OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rossville (Maryland)

Rossville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 11.515 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rossville tenia 11.515 habitants, 4.811 habitatges, i 2.819 famílies. La densitat de població era de 823,3 habitants per km².
Dels 4.811 habitatges en un 30,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,3% hi vivien parelles casades, en un 13,4% dones solteres, i en un 41,4% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,34 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 36,7% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 47.545 $ i la renda mediana per família de 57.974 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.079 $ mentre que les dones 30.006 $. La renda per capita de la població era de 22.608 $. Entorn del 3,8% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rossville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rossville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Quarta paret

La quarta paret és la separació imaginària que separa els espectadors de l'escenari a les arts escèniques. Es creu que el terme es va originar al segle xix a partir de l'aparició del realisme teatral. El motiu del nom és el fet que aleshores els escenaris eren sempre rectangulars i només una d'elles donava al públic, que hi veia com si ho fes a través d'una finestra. En aquella època se suposava que els intèrprets actuaven com si realment existís una paret entre ells i el públic, de manera que no podien comunicar-se directament. En altres èpoques, abans i després, en canvi, els intèrprets poden interaccionar amb el públic, parlant-li directament, mirant-lo o travessant físicament aquesta "paret" imaginària, és el que es diu "trencar" la quarta paret.
Aquest concepte ha estat adaptat a moltes altres manifestacions artístiques com cinema, televisió i literatura. També es pot donar en altres camps com els videojocs o els jocs de rol. En aquests casos no es tracta òbviament d'una separació física, sinó d'una separació imaginària entre la ficció i el públic.

## Trencar la quarta paret

El trencament de la quarta paret es dona en teatre quan un actor interacciona amb el públic, interpel·lant-lo directament o fins i tot mantenint-hi un diàleg. En certes ocasions l'actor pot, fins i tot, baixar a platea per fer aquest contacte encara més pròxim.
També es dona de forma similar en els altres camps esmentats anteriorment. Malgrat les limitacions tècniques d'alguns d'aquests camps, el recurs ha estat explotat de forma recurrent al llarg del temps.

### Exemples

* En la pel·lícula de Peter Pan de Disney es produeix el trencament de la quarta paret quan un personatge es dirigeix directament als espectadors per demanar-los que aplaudeixin.
* Algunes sèries americanes utilitzen aquest recurs. A 30 Rock gairebé tots els personatges ho fan en alguna ocasió, a Community, on aquest trencament es focalitza en el personatge Abed Nadir i a House of Cards ho fa en alguna ocasió el personatge de Kevin Spacey.
* A la sèrie de dibuixos animats americana My Little Pony: Friendship Is Magic, els personatges trenquen en més d'una ocasió la quarta paret, sobretot la poni Pinkie Pie, coneguda també per saltar-se la física i la lògica del seu propi món, talment com els dibuixos animats clàssics.
* Aquest recurs és utilitzat en l'obra Sit de El tricicle quan dos actors s'acosten a un espectador de la platea per interaccionar amb ell.
* També es dona en diferents obres de La Cubana.
* Els clowns i els il·lusionistes en general sempre la trenquen.
* L'escriptor portuguès José Saramago, utilitza aquest recurs en l'obra Assaig sobre la lucidesa, quan s'adreça directament al lector per comentar amb ell diferents aspectes de la narració.
* És un recurs freqüent en tota la història de la literatura, d'origen oral i, per tant, amb un públic. Les captatio benevolentiae i la ironia són dos exemples recurrents.

## Vegeu també

* Escena
* Tres unitats aristotèliques
# Houston Comets

Les Houston Comets són un equip de la WNBA, la lliga de bàsquet femení professional dels Estats Units, que té la seu a la localitat de Houston, a Texas. Fou creat el 1997, sent un dels equips fundadors de la lliga, i va arribar a guanyar els 4 primers campionats que es van disputar, entre el 1997 i el 2000.
És l'equip germà dels Houston Rockets de l'NBA, amb els quals comparteixen pavelló de joc, el Toyota Center.

