OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Croàcia al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior

Croàcia va ser un dels països fundadors que va debutar al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior en 2003.
El país va guanyar la primera edició del festival amb Dino Jelusić i la seva cançó "Ti si moja prva ljubav" i 134 punts. La seva última participació va ser al festival de 2006, que es va celebrar a Bucarest, on va quedar desena. El 26 de setembre de 2014 es va anunciar el retorn del país balcànic per al festival de 2014, després de set anys d'absència (2007-2013). La seva tornada no va acabar bé, ja que van quedar últims amb 1 punt i van deixar de participar-hi novament.

## Història

Croàcia és un dels setze països que han debutat al Festival de la Cançó d'Eurovisió Júnior 2003, que va tenir lloc el 15 de novembre de 2003 al Fòrum de Copenhaguen, Dinamarca. Després que es van produir problemes amb l'amfitrió potencial per al concurs de 2004, l'emissora croata Hrvatska radiotelevizija (HRT) va intervenir per organitzar el concurs. No obstant això, més tard es va abandonar després que es revelés que el lloc que HRT havia planejat utilitzar per al concurs s'utilitzaria durant el període del concurs. HRT va ser una de les altres sis emissores que va presentar una oferta per organitzar el concurs de 2005, però això no va tenir èxit. Croàcia també va expressar el seu interès a acollir el concurs de 2006 i va fer una altra oferta sense èxit per acollir el concurs de 2007. HRT es va retirar del concurs de 2007, a causa de les despeses i dificultats per transmetre el concurs en directe.
El 23 de setembre de 2014, es va anunciar que Croàcia podria tornar al concurs de 2014 a Marsa, Malta a causa d'un tuit compost pel supervisor executiu del Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior, Vladislav Yakovlev. El seu retorn va ser confirmat oficialment per l'EBU el 26 de setembre de 2014, i el concurs de 2014 estava programat per ser emès a HRT 2. El 23 de juny de 2015, es va anunciar que HRT es retiraria del concurs de 2015, deixant Croàcia fora de l'edició que va tenir lloc a Bulgària. El 17 d'agost de 2016, HRT va descartar tornar al concurs de 2016. El 20 de maig de 2017, l'emissora croata va anunciar les seves ambicions de tornar al concurs de 2017 a Tbilisi. Tanmateix, Croàcia no estava a la llista final de participants publicada per l'EBU i no va competir en el concurs.

## Participació

Llegenda
| Any | Seu | Artista | Cançó | Lloc | Punts |
| 2003 | Copenhaguen | Dino Jelusić | «Ti si moja prva ljubav» | 1 | 134 |
| 2004 | Lillehammer | Nika Turković | «Hej Mali» | 3 | 126 |
| 2005 | Hasselt | Lorena Jelusić | «Rock Baby» | 12 | 36 |
| 2006 | Bucarest | Mateo Đanat | «Lea» | 10 | 50 |
| No hi va participar entre 2007 i 2013 ||||||
| 2014 | Malta | Josie | «Game Over» | 16 | 13 |
| No hi va participar entre 2015 i 2024 ||||||

## Referències

* ↑ «#BestOfJESC – Junior Eurovision Song Contest 2003». ESC+Plus, 07-09-2015. [Consulta: 26 agost 2016].
* ↑ «Croatia returns to Junior Eurovision!». European Broadcasting Union, 26-09-2014. [Consulta: 26 setembre 2014].
* ↑ «Croatia withdraws from Junior Eurovision». Eurovoix, 23-06-2015. [Consulta: 23 juny 2015].
# Erich Aberger

Erich Aberger (Berlín, 25 d'agost de 1892 - 29 de desembre de 1941) fou un ciclista alemany, professional des del 1910 fins al 1923. Juntament amb Jean Rosellen i Karl Wittig, fou un dels millors ciclistes alemanys de les primeres dècades del segle xx.
Després del final de la seva carrera ciclista activa, Erich Aberger va obrir inicialment una botiga de bicicletes a Berlín-Neukölln i es va convertir en director de carrera de les plantes Victòria. Més tard es va convertir en cap de departament de l'empresa Scheeren, productor de rims. Va ser enterrat al cementiri de Luisenstadt, Berlín.

