OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Legió VII Gèmina

Legio VII Gemina (Λεγίων ζ Γερμανική) va ser una legió romana reclutada per Galba a Hispània, i per això alguna vegada es va dir VII Galbiana. Hi havia una altra Legio VII que s'anomenava Legió VII Claudia.
Probablement el nom original de la legió era Legio VII Germanica (ja que a la legió es va fusionar a una de germànica) i més tard el nom complet va ser Legio VII Gemina Felix. Va servir a Panònia i durant la guerra civil de l'any dels quatre emperadors Vespasià la va establir a Hispània per cobrir l'absència de la Legió VI Victrix i la Legió X Gemina, dues de les tres legions estacionades normalment a Hispània que havien estat enviades a Germània. Un destacament important de la legió (vexillatio) era estacionat a Tarraco. A les inscripcions s'esmenta a la legió a més a més com P.F. Antoniana, P. F. Alexandrina i P. F. Severiana Alexandrina.
Va fer front a dues expedicions mauritanes, la primera entre els anys 171 i 173 i la segona entre el 175 i el 178. L'existència de la legió a la zona va impedir la conquesta de la regió pels gots fins a l'any 586. L'any 197 va participar en la batalla de Lugdúnum al costat de Septimi Sever, que es veié consolidat com a emperador.

## Referències

* ↑ Itinerari d'Antoní. p. 395; Λεγίων ζ Γερμανική, Claudi Ptolemeu. Geographia II, 6 § 30
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico
* ↑ (castellà) Laura Arias Ferrer, La hispania del siglo II
* ↑ (anglès) Anthony Richard Birley, The African emperor: Septimius Severus, p.125-127

## Bibliografia

* (castellà) Juan José Palao Vicente, Legio VII Gemina (Pia) Felix: estudio de una legión romana
# Iuri Manúilov

Iuri Manúilov (en rus: Юрий Мануйлов), (Krasnodar, 10 de juny de 1964) és un ex-ciclista rus. Fou professional del 1991 fins al 1995, encara que ja competia en proves com amateur quan encara era soviètic.

## Palmarès

* 1990
** 1r al Duo Normand (amb Dimitri Vassilichenko)
** Vencedor d'una etapa a la Settimana Ciclistica Bergamasca
** 1r al Tour de Poitou-Charentes i vencedor d'una etapa
** Vencedor d'una etapa al Tour de Normandia
* 1991
** Vencedor d'una etapa al Trofeu Castella i Lleó
* 1992
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Portugal

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1991. 86è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1993. 108è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Periodòncia

La periodòncia és aquella part de l'odontologia que s'encarrega de l'estudi i el tractament de les malalties que afecten els teixits que es troben al voltant de la dent. Aquests teixits formen allò que es coneix com a periodonci, el qual està format per la geniva, l'ós alveolar, el cement radicular i el lligament periodontal.

## Vegeu també

* Malaltia periodontal
# Sis peces per a piano, op. 118 (Brahms)

Les Sis peces per a piano, Op. 118, (en alemany, Sechs Klavierstücke), van ser compostes per Johannes Brahms el 1893 i dedicades a Clara Schumann. És una de les últimes col·leccions de peces per a piano que va escriure el compositor i també una de les seves últimes obres. En la sisena peça, Brahms va utilitzar una variació del tema Dies irae.

## Anàlisi musical

Les sis peces que componen l'obra són quatre intermezzi, una balada i una romança, disposades de la següent manera:
* Núm. 1 Intermezzo: Allegro non assai, ma molto appassionato, en la menor.
* Núm. 2 Intermezzo: Andante teneramente, en la major.( Escoltar Intermezzo núm. 2 (?·pàg.))
* Núm. 3 Ballade: Allegro energico, en sol menor.
* Núm. 4 Intermezzo: Allegretto un poco agitato, en fa menor.
* Núm. 5 Romança: Andante, en fa major.
* Núm. 6 Intermezzo: Andante, largo e mesto, en mi bemoll menor.

