OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Campionats del món de gravel

Els Campionats del món de gravel són les proves del campionat mundial de ciclisme de gravel organitzades per la Unió Ciclista Internacional (UCI). La disciplina recull l'espai entre el ciclisme de carretera estàndard per carreteres asfaltades i pavimentades, i les disciplines tot terreny de la bicicleta de muntanya, cross country i ciclocròs. Les curses comparteixen la longitud i la naturalesa tàctica de les curses de carretera, però abracen la imprevisibilitat i l'habilitat tècnica del ciclisme fora de carretera.
Els tres primers classificats de cada disciplina reben medalles d'or, plata i bronze. El guanyador també té dret a portar el mallot irisat en proves d'aquesta disciplina fins al Campionat del món del proper any. A diferència d'altres competicions ciclistes, els competidors dels Campionats del món representen equips nacionals més que comercials. Els Campionats del món solen celebrar-se a finals de temporada.

## Història

El primer Campionat del món de gravel de la UCI es va fer a Veneto, Itàlia, l'any 2022 i només va comptar amb esdeveniments de fons. Els primers campions del món van ser Pauline Ferrand-Prévot per a la cursa femenina i Gianni Vermeersch per a la cursa masculina.

## Campionats

| Any | País | Lloc |
| 2022 | Itàlia | Veneto |
| 2023 | Itàlia | Veneto |
| 2024 | Bèlgica | Brabant flamenc |
| 2025 | França | Bonic |
| 2026 | Austràlia | Nannup |
| 2027 | França | Alta Savoia |
| 2028 | Aràbia Saudita | Al-'Ula |
| Any | Or | Plata | Bronze |
| 2022 | Gianni Vermeersch | Daniel Oss | Mathieu van der Poel |
| 2023 | Matej Mohorič | Florian Vermeersch | Connor Swift |
| 2024 | Mathieu van der Poel | Florian Vermeersch | Quinten Hermans |
| Any | Or | Plata | Bronze |
| 2022 | Pauline Ferrand-Prévot | Sina Frei | Chiara Teocchi |
| 2023 | Katarzyna Niewiadoma | Silvia Persico | Demi Vollering |
| 2024 | Marianne Vos | Lotte Kopecky | Lorena Wiebes |

## Medaller

| Posició | País | Or | Plata | Bronze | Total |
| 1 | Països Baixos | 2 | 0 | 3 | 5 |
| 2 | Bèlgica | 1 | 3 | 1 | 5 |
| 3 | França | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Polònia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 3 | Eslovènia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 6 | Itàlia | 0 | 2 | 1 | 3 |
| 7 | Suïssa | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 8 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 6 | 6 | 6 | 18 |

## Referències

* ↑ Ferrand-Prévot completes quartet of rainbow jerseys at Gravel World Championships
* ↑ Gianni Vermeersch wins Gravel World Championships with solo attack

## Enllaços externs

* Web de la UCI
# Phenacodus

Phenacodus és un gènere extint de condilartres prehistòrics que visqueren entre el Thanetià i l'Eocè inferior. És un dels tipus més antics coneguts d'ungulats. Se n'han trobat restes fòssils a Nord-amèrica.
# Rutherford (Nova Jersey)

Rutherford és una població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey. Segons el cens del 2007 tenia 17.620 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rutherford tenia 18.110 habitants, 7.055 habitatges, i 4.670 famílies. La densitat de població era de 2.488,4 habitants/km².
Dels 7.055 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 28,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,8% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 24,6% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.820 $ i la renda mediana per família de 78.120 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.376 $ mentre que les dones 39.950 $. La renda per capita de la població era de 30.495 $. Aproximadament el 2,3% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Fills il·lustres

* William Carlos Williams (1883 - 1963) poeta

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rutherford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rutherford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Alba (vestit)

L'alba (en llatí, 'vestit blanc') o camis és una vestimenta litúrgica de l'església catòlica i l'església anglicana.
Instituït com a hàbit litúrgic per a tots els ministres i ordes sacerdotals de l'església catòlica, l'alba és una túnica de roba blanca que cobreix tot el cos. Acostuma a cenyir-se amb un cordó.
El Cærimoniale episcopum de 1984 instituí l'alba com a hàbit litúrgic bàsic de tots els ministres, per bé que l'església catalana optà per l'ús de la cogulla monàstica benedictina. L'alba substitueix la sotana i es pot revestir amb una estola, una casulla o una dalmàtica.
Viccionari
# Suite (Janáček)

Suite, JW VI/6 (també anomenada Suite op. 3 o Serenata, en txec Suita (Serenáda)), és una obra orquestral composta per Leoš Janáček al voltant de 1891. No es va estrenar en el seu conjunt, amb el nom de Serenata, fins al 23 de setembre de 1928 a Brno per la combinació de les orquestres de la Ràdio de Brno i Praga dirigides per Břetislav Bakala, amb motiu de la recent mort del compositor.