## Palmarès

Palmarès d'Erich Aberger.
* 1911
** 1r a la Berlín-Leipzig-Berlín
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Alemanya
* 1912
** 1r al Rund um Berlin
** 1r a la Berlín-Leipzig-Berlín
* 1913
** 1r a la Berlín-Leipzig-Berlín
** 1r al Rund um die Hainleite
* 1914
** 1r al Rund um die Hainleite
* 1918
** 1r a la Berlín-Cottbus-Berlín
* 1921
** 1r al Rund um Berlin
** 1r a la Berlín-Leipzig-Berlín
* 1923
** 1r al Rund um Berlin

## Referències

* 1 2 Archives, Cycling. «Erich Aberger» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ El ciclisme il·lustrat exprés.No. 4/1947. Express-Verlag, Berlín 1947, pàg. 7.
* ↑ «Cycling Museum - Erich ABERGER». [Consulta: 4 desembre 2024].
# Barraca B-13

La barraca B-13 és una barraca de vinya situada al municipi de Subirats (Alt Penedès), a 400 m al sud de la urbanització Can Rossell.
És una construcció aixecada en pedra seca situada entre dos marges de pedra seca, de planta circular i forma troncocònica, de 2,45 m de diàmetre interior i una alçada màxima de 2,45 m, sense fornícules al seu interior. La construcció és de la tipologia de sostre de falsa volta, típic en aquestes edificacions (acostament de filades de pedra seca, sense cap mena de material d'unió, i amb una gran llosa per tapar el sostre). El portal està orientat al sud-sud-est, té una alçada de 135 cm, una amplada de 65 cm i un gruix de 80 cm. La barraca encara té al sostre exterior els lliris (planta habitualment utilitzada perquè les seves arrels subjectin la terra que cobreix la volta exteriorment). Es conserva en perfecte estat.
El codi utilitzat en la denominació d'aquesta barraca (lletra + número) procedeix d'un estudi realitzat per Araceli Soler i Jaume Rovira, que intenta sistematitzar la informació sobre aquests elements arquitectònics al terme de Subirats.

## Referències

* 1 2 3 4 «Barraca B-13». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Barraques de pedra seca de Subirats». Ravalnet, 01-02-2007.
* ↑ «Wikipedra». Observatori del Paisatge de Catalunya.
# Eleccions legislatives eslovaques de 2006

Les Eleccions legislatives eslovaques de 2006 se celebraren el 17 de juny de 2006 per a renovar els 150 membres del Consell Nacional de la República d'Eslovàquia. El partit més votat fou Direcció - Socialdemocràcia, i el seu líder Robert Fico fou nomenat primer ministre d'Eslovàquia d'un govern de coalició amb el Partit Nacional Eslovac i el Partit Popular – Moviment per una Eslovàquia Democràtica.

## Resultats

Robert Fico del Direcció – Socialdemocràcia (SMER-SD) va guanyar les eleccions després d'una campanya centrada a revertir les reformes d'austeritat profundament impopulars dins dels sectors de la salut i l'educació impulsades pels llavors ministres Rudolf Zajac i Martin Fronc del KDH.
| Partits | Partits | Vots | % | Escons | +/- |
| | Direcció - Socialdemocràcia (Smer-SD) | 671.185 | 29,14 | 50 / 150 | 25 |
| | Unió Cristiana i Democràtica Eslovaca (SDKÚ-DS) | 422.815 | 18,35 | 31 / 150 | 3 |
| | Partit Nacional Eslovac (SNS) | 270.230 | 11,73 | 20 / 150 | 20 |
| | Partit de la Coalició Hongaresa (MS) | 269.111 | 11,68 | 20 / 150 | = |
| | PP–Mov. per una Eslovàquia Democràtica (ĽS-HZDS) | 202.540 | 8,79 | 20 / 150 | 21 |
| | Moviment Democràtic Cristià (KDH) | 191.443 | 8,31 | 14 / 150 | 1 |
| | Partit Comunista d'Eslovàquia (KSS) | 89.418 | 3,88 | | 11 |
| | Fòrum Lliure (SF) | 79.963 | 3,47 | | Nou |
| | Aliança del Nou Ciutadà (ANO) | 32.775 | 1,42 | | 15 |
| | Moviment per la Democràcia (HZD) | 14.728 | 0,63 | | = |
| | Esperança (Nádej) | 14.555 | 0,63 | | Nou |
| | Altres | 44.336 | 14,94 | | |
| | Total (participació 54,67%) | 2.303.139 | 100.0 | 150 | |
| Font: Resultats oficials Arxivat 2008-11-12 a Wayback Machine. | Font: Resultats oficials Arxivat 2008-11-12 a Wayback Machine. | Font: Resultats oficials Arxivat 2008-11-12 a Wayback Machine. | Font: Resultats oficials Arxivat 2008-11-12 a Wayback Machine. | Font: Resultats oficials Arxivat 2008-11-12 a Wayback Machine. | Font: Resultats oficials Arxivat 2008-11-12 a Wayback Machine. |

