OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Banc d'Olot

El Banco de Olot fou una entitat financera establerta a Olot el 1922 al carrer de Sant Rafel, 24 i i que va romandre actiu fins al 1930, quan fou absorbit per una altra entitat financera, el Banc de Catalunya.

## Història

El Banc d'Olot va iniciar les seves activitats com a societat anònima el 2 d'octubre de 1922, aprofitant l'espai i plaça que havia deixat el Banc de Terrassa, tal com va fer constar el notari Vicente Capdevila i Boloix.
Va arribar a estar associat a 40 bancs establerts a Catalunya, Aragó i València i amb 4 de França.
Va formar part de la Federació de la Banca local de Catalunya, per intentar esquivar el domini dels bancs barcelonins.
L'1 de gener de 1930 va ser adquirit pel Banc de Catalunya, però va continuar operant amb la seva mateixa marca. L'anunci de l'adquisició deia "Tenim el gust d’anunciar als nostres amics i al públic en general la propera obertura d’aquesta sucursal, en el local del Banc d’Olot, a quina entitat succeirem a partir del primer de gener pròxim"

## Referències

* ↑ Canvistes i Banquers. Revista de Girona.
* 1 2 «Museo Financiero - Banco de Olot: acción» (en castellà), 12-12-2020. [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ «Museo Financiero -» (en castellà). [Consulta: 26 juliol 2023].
* 1 2 El Deber 1663, 29.12.192, 2020-07-10.
* ↑ «APÈNDIX NÚM.3 - La banca a Olot». [Consulta: 26 juliol 2023].
* ↑ (El Deber 1715, 18.12.1929).
# The Buttes

The Buttes és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Wyoming. Segons el cens del 2000 tenia 31 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, The Buttes tenia 31 habitants, 14 habitatges, i 13 famílies. La densitat de població era de 3 habitants/km².
Dels 14 habitatges en un 14,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 92,9% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 7,1% no eren unitats familiars. En el 7,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,21 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,9% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 12,9% entre 25 i 44, un 67,7% de 45 a 60 i un 6,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.750 $ i la renda mediana per família de 63.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.250 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 16.154 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- The Buttes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- The Buttes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bandera de Kenya

La bandera de Kenya va ser adoptada el 12 de desembre del 1963.
Aquesta bandera es basa en la de la Unió Nacional Africana de Kenya. El negre representa la població indígena i el verd la terra fèrtil del país. El roig representa la lluita per la llibertat. El blanc, afegit posteriorment, representa la pau i la unitat. L'escut tradicional massai amb les llances és una referència als costums tradicionals del país.

## Colors

Els colors de la bandera s'especifiquen a la Constitució segons l'estàndard britànic 2660.
| Colors | HEX | RGB | CMYK | British Standard |
| Negre | #000000 | 0, 0, 0 | 0, 0, 0, 100 | 0-E-53 (Black) |
| Vermell | #922529 | 146, 37, 41 | 0, 75, 72, 43 | 2660-0006 (Post-Office Red) |
| Verd | #008C51 | 0, 140, 81 | 100, 0, 42, 45 | 2660-0010 (Paris/Vir. Green) |
| Blanc | #FFFFFF | 255, 255, 255 | 0, 0, 0, 0 | 0-E-55 (White) |

## Referències

* ↑ «flag of Kenya» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 24 gener 2018. [Consulta: 30 octubre 2022].
* ↑ «he National Flag» (en anglès). klrc.go.ke. [Consulta: 28 maig 2024].
# Bandera de Xipre

La bandera de Xipre actual va ser adoptada de forma oficial el 16 d'agost de 1960, arran dels acords de Zuric i Londres que van proclamar la independència de la República de Xipre.
La bandera és de caràcter neutral, de fons blanc, mostra un mapa de l'illa sencera, en color coure, símbol del metall que va donar fama a l'illa durant tota la seva història i del qual se'n deriva el nom. Sota l'illa apareixen dos branques d'olivera, que, amb el color del fons, simbolitzen l'esperit de pau del nou estat, on convivien grecs i turcs. Malauradament, aquesta pau no ha arribat encara entre les dues comunitats rivals.

