OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Boscaler del pare David

El boscaler del pare David (Locustella davidi) és una espècie d'ocell de la família dels locustèl·lids (Locustellidae). Nidifica des de la part sud de l'Extrem Orient rus (inclosa la regió del llac Baikal) fins al nord-est de la Xina i Corea del Nord. És un ocell migrant i passa l'hivern des del sud de la Xina fins al nord de Tailàndia.
Habita els boscos boreals, els matollars temperats, els matollars secs tropicals i subtropicals i els cursos d'aigua i les zones humides. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.

## Referències

* ↑ «Boscaler del pare David». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 16 agost 2023 (català)
* ↑ «Grassbirds, Donacobius, tetrakas, cisticolas, allies» (en anglès). IOC World Bird List Version 13.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2023. [Consulta: 14 agost 2023].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 602. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Baikal Grasshopper-warbler. Locustella davidi» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 16 agost 2023].
# Guymon

Guymon és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 10.472 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Guymon tenia 10.472 habitants, 3.651 habitatges, i 2.632 famílies. La densitat de població era de 553,1 habitants per km².
Dels 3.651 habitatges en un 39,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 27,9% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 12% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 10% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.333 $ i la renda mediana per família de 44.841 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.162 $ mentre que les dones 20.450 $. La renda per capita de la població era de 15.682 $. Entorn del 10,1% de les famílies i el 14,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Guymon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Guymon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Boxa als Jocs Olímpics d'estiu de 1960

En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1960 celebrats a la ciutat de Roma (Itàlia) es disputaren 10 proves de boxa, totes elles en categoria masculina. La competició es dugué a terme al Palazzo dello sport de la ciutat de Roma.
En la competició de boxa participaren un total de 281 boxadors de 54 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| - 51 kg | Gyula Török | Sergei Sivko | Abdelmoneim El-Guindi |
| - 51 kg | Gyula Török | Sergei Sivko | Kiyoshi Tanabe |
| - 54 kg | Oleg Grigoryev | Primo Zamparini | Brunon Bendig |
| - 54 kg | Oleg Grigoryev | Primo Zamparini | Oliver Taylor |
| - 57 kg | Francesco Musso | Jerzy Adamski | Jorma Limmonen |
| - 57 kg | Francesco Musso | Jerzy Adamski | William Meyers |
| - 60 kg | Kazimierz Paździor | Sandro Lopopolo | Abel Laudonio |
| - 60 kg | Kazimierz Paździor | Sandro Lopopolo | Richard McTaggart |
| - 63.5 kg | Bohumil Nemeček | Clement Quartey | Quincey Daniels |
| - 63.5 kg | Bohumil Nemeček | Clement Quartey | Marian Kasprzyk |
| - 67 kg | Giovanni Benvenuti | Yuri Radonyak | Leszek Drogosz |
| - 67 kg | Giovanni Benvenuti | Yuri Radonyak | Jimmy Lloyd |
| - 71 kg | Wilbert McClure | Carmelo Bossi | William Fisher |
| - 71 kg | Wilbert McClure | Carmelo Bossi | Boris Lagutin |
| - 75 kg | Eddie Crook | Tadeusz Walasek | Yevgeny Feofanov |
| - 75 kg | Eddie Crook | Tadeusz Walasek | Ion Monea |
| - 81 kg | Cassius Clay | Zbigniew Pietrzykowski | Anthony Madigan |
| - 81 kg | Cassius Clay | Zbigniew Pietrzykowski | Giulio Saraudi |
| + 81 kg | Francesco de Piccoli | Daniel Bekker | Josef Nemec |
| + 81 kg | Francesco de Piccoli | Daniel Bekker | Günter Siegmund |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Itàlia | 3 | 3 | 1 | 7 |
| 2 | Estats Units | 3 | 0 | 1 | 4 |
| 3 | Polònia | 1 | 3 | 3 | 7 |
| 4 | Unió Soviètica | 1 | 2 | 2 | 5 |
| 5 | Hongria | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 5 | Txecoslovàquia | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 7 | Ghana | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 7 | Sud-àfrica | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 9 | Regne Unit | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 10 | Austràlia | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 11 | Alemanya | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | Argentina | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | Finlàndia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | Japó | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | República Àrab Unida | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 11 | Romania | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Boxing at the 1960 Summer Olympics». [Consulta: 16 desembre 2024].
# Bruno Bianchi (cinema)

Bruno Bianchi (Chartres, 6 de setembre de 1995 - 15 arrondissement de Paris, 1 de desembre de 2011) fou un dibuixant, director, productor i guionista francés d'origen italià.
Bianchi va treballar com a dibuixant, director i productor de sèries animades per a televisió, incloent Heathcliff, Iznogoud i més popularment, Inspecteur Gadget, de la qual va ser a més cocreador.