## Referències

* ↑ Serotsky, Paul: «Rachmaninov (1873-1943) - Rhapsody on a Theme of Paganini» en musicweb-international.com (consultat el 09-05-2012).

## Enllaços externs

* Enregistraments de domini públic de la segona peça usant GNU LilyPond al Mutopia Project en diversos formats
* Sis peces per a piano, op. 118: Núm. 2 Intermezzo en Mutopia Project
* (anglès) Sis peces per a piano, op. 118 — guia auditiva de l'enregistrament interpretat per Martin Jones
# Campionat Sud-americà de futbol de 1941

La setzena edició del Campionat sud-americà de futbol es disputà a Santiago, Xile entre el 2 de febrer i el 4 de març de 1941.
Amb l'objectiu de celebrar el quart centenari de la fundació de la ciutat de Santiago per Pedro de Valdivia, Xile demanà ser seu d'aquesta edició del Campionat Sud-americà. Per aquesta raó és considerat un campionat extra (no s'entregà trofeu al vencedor).
El països que hi prengueren part foren Argentina, Xile, Equador, Perú, i Uruguai.
Bolívia, Brasil, Colòmbia i Paraguai abandonaren la competició.

## Estadis

* Santiago
* Estadio Nacional de Chile
* Capacitat: 70.000

## Ronda final

Cada país s'enfrontà a cadascun de la resta de participants. Dos (2) punts s'atorgaren per victòria, un (1) punt per empat i zero (0) punts per derrota.
| Equip | PJ | PG | PE | PP | GF | GC | DG | Pts |
| Argentina | 4 | 4 | 0 | 0 | 10 | 2 | +8 | 8 |
| Uruguai | 4 | 3 | 0 | 1 | 10 | 1 | +9 | 6 |
| Xile | 4 | 2 | 0 | 2 | 6 | 3 | +3 | 4 |
| Perú | 4 | 1 | 0 | 3 | 5 | 5 | 0 | 2 |
| Equador | 4 | 0 | 0 | 4 | 1 | 21 | −20 | 0 |
| Xile | 5–0 | Equador |
| Toro 10' Sorrel 18', 78' Pérez 25' Contreras 43' | | |
| Uruguai | 6–0 | Equador |
| Rivero 9', 23', 87' Gambetta 16' Porta 39' Laurido 75' (p.p.) | | |
| Xile | 1–0 | Perú |
| Pérez 20' | | |
| Argentina | 2–1 | Perú |
| Moreno 2', 72' | | Socarraz 53' |
| Argentina | 6–1 | Equador |
| Marvezzi 3', 17', 28', 39', 59' Moreno 30' | | Freire 47' |
| Uruguai | 2–0 | Xile |
| Cruche 35' Chirimini 78' | | |
| Perú | 4–0 | Equador |
| T. Fernández 25', 32', 48' Vallejas 36' | | |
| Argentina | 1–0 | Uruguai |
| Sastre 53' | | |
| Uruguai | 2–0 | Perú |
| Riephoff 37' Varela 70' | | |
| Argentina | 1–0 | Xile |
| García 71' | | |

## Resultat

* Campionat Sud-americà 1941
* Argentina Sisè títol

## Golejadors
### 5 gols

* Juan Marvezzi

### 3 gols

* José Manuel Moreno
* Teodoro Fernández
* Ismael Rivero

### 2 gols

* Raúl Pérez
* Enrique Sorrel

### 1 gol

* Enrique García
* Antonio Sastre
* Armando Contreras
* Raúl Toro Julio
* César Augusto Freire
* César Socarraz
* Manuel Vallejas
* Óscar Chirimini
* Ubaldo Cruche
* Schubert Gambetta
* Obdulio Varela
* Roberto Porta
* Juan Pedro Riephoff

### Pròpia porta

* Jorge Laurido (per Uruguai)