## Referències

* ↑ «Dades de l'obra» (en alemany). Leoš Janáček Gesellschaft. [Consulta: 26 novembre 2016].

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
Viccionari
# Andreu Navas

Andreu Navas Amenós, (Tarragona,1974) és un gestor català, actual director de l'Agència Tributària de Catalunya des de novembre de 2024.
Navas és diplomat en Ciències Empresarials per la Universitat Rovira i Virgili. També és llicenciat en Dret i en Administració i Direcció d’Empreses per la Universitat Oberta de Catalunya. Ha cursat un màster interuniversitari en Dret de l’Administració Pública per la Universitat Rovira i Virgili i la Universitat de Saragossa.
És tècnic superior d’administració especial a la Diputació de Tarragona, concretament a l’organisme autònom Base-Gestió d’Ingressos, que s'ocupa de la gestió, liquidació, inspecció, comprovació i recaptació de tot tipus d'ingressos de la Diputació i dels ens locals.

## Referències

* 1 2 3 «Andreu Navas Amenós, nou director de l'Agència Tributària de Catalunya. Agència Tributària de Catalunya». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ Piñol, Àngels. «Andreu Navas, nuevo director de la Agencia Tributaria de Cataluña para gestionar la nueva financiación» (en castellà), 12-11-2024. [Consulta: 4 desembre 2024].
# Can Blanch de les Eres

Can Blanch de les Eres és un masia de Badalona construïda a finals de segle XVII, integrada en el context urbà del nucli antic de Dalt de la Vila. Està protegida com a Bé Cultural d'Interès Local des de 1984.
Es troba al carrer de les Eres, números 24-26-28. Aquest lloc era on antigament els pagesos badalonins de Dalt de la Vila tenien les seves eres. L'edifici es va construir a finals de segle XVII, després de la compra d'una peça de terra, el 28 de juny de 1682, per part del doctor en medicina Jacint Blanch, ciutadà honrat de Barcelona, a la partida anomenada les Eres de la Sagrera. La família Blanch residien i van residir de manera habitual a Barcelona, tenien la consideració de ciutadans honrats i generalment eren professionals liberals, dedicats a la medicina o les lleis.
Davant la casa hi ha un pati, al voltant dels quals hi ha disposats una sèrie d'edificis, que són presidits per Can Blanch. El 1797 la casa i el seu pati van ser encerclats per una paret. A finals de segle XIX, vers el 1879, la masia va ser totalment reformada, donant-li l'aspecte actual. De la construcció original encara s'entreveu la teulada a doble vessant, i restes de l'arc de la porta d'entrada. Els Blanch va mantenir la casa fins al tombant de segle XX, quan els propietaris van acabar mudant de cognom.
De la masia en destaca el seu arxiu, que durant anys va estar en mans de l'historiador local Josep Maria Cuyàs, i després de la seva mort, el 1993 va ingressar al Museu de Badalona, sent un dels fons patrimonials de l'Arxiu Josep M. Cuyàs.

## Referències

* 1 2 «Can Blanch de les Eres». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 4 agost 2024].
* 1 2 3 Nieto, M. Dolors; Sagués, Ramon «Masies i cases pairals de Badalona». Carrer dels Arbres, 1982, pàg. 16.
* 1 2 3 Cuyàs Tolosa, Josep M. Història de Badalona. vol. 5. Badalona: A. G. Duran, 1979, p. 83-84.
* 1 2 3 Nieto Sabater, M. Dolors «Catàlegs dels fons privats patrimonials de la família Cuyàs i de la família Blanch, de l'Arxiu Josep M Cuyàs i Tolosa». Carrer dels Arbres, 3a època, núm. 6, 1995, pàg. 35-41.
* 1 2 Padrós, Joan Antoni; Lladó, Francesc. «Masia de Can Blanch de les Eres». Ajuntament de Badalona. [Consulta: 4 agost 2024].
# Sidney (Iowa)