## Biografia

Bruno Bianchi va aprendre a dibuixar de menut com a artista autodidacta, dedicant-se a l'animació durant més de vint anys. Va començar la seua carrera en DiC Audiovisuel (més endavant DiC Entertainment) en 1977 com a dibuixant de fotogrames, i posteriorment va anar ocupant posicions més creatives. El seu primer crèdit com a director va ser el 1980 amb la minisèrie educativa Archibald le Magichien (traducció literal: Archibald el gos màgic). El 1983, Bianchi va aconseguir el seu primer èxit com a director amb Inspecteur Gadget, una sèrie que va crear juntament amb Andy Heyward i el fundador de DiC, Jean Chalopin. Bianchi va ser a més el principal dissenyador de personatges i supervisor de direcció de la sèrie, que es va convertir en una de les més icòniques produïdes mai per DiC.
Posteriorment, Bianchi va treballar com a director, productor i dissenyador en moltes de les sèries realitzades per DiC Entertainment, Saban Entertainment i SIP Animation des de la dècada del 1980 fins a mitjans de la dècada del 2000.
Va treballar com a director i dissenyador de sèries de televisió com Inspector Gadget, Les Entrechats, Jayce et les Conquérants de la Lumière, Diplodo i M.A.S.K. També va produir i dirigir The WhyWhy ? Family, Iznogoud, Achille Talon i Jim Button.
També és el creador dels personatges originals de la pel·lícula de David Kellogg, Inspector Gadget. El 2008, després del tancament de SIP Animation, Bianchi va fundar el seu propi estudi, Ginkgo Animation.
Mort de càncer als 56 anys, el seu funeral va tenir lloc al crematori Père-Lachaise el 6 de desembre del 2011 a París.

## Referències

* 1 2 Disparition de Bruno Bianchi, le créateur de l’Inspecteur Gadget Arxivat 2011-12-04 a Wayback Machine., consulté le 2 décembre 2011
* ↑ Lieux de naissance et décès trouvés dans la base MatchId des fichiers de décès en ligne du Ministère de l'Intérieur avec les données INSEE (consultation 5 janvier 2020)
* ↑ Perlmutter, David. The Encyclopedia of American Animated Television Shows (en anglès). Rowman & Littlefield, 2018-05-04, p. 300. ISBN 978-1-5381-0374-6.
* ↑ «Bruno Bianchi» (en anglès). Lambiek. [Consulta: 16 octubre 2023].
* 1 2 «French TV Animator Bruno Bianchi Passes Away». Animation Magazine, 02-12-2011.
* ↑ «Mort de Bruno Bianchi, le créateur d’Inspecteur Gadget - Voici» (en francès). Voici.fr. [Consulta: 20 maig 2020].
# Gabrielius Landsbergis

Gabrielius Landsbergis (Vílnius, 7 de gener de 1982) és un polític lituà.

## Biografia

En 2003, Landsbergis es va graduar en la facultat d'Història de la Universitat de Vílnius i va obtenir una llicenciatura; en 2005, es va graduar en l'Institut Universitari de Relacions Internacionals i Ciències Polítiques de Vílnius, obtenint un màster en Relacions Internacionals i Diplomàcia. Va treballar en el Ministeri d'Afers exteriors de Lituània i en la Cancelleria del President de Lituània. En 2007 es va incorporar al personal de l'ambaixada de Lituània a Bèlgica i al Luxemburg. Landsbergis va tornar a Lituània en 2011 i va treballar en la Cancelleria del Govern de Lituània.
diputat del Parlament Europeu del 2014 al 2016, va ser membre del Grup del Partit Popular Europeu (Demòcrata-Cristians).
El 25 d'abril de 2015 va ser escollit com a president de la Unió Patriòtica, derrotant a l'expresidenta del Seimas Irena Degutienė.
Diputat del parlament nacional (conegut com a Seimas), va ser ministre d'Afers Exteriors de Lituània, en el govern de coalició encapçalat per Ingrida Šimonytė sorgit de les eleccions legislatives lituanes de 2020. L'endemà de la segona volta de les eleccions legislatives lituanes de 2024, Gabrielius Landsbergis va anunciar la seva renúncia com a líder de la Unió Patriòtica i com a membre de la propera Seimas, i Radvilė Morkūnaitė-Mikulėnienė es va convertir en la líder interina del partit.

