OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josep Maria Aragonès i Rebollar

Josep Maria Aragonès i Rebollar (Barcelona, 1926 - Sant Feliu de Llobregat, 14 de juliol de 2017) va ser un sacerdot, escriptor i activista cultural català, protagonista del Cas Galinsoga. Va estudiar als seminaris de Solsona i de Barcelona. Durant anys va escriure una columna al setmanari Catalunya Cristiana. També va publicar diversos llibres catequètics i pastorals, com també poesia.

## Trajectòria

Va ser el protagonista del Cas Galinsoga. El 1959 va predicar en català en una missa a Sant Ildefons de Barcelona. Entre els assistents hi havia el director de La Vanguardia imposat pel règim franquista, Luis de Galinsoga, que va criticar la llengua emprada al rector, Narcís Saguer, i va dir que "tots els catalans són una merda". La Vanguardia va perdre subscriptors fins que Galinsoga fou substituït. Aragonès va ser enviat el 1960 a Torrelavit, un dels pobles més petits de Catalunya.
Va ser un dels homes de confiança del cardenal Narcís Jubany, vicari episcopal, canonge de la Catedral de Barcelona i secretari de la Fundació Bíblica Catalana. Se li atribueix ser un dels impulsors de la recuperació del diaconat permanent per a homes casats.
Va impulsar diverses iniciatives, moltes de les quals adreçades a infants i joves, per dinamitzar el municipi de Torrelavit i del Penedès. El 2015 li fou concedida la Creu de Sant Jordi "en reconeixement al [sic] seu compromís cívic i a una activitat espiritual exercida com a representant d'un cristianisme obert, acollidor i arrelat a Catalunya".

## Llibres publicats

* Llibre de l'Ave Maria (1955)
* Comentaris a les lectures bíbliques dominicals (1996)
* La Bíblia a l'abast. Comentaris al leccionari de les misses dominicals (2001-2004). En 12 volums

## Referències

* 1 2 «Mor Josep Maria Aragonès, el mossèn del "Cas Galinsoga"». Catalunya Religió.
* ↑ «Traspàs de Mn. Josep Maria Aragonès». Bisbat de Sant Feliu de Llobregat. Arxivat de l'original el 2017-09-23. [Consulta: 14 juliol 2017].
* 1 2 3 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 27 personalitats i 15 entitats». Gencat, 14-04-2015 [Consulta: 15 abril 2015].
* 1 2 Llisterri, Jordi. «Mor Josep Maria Aragonès, el mossèn del "Cas Galinsoga"», 14-07-2017. [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ 324cat. «Mor el capellà del cas Galinsoga, represaliat per fer missa en català», 14-07-2017. [Consulta: 15 juliol 2024].
# Luci Venuleu Apronià (cònsol l'any 123)

Luci Venuleu Apronià (en llatí Lucius Venuleius Apronianus) va ser un magistrat romà del segle ii.
Va ser nomenat cònsol en temps de l'emperador Hadrià, l'any 123 junt amb Quint Articuleu Petí.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0003.001/1247?rgn=full+text;view=image;q1=VenuleiusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Volum III.++Boston:+Little,+Brown+&+Comp.,+1867,+p. 1239. ]
# Belpre (Kansas)

Belpre és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 104 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Belpre tenia 104 habitants, 45 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 97,9 habitants per km².
Dels 45 habitatges en un 24,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,9% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 35,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.750 $ i la renda mediana per família de 31.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.000 $ mentre que les dones 16.875 $. La renda per capita de la població era de 14.665 $. Entorn del 8,7% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Belpre». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Belpre». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nectari

    Aquest article es refereix al terme nectari emprat en botànica. Per altres usos, vegeu Nectari (desambiguació)
Un nectari és una glàndula productora de nèctar que es troba en algunes plantes. Generalment estan situats a la base dels pètals de les flors, però també poden ser a altres parts de la planta com ara les fulles, el pecíol, estaminodis, bases de filaments d'estams, paret de l'ovari, o, fins i tot, a les tiges. El nèctar produït serveix per atreure animals que col·laboraran a la fecundació de les flors. Morfològicament, la peça que protegeix el nectari s'anomena nectarostegi i nectaroteca a la cavitat situada al costat d'un nectari i que acumula el nèctar.