## Disseny i aprovació

Abans de 1960, les comunitats del país feien onejar les banderes de Grècia i Turquia. Amb la independència però, es convocà un concurs per a l'elecció d'un disseny únic. En les bases del concurs es va fer constar la prohibició de fer servir els colors blau o vermell, així com la inclusió d'una creu o una lluna creixent. La intenció era evitar tota referència a una o altra comunitat i escollir una bandera neutral.
El disseny guanyador de la bandera fou proposat per un pintor i mestre d'escola turcoxipriota, İsmet Güney. L'aprovació oficial fou signada pel president de la República, Makàrios III, el 1960, amb el vistiplau del sots-president, Fazil Küçük.
Segons la Constitució de Xipre, la bandera ha d'onejar a tots els edificis de l'administració pública, ja sigui exclusivament o amb les banderes de Grècia i Turquia al costat. De la mateixa manera, tots els ciutadans xipriotes poden fer onejar la bandera nacional amb alguna de les altres dues al costat.
Tot i aquestes lleis però, en l'actualitat la bandera és vista com un símbol exclusiu dels grecoxipriotes, essent el seu ús molt limitat o nul a la República Turca de Xipre del Nord, que utilitza una basada en la bandera de Turquia, però usant també el fons blanc.

## Referències

* 1 2 3 «Flag of Cyprus» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 5 desembre 2023].
* 1 2 «Cyprus - Details» (en anglès). The World Factbook. Centre Intelligence Agency. [Consulta: 5 desembre 2023].
* ↑ Evripidou, Stefanos. «Cyprus flag designer dies». Cyprus Mail, 25-06-2009. Arxivat de l'original el 26 de juny de 2009. [Consulta: 11 juliol 2009].
# Bandera del Sudan del Sud

La bandera del Sudan del Sud es va adoptar després de la firma de l'Acord General de Pau que van posar fi a la Segona guerra civil sudanesa.
La bandera va ser utilitzada anteriorment com la bandera del Sudan pel Moviment d'Alliberament del Poble Sudanès. La bandera és similar a la bandera de Kenya amb l'addició d'un triangle blau i una estrella d'or dins del triangle. Els colors es diu que representen la població sudanesa del sud (negre), la sang vessada per la llibertat (vermell) i la terra (verd); l'estrella d'or representa l'estrella de Betlem com a unió dels estats del Sudan del Sud.
La bandera del Sudan del Sud és una de les dues banderes de sis colors al món, juntament amb la bandera de Sud-àfrica.

## Colors

| Esquema de colors | Blau cel | Groc | negre | Vermell | Verd | Blanc |
| CMYK | 100-25-0-5 | 0-10-90-0 | 100-100-100-99 | 0-86-82-11 | 100-0-48-43 | 0-0-0-0 |
| HEX | #00B6F2 | #FFE51A | #000000 | #E22028 | #00914C | #FFFFFF |
| RGB | 0-182-242 | 255-229-26 | 0-0-0 | 226-32-40 | 0-145-76 | 255-255-255 |
Sovint s'utilitza la bandera del Sudan del Sud amb un triangle de color blau fosc. El 25 d'agost de 2023, l'Autoritat de Mitjans de Comunicació del país va publicar un avís que desanimava l'ús d'aquesta variant de bandera. És il·legal al Sudan del Sud distribuir una reproducció incorrecta de la bandera.

## Banderes provincials

* Bandera de Bahr al-Ghazal.

## Referències

* ↑ «Printing of Wrong Version of South Sudan National Flag» (en anglès). Ministry of ICT & Postal Services-Republic of South Sudan - Facebook, 25-08-2023. [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Media Authority warns against use of wrong national flag» (en anglès). Eye Radio, 25-08-2023. [Consulta: 28 maig 2024].

## Vegeu també

* Escut del Sudan del Sud
# Bar el Pastís

El bar el Pastís és un establiment situat al carrer de Santa Mònica del Raval de Barcelona, catalogat com a d'interès (categoria E2).

## Descripció

És un bar on es serveix pastís, un licor típic de l'Occitània oriental fet a partir d'anís i regalèssia. Té una sola obertura a la dreta del portal d'accés. A l'exterior disposa d'una fusteria situada arran de façana encaixada al marc de l'obertura. Aquesta és senzilla, amb uns cassetons de vidriera amb una porta de doble full situada a la dreta. A l'interior, l'espai és molt reduït, disposa d'una barra de fusta i destaca la decoració de les parets del bar.