## Referències

* ↑ «Naujienos lrytas.lt». www.lrytas.lt. [Consulta: 25 març 2019].
* ↑ «8th parliamentary term | Gabrielius LANDSBERGIS | MEPs | European Parliament». www.europarl.europa.eu. [Consulta: 25 març 2019].
* ↑ «I. Degutienė dirbs G. Landsbergio komandoje» (en lituà). Bernadinai, 27-04-2015. [Consulta: 4 novembre 2024].
* ↑ «Members of the Seimas | Gabriel Landsbergis». www.lrs.lt. [Consulta: 16 juliol 2021].
* ↑ Perminas, Paulius. «Morkūnaitė-Mikulėnienė named interim chair of TS-LKD after Landsbergis' resignation» (en anglès). LRT, 28-10-2024. [Consulta: 4 novembre 2024].
# Orland (Maine)

Orland és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 2.134 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orland tenia 2.127 habitants, 867 habitatges, i 630 famílies. La densitat de població era de 17,6 habitants/km².
Dels 867 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 29,6% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.345 $ i la renda mediana per família de 45.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.435 $ mentre que les dones 23.571 $. La renda per capita de la població era de 19.551 $. Entorn del 8,5% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Albert Trifol i Segarra

Albert Trifol i Segarra (Barcelona, 13 d'abril de 1973) és un actor i director de doblatge català.
Va començar en el món del doblatge als 10 anys. Ha posat veu a actors com Leonardo DiCaprio (en pel·lícules com La vida d'aquest noi, Don's Plum, Diamant de sang i Xarxa de mentides), Brad Renfro (en castellà en pel·lícules com Ídols, mentides i Rock & Roll, Bully i Sang freda), Eddie Kaye Thomas (en castellà a la saga American Pie i pel·lícules com Black & White i Winter Break), Casey Affleck (La cursa del sol, Tothom la volia morta, Ocean's Eleven, Adéu, nena, adéu i Interstellar) i Justin Whalin (Per la causa).
És fill de l'actor i director de teatre i doblatge Albert Trifol i Verdú, i germà de l'actriu de doblatge Núria Trifol.

## Filmografia seleccionada
### Com a director de doblatge

* Indiana Jones i l'última croada (1989) (Estudi de doblatge: Q.T. Lever, S.A.)
* Bola de Drac Z: El duet perillós! Els súper guerrers no dormen (1994) (Estudi de doblatge: SIK Estudio)
* Bola de Drac Z: La derrota del súper guerrer! La victòria serà meva (1994) (Estudi de doblatge: SIK Estudio)
* Bola de Drac Z: La resurrecció de la fusió! En Son Goku i en Vegeta (1995) (Estudi de doblatge: SIK Estudio)
* Bola de Drac Z: L'explosió del puny del drac! Si en Son Goku no ho fa, qui ho farà? (1995) (Estudi de doblatge: SIK Estudio)
* Infiltrats (2006)
* Cher ami (2008)
* The Boys (2019 - en curs) (Estudi de doblatge: Deluxe 103)
* Evangelion: 3.0+1.0 Thrice Upon a Time (2021) (Estudi de doblatge: SIK Estudio)
* Nimona (2023) (Estudi de doblatge: International Sound Studio)

### Com a actor de doblatge

* Mazinger Z (1972) - Koji Kabuto
* Els amos del temps (1982) - Puf (Actor de veu original: Frédéric Legros)
* Història de Catalunya (1988 - 1989) - Dragui
* Bola de Drac Z (1989 - 1996) - Bun (Actor de veu original: Daiki Nakamura)
* Chaplin (1992) - Charles Chaplin Jr. (Actor original: Michael A. Goorjian)
* Akira (1988) - Tetsuo Shima (Actor de veu original: Nozomu Sasaki)
* Tenchi Muyō! (1992 - 1993) - Tenchi Masaki
* Evangelion (1995 - 1996) - Shinji Ikari
* Ice Age 2: El desglaç (2006) - Eddie (Actor de veu original: Josh Peck)
* Ice Age 3: L'origen dels dinosaures (2009) - Eddie (Actor de veu original: Josh Peck)
* Ice Age 4: La formació dels continents (2012) - Eddie (Actor de veu original: Josh Peck)
* Ice Age: El gran cataclisme (2016) - Eddie (Actor de veu original: Josh Peck)
* Dragon Ball Super: Broly (2018) - Bartock

