OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sonata per a piano núm. 19 (Mozart)

La Sonata per a piano en fa major, K. 547a (Anh. 135), és una sonata espúria, atribuïda durant bastants anys a Wolfgang Amadeus Mozart. Al principi, el 1799, va ser publicada per Breitkopf & Härtel com una de les seves sonates originals; però aviat es va descobrir que en realitat era una amalgama de moviments seleccionats d'altres composicions.
L'obra consta de dos moviments:
* Allegro, que és una transcripció (de do major a fa major) per a piano sol del segon moviment de la Sonata per a violí núm. 36, K. 547.
* Rondó, que és una transcripció del darrer moviment de la Sonata per a piano núm. 16.
La sèrie de sis variacions sobre l'Andante, K. 54/547b original s'interpreta a vegades com a tercer moviment addicional de l'obra. Aquestes variacions són també transcripcions de la mateixa sonata per a violí (K. 547) a la qual pertany l'Allegro, amb la quarta variació reescrita, la que estava dedicada al violí.

## Referències

* ↑ Zaslaw, Neal, with Cowdery, William eds., The Compleat Mozart: A Guide to the Musical Works of Wolfgang Amadeus Mozart, p. 320, New York: W.W. Norton & Co., 1990, ISBN 0-393-02886-0

## Enllaços externs

* Sonata per a piano en fa major, K. 547a: Partitura lliure a l'IMSLP.
# Simfonia núm. 30 (Mozart)

La Simfonia núm. 30 en re major, K. 202 (K. 186b) és una composició de Wolfgang Amadeus Mozart completada a Salzburg el 5 de maig de 1774.

## Estructura

La simfonia està instrumentada per a dos oboès, dues trompes, dues trompetes, timbales i corda; la part de les timbales s'ha perdut. Hi ha hagut almenys un intent per reconstruir la part dels timbales.
L'obra consta de quatre moviments:
* Molto allegro, compàs de 3/4.
* Andantino con moto (en la major), compàs de 2/4.
* Menuetto & Trio (aquest últim en sol major), compàs de 3/4.
* Presto, 2/4.
El primer moviment està en forma sonata i s'inicia amb un motiu puntejat de les trompetes. Una secció transitòria que conté un diàleg entre violins i contrabaixos que s'alternen, amb una dinàmica contrastada de forts i fluixos i acabant amb un trinat. El segon tema conté dues seccions: la primera és un landler compost per a dos violins, mentre que el segon és un Minuetto per a tutti orquestral amb trinats en gairebé cada pulsació. La coda exposicional torna a l'estil del landler. Seguint la recapitulació, la coda torna al Minuetto que condueix a la cadència final. El finale comença amb un motiu descendent i puntejat similar al que inicia el primer moviment. La frase de resposta i el segon tema del moviment presenta un caràcter de contradansa.

## Referències

* ↑ Ludwig Ritter von Köchel, Franz Giegling, Alexander Weinmann & Gerd Sievers, Chronologisch - thematisches Verzeichnis sämtlicher Tonwerke Wolfgang Amadé Mozarts, 6th Edition. Wiesbaden: Breitkopf & Härtel (1964): 203.
* ↑ Cliff Eisen, "Symphonies" The Mozart Conpendium, ed. H. C. Robbins Landon. London: Thames & Hudson, Ltd. (1990): 261
* ↑ Robert Dearling. The Music of Wolfgang Amadeus Mozart: The Symphonies (Rutherford, Madison, Teaneck, Farleigh Dickinson University Press, 1982), p. 203.
* 1 2 3 4 Brown, A. Peter, The Symphonic Repertoire (Volume 2). Indiana University Press (ISBN 025333487X), pp. 379-381 (2002).

## Enllaços externs

* Simfonia núm. 30, K. 202: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
# Mycoplasma laboratorium

El Mycoplasma laboratorium és el primer organisme sintètic dissenyat per un grup de científics. Concretament pel J. Craig Venter Institute, encapçalat per John Craig Venter.
L'organisme va ser conegut a raó d'una sol·licitud internacional de patent (la WO2007/047148 A1) feta pública el 26 d'abril del 2007.
L'organisme se sap que és un intent de crear un genoma bacterià mínim, o sigui un genoma de bacteri en què aquest tingui la mínima quantitat possible d'informació genètica sense perdre massa autonomia., El seu estudi es va realitzar noquejant un per un els 482 gens del Mycoplasma genitalium, un organisme triat pel fet de tenir un dels genomes més petits que es coneixen. i comprovant la viabilitat dels organismes obtinguts. D'aquesta manera es va poder reduir el nombre de gens considerats essencials a 381.
No se sap si ja ha arribat a obtenir l'organisme que es vol patentar, però el mecanisme de creació no és mitjançant la modificació d'organismes ja existents sinó sintetitzant químicament tot l'ADN en una carcassa bacteriana amb tots els intermediaris metabòlics inclosos.
La intenció és fer servir l'organisme obtingut com una carcassa fàcilment manipulable per obtenir beneficis biològics. D'aquesta manera la relació "béns produïts"/"biomassa produïda" s'acostarà molt a 1. En la mateixa patent s'observa la possibilitat de manipular-lo per obtenir bioetanol o hidrogen.
El primer organisme mare de l'espècie, és anomenat Sintia.

