OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cala Llobeta

La cala Llobeta és una petita platja seminatural del municipi de l'Ametlla de Mar (Baix Ebre), situada a la urbanització de Calafat, entre el Port de Calafat, al nord-est, i la platja de Calafató, al sud-oest. Hi desemboca el barranc Llobeta, rodejat de pinedes. Té una longitud de 30 metres i una amplada de 30 metres, formada per sorra fina, còdols i grava, amb un pendent d'entrada a l'aigua suau. Disposa d'aparcament, dutxes, papereres i neteja diària.

## Referències

* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Cala Llobeta-Cap del Terme». Agència Catalana de Turisme.
* 1 2 «Cala Llobeta». Diputació de Tarragona.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# Erna Bogen

Erna Bogen (Jarosław, 31 de desembre de 1906 - Budapest, 23 de novembre de 2002), coneguda també com a Erna Bogen-Bogáti o Bogáthy i Erna Gerevich-Bogáthy, fou una tiradora d'esgrima hongaresa, especialista en floret, que va competir durant el segon quart del segle XX. Era filla d'Albert Bogen, muller d'Aladár Gerevich i mare de Pál Gerevich, tots medallistes olímpics.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1928, 1932 i 1936. El millor resultat el va obtenir el 1932, a Los Angeles, on guanyà la medalla de bronze en la prova del floret individual del programa d'esgrima.
En el seu palmarès també destaquen set medalles al Campionat del món d'esgrima, quatre d'or i tres de plata, entre les edicions de 1931 i 1937. Entre 1929 i 1952 guanyà setze campionats hongaresos.

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Erna Bogen». [Consulta: 7 agost 2023].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 7 agost 2023].
# Catenària

Una catenària és la corba que descriu una cadena suspesa pels seus extrems i que es troba sotmesa a un camp gravitatori uniforme. La paraula deriva del llatí catenarĭus, “propi de la cadena”. És la corba que, per exemple, formen els cables de l'estesa elèctrica d'alta tensió entre dues torres de suport. Per extensió, en matemàtiques es denomina catenària la corba que adopta una cadena, corda o cable ideal perfectament flexible, amb la massa distribuïda uniformement per unitat de longitud, suspesa pels seus extrems i sotmesa a l'acció d'un camp gravitatori uniforme. La involuta de la catenària és la tractriu.
Els primers matemàtics que van abordar el problema. com Galileo Galilei, suposaren que la corba era una paràbola. Joachim Jungius, el 1669, demostrà que no ho era, però no trobà l'equació de la catenària. L'equació fou obtinguda per Gottfried Leibniz, Christiaan Huygens i Johann Bernoulli el 1691, en resposta al desafiament plantejat per Jakob Bernoulli. Huygens fou el primer a utilitzar el terme catenària en una carta dirigida a Leibniz el 1690, i David Gregory escrigué, aquell mateix any, un tractat sobre la corba.
L'equació de la catenària, prenent el seu mínim en el punt (0,a) és:
    $y=a\cdot \cosh \left({\frac {x}{a}}\right)\,\!$
En la qual:
    $a=\left({\frac {T_{o}}{P}}\right)\,\!$
On $T_{o}\,\!$ és la component horitzontal de la tensió, que és constant, i P és el pes per unitat de longitud del fil.
Si es desenvolupa en sèries de Taylor la funció $\cosh(x)\,\!$
s'obté
    $\cosh(x)=1+{\frac {x^{2}}{2}}+O^{4}(x)\,\!$
que correspon a l'equació d'una paràbola més un terme de quart ordre. És per aquest motiu que les gràfiques són tan semblants a l'entorn de zero.

## Altres relacions importants

* Longitud de l'arc:
Amb l'origen d'arcs en el mínim resulta que:
    $l=a\cdot \sinh \left({\frac {x}{a}}\right)\,\!$
* Tensió del fil:
La tensió total és $T={\sqrt {T_{o}^{2}+T_{y}^{2}}}\,\!$
    $T=P\cdot y\,\!$

## Aplicacions

Una corba catenària invertida és el traçat perfecte per a un arc en l'arquitectura, forma que fou aplicada, entre d'altres i fonamentalment, per Antoni Gaudí. La forma que pren un cable que està estès de dos pals a la mateixa alçada és la d'una catenària i s'anomena arc catenari. La corba catenària també és la que descriu una corda, cable o fil, de longitud finita i densitat constant sospès entre dos punts; per exemple, és la corba que descriu un cable elèctric entre dos pals o suports.

