haru al regne dels gats i La màgica Do-Re-Mi.
Enriqueta Linares també va ser coneguda per la seva lluita per la protecció dels drets dels animals. Va ser sòcia de la Lliga per a la Protecció d'Animals i Plantes de Barcelona i va participar activament en campanyes contra l'abandonament dels gossos.

## Referències

* ↑ «Linares, Enriqueta». ADPC. [Consulta: 12 agost 2024].
* 1 2 3 Simon, Lluís. «Mor als 90 anys Enriqueta Linares, històrica locutora radiofònica i dobladora». [Consulta: 2 agost 2024].
* 1 2 3 4 5 «Muere Enriqueta Linares, actriz de doblaje de 'Mazinger Z', 'Vaiana' y 'Las aventuras de Tadeo Jones'» (en castellà), 01-08-2024. [Consulta: 2 agost 2024].
* 1 2 3 4 «La Vermella - Alba Sola, la veu de Sandra Bullock, Lisa Kudrow i Julianne Moore». CCMA. [Consulta: 10 març 2025].
* ↑ «Fitxa Professional Enriqueta Linares». Eldoblatge.com. [Consulta: 4 agost 2024].
# Concert per a piano (Moszkowski)

El Concert per a piano en mi major, op. 59, de Moritz Moszkowski fou estrenat a la Gran Bretanya per la London Philharmonic el 12 de maig de 1898. Moszkowski va escriure una gran quantitat de música amb una brillant influència de la música espanyola. Aquest concert, però, sembla més lligat a la música russa, com Txaikovski o Rakhmàninov. Moszkowski va ser un pianista virtuós que va viatjar extensivament per tot Europa. Va debutar a Berlín a amb dinou anys i Franz Liszt va expressar la seva admiració per ell. Altament influent com a mestre, Moszkowski va ensenyar al Conservatori Kullak a Berlín i més tard a París. Molts nord-americans van acudir a Europa per estudiar amb ell, com ara Josef Hofmann.

## Referències

* ↑ Nicholas, Jeremy. Ressenya del disc Moszkowski & Paderewski: Piano Concertos. Hyperion, 1991.
* ↑ Concert per a piano (Moszkowski): Partitura lliure a l'IMSLP.
* ↑ Pawlik, Markus. Ressenya del disc dirigit per Antoni Wit. Katowice: Naxos, 1996.
* ↑ Rich, Alan. Pure indulgence. New York Magazine, 18 de juliol de 1977, p. 62.
# Bulbul de gorja taronja

El bulbul de gorja taronja (Rubigula gularis; syn: Pycnonotus gularis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de la serralada dels Ghats Occidentals, a l'Índia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses secs, els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes i de l'estatge montà, els manglars, les zones riberenques, les plantacions, els jardins rurals, les àrees urbanes i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Bulbul de gorja taronja». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 620. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Flame-throated Bulbul. Rubigula gularis (formerly as: Pycnonotus gularis)» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Enriqueta Toda

Enriqueta Toda (Madrid, 18 de gener de 1840–?, no abans de novembre de 1899), coneguda també com a Enriqueta de Toda i Enriqueta Toda de Herrera, va ser una tiple de sarsuela espanyola, cantant soprano i actriu.

## Biografia

Cursà estudis al Reial Conservatori Superior de Música de Madrid, on va aconseguir el segon premi en la categoria de cant en un dels concursos públics del centre, i després aconseguí premis pràcticament cada any així com una pensió d'estudis el 1859.
Molt aplaudida ja abans de ser contractada per la companyia pel Teatre de la Zarzuela de Madrid, on va debutar el 1861 en la representació d'Ardides y cuchilladas. Va ser primera soprano de sarsuela als principals teatres madrilenys i d'arreu d'Espanya, per exemple a Sevilla, amb la companyia d'Antonio Campoamor, els anys 1868-1869. Cap a 1876, la seva veu començava a presentar símptomes de desgast a causa de l'edat, malgrat tot, va gaudir sempre d'un èxit notable i considerada una de les millors actrius espanyoles. Va actuar també diverses vegades a Lisboa el 1870, 1883 i 1897.
Es va casar amb l'empresari de sarsuela i apuntador de teatre Julián Herrera de los Olmos.
Segons el Diccionario biográfico matritense de 1912, Enriqueta Toda va morir l'any 1897, però el seu nom continuava apareixent en llistats de companyies dels anys 1898 i 1899, fent que la referència d'aquest diccionari no sigui vàlida.

