OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lídia Skóblikova

Lídia Pàvlovna Skóblikova (en rus Ли́дия Па́вловна Ско́бликова, Zlatoüst, Unió Soviètica 1939) és una patinadora de velocitat sobre gel soviètica, ja retirada, guanyadora de 6 ors olímpics. Amb aquest èxit es convertí en la primera esportista de la història en aconseguir sis ors olímpics en els Jocs Olímpics d'Hivern.

## Biografia

Va néixer el 8 de març de 1939 a la ciutat de Zlatoüst, població situada a l'óblast de Txeliàbinsk.

## Carrera esportiva

Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1960 realitzats a Squaw Valley (Estats Units), on aconseguí la medalla d'or en les proves de 1.500 m. i 3.000 m., a més de finalitzar quarta en els 1.000 m.. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1964 realitzats a Innsbruck (Àustria) aconseguí imposar-se en les quatres proves femenines de la disciplina, els 500 m., 1.000 m., 1.500 m. i 3.000 metres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1968 realitzats a Grenoble (França) participà en dues proves, finalitzant sisena en els 3.000 m. i onzena en els 1.500 metres.
Debutà en una competició internacional en el Campionat del Món de patinatge de velocitat de 1959 amb 19 anys, on aconseguí la medalla de bronze en la competició de combinada. Al llarg de la seva carrera aconseguí dues medalles més de bronze, una de plata i dos ors en les edicions de 1963 i 1964.

### Rècords del món

| | Distància | Temps | Data | Lloc |
| 1 | 1.500 m. | 2:25.2 | Squaw Valley | 21 de febrer de 1960 |
| 2 | 1.000 m. | 1:31.8 | Karuizawa | 22 de febrer de 1963 |
| 3 | 3.000 m. | 5:05.9 | Oslo | 15 de gener de 1967 |

### Rècords personals

| Distància | Temps | Seu | Data |
| 500 m | 45.0 | Innsbruck | 30 de gener de 1964 |
| 1.000 m | 1:31.8 | Karuizawa | 22 de febrer de 1963 |
| 1.500 m | 2:21.8 | Medeo | 27 de gener de 1962 |
| 3.000 m | 5:04.2 | Txeliàbinsk | 12 de gener de 1964 |
| Mini combinació | 190.817 | Karuizawa | 21/22 de febrer de 1963 |

## Referències

* ↑ Khavin, Boris. ru:Всё об олимпийских играх (en ruso). 2a edició. Moscow: Fizkultura i sport, 1979, p. 580.
* ↑ «Lidia Skoblikova at SkatingResults». Arxivat de l'original el 3 de gener de 2007. [Consulta: 17 agost 2016].
* ↑ «Lidia Skoblikova at DatabaseOlympics.com». Arxivat de l'original el 2007-02-08. [Consulta: 13 març 2022].
* 1 2 3 «Biography Lidiya SKOBLIKOVA». International Olympic Committee. [Consulta: 13 març 2022].

## Enllaços externs

* (rus) akter.kulichki.net - Lidiya Skoblikova
# Tatiana Avérina

Tatiana Avérina (en rus: Татья́на Бори́совна Аве́рина) o Tatiana Barabaix (en rus: Татьяна Барабаш) (Nijni Nóvgorod, Unió Soviètica 1950 - Moscou, Federació Russa 2001) fou una patinadora de velocitat sobre gel soviètica que destacà a la dècada del 1970.

## Biografia

Va néixer el 25 de juny de 1950 a la ciutat de Nijni Nóvgorod, capital de l'óblast de Nijni Nóvgorod, que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica i que avui en dia forma part de la Federació Russa.
Va morir el 22 d'agost de 2001 a la ciutat de Moscou.