## Història

Va ser fundat el 1947 pel matrimoni Folch, amb la idea de fer un típic bar d'estètica francesa i recuperar per a Barcelona l'ambient dels bars del port de Marsella. El primer propietari va pintar els quadres d'inspiració existencialista que es poden veure a l'establiment. A més, el local es va decorar amb cames de dones de maniquins amb els talons al sostre, un llum que recorda els bordells francesos, imatges d'actrius i cantants franceses i objectes antics.
Als 1980, el nou propietari José Ángel de la Villa va afegir un escenari per a espectacles de música en viu. Els dimarts hi ha tango; els dimecres, cantautors; els dijous, poesia, i els caps de setmana, música variada. La chanson francesa, des de la inauguració del bar, ha estat sempre molt present i sovint es pot escoltar als seus principals representants: Aznavour, Piaf, etc.
El 2005, el bar va sobreviure un conflicte entre el gerent i la propietària i va poder descartar que el local es tanqui.
El 2008, l'Ajuntament de Barcelona va exigir que s'insonoritzés el local, però el propietari s'hi va negar, ja que implicava tirar les parets i fer-ho tot nou, el que hauria destruït l'essència del local. Amb tot, l'Ajuntament va cursar una ordre de tancament. Finalment, es va aconseguir mantenir-lo obert després de la recollida de gairebé 3.000 signatures, la difusió de les amenaces de tancament en els mitjans de comunicació i un concert reivindicatiu que va tenir lloc a la sala Luz de Gas, en el qual van actuar Paco Ibáñez, Pi de la Serra i molts altres artistes.
El 2018, de la Vila es va jubilar i els propietaris del Circ Raluy van reprendre les activitats. Van tancar durant unes setmanes per fer reformes, sense tocar a l'essència del local.

## Referències

* ↑ «El Pastís». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 Candel, Pablo «Cinc bars on no ha passat el temps». El País, 10-02-2017.
* ↑ «Bar el Pastís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 Pauné, Meritxell N. «El mítico Bar Pastís reabrirá bajo la tutela del London Bar». La Vanguardia, 10-08-2018.
* ↑ «Bar Pastís». Time Out Barcelona.
* ↑ Benvenuty, Luis «Mediación municipal para salvar El Pastís». La Vanguardia, 05-05-2015.
* 1 2 «El Bar Pastís, història d'un bar que volen tancar». VilaWeb, 27-05-2008.
* ↑ «El Bar Pastís tanca i reobre a la tardor a mans de la família Raluy». Bétévé, 23-09-2018. [Consulta: 10 octubre 2023].
# Iber-Maurità

L'iberomaurità o oranià és una cultura paleolítica del Magrib que procedeix dels quals és un exemplar típic l'humà de Mechta el -Arbi. El nom ve de que inicialment s'havia considerat aquesta cultura estesa al sud de la península Ibèrica,
L'existència d'aquesta cultura està acreditada des del 20650 BP (abans del present) segons la datació cronològica del jaciment de Tama Hat i es va estendre fins al 10850 BP, segons la datació d'un nivell del jaciment de Taforalt.
La cultura iberomauritana es degué estendre des del Marroc (sense sobrepassar al sud les muntanyes de l'Atles) fins a Tunísia, ja que s'aprecia que fou substituïda més tard a la part oriental pel capsià típic (el més antic), originat a Tunísia.

## Indústria

Característica de l'iberomaurità és la indústria de l'utillatge de làmines. El dors es rebaixava mitjançant retocs toscs o semitoscs. L'aixecament d'un microburí en una làmina de dors rebaixat permetia l'obtenció d'una punta trièdrica. Aquestes làmines amb la vora esquerra rebaixada i sovint amb punta trièdrica apareixen freqüentment a les troballes. Se subdivideix en les fases arcaica, clàssica i evolucionada:
* Arcaica: anterior a 12000 BP. Té menys del 75% de fulletes de dors; presenta del 15 al 20% de microburins i no hi abunden les puntes del tipus Mouillah.
* Clàssica: desenvolupada del 12000 a l'11000 BP. Té d'un 75 a un 90% de fulletes de dors, al voltant del 15% de puntes de Mouillah i Ouchtata.
Evolucionada: hi ha un 40 a 60% de fulletes de dors i un 3% de microburins. A més, hi ha trapezis entre els segments lítics.

## Art

No es coneix cap manifestació artística de l'iberomaurità, ni en art parietal ni en objectes mobles.

## Tipus de vida

El tipus humà conegut com a Mechta el Arbi és robust i difereix de l'humà del capsià perquè era d'un tipus amazic. S'han trobat enterraments en necròpolis de més de 160 persones que evidencien el costum de l'extracció generalitzada dels ullals medians.

## Vegeu també

* Paleolític magribí.
* Neolític magribí.