## Referències

* ↑ «Scientists create synthetic cell, version 1.0». Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 12 abril 2017].
* ↑ Young L, Sung J, Stacey G, Masters JR. "Detection of Mycoplasma in cell cultures". Nat Protoc. 2010 5(5): 929–34. Epub 2010 Apr 22.
* ↑ «The minimal gene complement of Mycoplasma genitalium». Science, 270, 5235, 10-1995, pàg. 397–403. Bibcode: 1995Sci...270..397F. DOI: 10.1126/science.270.5235.397. PMID: 7569993.
* ↑ Roger Highfield, "Man-made microbe 'to create endless biofuel' Arxivat 2008-04-10 a Wayback Machine.", Telegraph, June 8, 2007. Retrieved October 7, 2007.
* ↑ US Patent Application: 20070122826 Arxivat 2021-11-25 a Wayback Machine.
# Ievgueni Brago

Ievgueni Brago (rus: Евгений Николаевич Браго) (Moscou, 1 de març de 1929 - 13 de maig de 2024) va ser un remer rus que va competir sota bandera soviètica durant la dècada del 1950. Posteriorment destacà com a científic, després de llicenciar-se a l'Institut d'Enginyeria de l'Energia de Moscou el 1953.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla de plata en la prova del vuit amb timoner del programa de rem.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles d'or al Campionat d'Europa de rem en la prova del vuit amb timoner, el 1953, 1954 i 1955. També guanyà cinc campionats soviètics, un el quatre amb timoner (1951) i quatre en el vuit amb timoner (1952-1954 i 1956).

## Referències

* ↑ «Браго Евгений Николаевич - РГУ нефти и газа (НИУ) имени И.М. Губкина». Arxivat de l'original el 2018-02-20. [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Olympedia – Yevgeny Brago». [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «БРАГО Евгений Николаевич | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 7 octubre 2021].
# Xavier Elies Gibert

Xavier Elies Gibert (Barcelona, 15 d'abril de 1941 – 30 de juny de 2010) era un economista i cantant català. Va ser el setè integrant des de l'any 1963 de l'antic grup Els Setze Jutges.
Xavier Elies va néixer a Barcelona i va enregistrar un sol disc, amb un estil característic seguint una línia humorística i satírica en la que predominava la influència dels grans autors de la chanson francesa, especialment Georges Brassens, del que és un fidel seguidor. Va realitzar amb la resta de membres de Els Setze Jutges gran nombre d'actuacions en directe i recitals per terres catalanes en una tasca important de divulgació de la Nova Cançó, encara que no va aconseguir l'èxit popular.
També va ser per poc temps cantant i instrumentista del grup Els Quatre Gats, el primer de les seves característiques que va cantar en llengua catalana.
Una vegada supera aquest primer període de popularització de la cançó, quan el moviment ja era prou popular, Xavier Elies es va retirar del món de la cançó i es va dedicar al món editorial dins el grup HYMSA, editor de la revista Lecturas, entre d'altres.
El 13 d'abril de 2007, junt amb la resta de components del grup va rebre la Medalla d'Honor del Parlament de Catalunya, en reconeixement de la seva tasca en favor de la cultura i la llengua catalanes durant la dictadura.
La mort d'Elies deguda a un càncer succeí un mes després de rebre un homenatge sorpresa per part d'alguns membres dels setze jutges.

## Referències

* 1 2 TN migdia, 30/06/2010 minut 47
* ↑ Entrega de la medalla d'honor d'or a Setze Jutges Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine. TV3

## Bibliografia

* Jordi Garcia-Soler, “La Nova Cançó”. Edicions 62, 1976.

## Enllaços externs

* Discografia amb Els Setze Jutges (castellà)
# Yangzhumingita

La yangzhumingita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de les miques. Rep el seu nom del professor Yang Zhuming (1951), mineralogista i cristal·lògraf, en reconeixement de les seves contribucions a la mineralogia de Bayan Obo.