## Carrera esportiva

Entrenada per l'antic medallista olímpic Boris Stenin, entre 1974 i 1975 trencà el rècord del món onze vegades: dos en els 500 metres, quatre en els 1.000 metres, dos els 1.500 metres i tres vegades en el samalog. Participà en els Jocs Olímpics d'Hivern de 1976 realitzats a la ciutat d'Innsbruck (Àustria), on es convertí en l'esportista, masculí o femení, més guardonat de la competició a l'aconseguir quatre medalles olímpiques: dos ors i dos bronzes. Aconseguí les medalles d'or en la prova de 1.000 i 3.000 metres i les medalles de bronze en les de 500 i 1.500 metres.
En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1980 realitzats a Squaw Valley (Estats Units) participà en la prova de 1.500 metres, finalitzant en la divuitena posició. Al llarg de la seva carrera aconseguí quatre medalles en el Campionat del Món de patinatge de velocitat, així després de finalitzar en segona posició els anys 1974, 1975 i 1976 aconseguí imposar-se en l'edició de 1978. Aconseguí, així mateix, un campionat nacional de combinada i tres campionats nacionals d'esprint.

### Rècords del món

Al llarg de la seva carrera Avérina establí onze rècords del món:
| Prova | Temps | Data | Seu |
| 1.500 m | 2:14.00 | 1 d'abril de 1974 | Medeo |
| 1.000 m | 1:26.40 | 2 d'abril de 1974 | Medeo |
| Samalog | 180.089 | 2 d'abril de 1974 | Medeo |
| 500 m | 41.70 | 11 de març de 1975 | Medeo |
| 1.500 m | 2:09.90 | 11 de març de 1975 | Medeo |
| 1.000 m | 1:26.12 | 12 de març de 1975 | Medeo |
| Samalog | 176.930 | 12 de març de 1975 | Medeo |
| 1.000 m | 1:25.28 | 22 de març de 1975 | Medeo |
| 500 m | 41.06 | 29 de març de 1975 | Medeo |
| 1.000 m | 1:23.46 | 29 de març de 1975 | Medeo |
| Samalog | 168.285 | 29 de març de 1975 | Medeo |

### Rècords personals

| Prova | Temps | Data | Seu | Rècord del món |
| 500 m | 41.06 | 29 de març de 1975 | Medeo | 41.69 |
| 1.000 m | 1:23.30 | 2 d'octubre de 1979 | Medeo | 1:23.46 |
| 1.500 m | 2:07.88 | 12 de gener de 1979 | Medeo | 2:07.18 |
| 3.000 m | 4:38.48 | 13 de gener de 1979 | Medeo | 4:31.00 |
| 5.000 m | 9:04.90 | 29 de novembre de 1981 | Moscou | 9:01.6 |

## Referències

* ↑ (anglès) Speed skating, 500 m - World Record progression
* ↑ (anglès) Speed skating, 1000 m - World Record progression
* ↑ (anglès) Speed skating, 1500 m - World Record progression

## Enllaços externs

* (anglès) www.skateresults.com - Tatiana Avérina Arxivat 2014-11-10 a Wayback Machine.
# Nikolai Bajukov

Nikolai Bajukov (Troitsko-Pechorsk, 23 de juliol de 1953) és un esquiador rus, ja retirat, especialista en esquí de fons, que va competir sota bander de la Unió Soviètica durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part als Jocs Olímpics d'Hivern d'Innsbruck, on va disputar tres proves del programa d'esquí de fons. En la prova dels 15 quilòmetres guanyà la medalla d'or i en la dels relleu 4x10 km, formant equip amb Yevgeny Belyayev, Sergey Savelyev i Ivan Garanin, la de bronze. En els 30 quilòmetres fou cinquè. Quatre anys més tard, als Jocs de Lake Placid, va disputar tres proves del programa d'esquí de fons. Formant equip amb Vasily Rochev, Yevgeny Belyayev i Nikolay Zimyatov guanyà la medalla d'or en el relleu 4x10 km, mentre en els 30 quilòmetres fou catorzè.
Al Campionat del món d'esquí nòrdic no va tenir èxit. A nivell nacional va guanyar cinc campionats soviètics, un dels 15 km (1976) i quatre per relleus (1974, 1976, 1977 i 1978). Una vegada retirat va exercir d'entrenador d'esquí de fons. És membre de la Cambra Pública de la República de Komi.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Nikolay Bazhukov». [Consulta: 18 febrer 2023].
* ↑ «BAJUKOV Nikolaj». FIS-Ski. International Ski Federation. [Consulta: 3 febrer 2020].
* ↑ «Бажуков, Николай Серафимович». [Consulta: 18 febrer 2023].
* ↑ «Двукратный олимпийский чемпион Николай Бажуков назначен внештатным советником Главы Коми по вопросам спорта» (en rus). [Consulta: 18 febrer 2023].
# Vladímir Alikin