Sidney és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.300 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sidney tenia 1.300 habitants, 491 habitatges, i 330 famílies. La densitat de població era de 398,4 habitants/km².
Dels 491 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,6% hi vivien parelles casades, en un 11,2% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 21,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.375 $ i la renda mediana per família de 45.278 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.292 $ mentre que les dones 24.135 $. La renda per capita de la població era de 15.027 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 9,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sidney». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# El fill del músic

El fill del músic, JW VI/14 (en txec Šumařovo dítě), és una balada composta per Leoš Janáček el 1912 i revisada el 1914. Es va estrenar el 14 de novembre de 1917 a Praga per la Filharmònica txeca dirigida per Otakar Ostrčil. Té una durada d'uns 12 minuts. Es basa en el poema homònim de Svatopluk Čech.
Janáček va estar present a l'estrena. Originalment, l'estrena estava prevista pel 15 de març de 1914 amb el compositor com a director, però no es va fer finalment, ja que els assajos en només dues sessions havien estat massa curts.
Janáček no va compondre una gran quantitat d'obres simfòniques. A més de les Danses Laquianes i un esbós de la simfonia El Danubi, només trobem tres poemes simfònics i la cèlebre Sinfonietta.
Un violinista pobre mor, deixant enrere el seu violí i un nen. Una dona del poble cuida el nen, però una nit somia que el pare mort el convida a seguir-lo cap a un lloc de felicitat. Al matí, el nen està mort i el violí ha desaparegut.

## Música

Com era d’esperar, el concertino té un paper fonamental en aquesta composició, personificant el violinista. L’obra segueix l'estil madur de Janáček, amb interrupcions inesperades en les melodies i estructures fragmentades. Tot i això, com en altres composicions més tardanes, les diferents seccions s'uneixen per crear una obra cohesionada, fet que suposa un repte considerable per als músics.
L'obra es divideix en tres parts: la primera descriu la vida errant del violinista i la seva mort. La segona representa el violinista al costat del llit del nen, intentant convèncer-lo de seguir-lo. L'última part és ràpida i agitada, mentre es descobreix el cos del nen al matí, i el solo de violí es deté amb la desaparició del violí. La música se suavitza i conclou en pianissimo, però amb un gir sorpresa, resolent-se en un do major serè, suggerint que el violinista i el nen han trobat pau i felicitat.

## Referències

* 1 2 3 4 Zank, M.J. Sunny. «The Fiddler’s Child». Musikproduktion Höflich. [Consulta: 2 desembre 2024].
* 1 2 «Dades de l'obra» (en alemany). Leoš Janáček Gesellschaft. [Consulta: 28 novembre 2016].
* ↑ «Ressenya del disc» (en anglès). Supraphon.

## Vegeu també

* Llista de composicions de Leoš Janáček
# Can Cartró (Subirats)

Can Cartró és una caseria del municipi de Subirats (Alt Penedès), situat a l'extrem nord-oest del municipi, al límit amb els termes d'Avinyonet del Penedès i de Santa Fe del Penedès, a 172 m d'altitud. És travessat per la carretera BV-2155, entre la riera de Santa Fe i el torrent dels Brivons. L'any 2023 tenia 184 habitants.

## Història

Es va originar a finals del segle XVIII a l'entorn de la masia de Can Cartró, que van construir Francisca Escudé Santacana i Pau Cartró Mestres. L'edifici, que continua dempeus just darrera l'església, va ser anomenat 'A Cartró', nom que va continuar designant el nucli que es va anar construint al seu voltant. A mitjans del segle XIX s'anomenava Cases d'en Cartró, i a inicis del segle XX, Cal Cartró o Can Cartró.
A finals del segle XIX es van crear unes zones de cases perifèriques a Can Cartró: el carrer Nou, sobre terres en possessió de Cal Costes, a l'altra banda del torrent dels Brivons; el carrer de Cal Pau Xic, al costat del camí cap a Puigdàlber, i el Corral del Mestre, més al nord. Aquestes ampliacions eren degudes a la lògica familiar de mantenir la integritat del patrimoni, nomenant un únic fill hereu per la terra i la casa, i els fills cabalers podien adquirir rabasses externes al nucli familiar original, creant una nova branca independent.
El Centre Cultural i Recreatiu, anomenat el Cafè pels veïns, es va construir el 1933, amb la implicació dels rabassaires, com a alternativa a la sala de ball de Cal Pepito, la Sala, que havia esdevingut lloc assidu dels simpatitzants dels grans propietaris.
La capella Sant Josep de Can Cartró es va construir el 1962. Fins aleshores les misses es celebraven a la parròquia de Lavern.

