OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Anell A

L'anell A és un dels anells de Saturn. És el més extern dels dos anells grans, més lluminosos. El seu límit intern és la divisió de Cassini i el seu límit exterior el perfila l'òrbita de la xicoteta lluna pastora Atles. L'anell A està dividit en dos prop del seu cantell exterior per la divisió d'Encke, que és causada per la presència del satèl·lit pastor Pan. Una altra divisió més xicoteta, la divisió Keeler, es manté gràcies a la lluna S/2005 S 1. Si comparem l'anell A amb l'anell B, el A no mostra trets que es destaquen i brilla uniformement, si bé presenta diverses característiques distintives, estretes i discretes, en les seves regions més externes. D'una banda, la divisió d'Encke, fosca i relativament buida, amb una amplària d'uns 350 quilòmetres, conté dos o tres anells irregulars, xicotets i estrets, formats per partícules xicotetes. Les imatges preses mostren que eixos anells d'escassa grandària tenen arrugues o plecs que recorden els detectats en l'anell F. La divisió d'Encke està confinada per quatre bandes pocs corrents, amb estructura irregular i ondulada causades per l'acció del satèl·lit Pan. A major distància de Saturn, la vora exterior de l'anell A presenta moltes bandes estretes, d'amplària pròxima als 20 quilòmetres, en les quals abunden partícules xicotetes. L'espaiat entre les bandes decreix cap a l'exterior. La vora externa de l'anell A està molt definida. També ací proliferen partícules xicotetes.

## Vegeu també

* Anells de Saturn.
* Anells de planetes.
# Progressió geomètrica

En matemàtiques una progressió geomètrica és una successió de nombres (anomenats termes) que compleix que el quocient entre qualsevol dos membres successius de la successió és una constant anomenada raó o factor de progressió de la successió.
Una successió geomètrica amb raó $r\neq 0$ i primer terme $a$ és
    $a,\,ar,\,ar^{2},ar^{3},\dots$
Se sol denotar per $a_{n}$ al terme que ocupa la posició $n$ de la successió. Com que qualsevol terme es pot obtenir a partir de l'element anterior multiplicant-lo per la raó,
    $a_{n+1}=a_{n}\cdot r$

#### Exemples

* La successió 1, 2, 4, 8, 16, 32, ... té raó $r=2$ i primer terme $a_{1}=1$ .
* La successió 729, 486, 324, 216, 144, ... té raó $r=2/3$ i primer terme $a_{1}=729$ .
* La successió 3, -3, 3, -3, ... té raó $r=-1$ i primer terme $a_{1}=3$ .

## Terme general

Es pot calcular qualsevol terme de la successió a partir del primer terme $a_{1}$ i de la raó $r$ mitjançant la següent fórmula anomenada terme general:
    $a_{n}=a_{1}\cdot r^{n-1},\forall n\in \mathbb {N}$

## Suma de termes consecutius d'una progressió geomètrica

La suma dels primers $n$ termes de la successió $a_{n}$ és
    $S_{n}=a_{1}+a_{2}+\cdots +a_{n}$
En el cas que $r=1$, aleshores $S_{n}=a_{1}\cdot n$. Si $r\neq 1$, aleshores
Per exemple, la suma dels 5 primers termes progressió alternada 2, 6, 18, ... (primer terme 2 i raó 3) és 242:
    $S_{n}=2\cdot {\frac {3^{5}-1}{3-1}}=242$

## Suma de tots els termes d'una progressió geomètrica

Si el valor absolut de la raó és menor que la unitat, $|r|<1$, aleshores la suma dels infinits termes de la progressió convergeix a un nombre finit:
    $S_{\infty }={\frac {a_{1}}{1-r}}$
Per exemple, la suma de tots el termes de la progressió 1, 1/5, 1/25, ... és 5/4:
    $S_{\infty }={\frac {1}{1-1/5}}={\frac {5}{4}}$

## Monotonia

Una progressió geomètrica és monòtona creixent quan cada terme és major o igual que l'anterior ($a_{n}\geq a_{n-1}$), monòtona decreixent quan cada terme és menor o igual que l'anterior ($a_{n}\leq a_{n-1}$), constant quan tots els termes són iguals ($a_{n}=a_{n-1}$) i alternada quan cada terme té signe contrari que l'anterior (ocorre quan $r<0$).
Monotonia en funció del primer terme $a_{1}$ i de la raó $r$:
| $a_{1}>0$ | $r>1$ | creixent |
| $a_{1}>0$ | $0<r<1$ | decreixent |
| $a_{1}<0$ | $r>1$ | decreixent |
| $a_{1}<0$ | $0<r<1$ | creixent |
| | $r=1$ | constant |
| | $r<0$ | alternada |