## Característiques

La yangzhumingita és un silicat de fórmula química KMg$_{2,5}$(Si₄O$_{10}$)F₂. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Es troba en forma de cristalls subèdrics a euèdrics, en forma de plaques, que varien en grandària des de diverses desenes a diversos centenars de micròmetres de diàmetre.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la yangzhumingita pertany a «09.EC - Fil·losilicats amb plans de mica, compostos per xarxes tetraèdriques i octaèdriques» juntament amb els següents minerals: minnesotaïta, talc, wil·lemseïta, ferripirofil·lita, pirofil·lita, boromoscovita, celadonita, chernykhita, montdorita, moscovita, nanpingita, paragonita, roscoelita, tobelita, aluminoceladonita, cromofil·lita, ferroaluminoceladonita, ferroceladonita, cromoceladonita, tainiolita, ganterita, annita, ephesita, hendricksita, masutomilita, norrishita, flogopita, polilitionita, preiswerkita, siderofil·lita, tetraferriflogopita, fluorotetraferriflogopita, wonesita, eastonita, tetraferriannita, trilitionita, fluorannita, xirokxinita, shirozulita, sokolovaïta, aspidolita, fluoroflogopita, suhailita, orlovita, oxiflogopita, brammal·lita, margarita, anandita, bityita, clintonita, kinoshitalita, ferrokinoshitalita, oxikinoshitalita, fluorokinoshitalita, beidel·lita, kurumsakita, montmoril·lonita, nontronita, volkonskoïta, yakhontovita, hectorita, saponita, sauconita, spadaïta, stevensita, swinefordita, zincsilita, ferrosaponita, vermiculita, baileyclor, chamosita, clinoclor, cookeïta, franklinfurnaceïta, gonyerita, nimita, ortochamosita, pennantita, sudoïta, donbassita, glagolevita, borocookeïta, aliettita, corrensita, dozyïta, hidrobiotita, karpinskita, kulkeïta, lunijianlaïta, rectorita, saliotita, tosudita, brinrobertsita, macaulayita, burckhardtita, ferrisurita, surita, niksergievita i kegelita.

## Formació i jaciments

Es troba en una de les bandes de textura de roca carbonatada metamorfosada trobada a la zona de transició entre la dolomita i la pissarra. Va ser descoberta a la mina est del dipòsit de Bayan Obo, a la prefectura de Baotou (Mongòlia Interior, Xina), on sol trobar-se associada a altres minerals com: dolomita, calcita, tremolita, norbergita, huanghoïta-(Ce), flogopita, barita, bastnäsita-(Ce), parisita-(Ce) i fluorita. També ha estat trobada a Blåmannvika, a Ersfjorden (Troms, Noruega).

## Referències

* ↑ «Yangzhumingite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 6 agost 2016].
# Valdería

Valdería (en asturlleonès La Valdeiría) és una comarca situada al sud-oest de la província de Lleó (Castella i Lleó). Està recorreguda pel riu Eria, que li dona el seu nom que neix en la serra del Teleno i desemboca a l'Órbigo en la província de Zamora. Comprèn els municipis de Castrocontrigo, Castrocalbón i San Esteban de Nogales en la part de la província de Lleó.

## Municipis

* Castrocontrigo
* Castrocalbón
* San Esteban de Nogales

## Característiques

Ha estat una comarca eminentment agrícola i ramadera amb cultius de regadiu en les vegas de la vall i de secà en les forests i en els altiplans al·luvials. En estar en una zona de transició entre la muntanya i el pla de la Meseta, fa que els seus paisatges siguin variats i atractius. Té bona riquesa cinegètica de les seves forests i piscícola en les clares aigües del riu Eria. Va ser senyoriu dels Ponce de Cabrera i Alba d'Aliste. Presenta una llarga i interessant història com es pot veure en restes arqueològics i en el Museu de Castrocalbón.

## Enllaços externs

* Museu de Castrocalbón Arxivat 2008-05-31 a Wayback Machine..
# Lake Elmo

Lake Elmo és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 6.863 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Elmo tenia 6.863 habitants, 2.347 habitatges, i 1.924 famílies. La densitat de població era de 116 habitants per km².
Dels 2.347 habitatges en un 41,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,4% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 18% no eren unitats familiars. En el 13,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,91 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 27,3% de 45 a 60 i un 7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 76.876 $ i la renda mediana per família de 84.562 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.667 $ mentre que les dones 32.564 $. La renda per capita de la població era de 33.007 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 7,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Elmo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Elmo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Lakeland Shores