## Conseqüències

Robert Fico va formar un govern de coalició amb el Partit Popular (HZDS) de Vladimír Mečiar i el Partit Nacional Eslovac (SNS) de Ján Slota.

## Referències

* ↑ Jurinová, Martina. «KDH woos opposition». The Slovak Spectator, 28-02-2005. [Consulta: 18 maig 2024].
* ↑ Rybář, Marek «Notes on Recent Elections / Electoral Studies 26» (en anglès). Electoral Studies, 26, 2006, pàg. 702 [Consulta: 18 maig 2024].
# Umangita

La umangita és un mineral de la classe dels sulfurs, i dins d'aquesta pertany al grup de la berzelianita-umangita. Rep el seu nom de la Sierra d'Umango, a la província de La Rioja (Argentina), on va ser descoberta l'any 1891.

## Característiques

La umangita és un selenur simple de coure. Cristal·litza en el sistema tetragonal, trobant-se de manera habitual en forma massiva o granular. A més dels elements de la seva fórmula, Cu₃Se₂, sol portar com a impuresa plata. Té una duresa 3 a l'escala de Mohs, fractura desigual i lluentor metàl·lica.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la umangita pertany a «02.BA: sulfurs metàl·lics amb proporció M:S > 1:1 (principalment 2:1) amb coure, plata i/o or» juntament amb els següents minerals: calcocita, djurleita, geerita, roxbyita, anilita, digenita, bornita, bellidoita, berzelianita, athabascaïta, rickardita, weissita, acantita, mckinstryita, stromeyerita, jalpaïta, selenojalpaïta, eucairita, aguilarita, naumannita, cervel·leïta, hessita, chenguodaita, henryita, stützita, argirodita, canfieldita, putzita, fischesserita, penzhinita, petrovskaïta, petzita, uytenbogaardtita, bezsmertnovita, bilibinskita i bogdanovita.

## Formació i jaciments

Apareix barrejada amb altres minerals selenurs en filons d'alteració hidrotermal, formada per sota de 112 °C. Sol trobar-se associada a altres minerals com: clausthalita, berzelianita, guanajuatita, eucairita, klockmannita, hessita, naumannita, calcomenita, calcopirita, cobaltita, pirita, malaquita o calcita.

## Grup berzelianita-umangita

El grup berzelianita-umangita està format per les dues espècies minerals que li donen nom.
| Espècie | Fórmula |
| Berzelianita | Cu₃Se |
| Umangita | Cu₃Se₂ |

## Referències

* ↑ «Umangite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 febrer 2015].
* 1 2 «Berzelianite-Umangite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 11 febrer 2015].
# Eleccions legislatives eslovaques de 2016

Les eleccions legislatives eslovaques de 2016 foren les eleccions que tingueren lloc a Eslovàquia el 5 de març del 2016. El resultat fou una victòria del partit governant Smer-SD del primer ministre Robert Fico, tanmateix perdé la majoria absoluta. Mentre que el KDH fracassà a passar el 5% de vots necessaris per obtenir escons i, per tant, perdé la seva representació al Parlament per primera vegada des de la restauració de la democràcia el 1993; així com el partit d'extrema dreta L'SNS entrà de nou al Parlament amb el 8% dels vots.