## Referències

* 1 2 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 622.
* 1 2 3 Cotarelo y Mori, Emilio «Ensayo histórico sobre la Zarzuela o sea el drama lírico español desde su origen a fines del siglo XIX». Boletín de la Academia Española, vol. 22, 1935, pàg. 498-499.
* ↑ Saldoni Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 1. Madrid: Imprenta de D. Antonio Pérez Dubrull, 1868, p. 175.
* ↑ Álvarez Cañibano, Antonio «La zarzuela en Andalucía». Cuadernos de Música Iberoamericana, vol. 2-3, 1996-1997, pàg. 358, 362.
* ↑ Fernández García, Estefanía «León (1847-1900)». Signa. Revista de la Asociación Española de Semiótica, 2003.
* ↑ Nicolás Martínez, Pilar «Notas sobre el teatro español en Lisboa en la segunda mitad del siglo XIX». Revista Signa, 2017, pàg. 391. Arxivat de l'original el 2021-06-27 [Consulta: 27 juny 2021].
* ↑ «Zarzuela - Primeras Tiples - Apuntadores de verso y música» (en (castellà)). Boletín de espectáculos, 01-02-1885, pàg. 7.
* ↑ «Teatro de Romea» (en (castellà)). El Diario de Murcia, 09-11-1899, pàg. 3.
* ↑ «Teatro Romea» (en (castellà)). Heraldo de Murcia, 08-11-1899, pàg. 3.
# Simfonia núm. 29 (Mozart)

La Simfonia núm. 29 en la major K. 201 (K. 186a), és una simfonia de Wolfgang Amadeus Mozart composta el 1774. Juntament amb la Simfonia núm. 25, són les més conegudes de les primeres simfonies. Stanley Sadie el caracteritza com a "... amb una combinació d'un intimista estil de música de cambra amb moments impulsius i ardents."
La simfonia segueix l'estructura clàssica de 4 moviments:
* Allegro moderato
* Andante
* Menuetto: Allegretto. Trio
* Allegro con spirito
A Catalunya no es va estrenar fins al 21 d'abril de 1931 al Palau de la Música de Barcelona interpretat per l'Orfeó Català.

## Comentari a l'obra

* El primer moviment està en la forma sonata, amb un tema principal elegant caracteritzat per una octava i passatges de trompes ambiciosos.
* El segon moviment està escrit per a cordes amb sordina i l'ús limitat del vent, i també té la forma sonata.
* El tercer moviment, un minuet, està caracteritzat per ritmes amb punt nerviosos i en staccato, i el trio proporciona un contrast molt elegant.
* El quart i darrer moviment és enèrgic. És un altre moviment amb la forma sonata en compàs 6/8, i connecta amb el tema principal del primer moviment.

## Referències

* ↑ Stanley Sadie, The New Grove Mozart. Nova York, W. W. Norton & Company, 1983. ISBN 0-393-30084-6. Page 41.
* ↑ "a landmark ... personal in tone, indeed perhaps more individual in its combination of an intimate, chamber music style with a still fiery and impulsive manner."
* ↑ «Programa de mà». Palau de la Música. [Consulta: 28 gener 2025].

## Enllaços externs

* BBC: Discovering Music i audio del program (1 hora)
* Simfonia núm. 29, K. 201: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
# Batharí

El batharí és una llengua semítica en perill d'extinció que es parla en una petita àrea del Iemen i Oman, concretament a les ciutats costaneres de Shuwaymiya i Sharbithat. Hom estima que en l'actualitat té 200 parlants.

## Referències

* Entrada de bathari a Ethnologue.com (anglès)
Llengües semítiques :
Llengües semítiques occidentals i centrals :
# Bulbul de les Nicobar

El bulbul de les Nicobar (Ixos nicobariensis) és una espècie d'ocell de la família dels picnonòtids (Pycnonotidae). És endèmic de les illes Nicobar, de l'Índia. Els seus hàbitats principals són els boscos tropicals i subtropicals de frondoses humits de les terres baixes, les plantacions, els jardins rurals i les àrees forestals fortament degradades. El seu estat de conservació es considera gairebé amenaçat.