Vladímir Alikin (Novoilyinsky, 20 de desembre de 1957) és un biatleta rus, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Lake Placid, on disputà tres proves del programa de biatló. Fent equip amb Aleksandr Tíkhonov, Vladimir Barnachov i Anatoly Alyabyev guanyà la medalla d'or en la cursa del relleu 4x7,5 km. En la cursa d'esprint, 10 quilòmetres guanyà la medalla de plata i en la cursa dels 20 quilòmetres fou vuitè.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles de bronze al Campionat del món de biatló i tres títols nacionals. Posteriorment exercí d'entrenador.

## Referències

* 1 2 «Vladimir Alikin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 29 febrer 2020].
* ↑ Unió internacional de biatló
# Termofília

Un termòfil és un organisme – un tipus d'extremòfil – que viu a temperatures relativament altes, per sobre els 45 °C. Molts termòfils són arqueus, com el gènere Methanopyrus o Thermoproteus.
Trobem termòfils en diverses regions geotermals de la Terra com són les surgències calentes del Parc Nacional de Yellowstone (vegeu la imatge) o les dels fons marins, així com en àrees d'acumulació de matèria vegetal morta en descomposició com les torberes.
Com a prerequisit per a la seva supervivència, els termòfils contenen enzims capaços de funcionar a temperatures elevades sense desnaturalitzar-se i inactivar-se. Alguns d'aquests enzims són emprats en biologia molecular (per exemple, les DNA polimerases termoestables usades per la tècnica de la Reacció en Cadena de la Polimerasa o PCR.
Els termòfils són classificats en termòfils obligats i termòfils facultatius: els obligats (també anomenats termòfils extrems) requereixen aquestes temperatures extremadament altes per créixer, mentre que els facultatius (també anomenats termòfils moderats) poden créixer a temperatures elevades però també a temperatures més baixes (per sota els 50 °C). Els Hipertermòfils són termòfils particularment extrems pels quals les temperatures òptimes estan per sobre els 80 °C.
# Cretaci superior

| Període | Època | Estatge | Edat (Ma) |
| Paleogen | Paleocè | Danià | (més recent) |
| Cretaci | Superior | Maastrichtià | 72,1 ± 0,2 |
| Cretaci | Superior | Campanià | 83,6 ± 0,2 | 83,6 ± 0,2 |
| Cretaci | Superior | Santonià | 86,3 ± 0,5 | 86,3 ± 0,5 |
| Cretaci | Superior | Coniacià | 89,8 ± 0,3 | 89,8 ± 0,3 |
| Cretaci | Superior | Turonià | 93,9 | 93,9 |
| Cretaci | Superior | Cenomanià | 100,5 | 100,5 |
| Cretaci | Inferior | Albià | ~ 113,0 | ~ 113,0 |
| Cretaci | Inferior | Aptià | ~ 125,0 | ~ 125,0 |
| Cretaci | Inferior | Barremià | ~ 129,4 | ~ 129,4 |
| Cretaci | Inferior | Hauterivià | ~ 132,6 | ~ 132,6 |
| Cretaci | Inferior | Valanginià | ~ 139,8 | ~ 139,8 |
| Cretaci | Inferior | Berriasià | ~ 145,0 | ~ 145,0 |
| Juràssic | Superior | Titonià | (més antic) |
| Comissió Internacional d'Estratigrafia (2020) ||||
El Cretaci superior és la més recent de les dues grans subdivisions del període Cretaci. Començà fa uns 100 milions d'anys i acabà en fa 65 milions. El Cretaci rep el seu nom dels famosos penya-segats blancs del sud d'Anglaterra, que daten d'aquesta època.
Fou un període de gran èxit pels dinosaures, amb l'aparició i diversificació de molts nous tipus, com ara els tiranosàurids, hadrosaures, ancilosaures i ceratòpsids a Asiamèrica (l'oest de Nord-amèrica i l'est d'Àsia) i titanosaures i abelisaures a Gondwana.
Les aus esdevingueren cada vegada més comunes i diverses fins que superaren els pterosaures, que s'hagueren de conformar amb nínxols ecològics cada cop més especialitzats.
Als oceans, els mosasaures aparegueren sobtadament i experimentaren una radiació evolutiva espectacular. També aparegueren els taurons moderns i es diversificaren els pliosaures policotílids i els elasmosaures. Aquests predadors s'alimentaven dels nombrosos peixos teleostis, que després evolucionaren a formes més avançades (neoteleostis).
A l'acabament del període Cretaci es diversificaren les plantes amb flor, i els marsupials didèlfids i els primitius mamífers placentaris també esdevingueren comuns. La fi del període arribà amb l'extinció del Cretaci-Paleogen.