## Resultats

| | Direcció – Socialdemocràcia (Smer-SD) | 737.481 | 28,28 | 49 / 150 | 34 |
| | Llibertat i Solidaritat (SaS) | 315.558 | 12,1 | 21 / 150 | 10 |
| | OĽaNO-NOVA | 287.611 | 11,03 | 19 / 150 | 3 |
| | Partit Nacional Eslovac (SNS) | 225.386 | 8,64 | 15 / 150 | 15 |
| | Partit Popular – "Nostra Eslovàquia" (ĽSNS) | 209.779 | 8,04 | 14 / 150 | 14 |
| | Som Família (Sme Rodina) | 172.860 | 6,63 | 11 / 150 | Nou |
| | Most-Híd | 169.593 | 6,5 | 11 / 150 | 2 |
| | Xarxa (#SIEŤ) | 146.205 | 5,61 | 10 / 150 | Nou |
| Font: Volby ||||||

## Conseqüències

El Moviment Democràtic Cristià només va obtenir el 4,94% dels vots, perdent tots els seus escons. Aquesta va ser la primera vegada des dels seus inicis que el partit no arribava al parlament i Ján Figeľ va dimitir com a líder del partit.

## Referències

* ↑ «The Election to the National Council of the Slovak Republic 2016 - Final Results». [Consulta: 10 agost 2024].
* ↑ Tim Haughton, Darina Malova, Kevin Deegan-Krause. «Slovakia’s newly elected parliament is dramatically different and pretty much the same. Here’s how.» (en anglès). The Washington Post, 09-03-2016. [Consulta: 1r febrer 2025].
# Breviari d'Alaric

El Breviari d'Alaric (Breviarium Alaricianum) és un codi de lleis visigot que fou vigent al Regne de Toledo.
Alaric II elaborà el 506 el codi de lleis que anava dirigit als seus súbdits romans. El Codi es va redactar en llatí per juristes romans i substituí al Codi Teodosià. Va ser signat pel rei el 2 o 3 de febrer del 506. El seu únic annex conegut és la llei de Teudis del 546 sobre costos dels litigis.
El Codi és conegut també per Leges s. species juris Theodosianis et diversis libris electae; Liber juris; Liber legum; Lex Romana Visigothorum; Autorictas Alariciregis; Com monitorum; i Breviarium Aniani (per creure's redacció pel canceller Anià, cosa inexacta).
El Codi va ser redactat per una comissió de cinc personatges (bisbes i magnats romans) dirigits pel comes palattii Goiaric, qui va fer la compilació de les lleis romanes (amb una interpretació que potser reflectia el punt de vista germànic) i en una assemblea (Conventus) reunida a Aire (Gascunya) en presència del rei, els nobles i els bisbes, es va presentar el projecte que va ser aprovat i promulgat pel rei, prohibint-se als romans al·legar altres lleis.
Un exemplar del Breviari es va enviar a cada comte visigot, i l'original es va arxivar a Tolosa (506).
Comprenia setze llibres del Codi Teodosià, les Novel·les dels Emperadors Teodosi el gran, Marcià, Majorià i Sever III (Libi Sever); la Instituta de Gai; els cinc llibres de sentències de Paulus; tretze lleis dels títols 1r, 2n, 3r, 4t, 6é i 13é del Codi Gregorià; tres lleis d'Hermogenià; i un fragment de les Respostes de Papinià. Les lleis i novel·les imperials eren lleis pròpies i l'altres era ius (dret, però en l'accepció comuna d'"usos").
El Breviari constava de set llibres dividits en títols i lleis amb el seu interpretatio.