## Festa Major

La seva festa major està dedicada a Sant Josep i se celebra a principis de maig, amb cercavila folklòrica amb la participació de grups de cultura popular del municipi i també diables del municipi. Hi ha el Ball de les gitanes de Lavern i el Ball de Cintes i els Capgrossos de Can Cartró.
Can Cartró té un club de futbol, el Can Cartró CF i té una penya blaugrana.

## Referències

* ↑ «Memòria de l'inventari de patrimoni cultural i natural de Subirats (Alt Penedès)» p. 24. Diputació de Barcelona, 01-02-2007.
* ↑ «Subirats». Gran Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «082732 Subirats». Institut d’Estadística de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
* 1 2 3 4 Rubio Suriol, Montse. Subirats. Capital de la vinya. Ajuntament de Subirats, 2023, p. 195-199. ISBN 978-84-16445-82-0.
* ↑ «Capella Sant Josep de Can Cartró». Bisbat de Sant Feliu de Llobregat.
* ↑ «Festa Major de Can Cartró (Subirats)». Patrimoni festiu de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Can Cartró, C.F.A». Federació Catalana de Futbol.
# Estola

Estola (del llatí stola, 'roba llarga') era un vestit de dona romà que es portava sobre la túnica, i és un ornament litúrgic dels preveres i bisbes de l'església catòlica i l'església anglicana.

## Roba romana

L'estola arribava prop dels turmells i rodejava el cos de la dona al que se subjectava per una faixa, i anava cap al pit. La túnica no arribava gaire més avall dels genolls. L'estola es distingia de la túnica perquè portava un volant o vora cosida anomenada instita. Sembla que també duia una franja de porpra que orlava la peça al voltant del coll. Es lligava amb una fíbula. Generalment tenia mànigues que arribaven fins als colzes, però no sempre, i no anaven cosides, sinó que se subjectaven amb fermalls. Si la túnica portava mànigues, l'estola no.
Era el vestit característic de les matrones romanes i es portava com a distintiu del matrimoni legal. Entre els homes el vestit característic era la toga. Les noies no la podien portar i havien de portar una toga fosca. Horaci parla de la matrona en oposició a la togata. Les dones de les que el marit s'havia divorciat per adulteri no podien portar estola, només la toga. L'estola va ser usada per les dones romanes fins a l'època de Tiberi, quan va deixar d'estar de moda.

## Ornament litúrgic

És una banda de roba, del color litúrgic corresponent al calendari litúrgic catòlic que es col·loca al damunt de l'alba o la sotana dels sacerdots catòlics ordenats.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Stola». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 19 març 2022].
* ↑ Mellado, Francisco de P. (ed.). «Estola». Enciclopedia moderna. [Consulta: 19 març 2022].
Viccionari
# Sharpsburg (Iowa)

Sharpsburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 98 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sharpsburg tenia 98 habitants, 39 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 105,1 habitants/km².
Dels 39 habitatges en un 30,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,6% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 26,5% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 76,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.042 $ i la renda mediana per família de 28.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.625 $ mentre que les dones 12.083 $. La renda per capita de la població era de 8.779 $. Entorn del 7,4% de les famílies i el 14,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sharpsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sharpsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tomba del Soldat desconegut

La tradició de la tomba del Soldat desconegut va néixer de la Primera Guerra Mundial i es troba a nombrosos països. Aquesta tomba conté les restes d'un soldat mort al combat i del que se n'ignoren el nom i alguna vegada fins i tot la nacionalitat.
La primera tomba del Soldat desconegut es troba a Londres a l'abadia de Westminster i data de 1920. França ha seguit l'any següent amb una tomba del Soldat desconegut col·locada sota l'arc de Triomf en honor dels combatents morts durant la Primera Guerra mundial.