## Referències

* ↑ Weisstein, Eric W. CRC Concise Encyclopedia of Mathematics (en anglès). Boca Raton: CRC Press, 2003, p. 348. ISBN 1-58488-347-2.

## Enllaços externs

* La corba catenària (en castellà)
* Índex de corbes famoses Arxivat 2006-04-13 a Wayback Machine. (en anglès)
# Pablo Gómez Perpinyà

Pablo Gómez Perpinyà (Madrid, 20 de novembre de 1989) és un polític espanyol, diputat a l'Assemblea de Madrid des de 2019 dins del Grup Parlamentari Més Madrid.
Nascut el 20 de novembre de 1989 a Madrid, es va llicenciar en dret i en ciències polítiques per la Universitat Carles III de Madrid. Va militar al Col·lectiu 1984. Secretari general de Podem a Pozuelo de Alarcón, va ser cap de llista de la candidatura de Somos Pozuelo per a les eleccions municipals de 2015 a Pozuelo de Alarcón; elegit regidor, va exercir de portaveu de grup municipal entre 2015 i 2019.
Número 9 de la llista de Més Madrid per a les eleccions a l'Assemblea de Madrid de 2019, va ser elegit diputat de l'onzena legislatura del parlament regional. Després de la presentació de Més País i l'anunci d'Íñigo Errejón de les seves intencions de concórrer a les eleccions generals de novembre de 2019, Gómez va assumir el control del grup parlamentari de Més Madrid.

## Notes

* ↑ O Perpiñá

## Referències

* ↑ «Pablo Gómez Perpinyà». Assemblea de Madrid.
* ↑ «Pablo Gómez Perpinyà, nuevo portavoz del Grupo Parlamentario de Más Madrid». Europa Press, 27-09-2019.
* 1 2 3 Rodríguez Pina, Gloria «Pablo Gómez Perpinyà sustituye a Errejón como portavoz en la Asamblea de Madrid». El País, 27-09-2019.
* 1 2 Esteban, Paloma «En tierra hostil: el 24-M de Somos Pozuelo». El Confidencial, 22-05-2015.
* 1 2 «Carmena se rodea de sus ediles de confianza y Errejón ficha a independientes». La Vanguardia, 01-03-2019.
# Beslan

Beslan (en rus: Бесла́н, en osset: Беслӕн) és una localitat d'Ossètia del Nord, a la Federació Russa, centre administratiu del Districte de Pravoberejni (Правобере́жный, "de la riba dreta"). Situada al nord d'aquesta república caucàsica, a quinze quilòmetres de la capital Vladikavkaz, n'és la tercera localitat en nombre de població (35.550 habitants l'any 2002). Fundada l'any 1847 per ossets desplaçats, rebé el nom de Beslanikau (Colonització de Beslan) en honor del noble local Beslan Tulatov. Oficialment el municipi portà el nom de Tulatov, Iriston en el període 1941-1950, i finalment restà l'actual nom de Beslan.
L'1 de setembre del 2004, un grup d'homes armats van segrestar a una escola de Beslan més de 1.200 nens i mestres, en una acció posteriorment reivindicada pel guerriller txetxè Xamil Bassàiev. Després de tres dies de segrest els enfrontaments van acabar amb 344 civils morts, d'entre ells 186 nens.

## Referències

* ↑ «Attackers storm Russian school» (en anglès). BBC, 01-09-2004. [Consulta: 20 maig 2011].
* ↑ «Acaba el segrest a l'escola de Beslan amb un balanç provisional que supera els 150 morts». 3cat24.cat, 03-09-2004. [Consulta: 20 maig 2011].
* ↑ «Cooperación antiterrorista entre la OTAN y Rusia» (en castellà). NATO Review. OTAN, tardor 2005. Arxivat de l'original el 10 de maig 2009. [Consulta: 20 maig 2011].
# Cala Maset

La cala Maset és una petita platja natural del municipi de Sant Feliu de Guíxols (Baix Empordà), situada a la cala homònima, prop de la platja de Sant Pol, envoltada d'abundant vegetació (pins, alzines i alzines sureres). És coneguda també com la cala del Pont, doncs la carretera de Sant Feliu a Sant Pol hi passa per sobre, formant un viaducte. Orientada a l'est-nord-est, es un espai natural molt recollit, de dimensions reduïdes, aigües profundes i sorra fina. S'hi accedeix per unes escales situades a peu de carretera. El camí de ronda la voreja, en un tram peculiar, que discorre per túnels i vistes espectaculars.