## Referències

* 1 2 3 4 Campionat sud-americà de futbol 1941 a RSSSF
# Dry Prong

Dry Prong és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 890 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dry Prong tenia 421 habitants, 176 habitatges, i 124 famílies. La densitat de població era de 122,2 habitants/km².
Dels 176 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,7% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 27,8% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.917 $ i la renda mediana per família de 43.214 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.944 $ mentre que les dones 18.864 $. La renda per capita de la població era de 13.978 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 19% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dry Prong». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dry Prong». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Stipa

Stipa o Achnatherum és un gènere de plantes de la família de les poàcies, ordre de les poals, subclasse de les commelínides, classe de les liliòpsides, divisió dels magnoliofitins. Consta d'uns tres centenars espècies de plantes perennes. Habiten en prats i estepes o en la sabana. Algunes associacions de plantes estan dominades per plantes del gènere Stipa. Moltes espècies són plantes farratgeres importants. Algunes són plantes ornamentals: Stipa brachytricha, S. arundinacea, S. splendens, S. calamagrostis, S. gigantea i S. pulchra. L'espart és l'espècie Stipa tenacissima.

## Taxonomia

Llista no exhaustiva.
* Stipa arundinacea
* Stipa avenacea
* Stipa baicalensis Roshev.
* Stipa barbata Desf.
* Stipa bavarica
* Stipa borysthenica
* Stipa brachytricha – Corea
* Stipa canadensis
* Stipa capensis
* Stipa capillata
* Stipa comata
* Stipa gobica de l'estepa desèrtica i del Gobi
* Stipa grandis P.A.Smirn.
* Stipa joannis Čelak.
* Stipa leptogluma
* Stipa mexicana
* Stipa milleana
* Stipa mollis
* Stipa pennata L.
* Stipa spartea
* Stipa tirsa Steven
* Stipa tulcanensis
* Stipa viridula
* Stipa zalesskyi

## Referències

* ↑ Elgaily Osman Ahmed, 1983
* ↑ Ecological Society of America, 1921
* ↑ «GRIN Species Records of Stipa». Germplasm Resources Information Network. United States Department of Agriculture. Arxivat de l'original el 2015-09-24.

## Bibliografia

* Umberto Quattrocchi 2006. CRC World Dictionary of Grasses: Common Names, Scientific Names, Eponyms, Synonyms, and Etymology CRC Press, 2006 ISBN 9780849313035 i ISBN 0849313031, 2383 páginas
# Olenellus

Olenellus és un gènere de trilobits. Se n'han trobat restes fòssils a Nord-amèrica, des del Canadà fins a Mèxic.
# Aslıhan Ünaldı

Aslıhan Ünaldı (Istanbul, 2 d'abril) és una guionista, directora i productora de cinema turca.
Nascuda i criada a Istanbul, viu als Estats Units des dels 18 anys, i va estudiar a Yale i a la Universitat de Nova York. El seu primer curtmetratge, Razan, es va estrenar al Festival de Cinema de Rotterdam l'any 2006 i es va presentar a desenes de festivals arreu del món. Des de llavors, ha escrit guions com el del docudrama Young Wrestlers, estrenat a la Berlinale el 2016.
El 2011 va estrenar el seu primer documental, Overdrive: Istanbul in the New Millennium. El 2023, va estrenar el seu primer llargmetratge, Suyun Üstü, un thriller ambientat en un vaixell que navega pel mar Egeu.

## Referències

* 1 2 3 «Unaldi, Aslihan - Filmmaker» (en anglès americà). DCEFF. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «Aslihan Unaldi | School of the Arts». arts.columbia.edu. [Consulta: 22 octubre 2023].
* 1 2 3 4 «Aslihan Unaldi» (en anglès americà). Film Independent. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ Habertürk. «Aslıhan Ünaldı filmini bitirmeli/ Heja Bozyel'in yazısı» (en turc). Habertürk. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «"Em Istambul, a população está ciente do problema de mobilidade, mas desconhece soluções"». www.mobilize.org.br. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «Ashilan Ünaldi: "Necesitamos más sexo y menos violencia en el cine de Oriente Medio"» (en castellà). Cultur Plaza. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ «Aslıhan Ünaldı İmzalı “Suyun Üstü” Altın Koza Film Festivali’nde». Artfulliving. [Consulta: 22 octubre 2023].
* ↑ Luna, Emilio. «Crítica: Afloat» (en castellà). El antepenultimo mohicano. [Consulta: 22 octubre 2023].
# Braderup