## Referències

* ↑ Orlandis, José. Historia Reino Visigodo Español. Los acontecimientos, las instituciones, la sociedad, los protagonistas (en castellà). Madrid: Rialp, 2003. ISBN 84-321-3469-4.
* ↑ Bachrach, Bernard S. A History of the Alans in the West (en anglès). U of Minnesota Press, 1973, p. 93. ISBN 0816656991.
# Barraca de Pau Duran

La barraca de Pau Duran, o barraca A-12, és una barraca de vinya situada al municipi de Subirats (Alt Penedès), al marge d'un camp de vinya sota el camí que de Sant Pau d'Ordal va a Cal Mata del Racó.
És una construcció aixecada en pedra seca situada en una superfície lleugerament desnivellada entre dues feixes de vinya, de planta circular i forma troncocònica, de 2,15 m de diàmetre a la base i una alçada màxima de 2,60 m. Al seu interior hi ha una fornícula. La construcció és de la tipologia de sostre de falsa volta, típic en aquestes edificacions (acostament de filades de pedra seca, sense cap mena de material d'unió, i amb una gran llosa per tapar el sostre). El llindar de la porta està fet, als laterals, amb les mateixes pedres irregulars que conformen la paret de la barraca, mentre que una gran llosa fa de llinda. El sostre està cobert de terra i té lliris plantats, actuant les seves arrels com a reforç per mantenir lligades les pedres de la coberta. El portal està orientat al sud, té una alçada de 160 cm, una amplada de 56 cm i un gruix de 68 cm.
Els codis utilitzats en la denominació d'aquesta barraca procedeixen de dos estudis diferents que han intentat sistematitzar la informació sobre aquests elements arquitectònics al terme de Subirats. El primer codi (lletra + número) procedeix d'un estudi realitzat per Araceli Soler i Jaume Rovira. El segon codi (dues lletres + número) correspon a l'estudi realitzat per Crestabocs, Grup de Muntanya d'Ordal. La denominació 'Barraca de Pau Duran' és el nom popular amb què es coneix aquest element.

## Referències

* 1 2 «Barraca A12 / Barraca de Pau Duran». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Wikipedra». Observatori del Paisatge de Catalunya.
* ↑ «Barraques de pedra seca de Subirats». Ravalnet, 01-02-2007.
# Eleccions legislatives eslovenes de 2014

Les Eleccions legislatives eslovenes de 2014 se celebraren el 13 de juliol de 2014 per a renovar els 90 membres de l'Assemblea Nacional d'Eslovènia. Tres nous partits van obtenir representació a l'Assemblea Nacional, entre ells el guanyador Partit del Centre Modern, que va aconseguir més del 34% dels vots i 36 escons. Per altra banda, fins a tres partits van perdre tots els seus escons: el Partit Popular Eslovè, la Llista Cívica i Eslovènia Positiva, que va guanyar les anteriors eleccions.

## Resultats

Resultats de les eleccions legislatives eslovenes de 2014 :
| Partit | Partit | Vots | % | Escons | +/- |
| | Partit del Centre Modern (SMC) | 301.563 | 34,49 | 36 / 90 | 36 |
| | Partit Democràtic Eslovè (SDS) | 181.052 | 20,71 | 21 / 90 | 5 |
| | Partit Democràtic dels Pensionistes (DeSUS) | 88.968 | 10,18 | 10 / 90 | 4 |
| | Socialdemòcrates (SD) | 52.249 | 5,98 | 6 / 90 | 4 |
| | Esquerra Unida (ZL) | 52.189 | 5,97 | 6 / 90 | 6 |
| | Nova Eslovènia (NSi) | 48.846 | 5,59 | 5 / 90 | 1 |
| | Partit d'Alenka Bratušek (ZaAB) | 38.293 | 4,38 | 4 / 90 | 4 |
| | Partit Popular Eslovè (SLS) | 34.548 | 3,95 | 0 | 6 |
| | Eslovènia Positiva (PS) | 25.975 | 2,97 | 0 | 28 |
| | Partit Nacional Eslovè (SNS) | 19.218 | 2,20 | 0 | = |
| | Partit Pirata (PSS) | 11.737 | 1,34 | 0 | = |
| | Verjamem | 6.800 | 0,78 | 0 | = |
| | Llista Cívica (DL) | 5.556 | 0,64 | 0 | 8 |
| | Verds d'Eslovènia (Zeleni) | 4.629 | 0,53 | 0 | = |
| | Altres | 2.668 | 0,31 | 0 | - |
| | Minories hongaresa i italiana | Minories hongaresa i italiana | Minories hongaresa i italiana | 2 / 90 | = |
| Vots vàlids | Vots vàlids | 874.291 | 98,69 | | |
| Vots blancs i invàlids | Vots blancs i invàlids | 11.569 | 1,31 | | |
| Total | Total | 885.860 | 100 | 90 | = |
| Abstencions | Abstencions | 827.207 | 48,29 | | |
| Inscrits / participació | Inscrits / participació | 1.713.067 | 51,71 | | |

