OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gafsa Nord

La delegació o mutamadiyya de Gafsa Nord (àrab: معتمدية قفصة الشمالية, muʿtamadiyyat Qafṣa ax-Xamāliyya) és una delegació de Tunísia a la governació de Gafsa. Està formada per la part oriental de la ciutat de Gafsa, amb el seu oasi, i es perllonga cap al nord-est als dos costats de la carretera que va fins a Bou Alkem i segueix després cap al nord en direcció a Kairuan, i cap a l'est fins a El Guettar. La delegació té una població de 9.030 habitants segons el cens del 2004.

## Economia

L'activitat econòmica és agrícola, basada sobretot en l'explotació dels dàtils del palmerar, però s'està iniciant una zona turística a la carretera poc abans d'entrar a Gafsa venint des del nord.

## Administració

La delegació o mutamadiyya, amb codi geogràfic 61 51 (ISO 3166-2:TN-12), està dividida en set sectors o imades:
* Guetis (61 51 51)
* Er-Rahiba (61 51 52)
* Er-Rahiba Sud (61 51 53)
* Ksour El Akhoua (61 51 54)
* El Mouthidès (61 51 55)
* Fej (61 51 56)
* Menzel Mimoun (61 51 57)
Al mateix temps, forma part de la municipalitat o baladiyya de Gafsa (61 11).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 123-126. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 162. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Romanogobio belingi

Romanogobio belingi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Europa i al territori de l'antiga URSS.
Els mascles poden assolir els 11,5 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Banarescu P. 1961. Weitere systematische Studien über die Gattung Gobio (Pisces, Cyprinidae), insbesondere im Donaubecken. Vestn. Ceskosl. Zool. Spolec. v. 25 (núm. 4). 318-346.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
# Nova Política Econòmica

La nova política econòmica, NEP, rus: новая экономическая политика, nóvaia ekonomitxéskaia polítika o НЭП) fou una política econòmica que va proposar Vladímir Lenin el 1921 per evitar l'esfondrament de l'economia russa.
Va ser decidida al Desè Congrés del Partit Comunista el març de 1921. Va ser etapa d'economia mixta que permetia algunes pràctiques d'economia de mercat com l'obertura de petits negocis mentre que l'estat retenia el control dels bancs, el comerç exterior i la indústria pesant. Va restablir la moneda el 1922. Va ser la política oficial fins a l'any 1928 i va contribuir a un millor proveïment de la població i una certa llibertat social. Es va reconèixer el dret de vaga, el treball es va desmilitaritzar i es van establir estímuls salarials a la producció. Els pagesos podien vendre al mercat el romanent, després d'haver cedit la part obligatòria a l'estat.
La NEP va donar lloc a l'aparició d'una pagesia pròspera, els kulaks, i a l'enriquiment de comerciants i empresaris, mentre que s'empobrien els pagesos pobres o assalariats. Molts bolxevics consideraven la NEP com un estadi transitori per ser contradictòria amb la ideologia comunista. Ióssif Stalin la va clausurar el 1928 i reemplaçar pel primer pla quinquennal.

## Referències

* 1 2 3 4 Moreno i Cullell, Vicente. «La Nova Política Econòmica de la URSS: la NEP». Sàpiens, 13-05-2010. [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ Pagès i Blanch, Pelai «Anna Sallés: "Amb la consolidació de Stalin reapareixia el nacionalisme gran rus"». El Temps, núm. 1740, 16-10-2017 [Consulta: 16 setembre 2020].
* 1 2 «Nova Política Econòmica». GEC. Arxivat de l'original el 27 d’octubre 2023. [Consulta: 27 octubre 2023].
* ↑ Hildermeier, Manfred. «Konzessionaen und Experimente: Die Neue Ökonomische Politik (1921–1928)». A: Die Sowjetunion 1917-1991 (en alemany). 4a actualitzada. Oldenburg: C.H.Beck Verlag, 2007, p. 22-34. DOI 10.1524/9783486701128. ISBN 9783486583274.

## Enllaços externs

* «Vindicación al modelo económico de la URSS (La economía de la Unión Soviética)» (en castellà). Youtube. [Consulta: 31 març 2022].
# Thuin

Thuin (en való: Twin) és una antiga ciutat fortificada del principat de Lieja (avui a Bèlgica, a la província d'Hainaut), que forma part de la regió valona. Té uns 14.600 habitants.
És una bonica i coqueta població a la vora del riu Sambre, coronant una escarpada roca, en què els jardins en amfiteatre es mostren graciosos al redós d'unes boniques propietats.
Situat en un racó inviolat del Sambre, lluny de les grans indústries, garantida contra aquestes per un cinturó de boscos que guarneixen els turons, hi ha una antiga abadia, i s'assembla a un oasi enmig de l'Hainaut tumultuós.