## Vegeu també

* Progressió aritmètica
* Sèrie geomètrica

## Referències

* 1 2 W., Weisstein, Eric. «Geometric Series» (en anglès). [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ Sapiña, R. «Problemes resolts de progressions geomètriques» (en castellà). Problemas y ecuaciones. ISSN: 2659-9899 [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ Llopis, José L. «Successions o progressions geomètriques» (en castellà). Matesfacil. ISSN: 2659-8442 [Consulta: 15 maig 2020].
# Rima consonant

La rima consonant apareix quan la repetició de fonemes és total a partir de la darrera vocal tònica. Vegeu un exemple:
    Veles e vents han mos desigs complir,
    faent camins dubtosos per la mar
    Mestre i ponent contra d'ells veig armar;
    xaloc, levant los deuen subvenir
    ab lurs amics lo grec e lo migjorn,
    fent humils precs al vent tramuntanal
    qu'en son bufar los sia parcial
    e que tots cinc complesquen mon retorn.
Primera estrofa de Veles e vents, d'Ausiàs March.
# Ut queant laxis

Ut queant laxis o Hymnus in Ioannem és un himne a Sant Joan Baptista escrit per Paulus Diaconus, historiador llombard. És notable de remarcar que la primera síl·laba de cada vers dona nom a cada nota de l'escala diatònica.
El text és el següent:
| Nota | Text original en llatí | Traducció |
| Ut - Do Re Mi Fa Sol La Si | Ut queant laxis Resonare fibris Mira gestorum Famuli tuorum Solve polluti Labii reatum Sancte Ioannes. | Perquè puguin exaltar a ple pulmó les meravelles aquests servents teus perdona la falta dels nostres llavis impurs Sant Joan. |
Avui en dia Ut ha estat sovint substituït per Do a causa de qüestions sonores, probablement inspirat per la paraula Dominus (Senyor).
L'ús de l'Ut queant laxis per anomenar les notes és normalment atribuït a Guido d'Arezzo.

## Vegeu també

* Giovanni Battista Doni
# Marc convertible

El marc convertible (en bosnià i croat konvertibilna marka i en serbi конвертибилна марка) és la moneda de Bòsnia i Hercegovina. El codi ISO 4217 és BAM i també s'utilitzen les sigles KM. Se subdivideix en 100 feninga (фенинга en serbi), plural de fening. El mot fening prové de l'alemany Pfennig. Un Pfennig (mot alemany equivalent a "penic") era la centèsima part d'un marc alemany.
El marc convertible es va crear el 1995 en els Acords de Dayton. En aquell moment tenia una taxa de canvi d'1 a 1 amb el marc alemany. A partir de la introducció de l'euro l'1 de gener del 2002, el marc convertible té una taxa de canvi fixa amb l'euro (1 EUR = 1,95583 BAM).
Les dues entitats que conformen Bòsnia i Hercegovina (la Federació de Bòsnia i Hercegovina i la República Sèrbia) tenen bitllets diferents, amb un estil semblant però no igual, emesos pel Banc Central de Bòsnia i Hercegovina (Centralna Banka Bosne i Hercegovine / Централна Банка Босне и Черцеговине). Tot i això, els bitllets són vàlids a tot el territori estatal. El bitllet de 200 marcs n'és l'excepció, ja que té un disseny únic.
Hi ha monedes de 10, 20 i 50 penics i d'1 i 2 marcs, el 2006 es van introduir monedes de 5 penics i 5 marcs. De bitllets, en circulen de 5, 10, 20, 50, 100 i 200 marcs; s'han retirat de la circulació els de 50 penics (el 2003), els d'1 marc (el 2009) i els de 5 marcs (el 2010).