## Funció

Els nectaris produeixen un líquid ric en sucres, el nèctar, que serveix per atreure els animals que se'n nodreixen i que ajudaran la pol·linització, poden ser insectes com l'abella, ocells com el colibrí o mamífers com la ratapinyada.

## Galeria

* Nectaris d'Euphorbia milii
* Nectaris d'Aquilegia
* Nectaris de Passiflora jorrulensis
* Nèctar d'Euphorbia meloformis

## Bibliografia

* Sue W. Nicolson, Massimo Nepi, Ettore Pacini (editors). 2007. Nectaries and nectar. Springer. ISBN 9781402059360 (anglès)
# Peresós pigmeu

El peresós pigmeu (Bradypus pygmaeus) és una espècie de peresós de tres dits recentment descoberta. Habita la petita illa de Isla Escuda de Veraguas propera a la costa de Panamà i com el seu nom suggereix, és nan en comparació amb els seus parents, probablement a conseqüència del nanisme insular.
Es troba en greu perill d'extinció. Aquest fet és degut a la petita àrea de distribució que presenta i la combinació de pèrdua d'hàbitat, caça i turisme.

## Referències

* ↑ http://www.iucnredlist.org/search/details.php/61925/summ
# Bobsleigh als Jocs Olímpics d'Hivern de 1936

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1936 celebrats a la ciutat de Garmisch-Partenkirchen (Alemanya) es disputaren dues proves de bobsleigh, ambudes en categoria masculina. Es realitzà una prova de bobs a 2 i una altra de bobs a 4 entre els dies 11 i 15 de febrer de 1936 a les instal·lacions de Garmisch-Partenkirchen.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 99 competidors de 13 comitès nacionals diferents. Liechtenstein, Luxemburg i els Països Baixos competiren únicament en la prova de Bobs a 2, i 23 esportistes ho feren en les dues proves.
| Alemanya (10) Àustria (12) Bèlgica (8) Estats Units (11) França (10) Itàlia (10) Liechtenstein (2) | Luxemburg (4) Països Baixos (2) Regne Unit (4) Romania (9)  Suïssa (9) Txecoslovàquia (8) |

## Resum de medalles

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Bobs a 2 Detalls | Estats Units USA IIvan Brown Alan Washbond | Suïssa Suïssa IIFritz Feierabend Joseph Beerli | Estats Units USA IIGilbert Colgate Richard Lawrence |
| Bobs a 4 Detalls | Suïssa Suïssa IIPierre Musy Arnold Gartmann Charles Bouvier Joseph Beerli | Suïssa Suïssa IReto Capadrutt Hans Aichele Fritz Feierabend Hans Bütikofer | Regne Unit Regne Unit IFrederick McEvoy James Cardno Guy Dugdale Charles Green |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Suïssa | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 2 | Estats Units | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 3 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 2 | 2 | 2 | 6 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Bobsleigh at the 1932 Winter Olympics». [Consulta: 1r desembre 2024].
# Aki Shimazaki

Aki Shimazaki (Gifu, 1954) escriptora canadenca nascuda al Japó. Va immigrar al Canadà el 1981 i des del 1991 viu a Mont-real. A partir d'aleshores va començar a aprendre el francès de manera autodidacta i després en una escola d'idiomes, i des del 1999 ha publicat regularment novel·les en aquesta llengua.

## Originalitat de la seva producció

Aki Shimazaki, és autora d'una obra singular aplegada en cicles de novel·les. Cadascun compost per cinc relats breus. A través de la seva obra fa una anàlisi delicada de la societat japonesa contemporània, la seva psicologia, les seves regles, els seus tabús, els seus secrets i els seus enigmes. A voltes amb referències a fets poc coneguts de la història japonesa. Cada volum, titulat amb un mot japonès, planteja una narració independent dins la unitat de cada cicle de cinc novel·les. Així amb delicadesa van apareixent reflexions sobre grans temes com la família, el treball, l'amor o la sexualitat.