## Referències

* ↑ «Taula Cronostratigràfica Internacional v. 2020/03» (PDF). Comissió Internacional d'Estratigrafia. [Consulta: 17 març 2021].
* ↑ «Cretaci superior». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Exequatur

Exequàtur és un document definit en la Convenció de Viena sobre relacions consulars que expedeix el govern d'un estat sobirà a un cònsol pel qual se l'autoritza a exercir les seves tasques consulars en representació d'aquell estat.

## Referències

* ↑ O'Brien, John. International Law (en anglès). Routledge, 2001, p. 313. ISBN 1135339872.
# Campionat de Catalunya de beisbol de 1962

El Campionat de Catalunya de beisbol de 1962 fou la trentena edició de la competició. Se celebrà des de l'abril fins al juny de 1962, en categoria Nacional, i fou organitzat per la Federació Catalana de Beisbol. El campionat tingué dues categories, la Nacional, amb quatre equips, i la Regional, amb sis.
La competició se celebrà durant els caps de setmana de la temporada 1961-1962 i es disputà en format de lliga regular a doble volta, un partit com a local i l'altre com a visitant. La classificació final s'establí d'acord amb els punts totals obtinguts per cada participant en finalitzar el campionat. Els equips obtingueren dos punts per cada victòria, un punt per cada empat i cap punt per cada derrota.
En categoria Nacional, es proclamà campió el Picadero Jockey Club, que aconseguí el seu quart campionat de Catalunya consecutiu.

## Categoria Nacional

A la categoria Nacional, hi participaren el Picadero-DAMM JC, vigent campió, el CB Hèrcules les Corts, el RCD Espanyol i el CB Siemens.

### Taula de Resultats

| Casa \ Fora | ESP | HER | PIC | SIE |
| RCD Espanyol | — | 2–7 | | 0–9 |
| CB Hèrcules | 17–11 | — | | 0–7 |
| Picadero-DAMM JC | | 5–2 | — | 2–1 |
| CB Siemens | 6–3 | | 2–1 | — |

### Classificació final

| Pos | Equip | PJ | G | P | PF | PC | DP | Pts | Classificació o descens |
| 1 | Picadero-DAMM JC | 8 | 7 | 1 | 54 | 14 | +40 | 15 | |
| 2 | CB Siemens | 8 | 5 | 3 | 36 | 14 | +22 | 13 | |
| 3 | CB Hèrcules | 6 | 2 | 4 | 34 | 43 | −9 | 8 | |
| 4 | RCD Espanyol | 6 | 0 | 6 | 25 | 78 | −53 | 6 | Disputa la fase de promoció |
* Campió de Catalunya de voleibol 1961-62
* Picadero-DAMM JC Quart títol

## Categoria Regional

A la categoria Regional, hi participaren el CF Barcelona, el Habana BBC, el Pops de Lloret, el CB Viladecans, el Beisbol Roca i el Gigantes. El CF Barcelona es proclamà campió de la categoria Regional i jugà la fase de promoció amb el RCD Espanyol.
| Pos | Equip | PJ | G | P | PF | PC | DP | Pts | Classificació o descens |
| 1 | CF Barcelona | 10 | 8 | 2 | 94 | 57 | +37 | 18 | Classificat per la fase de promoció |
| 2 | Habana BBC | 9 | 6 | 3 | 109 | 58 | +51 | 15 | |
| 3 | Pops Lloret | 9 | 6 | 3 | 92 | 92 | 0 | 15 | |
| 4 | CB Viladecans | 10 | 6 | 4 | 111 | 66 | +45 | 16 | |
| 5 | Beisbol Roca | 10 | 3 | 7 | 94 | 115 | −21 | 13 | |
| 6 | Gigantes | 10 | 0 | 10 | 53 | 165 | −112 | 10 | |