Braderup (danès Brarup) és una ciutat del districte de Nordfriesland, dins l'Amt Südtondern, a l'estat alemany de Slesvig-Holstein. Es troba a 8 kilòmetres de la frontera amb Dinamarca. El 2022 tenia 662 habitants.

## Referències

* ↑ «Schleswig-Holstein (Germany): Cities and Communes in Counties» (en anglès), 13 juliol 2024. [Consulta: 15 març 2025].
# Arundel

Arundel és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 3.571 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Arundel tenia 3.571 habitants, 1.363 habitatges, i 999 famílies. La densitat de població era de 57,7 habitants per km².
Dels 1.363 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,3% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 27,1% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 49.484 $ i la renda mediana per família de 50.709 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.517 $ mentre que les dones 25.684 $. La renda per capita de la població era de 20.538 $. Entorn del 5% de les famílies i el 5,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Arundel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Arundel». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Triodia

Triodia és un gènere de plantes de la subfamília de les cloridòidies, família de les poàcies. És endèmica d'Austràlia i té 144 espècies.
És una planta herbàcia perenne que creix en regions àrides i té les fulles punxants i tenyides. Són conegudes popularment com a Spinifex, tot i que no pertany al gènere costaner Spinifex.
Triodia ha estat molt utilitzat pels aborígens australians. Les seves llavors s'han recollit per fer pastissos, amb la resina de la planta fan cola per les seves llances i amb les seves branques feien senyals de fum per comunicar-se a distància amb les seves famílies, ja que produeixen un intens fum negre.

## Espècies seleccionades

* Triodia acuminata
* Triodia acutispicula
* Triodia aèria
* Triodia albescens
* Triodia alpina

## Referències

* ↑ Watson L, Dallwitz MJ. «The grass genera of the world: descriptions, illustrations, identification, and information retrieval; including synonyms, morphology, anatomy, physiology, phytochemistry, cytology, classification, pathogens, world and local distribution, and references». The Grass Genera of the World, 2008. [Consulta: 16 març 2010].

## Enllaços externs

* Clayton, W.D., Harman, K.T. and Williamson, H. Triodia. En: GrassBase - The Online World Grass Flora. (consultat el 16 de març del 2010)
* Macquarie University Arxivat 2007-05-21 a Wayback Machine.
# Maria de Sicília

Maria de Sicília (Catània, 1363 – Lentini, 1401) fou reina de Sicília (1377-1401), filla i hereva de Frederic el Senzill. Com que son pare morí quan encara era molt jove, el govern efectiu fou confiat a quatre vicaris: Artal d'Alagó, Manfredi Chiaromonte, Guillem de Peralta i Francesco Ventimiglia. El primer negocià el matrimoni de Maria amb Joan Galeàs Visconti, però Pere el Cerimoniós considerà que era molt perjudicial per a la seva política d'unificació dels estats governats per dinasties catalanes i el 1378 envià una flota a Pisa, que va destruir la de Visconti i va impedir que passés a Sicília. Poc després Maria era raptada a Catània per un noble sicilià, Guillem Ramon de Montcada, que la portà a Augusta, on la lliurà a les tropes catalanes que Pere el Cerimoniós hi envià (1380). La reina fou portada el 1382 a Sardenya i el 1384 a Catalunya, on començà a preparar-se la intervenció a l'illa.
El 1390 Maria es casà amb Martí el Jove, nebot del rei Joan el Caçador i fill de l'infant Martí. El 1392 els reis Maria i Martí tornaren cap a Sicília amb una força militar i aconseguiren amb èxit vèncer l'oposició dels barons, regnant ambdós conjuntament fins a la mort de Maria l'any 1401. Després d'allò, Martí el Jove rebutjà el tractat de 1372 signat pel darrer rei, Frederic el Simple, i regnà Sicília ell a soles.