## Referències

* ↑ «Neuradni rezultati: Cerar najverjetnejši novi premier». [Consulta: 19 agost 2024].
* ↑ Lisjak, A. Č , A. K. K. , Gregor Cerar, Boris Vasev, Ana Svenšek, Aljoša Masten, Mitja. «Cerar: Imamo pooblastilo za preboj iz krize» (en eslovè). [Consulta: 19 agost 2024].
# Garnierita

La garnierita és el nom genèric que designa una de les principals menes de níquel, que es forma com a resultat de la meteorització de roques ultramàfiques (peridotites). Rep el seu nom de l'enginyer francès Jules Garnier, qui la va descobrir l'any 1864 a Nova Caledònia.

## Característiques

El nom "garnierita" defineix el conjunt de fil·losilicats de níquel i magnesi de color verd, de mida de gra fina i baixa cristal·linitat, que inclou minerals del grup de la serpentina, talc, sepiolita, esmectita o clorita. D'aquests fil·losilicats, els més comuns a la natura són els que formen les sèries lizardita-népouita, també anomenats "tipus serpentina" o "tipus 7 Å", i kerolita-pimelita, altrament "tipus talc" o "tipus 10 Å"; i tot sovint es presenten en forma de barreges.
Per tant, la garnierita no és una espècie mineral reconeguda per la Comissió de nous minerals, nomenclatura i classificació (CNMNC) de l'Associació Mineralògica Internacional (IMA).

## Formació

Les garnierites es troben en rebliments de vetes a la part baixa del perfil d'alguns dipòsits laterítics de níquel. Aquests dipòsits es formen per la interacció de l'aigua meteòrica amb roques ultramàfiques (principalment dunites, harzburgites o lherzolites) parcialment o totalment serpentinitzades, que constitueixen cinturons ofiolítics en zones amb clima tropical. En aquestes condicions de temperatura i precipitacions, els minerals primaris ferromagnesians de les peridotites (olivina, piroxens i serpentina) s'alteren, de manera que els elements més mòbils (com el silici i el magnesi) són rentats del perfil laterític, i els elements més immòbils (com el ferro o l'alumini) són retinguts i concentrats en l'horitzó limonític.

## Referències

* ↑ «Garnierite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 27 juliol 2014].
* ↑ Garnier, Jules «Essai sûr la géologie et les ressources minérales de la Nouvelle-Calédonie». Annales des Mines, 6ème série, tome XII, 1867, pàg. 92.
# Barraca del Turó de la Guàrdia

La barraca del Turó de la Guàrdia, o barraca A-11, és una barraca de vinya situada al municipi de Subirats (Alt Penedès), en una terrassa abandonada sobre el camí que des de Sant Pau d'Ordal va a Can Mata del Racó, al turó de la Guàrdia.
Construïda en pedra seca, situada en el desnivell d'una petita pendent, de planta circular i forma troncocònica, de 2 m de diàmetre a la base i una alçada màxima de 2,60 m. Presenta una fornícula al seu interior. La construcció és de la tipologia de sostre de falsa volta, típic en aquestes edificacions (acostament de filades de pedra seca, sense cap mena de material d'unió). El llindar de la porta està fet, als laterals, amb les mateixes pedres irregulars que conformen la paret de la barraca, molt ben alineades; una gran llosa colocada horitzontalment fa de llindar superior. El portal està orientat al sud, amb una alçada de 120 cm, un ample de 60 cm i un gruix de 75 cm.
Al contrari de la majoria d'aquest tipus de barraques, la falsa volta de pedra que forma la cúpula de l'edificació no presenta una llosa que la tanca, sinó que és l'acostament de pedres més petites el que manté tancada la coberta. El sostre no està cobert amb terra.
El codi utilitzat en la denominació d'aquesta barraca (lletra + número) procedeix d'un estudi realitzat per Araceli Soler i Jaume Rovira, que intenta sistematitzar la informació sobre aquests elements arquitectònics al terme de Subirats. La denominació 'Barraca del Turó de la Guàrdia' és el nom popular amb què es coneix aquest element, per la seva ubicació al turó de la Guàrdia.