## Referències

* ↑ Hernández, A. «El Campeonato de Cataluña. Hércules-Español y Siemens-Picadero» (en castellà). El Mundo Deportivo p. 6, 01-04-1962. [Consulta: 23 desembre 2024].
* 1 2 Hernández, A. «El Picadero, de nuevo campeón batiendo al Siemens en Cornellà» (en castellà). El Mundo Deportivo p. 7, 04-06-1962. [Consulta: 23 desembre 2024].
# Campionat de Catalunya de bàsquet femení 1961-1962

El Campionat de Catalunya de bàsquet femení 1961-1962 fou la divuitena edició de la competició. Se celebrà des del gener fins a l'abril de 1962 i fou organitzat per la Federació Catalana de Basquetbol. Tot i que inicialment es presentaren setze clubs per disputar la competició, finalment n'hi participaren vuit a la primera categoria. Destacà la presència dels clubs habituals de la competició, com el Picadero JC, el CE INDO, el CE Hispano Francès, entre d'altres; mentre que el vigent campió, el CIC Argentona, participà en la Primera divisió B. Com en altres edicions, durant el període de tardor i hivern es disputà una competició amistosa entre els clubs participants, i el torneig oficial s'inicià el gener de 1962.

## Sistema de classificació

La competició es disputà en format de lliga regular a doble volta, un partit com a local i l'altre com a visitant, amb un total de catorze jornades. La classificació final s'establí d'acord amb els punts totals obtinguts per cada equip en finalitzar el campionat. Els equips obtingueren dos punts per cada victòria, un punt per cada empat i cap punt per cada derrota.
El campió i subcampió del campionat guanyaren el dret de participar en el Campionat d'Espanya de bàsquet de 1962

## Clubs participants

* Deportiu Alce
* El Cid
* Club Esportiu INDO
* SEU Farmàcia
* Club Esportiu Hispano Francès
* Club Joventut Badalona
* Picadero Jockey Club
* Secció Femenina de Barcelona

## Taula de resultats

| Casa \ Fora | ALC | CID | FAR | HIS | IND | CJB | PIC | SFB |
| Deportiu Alce | — | | | 58–50 | 16–39 | | 42–34 | 30–34 |
| El Cid | | — | 22–39 | | | 4–68 | 12–102 | 12–57 |
| SEU Farmàcia | 23–48 | 35–23 | — | 16–25 | 21–73 | 14–62 | | 17–48 |
| CE Hispano Francès | 35–44 | | 41–26 | — | 24–34 | 30–22 | 31–40 | |
| CE INDO | 39–15 | 96–7 | 69–7 | | — | 23–17 | 21–19 | |
| Joventut Badalona | 48–21 | 59–15 | | 27–24 | 23–43 | — | 38–36 | |
| Picadero JC | 32–28 | 81–4 | 2–0 | | 26–33 | 37–30 | — | |
| Secció Femenina | 18–38 | 70–16 | 51–16 | | | 34–27 | 32–52 | — |
* ↑ El SEU Farmàcia no es presentà al partit i fou declarat guanyador el Picadero JC per incompareixença del rival.

## Classificació general

| Pos | Equip | PJ | G | P | PF | PC | DP | Pts | Classificació o descens |
| 1 | CD INDO | 14 | 14 | 0 | 0 | 0 | 0 | 28 | Classificats pel Campionat d'Espanya |
| 2 | Picadero JC | 11 | 7 | 4 | 0 | 0 | 0 | 18 | Classificats pel Campionat d'Espanya |
| 3 | Joventut Badalona | 11 | 6 | 5 | 0 | 0 | 0 | 17 | |
| 4 | Deportiu Alce | 10 | 5 | 5 | 0 | 0 | 0 | 15 | |
| 5 | Secció Femenina | 8 | 6 | 2 | 0 | 0 | 0 | 14 | |
| 6 | CE Hispano Francès | 8 | 3 | 5 | 0 | 0 | 0 | 11 | |
| 7 | SEU Farmàcia | 11 | 2 | 9 | 0 | 0 | 0 | 13 | |
| 8 | El Cid | 14 | 0 | 14 | 0 | 0 | 0 | 14 | |
* Campió de Catalunya de bàsquet 1961-62
* CD INDO Primer títol