## Referències

* ↑ «Cala Maset». Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols.
* ↑ «Cala Maset». Time Out, 09-03-2016.
* 1 2 Crestas, Pako. Les platges de la Costa Brava de Blanes a Palamós. Valls: Cossetània, juny 2011, p. 138-139. ISBN 978-84-9791-895-4.
* ↑ «Cala del Maset». Visita Costa Brava.
# Sol (moneda)

El sol (nom espanyol) és la unitat monetària del Perú. Es divideix en 100 cèntims (céntimos). El codi ISO 4217 és PEN i s'abreuja S/.. També és conegut com a nou sol (en espanyol, nuevo sol) per diferenciar-lo dels antics sols, anomenats sol de oro.

## El primer sol o Sol de Oro

El primer sol, anomenat sol de oro ("sol d'or"), va aparèixer el 1931 en substitució de la lliura peruana. Es dividia en 100 centaus (centavos). El seu codi ISO 4217 era PEH. El 1985, fou substituït per l'inti (ISO 4217: PEI), nom del déu inca del sol, a raó de 1.000 antics sols per inti.

## El sol actual o Nuevo Sol

Després d'una hiperinflació galopant, l'1 de gener del 1991 se substituïa l'inti pel nou sol (nuevo sol) a raó d'un milió d'intis per cada nou sol. La fracció conservava la mateixa denominació que la de l'inti: cèntim, a diferència dels primers sols, subdividits en 100 centaus.
Emès pel Banc Central de Reserva del Perú (Banco Central de Reserva del Perú), en circulen monedes d'1, 5, 10, 20 i 50 cèntims i d'1, 2 i 5 nous sols, i bitllets de 10, 20, 50, 100 i 200 nous sols. Les monedes d'1 cèntim gairebé no circulen i els preus normalment s'arrodoneixen en múltiples de 5 cèntims.

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 3,90 PEN (19 de novembre del 2008)
* 1 USD = 3,11 PEN (19 de novembre del 2008)

## Referències

* ↑ Dargent Chamot, Eduardo C. «El Inti: Un experimento frustrado y frustrante». A: La Moneda en el Perú: 450 años de historia (en castellà). vol.2. La República, 2021, p. 230.
* ↑ Dargent Chamot, Eduardo C. «El Inti: Un experimento frustrado y frustrante». A: La Moneda en el Perú: 450 años de historia (en castellà). vol.2. La República, 2021, p. 233.

## Enllaços externs

* (castellà) Banc Central de Reserva del Perú
Viccionari
# C-15B

La C-15B és una carretera de la Xarxa Bàsica de la Generalitat de Catalunya. Comença a Can Macià (Sant Pere de Ribes) i acaba a Canyelles. Serveix per connectar la C-15 amb Sant Pere de Ribes. La carretera és estreta, està asfaltada i creua boscos i horts.

## Enllaços

Sortides :
| B-211 | B-211 | Sant Pere de Ribes Olivella | Sant Pere de Ribes Olivella |
Rotonda Les Torres :
| C-32  Vilanova i la Geltrú, Barcelona  C-15B  Sant Pere de Ribes | C-32  Castelldefels Barcelona |
| B-211  Sitges | C-32  Castelldefels Barcelona |
Rotonda Cal Macià :
| Sant Pere de Ribes | C-15b  Vilafranca del Penedés | C-32  Vilanova i la Geltrú Tarragona |
| C-32  Vilanova i la Geltrú Tarragona ||
Rotonda Canyelles :
| C-15  Vilafranca del Penedès Manresa | C-15  Vilafranca del Penedès Manresa | C-15z  Viladellops Vilafranca del Penedés Manresa | C-15z  Viladellops Vilafranca del Penedés Manresa |
| C-15z  Canyelles | | | C-15b  Sant Pere de Ribes |
| C-15b  Sant Pere de Ribes ||
# Cala Vallcarca

La cala Vallcarca és una platja urbana del municipi de Sitges (Garraf) situada al poble ara abandonat de Vallcarca, al Parc Natural del Garraf. Limita a llevant amb el port de Vallcarca i a ponent amb el roquissar del massís de Garraf. Està dividida en dues zones per un antic embarcador. Té una longitud de 175 metres i una amplada mitjana de 16 metres, formada per sorra fina i còdols amb entrada gradual al mar. És una platja apta per a gossos tot l'any. A l'estiu hi ha una guingueta. S'hi accedeix des de la carretera C-31, anomenada carretera de les Costes.