## Monuments i ruïnes

Guarda encara trossos de muralla de les seves antigues fortificacions, en especial la torre Notger, exemplar únic existent de l'arquitectura militar del segle X en els països del nord.
El beffroi de Thuin, coronat amb el seu campanar semibulbós del segle xvii, és molt notable. En els seus voltants són també dignes de menció els vestigis de l'antiga badia de Lobbes, així com l'església que domina el municipi. Aquest últim edifici constitueix el més pur exemplar de l'arquitectura religiosa romànica.
Els castells de Solre-sur-Sambre, de Leers-Fosteau i de Ham-sur-Heure són així mateix molt notables. Un passeig condueix a les ruïnes de l'abadia d'Aulne, monestir únic en el seu gènere, que reuneix tots els estils que s'han succeït des del segle VII.

## Història

Hom hi va excavar traces arqueològiques romanes al barri Petit Paradis, que daten dels segles ii i iii. L'any 888 s'integrà al Principat de Lieja, del qual fou una de les bones viles romàniques. L'any 1654, les forces armades espanyoles, conduïdes pel príncep Lluís de Borbó-Condé, intentaren d'ocupar la ciutat, que tenia una situació estratègica, però sense resultat. L'any 1675, les tropes de Lluís XIV tingueren més "èxit" i destruïren gairebé tota la ciutat.
La ciutat fou annexada per França l'any 1795 i integrada al Regne Unit dels Països Baixos el 1815 i després a Bèlgica l'any 1830.

## Nuclis

| # | nucli | superfície (km²) | habitants (01/01/2004) |
| I | Thuin codi postal 6530 | 15,35 | 5.718 |
| II | Gozée codi postal 6534 | 18,73 | 4.237 |
| III | Thuillies codi postal 6536 | 14,15 | 1.988 |
| IV | Donstiennes codi postal 6536 | 4,58 | 221 |
| V | Leers-et-Fosteau codi postal 6530 | 1,96 | 388 |
| VI | Biercée codi postal 6533 | 3,44 | 1.086 |
| VII | Ragnies codi postal 6532 | 13,34 | 455 |
| VIII | Biesme-sous-Thuin codi postal 6531 | 4,61 | 530 |

## Personatges il·lustres

* Roger Foulon, escriptor.

## Referències

* ↑ Tom núm. 10 de l'Apèndix, pàg. 444 de l'enciclopèdia Espasa.
# Pycnomma

Pycnomma és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Cap deprimit.
* Aletes pèlviques completament separades.
* Aleta caudal ovalada i més llarga que el cap.
* El cos presenta escates aspres i grosses, mentre que a la base de l'aleta caudal n'hi ha quatre.

## Taxonomia

* Pycnomma roosevelti (Ginsburg, 1939)
* Pycnomma semisquamatum (Rutter, 1904)

## Referències

* ↑ Rutter C. M., 1904. Notes on fishes from the Gulf of California, with the description of a new genus and species. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 3) v. 3 (Núm. 8). 251-254.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Ginsburg, I., 1939. Two new gobioid fishes collected on the presidential cruise of 1938. Smithsonian Miscellaneous Collections v. 98 (núm. 14): 1-5.
* ↑ Rutter, C. M., 1904. Notes on fishes from the Gulf of California, with the description of a new genus and species. Proceedings of the California Academy of Sciences (Series 3) v. 3 (núm. 8): 251-254, Pl. 24.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Nowickea

Nowickea és un gènere de plantes angiospermes de la família de les fitolacàcies natives de Mèxic.

## Descripció

És una planta herbàcia amb fulles alternades, el·líptiques o lanceolades. Les flors tenen cinc tèpals i un ginòfor molt desenvolupat. Fruit ovoide o en forma de pera invertida amb llavors el·lipsoidals.

## Taxonomia

Aquest gènere va ser publicat per primer cop l'any 1989 a la revista Brittonia per Julieta Martínez i John Andrew McDonald.

### Etimologia

El nom d'aquest gènere és un homenatge a la botànica estatunidenca Joan W. Nowicke, una autoritat en palinologia.

### Espècies

Dins d'aquest gènere es reconeixen les dues espècies següents:
* Nowickea glabra J.Martínez & J.A.McDonald
* Nowickea xolocotzii J.Martínez & J.A.McDonald

## Referències

* 1 2 3 «Nowickea» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Martínez, Julieta; McDonald, John Andrew «Nowickea (Phytolaccaceae), a new genus with two new species from Mexico» (en anglès). Brittonia, vol. 41, núm. 4, 10-1989, pàg. 1399. DOI: 10.2307/2807555.
* ↑ «Nowickea J.Martínez & J.A.McDonald» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ Burkhardt, Lotte. Eine Enzyklopädie zu eponymischen Pflanzennamen: Von Menschen & ihren Pflanzen (en alemany). ed. 2022. Jardí i museu botànic de Berlín-Dahlem i la Universitat Lliure de Berlín, gener 2022, p. N-29. ISBN 78-3-946292-41-8.
# Pygidianops eigenmanni