## Interès científic

El 1385, el seu avi, el rei Pere el Cerimoniós va regalar-li, un dels rellotges que tenia. No feia ni un segle que s'havia inventat el rellotge mecànic. Primer pels campanars i aviat també per les cambres privades. Per tant, no deixa de ser important l'interès que podria tenir Maria per disposar de rellotge domèstic. El rellotge que li va donar el seu avi era un de petit en què hi havia una figura que tocava la campana amb un martell de ferro: «...ço es aquell menor en lo qual ha una ymage petita de hom que fa ab una maça de ferre» Descripció que descriu clarament un rellotge domèstic de soneria amb un “jaquemart” o autòmat que toca les hores.

## Referències

* ↑ «Maria de Sicília». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Dummett, Jeremy. Palermo, City of Kings: The Heart of Sicily (en anglès). I.B. Tauris, 2015, p. 85. ISBN 1784530832.
* ↑ Rubió Lluch, 1921, p. 279, doc. 287.

## Bibliografia

* Rubió Lluch, Antoni. Documents per la història de la cultura catalana mig-eval. vol. 2. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1921.
# Criptofícies

Les criptofícies (Cryptophyceae) són una petita classe d'organismes amb 24 gèneres que es troben en aigües marines i continentals. Són organismes unicel·lulars nus, amb dos flagels quasi iguals. Les cèl·lules són ovals i aplanades amb una mida de prop d'uns 10-50 μm. Poden aparèixer estats palmeloides o cocoides. Algunes espècies formen zooxanteles, és dir viuen com a simbionts d'animals.
Presenten un o dos plasts, amb pirenoides o sense. Els plastidis presenten els til·lacoides agrupats en parells, sense lamel·la cenyidora. Amb clorofil·la a i c; presenten α-carotens i xantofil·las, aloxantina dominant, tanmateix falta el β-carotè. Posseeixen pigments ficobilínics (ficocianina i ficoeritrina), però no es presenten en ficobilisomes, sinó a l'espai intratil·lacoidal, s'ha postulat el seu origen en la simbiosi amb cianòfits. com a material de reserva fan servir midó veritable, extraplastidial, associat amb plasts i el nucli.
Presenten dos flagels anteriors quasi iguals que surten d'un reservori entapissat per tricocists. Tots dos són pleuronemàtics. Hi pot haver una paret cel·lular de cel·lulosa, presenten un periplast de tres capes, també pot presentar plaques poligonals externes. Els mitocondris tenen crestes planes, i la mitosi és oberta. La reproducció és per bipartició, mitjançant zoòspores i cists. En algun cas s'ha observat també reproducció sexual.
# Xaron (Canaan)

La plana de Xaron (en grec antic Σαρών, en hebreu שָׁרוֹן, en llatí Sarona, en català Xaron o també Saró o Saron) va ser el nom d'una plana costanera a la regió on hi ha actualment la moderna Tel-Aviv. Era una plana molt fèrtil, i Isaïes parla de «la glòria del Líban, l'esplendor del Carmel i de Xaron». El «narcís de Xaron», és una expressió que s'utilitza al Càntic dels Càntics.
Altres textos bíblics es refereixen a la seva importància com a lloc de pastura. Al Primer llibre de les Cròniques es diu que «Xirtai de Xaron s'ocupava dels ramats de vaques que s'alimentaven a la plana de Xaron». Eusebi de Cesarea diu que el territori anava des de Jaffa a Cesarea de Palestina, però altres autors parlen de què s'estenia per la costa al nord de Cesarea fins al Carmel. La ciutat també es menciona als Fets dels Apòstols amb motiu d'un miracle de Sant Pere.
El topònim es va utilitzar posteriorment com a nom de persona, especialment com a nom de dona (Sarona ~ Xarona, hebreu שָׁרוֹנָה)
Saró o Xaron era també el nom d'una vila de la tribu de Gad, situada vora Galaad, al districte de Basan, segons el Primer llibre de les Cròniques: "Van habitar a Galaad, a Basan, a les seves poblacions i a tots els llocs de pasturatge de Saron fins als seus límits".