## Referències

* ↑ «Fitxes Sitges - Departament de Territori». Generalitat de Catalunya, Departament de Territori i Sostenibilitat.
* 1 2 «Cala Vallcarca». Agència Catalana de Turisme.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* ↑ «Cala Vallcarca, única platja de Sitges per a gossos». La Ciutat, 16-06-2021.
# Joana d'Alvèrnia

Joana d'Alvèria (1326 - Argilly, 1361), comtessa d'Alvèrnia i Boulogne (1332-1360) i reina consort de França (1338-1361).

## Orígens familiars

Filla del comte Guillem XII d'Alvèrnia i Margarida d'Évreux. Era neta per línia paterna de Robert VII d'Alvèrnia i Blanca de Clermont.

## Biografia

El seu primer marit va morir el 22 de setembre de 1346 d'una caiguda de cavall al setge d'Aiguillon (Agulhon); la seva sogre Joana comtessa de Borgonya i d'Artois va morir el 15 d'agost de 1347 i el seu sogre Eudes duc de Borgonya el 3 d'abril de 1349. Llavors el seu fill Felip de Rouvre va heretar el comtat de Borgonya i el comtat d'Artois quan tenia un any, i el ducat de Borgonya, quan tenia menys de tres anys; Joana va assegurar la regència dels estats del fill.
Al cap de pocs anys es va tornar a casar, i el seu marit Joan va esdevenir rei i fou coronada com a reina de França a Reims el 26 de setembre de 1350, però la mort d'una filla nascuda aquest any (ja abans havia perdut una altra filla del primer matrimoni), i una altra el 1352, i un fill mort al néixer el 1354, van suposar uns cops forts. El seu marit fou fet presoners a la batalla de Poitiers el 19 de setembre de 1356 i enviat a Anglaterra; plena de tristesa el 1358 va marxar amb els seus fills vius del primer matrimoni cap a Borgonya on va morir la filla Joana de Borgonya en una epidèmia de pesta, i ella mateixa la va seguir per la mateixa causa el 29 de setembre de 1360. Fou enterrada a la Catedral de Saint-Denis a París.

## Núpcies i descendents

Es casà el 26 de setembre de 1338 amb Felip de Borgonya, fill del duc Eudes IV de Borgonya. D'aquest matrimoni nasqueren:
* la infanta Joana de Borgonya (1344-1360
* la infanta Margarida de Borgonya (1345-morta jove)
* l'infant Felip I de Borgonya dit de Rouvre (1346-1361), comte i duc de Borgonya, comte d'Alvèrnia i de Boulogne.
El 19 de febrer de 1349 es casà a Nanterre amb el duc Joan de Normandia que després fou el rei Joan II de França, sent la segona esposa d'aquest. D'aquesta unió nasqueren:
* la princesa Blanca de França (1350)
* la princesa Caterina de França (1352-1352)
* un fill sense nom (1354)
Tradicionalment es donava com a data i lloc de la mort de Joana d'Alvèrnia el 21 de setembre de 1361 al castell d'Argily, però sembla que fou un error.

## Referències

* Ernest Petit, Histoire des ducs de Bourgogne de la race capétienne, volum IX
* L'art de vérifier les dates des faits historiques, des chartes, des chroniques et autres anciens monuments, depuis la naissance de Notre-Seigneur. Volum 10, París 1818-1819
# Il barbiere di Siviglia (Paisiello)

Il barbiere di Siviglia és una òpera en quatre actes de Giovanni Paisiello, amb llibret de Giuseppe Petrosellini. S'estrenà al Teatre de l'Ermitage de Sant Petersburg el 26 de setembre de 1782.
A Catalunya es va estrenar el 27 de juliol de 1786 al Teatre de la Santa Creu de Barcelona. El 1935 la va representar el Club de Fútbol Júnior al Cine Coliseum de Barcelona. Ja als anys noranta del segle xx va fer-se a la Universitat de Barcelona, en el cicle de l'Àula d'Òpera del Conservatori Municipal de Barcelona.