## Referències

* 1 2 «Albert Trifol Segarra». [Consulta: 21 desembre 2024].
* ↑ «Fitxa Professional Albert Trifol Segarra». [Consulta: 21 desembre 2024].
# Hobart (Indiana)

Hobart és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 25.363 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hobart tenia 25.363 habitants, 9.855 habitatges, i 6.977 famílies. La densitat de població era de 373,6 habitants/km².
Dels 9.855 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 10,4% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.759$ i la renda mediana per família de 35.078$. Els homes tenien una renda mediana de 43.702$ mentre que les dones 26.619$. La renda per capita de la població era de 21.508.662$. Entorn del 2,9% de les famílies i el 4,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hobart». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hobart». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Parts

Els parts (en llatí: parthi o parthyaei, en grec antic Πάρθοι), originàriament anomenats parnis o aparnis (Πάρνοι, 'Parnoi', Ἄπαρνοι, 'Aparnoi') van ser un poble indoeuropeu establert a la zona del nord-est del modern Iran. Encara que el seu nom podria derivar de l'escita (part vol dir "exiliat" en llengua escita) i tenien moltes influències escites, eren sens dubte una branca dels iranians i probablement el nom derivava del persa antic pardu o sànscrit parada.
Cap a mitjans del segle III aC, els parnis van envair Pàrtia, van expulsar el sàtrapes grecs que tot just havien aconseguit independitzar-se, i van fundar una nova dinastia, la dels Arsàcides que van establir l'Imperi Part. Segons Estrabó eren governats per un rei assistit d'un consell compost de nobles i familiars del monarca, i un segon consell de mags o sacerdots. Eren famosos pel seu domini dels cavalls i de l'arc i disparaven les fletxes mentre muntaven.

## Referències

* ↑ Yarshater, Ehsan. The Cambridge history of Iran. Vol. 3,2 The Seleucid, Parthian and Sasanian periods. Cambridge: Cambridge Univ. Press, 1983, p. 6, 19. ISBN 9780521246934.

## Vegeu també

* Imperi part
Viccionari
# Alberto Alberani

Alberto Alberani (Florència, 22 de maig de 1947) és un waterpolista italià que va competir durant les dècades de 1960 i 1970. Jugava de porter, considerat un dels millors del seu moment.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en quatre edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1968, 1972, 1976, 1980. El millor èxit el va aconseguir als Jocs de Montreal de 1976, on guanyà la medalla de plata. També destaca una quarta posició als Jocs de Ciutat de Mèxic de 1968.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles al Campionat del món de waterpolo, d'or el 1978 i de bronze el 1975. Amb la selecció italiana jugà 211 partits internacionals.
A nivell de clubs jugà al Pro Recco, amb qui guanyà nou edicions de la lliga italiana.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Olympedia – Alberto Alberani Samaritani». [Consulta: 26 abril 2024].
# Alberto I de Prato

Alberto I de Prato (Prato, s. XI) va ser un noble italià, comte de Prato.
Fill del comte Ildebrando, que posseïa Prato i Vernio, entre altres terres, i que consta difunt el 1075, quan Alberto està documentat en un document on s'acorda l'ús d'unes terres als afores de Coiano, vora el riu Bisenzio, a canvi d'un pagament anual a la seva cort, situada al castell de Prato. Casat amb Lavínia, la qual residia en aquesta ciutat amb els fills del matrimoni, Alberto i Ildebrando. També va tenir una filla, Adalegita, que va casar-se amb Ugolino III, de la família dels comtes d'Arezzo. Hom l'ha identificat amb el comte Alberto que, juntament amb el seu germà Ildebrando, fills d'un altre Ildebrando, van assistir el 1068 a Lucca a petició de la marquesa Beatrice de Toscana. La seva esposa i fills van donar el 1076 o 1077 una peça de terra a l'església de San Stefano de Prato, i hom afirma que llavors Lavínia era vídua, tot i que altres autors creuen que va morir l'abril de 1079.