## Referències

Alimen, Maria-Henriette; Marie-Joseph, Steve. Prehistoria (en castellà). Mexico DF, Madrid i Buenos Aires: Siglo XXI, 1970 (Historia universal, volum 1). ISBN 84-323-0034-9.
# Glenwood (Indiana)

Glenwood és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 318 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glenwood tenia 318 habitants, 124 habitatges, i 89 famílies. La densitat de població era de 722,2 habitants/km².
Dels 124 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 28,2% no eren unitats familiars. En el 27,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,56 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 16,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750$ i la renda mediana per família de 40.625$. Els homes tenien una renda mediana de 38.750$ mentre que les dones 18.929$. La renda per capita de la població era de 13.171$. Entorn del 8,4% de les famílies i el 14,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glenwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glenwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Linceu (mitologia)

«Linceu» té aquests significats:
* Linceu (fill d'Afareu i Arene)
* Linceu (fill d'Egipte i d'Argífia)
# 225 aC

L'any 225 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Pap i Règul (o també any 529 ab urbe condita). L'ús del nom «225 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Imperi Selèucida

* Puja al tron Seleuc III Ceraune a la mort del seu pare Seleuc II Cal·linic. Seleuc III reuneix un gran exèrcit per travessar les Muntanyes del Taure i desposseir Àtal I de Pèrgam de les terres que havia anat incorporant al seu regne. Envia un exèrcit sota el comandament d'Andròmac, oncle de Seleuc III, contra la part de Frígia ocupada per Àtal de Pèrgam. L'exèrcit és derrotat i Andròmac fet presoner i enviat a Egipte.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Luci Emili Pap i Gai Atili Règul.
* Règul va a l'illa de Sardenya que s'havia revoltat. Ràpidament posa fi a la revolta i en tornar a Itàlia lluita contra els gals que s'havien acostat a Etrúria.
* Emili Pap dirigeix la batalla de Fèsules contra els gals cisalpins, que als darrers anys començaven a mostrar hostilitat i havien rebut ajut de l'altre costat dels Alps.
* Pap s'estaciona a Ariminium i un segon exèrcit comandat per un pretor va a Etrúria. Els gals avancen cap a Etrúria i derroten el pretor romà, a qui l'arribada de Pap salva de la destrucció. Els gals avancen cap a la costa de Ligúria, i allí Règul, que tornant de Sardenya ha desembarcat prop de Pisae els ataca. Els gals lliuren una batalla molt ferotge, la batalla de Telamó. Règul mor a la lluita però els gals en surten derrotats. Quaranta mil gals moren en aquesta batalla i deu mil són fets presoners, entre ells el rei gal Concolità. Emili Pap avança cap al país dels bois i el devasta, però al cap de pocs dies retorna a Roma on celebra un triomf.

## Necrològiques

* El cònsol Gai Atili Règul mor en la batalla de Telamó, contra els gals.
* Aneroestes, un dels caps dels gals, es suïcida després de la batalla de Telamó desesperat per la derrota.
* Seleuc II Cal·linic, rei selèucida, mor quan cau del cavall i el succeeix el seu fill Alexandre, amb el nom de Seleuc III Ceraune.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* 1 2 Polibi. Història, IV, 48; V, 40
* ↑ Joan Zonaràs. Compendi d'història, VIII, 20
* ↑ Polibi. Història, II, 27
* ↑ Polibi. Història, II, 25
* ↑ Polibi. Història, II, 23-31
* ↑ Joan Zonaràs. Compendi d'història, VIII, 21
* ↑ Luci Anneu Flor. Epitome de Gestis Romanorum, II, 4
* ↑ Polibi. Història, II, 30
* ↑ Polibi. Història, II, 26
# 231 aC

El 231 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Mató i Masó (o també any 523 ab urbe condita). L'ús del nom «231 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Il·líria

* Agró, rei d'Il·líria, s'alia amb Demetri II rei de Macedònia i lluita contra els etolis als que venç. Per celebrar la victòria, organitza un banquet on menja i beu en excés. Una pleuresia el mata.
* Teuta, la segona esposa d'Agró, assumeix el poder a Il·líria com a regent de Pinnes, fill de la primera dona, Triteuta.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Marc Pomponi Mató i Gai Papiri Masó.
* Pomponi Mató és enviat a Sardenya per lluitar contra els sards que s'havien aixecat altre cop després d'haver estat derrotats pel seu germà Mani Pomponi Mató l'any 233 aC.
* Papiri Masó va a Còrsega i sotmet als corsos amb considerables pèrdues. El senat li nega els honors del triomf que celebra privadament al Mont Albà. És la primera vegada que es fa, i després els generals romans ho van repetir quan se'ls denegava un triomf al que creien que hi tenien dret.
* Gai Duïl·li és designat dictador amb la única missió de celebrar els comicis.