## Referències

* 1 2 3 «Barraca A11 / Barraca del Turó de la Guàrdia». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Barraques de pedra seca de Subirats». Ravalnet, 01-02-2007.
# Ángel de los Santos Cano

Ángel de los Santos Cano (nascut el 3 de novembre de 1952 a Huelva, Andalusia), conegut simplement com a Ángel, és un antic jugador de futbol de futbol andalús que jugava com a migcampista.

## Palmarès

Reial Madrid
* La Lliga: 1979–80
* Copa del Rei: 1979–80, 1981–82
* Copa de la Lliga: 1985
* Copa de la UEFA: 1984–85

## Enllaços externs

* Ángel de los Santos Cano a worldfootball.net
* madridista.hu
* Ángel de los Santos Cano a BDFutbol
# Holly One

Holly One (nascut Oliviero Migliore; Milà, 12 d'abril de 1965 – 8 de setembre de 2006) va ser un actor pornogràfic italià que era conegut principalment per la seva baixa estatura (al voltant de 120 cms).
Es va establir a Espanya als anys 80 i va començar a actuar en espectacles a clubs nocturnss d'Eivissa als anys 1990. Va ser descobert per Juani de Lucía, propietari de la discoteca Sala Bagdad de Barcelona, i es va convertir en protagonista dels espectacles eròtics que s'hi escenificaven. Va fer el seu debut en el porno hardcore a la pel·lícula Pequeño pero Matón in 1997. Fins a la seva mort, va actuar en nombroses pel·lícules porno juntament amb actors famosos Rocco Siffredi and Nacho Vidal en escenes amb Katsumi (Who Fucked Rocco?), Kelly Stafford (Rocco e Kelly indecenti a Barcelona), i altres.
Els seus crèdits d'actuació no es van limitar a la pornografia. Va aparèixer a moltes pel·lícules populars, entre les quals es trobava Todo sobre mi madre i Faust: Love of the Damned.
Va ser una de les figures preferides del Festival Internacional de Cinema Eròtic de Barcelona tant per les seves actuacions escèniques com per les seves nominacions. L'any 2000, va guanyar un premi Ninfa al millor actor secundari per la pel·lícula Bulls and Milk (Narcís Bosch/International Film Grup).
Va morir a Barcelona d'una aturada cardíaca causada per una malaltia pulmonar.

## Referències

* ↑ «Holly One». [Consulta: 5 maig 2014].
* 1 2 3 4 5 Holly One, el enano más famoso del cine porno Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (castellà)
* 1 2 3 «HOLLY ONE - ABOUT ME». hollyonebcn.com. Arxivat de l'original el 14 de setembre 2018. [Consulta: 14 agost 2015].
* ↑ «Who Fucked Rocco DVD». Adultfilmdatabase.com. [Consulta: 5 maig 2014].
* ↑ Un chico Bagdad, El País, 25 de gener de 2005
* ↑ «FICEB 2000 Awards», 09-06-2007. Arxivat de l'original el 2007-06-09. [Consulta: 5 maig 2014].
* ↑ Muere el actor porno Holly One tras sufrir un paro cardíaco en Barcelona, La Vanguardia, 8 de setembre de 2006

## Enllaços externs

* Holly One - Lloc web oficial
* Holly One a l'Internet Adult Film Database
* Holly One a Adult Film Database (anglès)