Lakeland Shores és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 355 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeland Shores tenia 355 habitants, 116 habitatges, i 93 famílies. La densitat de població era de 428,3 habitants per km².
Dels 116 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 19,8% no eren unitats familiars. En el 16,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,06 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 29,9% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 80.907 $ i la renda mediana per família de 83.632 $. Els homes tenien una renda mediana de 55.000 $ mentre que les dones 35.000 $. La renda per capita de la població era de 29.789 $. Entorn de l'1,9% de les famílies i el 3,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeland Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeland Shores». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Lucan

Lucan és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 226 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lucan tenia 226 habitants, 100 habitatges, i 61 famílies. La densitat de població era de 229,6 habitants per km².
Dels 100 habitatges en un 26% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54% hi vivien parelles casades, en un 5% dones solteres, i en un 39% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 21,7% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 24,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 38.750$. Els homes tenien una renda mediana de 28.438 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 19.838 $. Cap de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Notes

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lucan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lucan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Mendota Heights

Mendota Heights és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 11.594 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mendota Heights tenia 11.434 habitants, 4.178 habitatges, i 3.237 famílies. La densitat de població era de 471,7 habitants per km².
Dels 4.178 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,5% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 22,5% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 81.155 $ i la renda mediana per família de 93.544 $. Els homes tenien una renda mediana de 61.095 $ mentre que les dones 41.208 $. La renda per capita de la població era de 39.407 $. Entorn de l'1,3% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mendota Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mendota Heights». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# North Mankato

North Mankato és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2009 tenia 12.666 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Mankato tenia 11.798 habitants, 4.744 habitatges, i 3.178 famílies. La densitat de població era de 967,1 habitants per km².
Dels 4.744 habitatges en un 35,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 10,9% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 9,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.816$ i la renda mediana per família de 59.265$. Els homes tenien una renda mediana de 38.720$ mentre que les dones 25.713$. La renda per capita de la població era de 23.916$. Entorn del 5,3% de les famílies i el 7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Mankato». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Mankato». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# GNU General Public License

La Llicència Pública General GNU (GNU GPL, de l'anglès GNU General Public License) és un tipus de llicència per a programari que permet la còpia, distribució (comercial o no) i modificació del codi, sempre que qualsevol modificació es continuï distribuint amb la mateixa llicència GPL. La llicència GPL no permet la distribució de programes executables sense el codi font corresponent o una oferta de com obtenir-lo gratuïtament. És la llicència lliure de programari més utilitzada.
Aquesta llicència va ser dissenyada originalment per Richard Stallman i el grup GNU, principalment Eben Moglen, com a alternativa al model de programari propietari predominant. Actualment, Linux és el programa sota llicència GPL amb més difusió.

## Controvèrsies legals

Dins de diferents marcs reguladors i legislatius de països al voltant del món, la inserció i ús de la GPL pot trobar dificultats des del punt de vista de l'aplicació i validesa, a causa de la fermesa o intervencions de lleis i normes en defensa dels drets dels consumidors (ciutadans). Aquests casos generen propostes de canvis i modificacions d'aquests marcs legals que, en general, cauen en favor de la GPL, tot i això són processos de mitjana o llarga durada i moltes vegades el que s'hauria de tractar des d'un punt de vista tècnic es deriva en conflictes polític-empresarials i al revés.
Només amb efecte de mostrar els inconvenients, es pot anomenar el Punt 11 de la llicència, recollit en moltes altres llicències.

### Punt 11. "No garanties"

(Sense garanties) diu: "Com que el programa està lliure de càrrecs, no existeix cap garantia per a ell mateix (...), els propietaris dels drets d'autor proporcionen el programa "tal com és" sense cap garantia de cap tipus, ja sigui implícita o explícita, incloent, però no de manera limitada. Les garanties que implica la venda per a un propòsit particular.

## Vegeu també

* GNU Affero General Public License (GNU AGPL)
* GNU Lesser General Public License (GNU LGPL)
* GNU Free Documentation License (GNU FDL)
* Llicència Creative Commons (CC)

## Referències

* ↑ «Debian – License information». Software in the Public Interest, Inc.. [Consulta: 10 desembre 2009].
* 1 2 «Licenses – Free Software Foundation». Free Software Foundation. Arxivat de l'original el 22 de juliol 2005. [Consulta: 10 desembre 2009].
* ↑ «Licenses by Name». Open Source Initiative. [Consulta: 10 desembre 2009].
* ↑ «Copyleft: Pragmatic Idealism – Free Software Foundation». Free Software Foundation. [Consulta: 10 desembre 2009].
* ↑ «Open Source License Data». Blackducksoftware.com. Arxivat de l'original el 13 de gener 2013. [Consulta: 13 juliol 2012].

## Enllaços externs

* Llicència GPL (anglès)
* Traducció no oficial de la llicència GPL al català