### Península Ibèrica

* Hamílcar Barca, en el curs de la Conquesta cartaginesa d'Hispània, funda la ciutat d'Acra Leuce on instal·la els quarters d'hivern i hi envia la major part del seu exèrcit i els elefants. Ell es queda enrere amb la resta. El Senat Romà li envia una ambaixada per preguntar-li els objectius de la seva expedició, i respon que treballa per aconseguir que Cartago pugui pagar els seus deutes de guerra.

## Necrològiques

* Agró, rei d'Il·líria, després d'un banquet.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* 1 2 Polibi. Història, II, 2, 3
* ↑ Apià. Història de Roma: Il·líria, XXIII, 7
* ↑ Fasti Capitolini
* 1 2 Joan Zonaràs. Compendi d'història, VIII, 18
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dictisque Memorabilibus, III, 6, 5
* ↑ Smith, William (ed.). «Duilius». A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology. [Consulta: 20 abril 2024].
* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, XXV, 10
# 252 aC

El 252 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Cota i Gemin (o també any 502 ab urbe condita). L'ús del nom «252 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Abàntides, tirà de Sició, mor assassinat pels seus enemics i el succeeix el seu pare, Pasees.

### Antiga Roma

* Aquest any són elegits cònsols Gai Aureli Cota i Publi Servili Gemin.
* En el curs de la Primera Guerra Púnica, els cònsols van anar a Sicília contra els cartaginesos, obtenint diverses victòries. Conquereixen Hímera, (els seus habitants havien estat evacuats pels cartaginesos). Hieró II de Siracusa els facilita naus i amb les restes de la flota romana, van a Lipara (Lipari) que assetgen, i posen al front del bloqueig al tribú militar Cassi Longí, al que va prohibir iniciar la batalla.
* El tribú Cassi Longí no compleix l'ordre i lliura una batalla a Lipara, on moren molts romans. Cota torna a Lipara, i l'ocupa, i mata tots els seus habitants. Cassi Longí és destituït del seu càrrec.
* El censor Mani Valeri Màxim Corví Messal·la degrada 400 equites a eraris per incompliment dels seus deures a Sicília.

## Necrològiques

* Abàntides, governant assassinat a Sició (Grècia)

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Plutarc. Arat, II, 3
* 1 2 Pausànias. Descripció de Grècia, II, 8, 2
* ↑ Joan Zonaràs. Compendi d'història, VIII, 14
* ↑ Frontí. Estratagemes, IV, 1, 22
* ↑ Joan Zonaràs. Compendi d'història, VIII, 15-16
* ↑ Pau Orosi. Historiæ adversum Paganos, IV, 9
* ↑ Valeri Màxim. De Factis Dictisque Memorabilibus, II, 7, 4
* ↑ Polibi. Història, I, 16
# 273 aC

El 273 aC va ser un any del calendari romà prejulià. Durant la República i l'Imperi Romà, era conegut com a any del consolat de Licí i Canina (o, més rarament, any 481 ab urbe condita o de la fundació de la ciutat). L'ús del nom «273 aC» per referir-se a aquest any es remunta a l'alta edat mitjana, quan el sistema Anno Domini va ser el mètode de numeració dels anys més comú a Europa.

## Esdeveniments
### Antiga Grècia

* Pirros retorna d'Itàlia i Sicília i envaeix Macedònia, expulsant Antígon II Gònatas fora de l'Alta Macedònia i de Tessàlia. Antígon intenta mantenir la posició dins de les ciutats macedònies costaneres. Les seves tropes l'abandonen i Pirros es converteix en rei de Macedònia.

### República de Roma

* Aquest any són elegits cònsols Gai Fabi Dorsó Licí i Gai Claudi Canina.
* Gai Claudi Canina obté un triomf per les seves victòries en la guerra contra els lucans, els samnites i probablement els brutis.
* Aquest any es funden colònies a Cosa i Paestum i es rep una ambaixada del rei Ptolemeu II Filadelf.

## Necrològiques

* El cònsol Gai Fabi Dorsó Licí mor durant el seu any de comandament.

## Referències

* ↑ Funegan, Jack (et al.). Chronos, kairos, Christos : nativity and chronological studies. Winona Lake [IN]: Eisenbrauns, 1989, p. 115. ISBN 9780931464508.
* ↑ Plutarc. Vides paral·leles: Pirros, 26
* 1 2 Gai Vel·lei Patèrcul. Velleii Paterculi Historiae Romane, I, 14
* ↑ Broughton, Robert S. The magistrates of the Roman Republic. Vol 1 ; 509 BC-100 BC. Atlanta, Georgia: Scholars Press, 1984, p. 186. ISBN 9780891308126.
* ↑ Eutropi. Breviarium ab Urbe condita. II, 15