## Curiositat

El compositor parmesà Constantino Dall'Argine va escriure una òpera amb el mateix títol que fou un autèntic fracàs.

## Vegeu també

* Llista d'òperes més importants

## Referències

* ↑ Segons el llibre d'òperes representades al Gran Teatre del Liceu 1847-1936 de Joan Fort i Romeu.
# Cala de Concagats

La cala de Concagats, o caleta de Concagats, o platja de la Corcollada, és una platja natural del municipi de Santa Cristina d'Aro (Baix Empordà), situada entre la platja de Vallpresona al sud, i la platja del Senyor Ramon al nord. Orientada a l'est, té una longitud de 73 m i una amplada de 21 m, formada per còdols. S'hi pot accedir des de la carretera GI-682 que comunica Tossa de Mar amb Sant Feliu de Guíxols, encara que aquesta no és la millor opció perquè el seu accés és escarpat i perillós.

## Referències

* ↑ «Cala de Concagats». Costa Brava's.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
* 1 2 «Platja de la Corcollada». Visita Costa Brava.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
# CD Utrillas

El Club Deportivo Utrillas és un equip de futbol espanyol amb seu a Utrillas, a la comunitat autònoma d'Aragó. Fundat l'any 1958, el club milita a la Tercera Federación , i celebra els partits a casa al Camp de Futbol La Vega, amb una capacitat de 2.500 localitats.

## Temporada a temporada

| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1968–69 | 6 | 2a Reg. | 1r |
| 1969–70 | 6 | 2a Reg. | 4t |
| 1970–71 | 6 | 2a Reg. | 1r |
| 1971–72 | 6 | 2a Reg. | 4t |
| 1972–73 | 6 | 2a Reg. P. | 15è |
| 1973–74 | 6 | 2a Reg. P. | 6è |
| 1974–75 | 5 | 1a Reg. | 11è |
| 1975–76 | 5 | 1a Reg. | 3r |
| 1976–77 | 4 | Reg. Pref. | 17è |
| 1977–78 | 5 | Reg. Pref. | 15è |
| 1978–79 | 5 | Reg. Pref. | 10è |
| 1979–80 | 5 | Reg. Pref. | 3r |
| 1980–81 | 4 | 3a | 18è |
| 1981–82 | 4 | 3a | 8è |
| 1982–83 | 4 | 3a | 11è |
| 1983–84 | 4 | 3a | 17è |
| 1984–85 | 5 | Reg. Pref. | 3r |
| 1985–86 | 5 | Reg. Pref. | 12è |
| 1986–87 | 5 | Reg. Pref. | 2n |
| 1987–88 | 4 | 3a | 13è |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc |
| 1988–89 | 4 | 3a | 9è |
| 1989–90 | 4 | 3a | 8è |
| 1990–91 | 4 | 3a | 9è |
| 1991–92 | 4 | 3a | 20è |
| 1992–93 | 5 | Reg. Pref. | 2n |
| 1993–94 | 5 | Reg. Pref. | 1r |
| 1994–95 | 4 | 3a | 17è |
| 1995–96 | 4 | 3a | 16è |
| 1996–97 | 4 | 3a | 20è |
| 1997–98 | 5 | Reg. Pref. | 17è |
| 1998–99 | 6 | 1a Reg. | 2n |
| 1999–2000 | 5 | Reg. Pref. | 18è |
| 2000–01 | 6 | 1a Reg. | 9è |
| 2001–02 | 6 | 1a Reg. | 6è |
| 2002–03 | 6 | 1a Reg. | 10è |
| 2003–04 | 6 | 1a Reg. | 7è |
| 2004–05 | 6 | 1a Reg. | 7è |
| 2005–06 | 6 | 1a Reg. | 2n |
| 2006–07 | 6 | 1a Reg. | 5è |
| 2007–08 | 6 | 1a Reg. | 4t |
| Temporada | Nivell | Divisió | Lloc | Copa del Rei |
| 2008–09 | 6 | 1a Reg. | 6è | |
| 2009–10 | 6 | 1a Reg. | 2n | |
| 2010–11 | 5 | Reg. Pref. | 12è | |
| 2011–12 | 5 | Reg. Pref. | 13è | |
| 2012–13 | 5 | Reg. Pref. | 10è | |
| 2013–14 | 5 | Reg. Pref. | 7è | |
| 2014–15 | 5 | Reg. Pref. | 6è | |
| 2015–16 | 5 | Reg. Pref. | 8è | |
| 2016–17 | 5 | Reg. Pref. | 3r | |
| 2017–18 | 5 | Reg. Pref. | 13è | |
| 2018–19 | 5 | Reg. Pref. | 6è | |
| 2019–20 | 5 | Reg. Pref. | 6è | |
| 2020–21 | 5 | Reg. Pref. | 2n | |
| 2021–22 | 6 | Reg. Pref. | 1r | Primera ronda |
| 2022–23 | 5 | 3a Fed. | 9è | |
| 2023–24 | 5 | 3a Fed. | 10è | |
| 2024–25 | 5 | 3a Fed. | | |
* 12 temporades a Tercera Divisió
* 3 temporades a Tercera Federació