## Història

Les Comets són un dels equips fundadors de la WNBA. La seva primera temporada, no va poder ser millor, van derrotar a les New York Liberty a les finals, aconseguint el seu primer títol de campiones. Quan la lliga es va expandir amb nous equips, van ser enviades de la Conferència Est a l'Oest. El 1998 van guanyar el segon títol, en guanyar a les finals, que ja es van disputar al millor de tres partits, a les Phoenix Mercury.
El 1999, liderades per les denominades The Big Three (les tres grans, Sheryl Swoopes, Cynthia Cooper i Tina Thompson), van aconseguir un altre campionat, remuntant en el segon partit que les hauria deixat com a subcampiones d'haver encistellat en els últims segons contra les New York Liberty, per acabar guanyant el tercer i definitiu partit.
La temporada 2000 van tornar a arribar a les finals, i va tornar a ser contra les Liberty, derrotant-les per 2 a 0, i guanyant el seu quart títol consecutiu. Però la retirada de Cinthia Cooper l'any següent va fer que l'equip no passes dels quarts de final, de la mateixa manera que l'any següent. Després d'això van tornar a arribar a les finals de Conferència l'any 2005 on van perdre contra les Sacramento Monarchs.
Després de la temporada 2006, l'equip fou posat en venda, i va ser adquirit pel seu actual propietari, Hilton Coch, i la primera mesura que va prendre va ser nomenar entrenadora i manager general a Karleen Thompson.

## Trajectòria

Nota: G: Partits guanyats P:Partits perduts %:percentatge de victòries
| Temporada | G | P | % | Play-offs |
| 1997 | 18 | 10 | .643 | Campiones de la WNBA |
| 1998 | 27 | 3 | .900 | Campiones de la WNBA |
| 1999 | 26 | 6 | .813 | Campiones de la WNBA |
| 2000 | 27 | 5 | .844 | Campiones de la WNBA |
| 2001 | 19 | 13 | .594 | Perden a la primera ronda |
| 2002 | 24 | 8 | .750 | Perden a la primera ronda |
| 2003 | 20 | 14 | .588 | Perden a la primera ronda |
| 2004 | 13 | 21 | .382 | |
| 2005 | 19 | 15 | .559 | Perden la final de Conferència |
| 2006 | 18 | 16 | .529 | Perden a la primera ronda |

## Enllaços externs

* Web oficial de les Houston Comets
# Oued Tessa

El oued Tessa (àrab: وادي تَاسَة, wādī Tāsa) és un riu de Tunísia amb origen a la regió de Souk El Jemaa, que corre en direcció nord i desaigua al riu Medjerda, uns 15 km a l'est de Jendouba. En el seu trajecte recull, a l'època de pluges, l'aigua de nombrosos uadis que estan secs bona part de l'any. El seu curs és d'uns 85 km. la pluviometria mitjana és de 460 mm/any i entre el setembre i el gener creix entre un 15 i un 11 per cent. La ciutat principal del seu curs és Es Sers.

## Referències

* ↑ The new international atlas (en anglès). Chicago: Rand McNally, 1993.
* ↑ Frigui, Hassen Lotfi. Ressources en eaux Transfrontalières en Tunisie ( PDF) (en francès). Tunis: République Tunisienne / Ministère de l’Agriculture, des Ressources Hydrauliques et de la Pêche / Direction Générale des Ressources en Eau, 20/12/2017.
# Rivera (Uruguai)

Rivera (castellà, Ciudad de Rivera; portuguès, Cidade de Rivera) és una ciutat del nord de l'Uruguai i la capital del departament de Rivera. Segons el cens del 2004, tenia una població aproximada de 64.426 habitants, la majoria dels quals, a més de parlar el castellà, parlaven el portuguès o una barreja d'ambdues llengües coneguda com a portunyol riverense o fronteiriço.
Ubicada en la confluència de la Cuchilla Negra (les cuchillas a l'Uruguai són cadenes de turons) amb la Cuchilla de Santa Ana, està unida a l'actual ciutat brasilera de Santana do Livramento; tan sols separada d'aquesta per un carrer. El conjunt d'ambdues ciutats és conegut com a "Frontera de la Pau". Hi ha una forta relació de germandat entre ambdues ciutats, i de vegades de sana rivalitat, com per exemple en el futbol.

## Referències

* ↑ Informació sobre el portunyol riverense a mapsofworld.com Arxivat 2011-10-26 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Pàgina web de la Intendència Municipal de Rivera (castellà)
* Informació sobre la ciutat de Rivera Arxivat 2009-09-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Distàncies aproximades dins l'Uruguai (castellà)
# Hinode

Hinode (albada en japonès), coneguda formalment com a Solar-B, és una missió de l'Agència Espacial Japonesa (JAXA) en col·laboració amb els Estats Units i el Regne Unit destinada a l'estudi del Sol. Segueix l'objectiu de la missió Yohkoh (Solar-A) i va ser llançada amb l'últim vol del coet M-V des del Centre Espacial d'Uchinoura, al Japó, el 22 de setembre de 2006 a les 21:36 GMT (06:36 del 23 de setembre JST). La seva òrbita inicial tenia un perigeu de 280 km, un apogeu de 686 km i una inclinació de 98,3 graus, encara que el satèl·lit va maniobrar per assolir una òrbita quasi perpendicular que li permetia una observació continua del Sol. Les primeres imatges de la missió van ser capturades el 28 d'octubre de 2006.