## Obres

Le poids des secrets (El pes dels secrets):
* 1999: Tsubaki
* 2000: Hamaguri
* 2001: Tsubame
* 2002: Wasurenagusa
* 2005: Hotaru
Segon cicle: Au cœur du Yamato (Al cor de Yamato):
* 2006: Mitsuba
* 2008: Zakuro
* 2010: Tonbo
* 2012: Tsukushi
* 2013: Yamabuki
Tercer cicle
* Azami, 2014
* Hôzuki, 2015
* Suisen, 2016

## Premis

* Prix Ringuet, Académie des lettres du Québec, Hamaguri, 2000
* Prix littéraire Canada-Japon, Conseil des Arts, Wasurenagusa, 2002
* Prix du Gouverneur général, per Hotaru, 2005

## Referències

* 1 2 Schwab, Jean-François «L’élégance cachottière de l’escargot». Le Temps,, 07-04-2019.
# Esporòfit

L'esporòfit (del grec σπορα, llavor) és la fase diploide multicel·lular que passa en les plantes i en algunes algues amb alternança de generacions heterofàsica, que produeix per meiosi espores haploides (també anomenades meiòspores). Aquestes espores, després de desenvolupar-se, produeixen individus haploides, anomenats gametòfits. És un organisme que es desenvolupa plenament.
El caràcter i l'extensió relativa de les dues fases varien molt entre diferents grups de plantes i algues. Durant el curs de l'evolució, la proporció de l'etapa d'esporòfit s'ha anat incrementant progressivament. L'esporòfit ha anat patint modificacions per a adaptar-se progressivament al mitjà terrestre. En les plantes vasculars l'esporòfit és la fase dominant en el cicle vital, mentre que en les plantes no vasculars el gametòfit roman dominant. En les algues la fase dominant sovint depèn de les condicions ambientals; i encara que algunes espècies tenen cicles de vida determinants, usualment dominen els gametòfits.
L'esporòfit es desenvolupa per proliferació cel·lular (mitosi) a partir d'un zigot, format per fecundació, és a dir, la fusió de dos gàmetes o cèl·lules sexuals haploides, originats en òrgans especialitzats anomenats gametangis que es desenvolupen sobre els gametòfits.

## Referències

* ↑ «sporòfito nell'Enciclopedia Treccani» (en italià). [Consulta: 16 novembre 2022].
* 1 2 «Esporofito - EcuRed» (en castellà). [Consulta: 19 novembre 2022].
* ↑ «GDLC - esporòfit». [Consulta: 31 juliol 2021].
* 1 2 3 «sporophyte | Definition and Examples» (en anglès). [Consulta: 31 juliol 2021].
* ↑ Redacción. «Esporófito | Qué es, características, función, clasificación, información» (en castellà), 25-06-2018. [Consulta: 19 novembre 2022].

## Vegeu també

* Reproducció sexual
# Barnard (Kansas)

Barnard és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 123 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Barnard tenia 123 habitants, 62 habitatges, i 37 famílies. La densitat de població era de 215,9 habitants per km².
Dels 62 habitatges en un 19,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 40,3% no eren unitats familiars. En el 40,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,98 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 17,9% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 18,7% entre 25 i 44, un 30,9% de 45 a 60 i un 26,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.667 $ i la renda mediana per família de 33.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 18.329 $. Entorn del 22,2% de les famílies i el 14,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Barnard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Barnard». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vanda (Dvořák)

Vanda, op. 25, és una grand opéra en cinc actes d'Antonín Dvořák. El llibret txec va ser escrit per Václav Beneš-Šumavský i František Zákrejs, basat en una obra de Julian Surzycki. Es va estrenar al Teatre Provisional de Praga el 17 d'abril de 1876.

## Enregistraments

* 2004: Olga Romanenko (Vanda), Valentin Prolat (Slavoj), Ivan Kusnjer (Roderich), Jolana Fogašová (Božena), Oleg Korotkov (Gran Sacerdot pagà), Roman Janál (Lumír), Yvona Skvárová (Homena); Gerd Albrecht, director; Teatre Nacional de Praga

## Referències

* ↑ Vonderková, Ivana. «Gerd Albrecht presenta en Praga la ópera "Vanda" de Antonín Dvorák» (en castellà). Radio Praha. [Consulta: 21 març 2016].
* ↑ Clarke, Colin. «Ressenya del disc» (en anglès). Musicweb. [Consulta: 19 març 2016].
* ↑ Schumann, Ulrike. «[backPid=520&cHash=a07ca3aef3 Searching for Czech identity. Antonín Dvořák’s opera “Vanda”]» (en anglès). takte-online.de. [Consulta: 18 març 2016].
* ↑ Funes, Fernando. «Anàlisi de l'òpera» (en castellà). Radio Clasica. Arxivat de l'original el 2016-04-04. [Consulta: 21 març 2016].