## Referències

* ↑ Llibre d'Isaïes. 35:2
* ↑ Càntic dels Càntics. 2:1
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 27:29
* ↑ fets dels Apòstols. 9:35
* ↑ Primer llibre de les Cròniques. 5:16
* ↑ Smith, William (ed.). «Sharon». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 3 març 2022].
# Luci Calpurni Pisó (propretor)

Luci Calpurni Pisó (en llatí Lucius Calpurnius Piso) va ser un magistrat romà. Formava part de la gens Calpúrnia, una antiga i important família romana d'origen plebeu.
Durant el regnat de Tiberi va ser propretor a la Hispània Citerior, l'any 25. Va ser assassinat en aquesta província mentre feia un viatge d'inspecció.

## Referències

* ↑ Tàcit. Annals IV,45
# Athens (Maine)

Athens és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 847 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Athens tenia 847 habitants, 327 habitatges, i 225 famílies. La densitat de població era de 7,5 habitants per km².
Dels 327 habitatges en un 33% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 30,9% no eren unitats familiars. En el 22,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 12% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.813 $ i la renda mediana per família de 32.841 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.545 $ mentre que les dones 20.139 $. La renda per capita de la població era de 13.786 $. Entorn del 17% de les famílies i el 22,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Athens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Athens». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Assacans

Els assacans (en llatí: assacani, en grec antic: Ἀσσακηνοί) eren els membres d'una tribu del nord-est de Pèrsia, sotmesa per Alexandre el Gran l'any 327 aC junt amb els aspasis.
Vivien prop del riu Indus i a la vall de Pandkora. Les seves ciutats principals eren Massaga (o Mazaga), Peucela, Ora (una fortalesa), Bezira, Aornos, Orobatis, Embolima i Dyrta.
Estaven relacionats amb els Saces i els Massàgetes, i vivien a les muntanyes. Eren un poble de pastors. No eren pròpiament indis, i els autors antics els anomenaven «bàrbars», com es llegeix a l'Anàbasi d'Alexandre el Gran de Flavi Arrià.
L'any 326 aC, els assacans, juntament amb els pobles veïns dels aspasis i els ghurians, es van alçar contra Alexandre el Gran quan feia camí cap a l'Índia. Sota el comandament d'Afraka, van reunir 30.000 infants, 2.000 cavallers i 30 elefants de guerra. Alexandre va encomanar a Koinos de prendre Bazira mentre ell va anar a assetjar la seva capital, Massaga. El general dels assacans va morir assassinat i Koinos va resultar ferit. La reina mare Cleofis, que era d'una gran bellesa, es va rendir i es va sotmetre. Es diu que la reina va tenir un fill anomenat Alexandre, sense que se sàpiga qui n'era el pare.
Aleshores Alexandre va assetjar Aornos, una ciutat considerada inexpugnable, de la que es diu que Hèracles no va poder ocupar. Després de la captura d'Aornos i la massacre de molts assacans, va confiar la regió de Gandhara al sàtrapa Nicanor, però aquest va morir molt aviat quan els assacans es van rebel·lar.

## Referències

* 1 2 3 Goukowsky, Paul (et al.). Le monde grec et l'Orient: vol. II. París: Presses Universitaires de France,, 1975, p. 295.
* 1 2 Flavi Arrià. Anàbasi d'Alexandre el Gran, IV, 29
* ↑ Quint Curci Ruf. Història d'Alexandre el Gran, VIII, 10, 22