## Instruments

El Hinode porta tres instruments principals per l'estudi del Sol:
* SOT (Solar Optical Telescope): un telescopi de mig metre per a llum visible amb una resolució angular de 0,2 arcsec.
* XRT (X-Ray Telescope): Per estudiar els components més calents de la corona solar. Serveix per fotografiar les zones més calentes (entre 0,5 i 10 milions de K) amb una resolució angular d'aproximadament 1 arcsec.
* EIS (Extreme-ultraviolet Imaging Spectrograph): per identificar els processos partícips de l'escalfament de la corona.

## Enllaços externs

* Pàgina sobre el Hinode del Mullard Space Science Laboratory (anglès)
* Pàgina sobre el Hinode del Marshall Space Flight Center|MSFC (anglès)
* Amos, Jonathan «Probe to study mighty explosions». BBC News, 09-09-2006.(anglès)
# Campionats del món de ciclisme en ruta de 2025

Els Campionats del món de ciclisme en ruta de 2025 es disputaran del 21 al 28 de setembre de 2024 a Kigali, Ruanda. Serà la primera vegada que un mundial de ciclisme es disputa en el continent africà. Els recorreguts d'aquest mundial de ruta seran propicis per a ciclistes escaladors.

## Programa

| Data | Prova | Localitat (sortida) | Localitat (arribada) | Distància |
| Contrarellotge individual |||||
| 21 setembre | Contrarellotge femenina | Kigali | Kigali | 31.2 km |
| 21 setembre | Contrarellotge masculina | Kigali | Kigali | 40.6 km |
| 22 setembre | Contrarellotge femenina júnior | Kigali | Kigali | 18.3 km |
| 22 setembre | Contrarellotge masculina sub-23 | Kigali | Kigali | 31.2 km |
| 23 setembre | Contrarellotge masculina júnior | Kigali | Kigali | 22.6 km |
| 23 setembre | Contrarellotge femenina sub-23 | Kigali | Kigali | 22.6 km |
| Contrarellotge per equips mixtos |||||
| 24 setembre | Contrarellotge per equips mixtos | Kigali | Kigali | 42.4 km |
| Cursa en línia |||||
| 25 setembre | Cursa en línia femenina sub-23 | Kigali | Kigali | 119.3 km |
| 26 setembre | Cursa en línia masculina júnior | Kigali | Kigali | 119.3 km |
| 26 setembre | Cursa en línia masculina sub-23 | Kigali | Kigali | 164.6 km |
| 27 setembre | Cursa en línia femenina júnior | Kigali | Kigali | 74 km |
| 27 setembre | Cursa en línia femenina | Kigali | Kigali | 164.6 km |
| 28 setembre | Cursa en línia masculina | Kigali | Kigali | 267.5 km |

## Resultats
### Proves professionals

* Event
* Proves masculines professionals ||||||
* Cursa en línia masculina
* Contrarellotge masculina
* Proves femenines professionals ||||||
* Cursa en línia femenina
* Contrarellotge femenina
* Proves mixtes ||||||
* Contrarellotge per equips mixtos

### Proves sub-23

* Event
* Proves sub-23 masculines ||||||
* Cursa en línia masculina sub-23
* Contrarellotge masculina sub-23
* Proves sub-23 feminines ||||||
* Cursa en línia femenina sub-23
* Contrarellotge femenina sub-23

### Proves júniors

* Event
* Proves masculines júniors ||||||
* Cursa en línia masculina júnior
* Contrarellotge masculina júnior
* Proves femenines júniors ||||||
* Cursa en línia femenina júnior
* Contrarellotge femenina júnior

## Referències

* ↑ «Mundial Kigali 2025: Programa y perfiles de Ruanda». Ciclo 21, 03-12-2024. [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ «La UCI presenta el recorrido del Mundial de Ruanda 2025» (en castellà). Eurosport, 26-09-2024. [Consulta: 5 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Campionats del món de ciclisme en ruta de 2025 - Lloc web oficial
# Can Bas (Subirats)