## Referències

* ↑ «Bulbul de les Nicobar». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 2 novembre 2023 (català)
* ↑ «Bulbuls» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 2 novembre 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 617. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Nicobar Bulbul. Ixos nicobariensis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 2 novembre 2023].
# Zilog

Zilog és una fàbrica de microprocessadors fundada el 1971 per Federico Faggin, membre de l'equip de desenvolupament del processador Intel 4004. Un dels productes més populars que van treure al mercat és el Zilog Z80, que superava les prestacions del Intel 8080 sent-ne, a més, totalment compatible.
Actualment ha abandonat la línia de producció d'ordinadors; ha seguit treballant en els processadors de 8 bits desviant-se de les tendències de mercat (que actualment es troben en els 64bits), i s'ha convertit en un dels principals fabricants de processadors per a components electrònics, pel seu baix cost i consum elèctric, i les altes prestacions.

## Enllaços externs

* Zilog - Lloc web oficial
# Eospirifer

Eospirifer és un gènere extint de braquiòpodes. Els seus fòssils apareixen sovint en llims calcaris marins.
# Desmognathus

Desmognathus és un gènere d'amfibis urodels de la família Plethodontidae que inclou a gairebé una vintena d'espècies de petites salamandres. S'estenen per tot l'est dels Estats Units fins a l'oest fins a Texas i al nord fins al sud-est de Canadà.

## Característiques

Les espècies del gènere Desmognathus tenen un mecanisme únic d'obertura de la mandíbula on la mandíbula inferior està estacionària i el crani s'obre. Hi ha són còndils addicionals, un lligament atlanto-mandibular, juntament amb altres característiques de l'esquelet i la musculatura que han evolucionat per acompanyar aquest tipus de mecanisme d'obertura de la mandíbula. criant sobre els seus ous.

## Taxonomia

Aquest gènere inclou:
* Desmognathus abditus Anderson i Tilley, 2003
* Desmognathus aeneus Brown i Bishop, 1947
* Desmognathus apalachicolae Means et Karlin, 1989
* Desmognathus auriculatus (Holbrook, 1838)
* Desmognathus brimleyorum Stejneger, 1895
* Desmognathus carolinensis Dunn, 1916
* Desmognathus conanti Rossman, 1958
* Desmognathus folkertsi Camp, Tilley, Austin i Marshall, 2002
* Desmognathus fuscus (Rafinesque, 1820)
* Desmognathus imitator Dunn, 1927
* Desmognathus marmoratus (Moore, 1899)
* Desmognathus monticola Dunn, 1916
* Desmognathus ochrophaeus Cope, 1859
* Desmognathus ocoee Nicholls, 1949
* Desmognathus orestes Tilley i Mahoney, 1996
* Desmognathus quadramaculatus (Holbrook, 1840)
* Desmognathus santeetlah Tilley, 1981
* Desmognathus welteri Barbour, 1950
* Desmognathus wrighti King, 1936

## Referències

* 1 2 3 Frost, Darrel R.. «Desmognathus Baird, 1850». Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 6.0. American Museum of Natural History, 2016. [Consulta: 6 gener 2017].
* ↑ «Plethodontidae». AmphibiaWeb: Information on amphibian biology and conservation. [web application]. Berkeley, California: AmphibiaWeb, 2016. [Consulta: 6 gener 2017].
* 1 2 Vitt, Laurie J.; Caldwell, Janalee P. Herpeology: An Introductory Biology of Amfibis i rèptils. Elsevier, 2014. ISBN 978-0-12-386919-7.
# Phoxinus eos

Phoxinus eos és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Page, L. M.; Burr, B. M. A field guide to freshwater fishes: North America north of Mexico (en anglès). Houghton Mifflin Company, 1991. ISBN 0-395-35307-6.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Castell (nàutica)

El castell és una superestructura d'alguns vaixells que consisteix en una coberta situada per damunt de la coberta superior i compresa entre la proa i el trinquet, aproximadament, o entre el pal de messana i la popa. De manera general, el terme «castell» fa referència a aquesta superestructura de proa, però de vegades cal diferenciar entre el castell de proa i el castell de popa, superestructura semblant situada aproximadament entre la popa i el pal de messana.
El castell de proa apareix en els velers de l'antiguitat. Durant l'edat mitjana, els velers més grossos (Caravel·la i Carraca) normalment tenien un castell prominent a proa per facilitar els abordatges.
Quan al segle xvi apareixen els galions, el disseny del castell de proa es redueix i retrocedeix una mica. D'aquesta manera la proa és més lleugera i facilita la maniobrabilitat de la nau.
A mesura que l'artilleria és cada cop més poderosa el castell es va reduint. Per això als velers del segle xvii i xviii el castell és gairebé inexistent.

## Vegeu també

* Castell de Proa
* Castell de Popa
Viccionari