## Referències

* ↑ «Club Deportivo Utrillas» (en castellà). Fútbol Regional. [Consulta: 26 agost 2022].

## Enllaços externs

* Perfil de l'equip Soccerway
# Cala de Santa Fe

La cala de Santa Fe és una platja semi-urbana del municipi de Mont-roig del Camp (Baix Camp), situada en un tram de costa rocallosa enfront de Miami Platja, declarat espai natural protegit, entre la cala Misteri, al nord-est, amb la que forma una unitat, separades per un apèndix de vegetació natural, i la cala Califòrnia, al sud-oest. Rodejada de penya-segats amb pins i roques amb formes curioses, té una longitud de 84 metres, formada per sorra fina i daurada, amb un sector d’aigües de poca fondària, i un altre de més profund.

## Toponímia

El nom de la cala fa referència a la ciutat de Santa Fe, de l'estat nord-americà de Nou Mèxic, en consonància amb altres noms de la zona: Miami Platja, cala Califòrnia,...

## Referències

* ↑ «Cala de Santa Fe». Diputació de Tarragona.
* ↑ «La historia particular de las calas de Miami Platja». Diari de Tarragona, 20-07-2021.
# Cats (Germània)

Els cats o cates (en llatí Chatti o també Catti, en grec antic Χάττοι) eren una de les grans tribus de Germània, que van substituir en l'hegemonia del territori als queruscs, quan aquests van decaure en la seva influència.
El seu nom es conserva en la ciutat de Hessen. Segons Plini el Vell, eren inicialment un dels grups dels hermions, i Juli Cèsar diu que eren una tribu dels sueus a la meitat del segle i aC. Tàcit en parla de manera molt explícita, i diu que cap altra tribu germànica va viure al mateix territori tant de temps com els cats.
Comencen a ser mencionats com un poble bel·licós i important durant les expedicions que va fer a Germània Drus el Vell, on van tenir èxit en les batalles contra els romans i contra els queruscs, els seus enemics mortals. Els romans van obtenir diverses victòries sobre ells i Germànic en va destruir la capital, Màtium, però no els va poder sotmetre mai del tot. Durant la guerra de Roma contra els marcomans, els cats van fer expedicions a la Germània Superior i a Rètia. Encara se'ls esmenta durant tot el segle iv, època en què es van unir als francs.
Els bataus i els matíacs eren probablement un grup dels cats que van emigrar a la Gàl·lia. Els cennis (Κέννοι), que van lluitar contra Roma en temps de Caracal·la, podrien ser els cats amb un altre nom. però és dubtós.

## Cabdills

* Adgandestri
* Actumer

## Referències

* ↑ «Vocabulari de l'escala dels temps en ordre geocronològic». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya. [Consulta: 8 desembre 2020].
* ↑ P. C. Tàcit, 1967, p. 90.
* ↑ Smith, William (ed.). «Chatti». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 31 juliol 2021].

## Bibliografia

* P. C. Tàcit. Annals. Volum III: Llibres V-VI, XI. Fundació Bernat Metge, 1967. ISBN 9788472259263.
Viccionari