## Referències

* ↑ Hernández, Mari-Carmen. «El jueves se inicia la competición femenina» (en castellà). El Mundo Deportivo p. 7, 11-10-1961. [Consulta: 5 desembre 2024].
* ↑ Hernández, Mari-Carmen. «El Campeonato Regional femenino» (en castellà). El Mundo Deportivo p. 5, 17-01-1962. [Consulta: 5 desembre 2024].
# Bandera d'Arizona

La bandera d'Arizona consisteix en 13 raigs vermells i daurats a la meitat superior, representant les 13 colònies originals i els colors de la bandera d'Espanya en homenatge als descobridors espanyols. L'estrella de coure al centre simbolitza la indústria minera d'aquest estat.
La bandera va ser adoptada el 17 de febrer de 1917, per la Tercera Legislatura d'Arizona.

## Vegeu també

* Segell d'Arizona

## Enllaços externs

* Història de la bandera d'Arizona (anglès)
# Tairō

Durant el govern del shogunat Tokugawa, al Japó del segle xvii, Tairō (大老, lit. "gran ancià") era una posició governamental d'alt rang. El tairō, un samurai veterà, usualment presidia el consell d'ancians en cas d'una emergència. Generalment, la funció del tairō era proveir al Japó d'un líder temporal capaç en cas que el shogun estigués absent o incapacitat.

## Llista dels tairō

| Nom | Feu | Des de | Fins |
| Sakai Tadayo | Harima | 12 de març, 1636 | 19 de març, 1636 |
| Doi Toshikatsu | Shimousa | 7 de novembre, 1638 | 10 de juliol, 1644 |
| Sakai Tadakatsu | Obama | 7 de novembre, 1638 | 26 de maig, 1656 |
| Sakai Tadakiyo | Harima | 29 de març, 1666 | 9 de desembre, 1680 |
| Ii Naozumi | Omi | 19 de novembre, 1668 | 3 de gener, 1676 |
| Hotta Masatoshi | Shimousa | 12 de novembre, 1681 | 28 d'agost, 1684 |
| Ii Naooki | Omi | 13 de juny, 1696 | 2 de març, 1700 |
| Yanagisawa Yoshiyasu | Yamato | 11 de gener, 1706 | 3 de juny, 1709 |
| Ii Naooki | Omi | 13 de febrer, 1711 | 23 de febrer, 1714 |
| Ii Naoyuki | Omi | 28 de novembre, 1784 | 1 de setembre, 1787 |
| Ii Naoaki | Omi | 28 de desembre, 1835 | 13 de maig, 1841 |
| Ii Naosuke | Omi | 23 d'abril, 1858 | 3 de març, 1860 |
| Sakai Tadashige | Harima | 1 de febrer, 1865 | 12 de novembre, 1865 |
# Campionat de Catalunya de natació - 400 metres braça

Els 400 metres braça fou una prova del Campionat de Catalunya de natació que es realitzà entre els anys 1921 i 1939 en categoria masculina. Mai es va disputar en categoria femenina. El nedador amb més triomfs a la prova fou Josep Francesch Cazorla, nedador del CN Arenys i més tard del CN Barcelona.