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 1,95583 BAM (taxa de canvi fixa)
* 1 USD = 1,8517 BAM (13 d'abril del 2015)

## Vegeu també

* Marc

## Enllaços externs

* Banc Central de Bòsnia i Hercegovina Arxivat 2013-10-28 a Wayback Machine. (en bosnià, serbi, croat i anglès)
# Raymond Lyttleton

Raymond Arthur Lyttleton FRS va ser un matemàtric i astrònom teòric britànic.
El 1933, a Cambridge, es va graduar en matemàtica. Va ser lector d'Astronomia Teòrica des de 1959 fins 1969.
Va rebre la Royal Medal, per part de la Royal Society, el 1965 "En reconeixement de les seves distingides contribucions en astronomia, particularment pel seu treball en l'estabilitat dinàmica de les galàxies."
Va escriure nombrosos llibres: The Comets and Their Origin (1953), The Stability of Rotating Liquid Masses (1953), The Modern Universe {1956}, Rival Theories of Cosmology {1960}, Man's View of the Universe (1961), Mysteries of the Solar System (1968), The Earth and its Mountains (1982), The Gold Effect (1990). L'any 1956, va presentar la sèrie de televisió de la B.B.C. titulada "The Modern Universe"

## Referències

* ↑ Bondi, H.; Hoyle, F. «Raymond Arthur Lyttleton. 7 May 1911--16 May 1995.: Elected F.R.S. 1955». Biographical Memoirs of Fellows of the Royal Society, 43, 1997, pàg. 305. DOI: 10.1098/rsbm.1997.0017.
* ↑ Obituary in the Independent
* ↑ Friedman, Bernard «Review: The stability of rotating liquid masses, by R. A. Lyttleton». Bull. Amer. Math. Soc., 60, 5, 1954, pàg. 497–500. DOI: 10.1090/s0002-9904-1954-09847-6.

## Enllaços externs

* Professor Raymond A. Lyttleton, F.R.S. a tribute by Sharan Majumdar Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
# Nassau (Illes Cook)

Nassau és una de les illes Cook septentrionals. Està situada a 89 km al sud-est de Pukapuka, de qui depèn administrativament. Les seves coordenades són: 11° 13′ S, 165° 25′ O﻿ / ﻿11.217°S,165.417°O﻿ / -11.217; -165.417.

## Geografia

L'illa té forma ovalada i és l'única del grup nord de les Cook que no té una llacuna interior. La superfície total és d'1,3 km². Té grans plantacions de cocoters i de taro que exporten a Pukapuka. La població total era de 72 habitants al cens del 2001. No disposa d'aeroport.

## Història

El nom tradicional era Te Motu-ngaongao que significa 'l'illa deserta'. El primer descobridor podria ser el capità Louis Coutance de lAdele, el 1803, que la va anomenar Adele Island. Uns vint anys més tard, el capità George Rule del Fanny el va anomenar Lydra Island. Més tard, el balener britànic Ranger va anotar el nom de Ranger Island. El 1834, el capità Elihu Coffin del balener nord-americà May Mitchell el va anomenar Mitchell Island. El 1835, el capità John D. Sampson del balener nord-americà Nassau hi va deixar el nom actual. L'any següent encara es va anomenar New-Port Island pel capità Joseph Paddarck del balener Audley Clark de Newport (Rhode Island).
L'illa va ser explotada, fins al 1945, per una companyia europea que va plantar cocoters. El govern de les Cook va comprar l'illa i, el 1951, va ser comprada pels caps de Pukapuka.