## Referències

* 1 2 Repetti, Emanuele. Supplemento al Dizionario geografico, fisico, storico della Toscana (en italià). Florència: Giovanni Mazzoni, 1845, p. 27.
* 1 2 Loria, Cesare. L'Italia nella Divina Commedia (en italià). vol. 1. Florència: G. Barbèra, 1872, p. 220.
* ↑ Pinto, Giuliano; Pirillo, Paolo. Lontano dalle città. Il Valdarno di Sopra nei secoli XII-XIII (en italià). Roma: Viella, 2005, p. 78.
* ↑ Abatantuono, Michelangelo; Righetti, Luciano. I conti Alberti (secoli XI-XIV). Gruppo di studi Savena Setta Sambro, 2000, p. 20.
# Alberto Solaeta Bonet

Alberto Solaeta Bonet (Santoña, 14 d'octubre de 1970) és un exfutbolista càntabre, que jugava de migcampista.
Va jugar en els equips del Santoña, el Racing de Santander, el Vila-real CF, la SD Huesca, el Màlaga CF o la Cultural Leonesa. Amb l'equip santanderí, va jugar sis partits a primera divisió la temporada 93/94, mentre que a la seua època grogueta va sumar 31 partits en Segona Divisió.

## Clubs

Clubs:
* 90/91 Santoña
* 91/92 Racing Santander (2a)
* 92/93 Racing Santander (2a) 23/0
* 93/94 Racing Santander (1a) 6/0
* 94/95 Vila-real (2a) 19/0
* 95/96 Vila-real (2a) 12/0
* 96/97 Huesca (2aB)
* 96/97 Málaga (2aB)
* 97/98 Cultural Leonesa (2aB)

## Referències

* 1 2 3 «Solaeta» (en castellà). BD Futbol. Base de Dades Històrica de Futbol.
# Monestir dels Ibers

El monestir dels Ibers (en grec: Μονή Ιβήρων, Moní Ivíron; en georgià: ივერთა მონასტერი) és el tercer en la jerarquia dels monestirs ortodoxos del Mont Atos. Fou construït entre el 980 i el 983 per monjos georgians, sota la supervisió d'Eutimi l'Il·luminador i Joan d'Ibèria. Aquest darrer era un noble georgià que provenia del Regne d'Ibèria, i per això se li atribueix l'origen del nom del monestir. El monestir està dedicat a l'Assumpció de la Mare de Déu, que se celebra el 15 d'agost en el calendari gregorià i el 28 d'agost en el calendari julià. La biblioteca del monestir conté 2.000 manuscrits, 15 rotlles litúrgics, i 20.000 llibres, la majoria dels quals són en georgià, grec, hebreu i llatí. El monestir va tenir un important paper en l'apogeu de la literatura georgiana durant els segles xi i xii.
El 1993, el cantautor escalenc Josep Tero fou expulsat del monestir dels Ibers després d'identificar-se com a català, atès que a Grècia encara era viu el record de les atrocitats de la Venjança Catalana, i es veié obligat a passar la nit a la intempèrie. Colpit per aquesta experiència, en tornar a Catalunya treballà incansablement per aconseguir la reconciliació entre catalans i grecs. Els seus esforços arribaren a bon port el 2005, quan el portaveu de la Generalitat de Catalunya i conseller de Política Territorial, Joaquim Nadal, i l'hegumen del monestir de Vatopedi inauguraren la restauració de la torre del tresor del monestir, finançada amb 240.000 euros per la Generalitat com a desgreuge per les massacres que els almogàvers hi havien comès al segle xiv. La torre del tresor és un antic trull que acull l'esplèndida col·lecció d'obres d'art regalades al monestir al llarg de la història pels emperadors romans, els tsars de Rússia i altres monarques cristians.

## Referències

* ↑ Ayensa, 2000, p. 57.
* ↑ Masoliver, Alexandre. Història del monaquisme cristià. Abadia de Montserrat, pàg.90. ISBN 8472023982.
* ↑ «Monestir dels Ibers». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 17 setembre 2009].
* ↑ Ayensa, 2006, p. 103.
* ↑ Ayensa, 2006, p. 104.

## Bibliografia

* Ayensa, E. «Sobre l'origen grec de «La dama d'Aragó»». A: Mas i Vives, J.; Miralles i Montserrat, J.; Rosselló Bover, P. Actes de l'onzè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes: Palma, Mallorca, 8-12 de setembre de 1998. Volum III, 2000, p. 43–60. ISBN 9788478269884.
* Ayensa, E. «Retorn a Vatopedi, els catalans a l'Athos». Revista de Girona, 238, 2006, pàg. 98-106.
* Mt. Athos, Road Editions S.A., 2007, ISBN 978-960-8481-21-3