## Al món

* Anglaterra: la tomba del Soldat desconegut, a Londres.
* Bèlgica: veure Columna del Congrés a Brussel·les.
* Canadà: la tomba del Soldat desconegut, a Ottawa.
* Catalunya: el Fossar de les Moreres, conté les restes de combatents desconeguts morts durant la defensa de Barcelona, en la Guerra de Successió Espanyola (1701-1715).
* Estats Units: tomba dels Soldats desconeguts, al Cementiri nacional d'Arlington, prop de Washington.
* França: la tomba del Soldat desconegut, a París.
* Grècia: la tomba del Soldat desconegut, a Atenes (vegeu foto).
* Iraq: la tomba del Soldat desconegut, a Bagdad.
* Itàlia: la tomba del Soldat desconegut situada al monument a Víctor Manuel II d'Itàlia a Roma.
* Portugal: la tomba del Soldat desconegut, al Monestir de Batalha.
* Romania: la tomba del Soldat desconegut, a Bucarest.
* Rússia: la tomba del Soldat desconegut, a Moscou.
* Algèria: la tomba del Soldat desconegut, a Alger.

## Vegeu també

* Memorial de guerra
# Andrew Lambrou

Andrew Lambrou (Sydney, 25 de maig de 1998) és un cantant australià d'origen grecoxipriota. Representarà Xipre en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023, que se celebrarà en la ciutat anglesa de Liverpool.
Lambrou va començar amb classes de piano a l'escola de música AMS. A l'edat de 5 anys, la seva escola va organitzar un eisteddfod, que va guanyar amb la cançó Do-Re-Mi de la comedia musical The Sound of Music.

## Primera vida

Andrew Lambrou va néixer el 1998 en una família grecoxipriota. Un dels seus avis és de Pafos, Xipre, mentre que també té arrels de l'illa de Lemnos, Grècia.
Als 5 anys, Lambrou va guanyar el primer lloc en un eisteddfod celebrat per l'escola, cantant "Do-Re-Mi" de The Sound of Music. El mateix any, la seva mare el va matricular a l'escola de música, adonant-se que tenia una inclinació musical.

## Carrera
### 2013-2020: Inicis i The X Factor

Lambrou va cridar l'atenció per primera vegada el 2013 després de pujar una versió de "My Immortal " d'Evanescence a YouTube. Una versió de 15 segons de "Stay With Me" de Sam Smith pujada a Instagram va ser compartida per una pàgina de música a Espanya i Lambrou va obtenir més de 2000 seguidors de la nit al dia. El 2015, Lambrou va participar en la setena temporada de The X Factor Austràlia. Va ser eliminat després de les visites a les cases dels jutges, just abans de les gales en directe, col·locant-lo entre els 20 primers 2.
Actuacions i resultats de The X Factor (2015) :
| Episodi | Cançó | Artista Original | Resultat |
| Audició | "Chains" | Nick Jonas | Passa de fase |
| Supercampament | "Ain't Nobody" | Rufus i Chaka Khan | Passa de fase |
| Visites a les cases dels jutges | "Start Again" | Conrad Sewell | Eliminat |

## Festival de la Cançó d'Eurovisió

El 2022 Lambrou va participar en la preselecció australiana pel Festival de la Cançó d'Eurovisió 2022. Va acabar en setè lloc amb la seva cançó Electrify. El 17 d'octubre del 2022 es va anunciar que Lambrou representarà Xipre en el Festival de la Cançó d'Eurovisió 2023.

## Discografia
### Senzills

Llista de senzills com a artista principal :
| Títol | Any | Àlbum |
| "Throne" 6 | 2021 | Sense àlbum |
| "Lemonade" 7 | 2021 | Sense àlbum |
| "Confidence" 5 | 2021 | Sense àlbum |
| "Electrify" 1 | 2022 | Sense àlbum |
| ''Break a Broken Heart'' | 2023 | Sense àlbum |

## Referències

* ↑ Adams, W. «Cyprus confirms Andrew Lambrou as Eurovision 2023 singer» (en anglès). Wiwibloggs, 17-10-2022. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «About» (en anglès). Andrew Lambrou. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Así canta en español Andrew Lambrou, el recién elegido representante de Chipre en Eurovisión 2023» (en castellà). 20 Minutos, 17-10-2022. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Cyprus will send Andrew Lambrou to Liverpool» (en anglès). Andrew Lambrou, 17-10-2022. [Consulta: 23 desembre 2022].