## Referències

* ↑ Discoverers of the Cook Islands and the Names they Gave
# Telamó

Per a altres usos de telamó, vegeu Telamó (desambiguació).
Personatge de la mitologia grega, Telamó (en grec antic Τελαμών) és fill d'Èac, rei d'Egina, i Endeis (neta de Cicreu), i germà de Peleu.
Va ser un dels argonautes que acompanyaren Jàson. A la nau Argo remava al costat d'Hèracles, de qui era company predilecte. Va participar en la cacera del senglar de Calidó. Era amb Hèracles quan va conquerir Troia per primera vegada. Amb Teanira, que li tocà com a botí en aquesta guerra, va tenir un fill, Tràmbel. També lluità en el bàndol dels grecs en la Guerra de Troia, juntament amb el seu fill Àiax. Després de matar el seu germanastre Focos, Telamó i Peleu van ser desterrats d'Egina. Mentre el seu germà es dirigia a Tessàlia, ell se'n va anar a Salamina. Des d'allí, a través d'emissaris, va intentar que el seu pare el perdonés, però Èac no el va deixar tornat a Egina. Tot i això, li va permetre defensar la seva causa des d'un dic que havia construït davant de l'illa. Tot i això, Telamó va perdre el plet.
A Salamina, Telamó es va casar amb la filla del rei Cicreu, Glauce, i a la mort del rei, que no tenia descendents masculins, va heretar el tron. Quan va enviudar, es va casar amb Peribea (o Eribea), filla d'Alcàtou, rei de Mègara, amb la qual va tenir Àiax.
També apareix en les dues versions del saqueig de Troia d'Hèracles: en una, dirigit pel rei Tros, i en l'altra, pel rei Laomedont.
En la primera versió, en un període anterior a la Guerra de Troia, Posidó envia un monstre marí a atacar la ciutat. Hèracles, juntament amb Telamó i Oïcles, decideix de matar el monstre si, a canvi, Tros els dona els cavalls que havia rebut de Zeus com a compensació pel rapte de Ganimedes, el seu fill. Aquest hi accedeix i la companyia d'Hèracles en surt airosa. Després d'aquesta gesta, Telamó es casa amb Hesíone, filla de Tros, que dona a llum Teucre.
En la versió del rei Laomedont, aquest planificava de matar la seva filla, Hesíone, per aplacar la ira de Posidó. Hèracles la rescata en l'últim moment i mata tant el monstre com Laomedont i els seus fills, i saqueja Troia. Només salva dos dels fills: Ganimedes, que era al mont de l'Olimp, i Poderage, que havia salvat la seva vida donant a Hèracles un vel daurat que Hesíone havia fet. Després d'això, Telamó es casa amb Hesíone, com una recompensa de guerra, amb qui té un fill, Teucre.
Telamó encara vivia quan es va acabar la guerra de Troia, en què van prendre part els seus dos fills, Àiax i Teucre. Quan Teucre va tornar sense el seu germà, Telamó el va expulsar. No se sap del cert com va morir Telamó.

## Notes

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 505. ISBN 9788496061972.
* ↑ Ovidi Nasó, P.; Revisat i traduït per Adela M. Trepat i Anna M. de Saavedra. Les Metamorfosis, L. III. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1932.
Viccionari
# Rotació síncrona

En astronomia, la rotació síncrona o sincrònica és un terme utilitzat per descriure el moviment d'un cos que tarda el mateix temps a girar sobre si mateix que a completar una òrbita al voltant del cos central; per tant, manté sempre el mateix hemisferi apuntant cap al cos al qual orbita.
La Lluna es troba en rotació síncrona amb la Terra. De fet, molts dels satèl·lits naturals del sistema solar tenen rotació síncrona a causa de l'acoblament de marea.

## Vegeu també

* Període de rotació.
* Període orbital.
* Òrbita síncrona.
# Corona sueca

La corona sueca (en suec svensk krona o, simplement, krona; en plural, kronor) és la unitat monetària de Suècia. Es divideix en 100 öre (forma tant singular com plural). El codi ISO 4217 és SEK.
La introducció de la corona sueca, que va substituir el rigsdaler com a moneda de curs legal, fou resultat de la Unió Monetària Escandinava, que tenir lloc el 1873 i va durar fins a la Primera Guerra Mundial. Els integrants inicials de la unió monetària foren els estats escandinaus de Suècia i Dinamarca, i Noruega s'hi va afegir dos anys després. La moneda comuna es va dir "corona" (krone a Dinamarca i Noruega i krona a Suècia). Arran de la dissolució de la unió monetària, tots tres estats van decidir de mantenir el nom de les respectives monedes individuals.

## Monedes i bitllets

Emesa pel Banc Reial de Suècia (Sveriges Riksbank), en circulen monedes de 50 öre i d'1, 5 i 10 corones, i bitllets de 20, 50, 100, 500 i 1.000 corones.
Tradicionalment, la moneda d'una corona porta l'efígie del monarca a l'anvers i l'escut de Suècia, o bé la imatge d'una corona reial, al revers. El lema reial o Valspråk també hi figura; per exemple, el lema del rei actual, Carles Gustau, és För Sverige i tiden, "Per Suècia a través dels temps".