Can Bas és un nucli de població del municipi de Subirats (Alt Penedès) situat a ponent del terme, entre Lavern i Ca l'Avi, a 201 m d’altitud. La masia de Can Bas, que dona nom al lloc, ja existia el 1545. Té una població de 47 habitants (2023).
Vora de la caseria de Can Bas hi ha la petita capella de Sant Joan Salerm, primitivament romànica, però molt modificada i arrebossada exteriorment.
L’accés a Can Bas i a Sant Joan es fa per un curt camí que es troba a la banda de ponent de la carretera de Vilafranca a Sant Sadurní d’Anoia. A peu d'aquesta carretera hi ha el polígon industrial Can Bas.

## Referències

* 1 2 3 «Subirats». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «082732 Subirats». Institut d’Estadística de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Mapa topogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya.
# Can Farigola (Badalona)

Can Farigola és una masia de Badalona, situada al carrer de les Eres del barri de Dalt de la Vila, protegida com a Bé Cultural d'Interès Local des de 1984.
Es troba al barri de Dalt de la Vila, al xamfrà del carrer de la Costa i el carrer de les Eres, en l'espai conegut com «plaça de les Eres», on antigament hi havia l'era comunal de Badalona. Aquest espai té un desnivell i forma una espècie de balcó envers el carrer de la Costa.
És una masia molt reformada, que es va transformar i adaptar a la vida urbana amb els anys. La construcció original és del segle XVIII, de fet, en el moment de la construcció es van utilitzar pedres procedents del temple romànic de Santa Maria de Badalona, enderrocat a mitjan segle. A inicis de segle XX, un dels cossos de la masia va ser enderrocat per construir-hi una casa nova, i els altres dos van ser alterats en gran manera. Una de les crugies es va alçar i emmascara l'aspecte original de la casa. Amb tot, conserva l'arc de mig de la porta d'entrada, emmarcat amb dovelles de pedra, que seria l'original de l'antiga masia.
Acull actualment un local de restauració.

## Referències

* 1 2 Padrós, Joan Antoni; Lladó, Francesc. «Can Farigola». Ajuntament de Badalona, 1980. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Can Farigola». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
* 1 2 3 Nieto, M. Dolors; Sagués, Ramon «Masies i cases pairals de Badalona». Carrer dels Arbres, 1982, pàg. 17.
* 1 2 Rosàs, Joan. «Nadala 2015». Amics de Badalona, 2015. [Consulta: 26 maig 2024].
* 1 2 «Can Farigola». Pobles de Catalunya. [Consulta: 26 maig 2024].
* ↑ «Semàfor verd». La Costa del Meco, 2016.
* ↑ «Una segona vida a les masies de Badalona». El Tot Badalona, 16-03-2018.
# Jaun Zuria

Jaun Zuria (basc Senyor Blanc) és el mític primer Senyor de Biscaia que va vèncer les tropes lleoneses o asturianes en la també mítica batalla de Padura, perseguint als invasors fins a arribar l'Arbre Malato, en el qual va establir la frontera de Biscaia. El nom real del personatge apareix recollit en castellà com a Lope Fortún (de vegades, López Fortún o Lope de Vizcaya).

## Origen

Hi ha diverses llegendes quant al seu origen, coincidint totes que era ros, d'ulls clars i descendent de reis. Dues de les llegendes diuen que era fill d'una princesa escocesa, que, exiliada a Mundaka, va tenir un fill de Sugaar l'escurçó o amb senyor de Busturia. Unes altres diuen que era fill d'una princesa de Mundaka i d'un senyor normand. Una altra versió diu que Jaun Zuria era un príncep hereu irlandès anomenat Lemor MacMorna. En un accident de cacera va matar el rei, el seu pare, raó per la qual va perdre el tron i va ser obligat a exiliar-se en una petita embarcació, arribant a Mundaka amb dos dels seus servents. Allí va ser rebut pel rei basc Lekobide, amb la filla del qual es va casar. Les tropes asturianes van atacar Biscaia, i Lemor va lluitar contra elles, vencent-les a Padura. Per això va rebre el nom de Jaun Zuria.
Actualment, buscant els orígens de la llegenda, i una explicació per a l'abundància de rossos d'ulls clars en aquesta part de Biscaia, alguns autors, com Jon Bilbao, creuen que Jaun Zuria era en realitat un membre d'un grup de vikings que s'havien assentat an la ria de Mundaka, mentre altres, com Jon Juaristi pensen que podia ser un noble d'un grup d'exiliats saxons que van fugir de la seva terra en ser desplaçats pels vikings.