## Historial

| Edició | Data | Competició masculina | Competició masculina | Competició masculina | refs. |
| Edició | Data | Campió | Club | Temps | refs. |
| IV | 1921 | Salvador Laguia | CN Lleida | 7:37.4 | |
| V | 1922 | Joan Costa | CN Pop de Badalona | 7:25.8 | |
| VI | 1923 | Joan Costa | CN Pop de Badalona | 7:22.4 | |
| VII | 1924 | Salvador Laguia | CN Lleida | 7:32.0 | |
| VIII | 1925 | Josep Francesch | CN Arenys | 7:08.6 | |
| IX | 1926 | Josep Francesch | CN Arenys | 6:47.7 | |
| X | 1927 | Josep Francesch | CN Arenys | 6:57.4 | |
| XI | 1928 | Josep Francesch | CN Barcelona | 6:58.7 | |
| XII | 1929 | Ramon Sapés | CN Sabadell | 6:38.4 | |
| XIII | 1930 | Antoni Sierra Fernández | CN Atlètic | 7:25.0 | |
| XIV | 1931 | Ramon Sapés | CN Sabadell | 6:36.0 | |
| XV | 1932 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 |
| XVI | 1933 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 |
| XVII | 1934 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 |
| XVIII | 1935 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 |
| XIX | 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 | no es disputà entre 1932 i 1936 |
| no es disputà entre 1937 i 1938 per la Guerra Civil ||||||
| XX | 1939 | Valentí Sabaté Mas | CN Martorell | 6:40.2 | |

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 «Campions de Catalunya - ABSOLUT MASCULÍ». Federació Catalana de Natació, 28-04-2023. [Consulta: 10 abril 2024].
# Campionat de Catalunya de natació - 4x100 metres estils mixt

Els 4x100 metres estils mixt és una prova del Campionat de Catalunya de natació que es realitza des de l'any 2022. És una prova per equips, on quatre nedadors de cada equip, dos homes i dues dones, han de completar un tram de 100 metres en un dels quatre estils (esquena, braça, papallona i estil lliure). Cada equip pot escollir quin nedador, home o dona, ha de disputar cada estil.
És una de les proves més modernes del calendari doncs no aparegué en el calendari fins a la segona dècada del segle XXI. L'any 2013 fou inclòs en algunes competicions oficials i un any més tard en el Mundial de piscina curta (25 metres) a Doha. El 2015 es disputà per primer cop en un Mundial de piscina olímpica (50 metres) a Kazan.
Pel que fa als campionats catalans, la prova no fou inclosa en el Campionat de Catalunya absolut d'estiu fins a la temporada 2021-22. En la primera edició guanyà el CN Sant Andreu amb un temps de 4 minuts i un segon. Un any més tard repetí títol el Sant Andreu, baixant aquest cop dels 4 minuts (3:58.69).

## Historial

| Edició | Data | Competició mixta | Competició mixta | Competició mixta | refs. |
| Edició | Data | Campió | Nedadors | Temps | refs. |
| CIII | 2021-22 | CN Sant Andreu | A.Hernández, P.Villa, A.Guillamón, L.Muñoz | 4:01.20 | |
| CIV | 2022-23 | CN Sant Andreu | A.Santos, P.Villa, A.Guillamón, M.González | 3:58.69 | |

## Referències

* ↑ «natació». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «¿Qué es el nuevo relevo mixto de natación?». olympics.com, 30-07-2021. [Consulta: 1r abril 2024].
* 1 2 3 «Campions de Catalunya absoluts - categoria mixta». Federació Catalana de Natació, 16-04-2024. [Consulta: 3 agost 2024].
# Campionat del Món d'esgrima de 1956

El Campionat del Món d'esgrima de 1956 fou la dotzena edició del Campionat del Món d'esgrima. Es va disputar a Londres, Anglaterra.

## Resultats

| Proves | Or | Plata | Bronze |
| Floret per equips | Unió SovièticaVivetta Yagodina Emma Yefimova Tamara Yevplova Valentina Rastvorova Nadezhda Shitikova Aleksandra Zabelina | FrançaKate Bernheim Renée Garilhe Lylian Guyonneau Françoise Mailliard Régine Veronnet | HongriaLídia Dömölky-Sákovics Ilona Elek Margit Elek Katalin Kiss Magdolna Nyári-Kovács Györgyi Marvalics-Székely |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Unió Soviètica | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 2 | França | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 3 | Hongria | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* ↑ The Guinness Encyclopaedia of Sports Records & Results. Fencing World Championships, pages 165-167. Guinness Superlatives Ltd, 1987. ISBN 0-85112-492-5.
* ↑ Medaller femení de floret