## Taxes de canvi

* 1 EUR = 10,25 SEK (8 de juliol del 2018)
* 1 USD = 8,72 SEK (8 de juliol del 2018)

## Vegeu també

* Corona

## Enllaços externs

* (suec) (anglès) Banc Reial de Suècia Arxivat 2005-11-30 a Wayback Machine.
# Opis

Opis (en accadi Upî o Upija, en grec antic Ὦπις) va ser una ciutat de Mesopotàmia (Babilònia) esmentada per Heròdot que diu que era a la vora del Tigris. Xenofont diu que estava situat a la riba d'un afluent, el Physcos (modern Adhem). Flavi Arrià diu que Alexandre el Gran s'hi va embarcar per navegar pel Tigris quan tornava de l'est, i va destruir un obstacle posat al riu per impedir-li el pas. La seva situació exacta es desconeix, però pels textos conservats havia d'estar situada a la vora de la confluència entre el Tigris i el Diyala.
Opis es menciona per primera vegada al començament del segon mil·lenni aC. Més tard, cap al segle segle xiv aC era la capital d'una regió de Babilònia. Els babilonis, en algun moment que no es coneix, van excavar l'anomenat Canal reial que unia l'Eufrates amb el Tigris, i finalitzava prop de la ciutat d'Opis. El rei Nabucodonosor II va edificar una muralla entre els dos rius per protegir Babilònia d'una invasió dels medes. La fortificació finalitzava prop d'Opis. Se sap també que la ciutat estava situada a la via que unia Susa, la capital d'Elam, amb Assíria.
L'any 539 aC, el rei de Babilònia Nabònides va situar-se amb el seu exèrcit prop d'Opis per fer front a Cir II el Gran, rei de Pèrsia, que envaïa el seu país. Va ser vençut pels perses i els babilonis es van revoltar contra el seu rei. Cir es va instal·lar al tron de Babilònia.
L'any 324 aC els soldats d'Alexandre el Gran es van revoltar a Opis al considerar que eren menyspreats perquè Alexandre semblava que havia donat els mateixos drets que tenien ells als perses. Per acabar amb el motí, Alexandre va organitzar un casament multitudinari entre macedonis i perses. Ell es va casar amb Barsina, filla de Darios III, i va celebrar milers de casaments entre els seus soldats i les dones perses.
El rei Seleuc I Nicàtor, successor d'Alexandre, va construir la ciutat de Selèucia a la banda oposada del riu on hi havia Opis, que es va convertir en un suburbi de Selèucia. Tàcit diu que al segle primer, pobladors grecs i els nadius conservaven institucions pròpies. Els parts, que s'havien apoderat del país al segle ii aC, no tenien influència.
Sobre aquesta ciutat o a la rodalia els parts van construir la ciutat de Ctesifont.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, I, 189
* ↑ Lendering, Jona. «Opis». Livius. [Consulta: 20 octubre 2021].
Viccionari
# Will Eisner

Will Eisner (Brooklyn, 6 de març de 1917 - Fort Lauderdale, 3 de gener de 2005), és el nom artístic de William Erwin, qui va ser un influent dibuixant i guionista de còmics estatunidenc, creador del famós personatge The Spirit i primer autor de còmic a utilitzar el format novel·la gràfica.

## Biografia

El pare d'Eisner, Shmuel "Samuel" Eisner, va néixer el 6 de març de 1886 a Kolomia, Àustria-Hongria (actual Ucraïna), i va ser l'onzè fill. Aspirava a ser artista, i quan era adolescent va pintar murals per a rics mecenes i esglésies catòliques de Viena. Per evitar el reclutament militar, es va traslladar a Nova York abans de l'esclat de la Primera Guerra Mundial. Allà va tenir dificultats per trobar feina, ja que les seves habilitats en anglès eren pobres. Es va guanyar la vida com va poder pintant decorats per espectacles de vodevil i el teatre jueu.
Amb 8 anys, Will Eisner, ja va demostrar tenir una habilitat especial pel dibuix, el 1933, amb 16 anys va publicar el primer dibuix al diari del seu col·legi.
De jove, per poder guanyar-se la vida, va treballar els diumenges de venedor de diaris. Va ser en aquesta feina que va descobrir les planxes de còmic dominicals de dibuixants com Milton Caniff, Alex Raymond i George Herriman. Aquests dibuixants el varen influenciar i el van encoratjar a convertir-se en un dibuixant professional de còmic.