## La versió de Lope García de Salazar

En el segle xv, el senyor Lope García de Salazar va adaptar una història del Libro dos Linhagems de Pedro de Barcellos, fent de Jaun Zuria un noble escollit pels biscaïns per a dirigir-los en la seva lluita contra els lleonesos en la mítica batalla d'Arrigorriaga. Després de la batalla, van decidir nomenar-lo Senyor de Biscaia. Al morir en la batalla el Senyor de Durango, i casar-se Jaun Zuria amb la seva filla, va passar a ser també Senyor del Duranguesat, al que va atorgar furs. A la seva mort va heretar el Senyoriu el seu fill Nuño (Nunso) López, que va ser capturat pels sarraïns estant al servei del Comte de Castella. El va alliberar el seu fill Ennec Esquerra bescanviant-lo per un notable sarraí que havia capturat, però ambdós van discutir, resultant en un judici de Déu en el qual el pare va resultar mort. Va passar a ser Senyor de Biscaia Ennec I Esquerra. Segons Salazar, va canviar les Encartaciones als reis de Lleó per altres territoris que havia conquistat, dotant-les també de furs. I fou el primer a titular-se comte de Biscaia.

## Referències

* ↑ Lemor d'Irlanda
* ↑ LOCALIDADES VASCAS CAMINO DE GERNIKA
* ↑ Llibre XX de les BIENANDANZAS E FORTUNAS DE LOPE GARCÍA DE SALAZAR Edició realitzada per Ana María Marín Sánchez

## Enllaços externs

* La Batalla de Padura Arxivat 2007-10-09 a Wayback Machine.
* Darrere el secret de les pedres vermelles
# Terradelles (Bagà)

Terradelles és un veïnat del municipi de Bagà (situat al Berguedà), vora el Bastareny, al sud de la vila i al límit amb el terme de Guardiola de Berguedà.
En aquest barri hi viuen unes 220 persones i celebra la seva festa major per Sant Pere i durant el mes d'agost organitza una sardinada popular.

## Referències

* ↑ Festa Major de Terradelles (Bagà). Patrimoni festiu de Catalunya. Generalitat de Catalunya
* ↑ «| Ajuntament de Bagà». Arxivat de l'original el 2019-01-05. [Consulta: 5 gener 2019].
# Wallagrass

Wallagrass és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 561 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wallagrass tenia 561 habitants, 217 habitatges, i 159 famílies. La densitat de població era de 5,4 habitants/km².
Dels 217 habitatges en un 34,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,9% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.464 $ i la renda mediana per família de 35.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 13.802 $. Entorn del 9,5% de les famílies i l'11,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wallagrass». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wallagrass». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nisaba

Nisaba (sumeri: 𒀭𒉀 NAGA; posteriorment 𒀭𒊺𒉀 ŠE.NAGA), també Nisabal, Ninhursag, Nanibgal o Nídaba (Dnídaba) va ser la deessa sumèria de les canyes i de la fertilitat. En temps d'Assíria, se la considera, a més, com la deessa de l'escriptura, del saber i de l'astrologia. Els seus santuaris eren a Eresh, a Uruk i a Umma.
En diversos mites es diu que formava part del cercle de divinitats que acompanyaven Enlil. Se li coneixen diversos epítets: «dama de la saviesa», «mestra de gran saviesa» i «supervisora insuperable» entre d'altres.
Se la considerava protectora de l'escriptura, de les cançons i de la literatura, i era l'escriba de la deessa Nanshe. En principi era una divinitat agrícola i es creu que amb l'aparició del llenguatge escrit va ser la protectora d'aquest art.

## Referències

* ↑ Ebeling, Jarle (et al.) (eds.). Analysing literary sumerian: corpus-based approaches. Londres: Equinox, 2007, p. 218-220. ISBN 9781845532291.

## Bibliografia

* Uhlig, Helmut: Die Sumerer. Ein Volk am Anfang der Geschichte. (1992, 2002). Bastei Lübbe, ISBN 3-404-64117-5.
* Mosterin, Jesús. El Pensamiento arcaico: Historia del pensamiento Arxivat 2007-04-10 a Wayback Machine., Alianza editorial, 2006, ISBN 84-206-5833-2. PDF