## Enllaços externs

* Llibret a antonin-dvorak.cz
Òperes d'Antonín Dvořák :
Alfred (1870)
El rei i el carboner (1874)
Els amants obstinats (1874)
Vanda (1876)
El camperol astut (1877)
Dimitrij (1882)
El jacobí (1889)
El diable i Catalina (1899)
Rusalka (1901)
Santa Ludmila (1901)
Armida (1904) :
# Akinori Nakayama

Akinori Nakayama (japonès: 中山彰規) (Nagoya, 1 de març de 1943) és un gimnasta artístic japonès, ja retirat, guanyador de deu medalles olímpiques.

## Carrera esportiva

Va participar, als 25 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on aconseguí guanyar sis medalles olímpiques, convertint-se així en un dels reis dels Jocs. Guanyà tres medalles d'or: prova per equips, barres paral·leles i barra fixa; una medalla de plata en l'exercici de terra i una medalla de bronze en la prova individual general. Així mateix finalitzà cinquè en la prova de salt sobre cavall, aconseguint guanyar un diploma olímpic.
En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental) guanyà quatre medalles olímpiques: la medalla d'or en les proves per equips i anelles; la medalla de plata en l'exercici de terra i la medalla de bronze en la prova individual, aconseguint finalitzà cinquè en la barra fixa i les barres paral·leles.
Al llarg de la seva carrera esportiva guanyà dotze medalles en el Campionat del Món de gimnàstica artística, entre elles set medalles d'or.
Una vegada retirat fou el vicepresident de la Federació Japonesa de Gimnàstica. També va exercir com a entrenador de gimnàstica a la Universitat de Chukyo. El 2005 va ser inclòs al Saló de la Fama de la Gimnàstica Internacional.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Akinori Nakayama». [Consulta: 11 novembre 2023].
* ↑ «中山彰規». A: Nihon Jinmei Daijiten (en japonès). Tòquio: Shogakukan, 2012 [Consulta: 14 desembre 2012]. Arxivat 2007-08-25 a Wayback Machine.
* ↑ «AKINORI NAKAYAMA». International Gymnastics Hall of Fame. Arxivat de l'original el 19 maig 2007. [Consulta: 12 maig 2007].
# Polla d'aigua

La polla d'aigua, polla garau, gallin(et)a d'aigua o titeta de riu (Gallinula chloropus) és una espècie oportunista que es pot trobar en tota mena d'ambients aquàtics. Resisteix bé aigües notablement contaminades i amb força salinitat. Abans de l'entrada en funcionament de les depuradores d'aigües residuals, era pràcticament l'únic ocell propi de les zones humides que abundava al Bages.
La seva coloració és en general de color gris pissarra, amb el cap i coll més foscs i dues amples línies de color blanc en els flancs sota la cua. El bec és vermell, igual que l'escut facial, i amb la punta groga. Les extremitats inferiors són olivacio-groguenques, amb una taca vermella en els genolls. Els exemplars més joves són amarronats, i manquen de l'escut facial.
Consumeix una àmplia varietat de vegetals i petites criatures aquàtiques. S'alimenten sobre els miralls d'aigua, on es reuneixen en grups que van des de la parella fins a enormes esbarts de milers d'exemplars. Nien habitualment en època de pluges; el niu és una cistella, amb un sostre, construït en la vegetació densa. Pon de 4 a 8 ous, que són incubats durant aproximadament tres setmanes. Ambdós pares coven i peixen la cria.

## Sistemàtica

S'havia considerat de la mateixa espècie que la polla d'aigua americana (Gallinula galeata). Considerant les dues espècies juntes, es dividia en 12 subespècies:
* Gallinula chloropus (Linnaeus), 1758.
** Gallinula chloropus barbadensis, Bond, 1954
** Gallinula chloropus cachinnans, Bangs, 1915
** Gallinula chloropus cerceris, Bangs, 1910. Cuba.
** Gallinula chloropus chloropus (Linnaeus), 1758. Espanya, Gran Bretanya.
** Gallinula chloropus galeata (Lichtenstein), 1818. Alta serralada Jujuy, Argentina, Bolívia, el Brasil. Corda de l'ala: 185 mm.
** Gallinula chloropus garmani, Allen, 1876. Alta serralada Xile, i Argentina (Jujuy), Perú, amb dors negre. Corda de l'ala 215 a 219 mm.
** Gallinula chloropus guami, Hartert, 1917
** Gallinula chloropus meridionalis (Brehm, CL) 1831
** Gallinula chloropus orientalis, Horsfield, 1821
** Gallinula chloropus pauxilla, Bangs, 1915. Zones baixes de Xile, Colòmbia. Més petita i dors de to bru fosc en lloc de negre.
** Gallinula chloropus pyrrhorrhoa, Newton, A., 1861.
** Gallinula chloropus sandvicensis, Streets, 1877. Distribució: Hawaii.