## Obra i personatges

Un dels personatges, que van donar més renom a Will Eisner, va ser The Spirit, i va popularitzar el terme novel·la gràfica amb A Contract with God de 1978.

## Homenatges

En reconeixement dels treballs de l'any, anualment s'atorguen els premis Eisner a la Comic-Con de San Diego, Califòrnia, i el saló de la fama del còmic du el seu nom: Will Eisner Hall of Fame.

## Referències

* 1 2 3 Diccionario del comic. Barcelona: Larousse, 1996. ISBN 978-84-8016-259-3. (castellà)
* ↑ Schumacher, 2010, p. 2.
* ↑ Schumacher, 2010, p. 2–3.
* ↑ Schumacher, 2010, p. 3.
* ↑ Duncan, Randy; Smith, Matthew J. Icons of the American Comic Book: From Captain America to Wonder Woman (en anglès). Volum 1. ABC-CLIO, 2013, p. 148. ISBN 0313399239.
* ↑ Scheden, Jesse. «Comic-Con 2016: 2016 Eisner Award Winners Revealed» (en anglès). IGN, 23-07-2017. [Consulta: 1r abril 2017].

## Vegeu també

* The Spirit (pel·lícula)

## Bibliografia

* Schumacher, Michael. Will Eisner: A Dreamer's Life in Comics. Bloomsbury Publishing, 2010. ISBN 978-1-60819-524-4.
# To agut

Els tons aguts són els que componen la gamma de freqüències altes de l'espectre audible. És a dir, del total d'audiofreqüències que l'orella humana és capaç de captar, les quals van dels 20 als 20.000 Hertz, els tons aguts comprenen l'interval format entre els 5.000 i 20.000 Hertz.
En música vocal, la tessitura de soprano (emprant el sistema de notació científica) va aproximadament des del "DO central" (C₄ = 261 Hz) al "LA agut" (A₅ =880 Hz) en música coral, o fins al "DO soprano" (C₆, dues octaves per damunt del DO central, =1046 Hz) o més en el gènere operístic.
El terme tiple s'empra de vegades per referir-se a la tessitura de soprano. Procedeix del mot llatí medieval triplum que, en els motets dels segles xiii i xiv, fou emprat per a referir-se al tercer registre —la tercera veu— de notes cantades. D'acord amb la línia doctrinal paulina, contrària a la participació femenina en la litúrgia, el triplum era cantat per nois. Sonava per damunt del tenor, que contenia la melodia, i del contralt.

## Referències

* ↑ Cal tenir en compte que per a designar la mateixa freqüència, el sistema de notació anomenat franco-belga fa servir un índex d'octava una unitat menor respecte del que s'empra en el sistema internacional. Així, per exemple, DO₃ = C₄.
* ↑ «Pau de Tarsos, Epístola als Corintis, 1 Co 14.». [Consulta: 21 octubre 2015].
# Gotarces I de Pàrtia

Gotarces I va ser rei de Pàrtia de l'any 90 aC al 80 aC aproximadament.
Cap a l'any 90 aC, abans de la mort de Mitridates II, Gotarces I, membre de la família arsàcida, fill de Fraates I i net de Fraapatios I, es va revoltar i es va proclamar rei, dominant una part de l'Imperi. Controlava Mesopotàmia i una part de la Mèdia. Es creu que la seva capital era Babel. La guerra civil va durar uns deu anys.
Tigranes II d'Armènia va aprofitar les lluites civils i va sotmetre els reis de Corduena, Adiabene i Atropatene, recuperant els territoris que havia cedit l'any 95 aC.
L'any 87 aC va morir Mitridates II en un combat contra els armenis a la riba de l'Araxes, quan el seu fill, Orodes I de Pàrtia, estava a punt d'envair Mesopotàmia per lluitar contra Gotarces.
Gotarces va morir de mort natural cap a l'any 80 aC, i Orodes I que ja havia eliminat Mitridates II i Gotarces I va ser el nou rei de tot l'imperi part cap al 87 aC. Va tenir un rival desconegut que devia ser el seu successor, membre d'una tribu dels saces, Sanatroces I, rei únic des de l'any 77 aC.

## Referències

* ↑ Verstandig, André. Histoire de l'empire parthe. Brusel·les: Le Cri, 2001, p. 123-128. ISBN 9782871062790.
| Rebelat en el regnat de: Mitridates II | Imperi Part | Succeït per: Orodes I |