## Referències

* ↑ A les Balears també rep els noms de gallineta d'aigua de bec vermell, gallineta de fava https://docplayer.es/83714272-Conreu-de-l-arros-i-l-explotacio-de-l-albufera-de-muro-i-sa-pobla-plecs-de.html
* 1 2 Estrada, Joan; Jutglar, Francesc; Llobet, Toni. Ocells de Catalunya, País Valencià i Balears : Inclou també Catalunya Nord, Franja de Ponent i Andorra. Barcelona: Lynx, març de 2010, pàgs. 92-93. ISBN 978-84-96553-54-5.
# Al-Ikhlàs

Al-Ikhlàs (àrab: الإخلاص, al-Iẖlāṣ, ‘l'Adhesió’, ‘el Lliurament’, ‘la Sinceritat’, ‘la Lleialtat’, ‘la Puresa’) o L'oració perfecta, igualment coneguda com a At-Tawhid (àrab: التوحيد, at-Tawḥīd, ‘el Monoteisme’), és la sura 112 de l'Alcorà. Tracta de la doctrina de la unitat i unicitat de Déu (tawhid), fonament de l'islam, i consta de quatre versicles (aleies). Juntament amb la primera sura, Al-Fàtiha (L'obertura) i amb les dues darreres sures, 113 Al-Fàlaq i 114 An-Nas, conegudes com Al-Muawwidhatayn, constitueix una de les més populars de la fe islàmica i sovint forma part de l'oració dels creients.

## Text
### Text àrab

| « | بِسْمِ ٱللَّهِ ٱلرَّحْمَـٰنِ ٱلرَّحِيمِ قُلْ هُوَ اللَّهُ أَحَدٌ $^١$ اللَّهُ الصَّمَدُ $^٢$ لَمْ يَلِدْ وَلَمْ يُولَدْ $^٣$ وَلَمْ يَكُن لَّهُ كُفُوًا أَحَدٌ $^٤$ | » |
| — Alcorà 113:1–4 |||

### Traduccions

| « | ¹ Digues [profeta]: Hi ha Déu, és U ² Déu de plenitud ³ Que no engendrà ni fou engendrat ⁴ Que no n'hi ha cap d'igual. | » |
| — Alcorà 112:1–4, |||
| « | En el nom de Déu Únic, Al·là, el Compassiu per excel·lència, el molt Misericordiós! Digues [profeta]: «Ell és Al·là, Déu, l'Únic!¹ Ell és Al·là, Fonamental, Ell és Etern!² Ell no ha engendrat, no és engendrar!³ No hi ha ningú que se li assembli! Ell no té parió, Ell no té igual!».⁴ | » |
| — Alcorà 112:1–4 (traduït per Míkel de Epalza) |||

## Referències

* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «خلص». ISBN 978-84-412-1546-7.
* ↑ Míkel de Epalza (trad.). L'Alcorà. Barcelona: Proa, 2001. ISBN 84-8256-958-9.
* ↑ Castells Criballes, Margarida; Cinca Pinós, Dolors. Diccionari Àrab-Català. Barcelona: Enciclopèdia Catalana, 2007, p. s.v. «وحد». ISBN 978-84-412-1546-7.
* 1 2 Míkel de Epalza (trad.). L'Alcorà. Barcelona: Proa, 2001, p. 977. ISBN 84-8256-958-9.
* ↑ Espinet i Burunat, Francesc. Religió i política a l'Alcorà i altres assaigs. Barcelona: U.A.B., 1997. ISBN 84-490-0867-0.

## Vegeu també

* Llista de sures de l'Alcorà
# Assaria

Assaria és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 438 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Assaria tenia 438 habitants, 153 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 845,6 habitants per km².
Dels 153 habitatges en un 43,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,5% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 19% no eren unitats familiars. En el 15,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 10,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.792 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.063 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 19.381 $. Cap de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Assaria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Assaria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.