Pygidianops eigenmanni és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Myers G. S., 1944. Two extraordinary new blind nematognath fishes from the Rio Negro, representing a new subfamily of Pygidiidae, with a rearrangement of the genera of the family, and illustrations of some previously described genera and species from Venezuela and Brazil. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 4) v. 23 (núm. 40). 591-602.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Myers, G. S., 1944. Two extraordinary new blind nematognath fishes from the Rio Negro, representing a new subfamily of Pygidiidae, with a rearrangement of the genera of the family, and illustrations of some previously described genera and species from Venezuela and Brazil. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 4) v. 23 (núm. 40): 591-602, Pls. 52-56.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nua

Nua és el tercer àlbum de la cantautora catalana Judit Neddermann, publicat amb el segell discogràfic de Satélite K el febrer de 2018. L'àlbum conté 13 cançons i tracten temàtiques de transcendència vital com l'amor, el desamor, el guany, la pèrdua, la justícia o la injustícia, totes elles des d'un prisma sentimental, reivindicatiu i reflexiu. També s'ha reivindicat com una obra de confidències dels seus sentiments més íntims, a cop de rialles i exaltació vital.
Darrere de cada cançó hi ha una història personal produïda exclusivament per ella, si bé la cançó «Yo vengo a ofrecer mi corazón» és una versió de la peça musical homònima de Fito Páez. D'altra banda, per la cançó «Com viure sense tu» es va inspirar en «Plor» d'El Petit de Cal Eril.

## Referències

* ↑ «Judit Neddermann protagonitza la revista Enderrock de febrer». Enderrock.cat, 01-02-2018. [Consulta: 28 juliol 2018].
* 1 2 ««Nua» de Judit Neddermann, cançó per cançó». Enderrock.cat, 09-03-2018. [Consulta: 28 juliol 2018].
* ↑ «Nua - Judit Neddermann». ViaSona.cat. [Consulta: 28 juliol 2018].
* ↑ Pérez, Moisés «L'ànima nua de Judit Nedderman». El Temps, núm. 1760, 05-03-2018, pàg. 62-63 [Consulta: 28 juliol 2018].
# Gai Carrines

Gai Carrines o Gai Carrinas (en llatí Caius Carrinas) va ser un militar romà.
Va dirigir un destacament fidel al partit popular (popularis) de Mari amb el que va atacar Gneu Pompeu, que estava reclutant forces a la Pulla per enfortir Sul·la del partit dels optimats (any 83 aC).
L'any 82 aC Carrinas era legat de Gneu Papiri Carbó i va lluitar contra Quint Cecili Metel a la riba del riu Esis (Aesis) a l'Úmbria, i va ser derrotat. Una mica després, a la rodalia de Spoletum va ser atacat per Pompeu i Cras, generals de Sul·la i va perdre uns tres mil homes, quedant assetjat, però va aconseguir escapar-se de nit enmig d'una tempesta.
Quan Carbó va sortir d'Itàlia, va dirigir, junt amb Gai Marci i Brut Damasip, les forces populars a la península i amb els samnites, encara en armes, es va dirigir a Praeneste, on estava assetjat Gai Mari el jove, però no va aconseguir que el setge fos aixecat, i llavors es va dirigir a Roma que esperava conquerir amb facilitat. Sul·la va reunir les seves forces a la porta Col·lina, on es va lliurar una batalla que va durar tota la nit i en la que Carrines va ser derrotat. Tot i fugir, tant ell com Gai Marci van ser capturats i executats per ordre de Sul·la. Van enviar els seus caps a Praeneste i llençats per sobre les muralles perquè Gai Mari el Jove conegués la sort dels seus companys.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 615.
# Cecilià (bisbe)

Cecilià va ser un diaca de l'església de Cartago elegit bisbe l'any 311 després de la mort del primat d'Àfrica, Mensuri (Mensurius).
La validesa d'aquest nomenament va ser impugnada per Donat II el gran, estimulat suposadament per les intrigues d'una dona de nom Lucil·la. Donat deia que l'elecció havia estat irregular, l'ordenació nul·la, ja que l'havia fet Fèlix, bisbe de Apthunga que era un dels que, per obeir els decrets de Dioclecià, s'havia sotmès al poder civil i havia entregat els objectes de culte i les escriptures sagrades, i que Cecili havia estat hostil als que havien estat darrerament objecte de persecució.
Setze bisbes de Numídia es van reunir per discutir la denúncia i van declarar vacant la seu, i van fer després una nova elecció d'on va sortir nomenat Majorí (Maiorinus). La disputa no es va acabar i els dos bàndols van demanar la intervenció del prefecte Anulí (Anulinus) que els va enviar a l'emperador. L'emperador va ordenar celebrar un concili. Es va celebrar a Roma el 2 d'octubre de 313, amb 15 bisbes italians i 3 de gals que van tractar la qüestió i van fallar en favor de Cecilià i del bisbe Fèlix. Es va apel·lar la decisió i Constantí va convocar un nou concili més nombrós que es va fer a Arle l'1 d'agost del 314 i que va confirmar la sentència anterior.
La discussió es va perllongar per les reclamacions que feien els donatistes, que, després d'haver estat derrotats davant de diversos tribunals i comissions, es va negar obertament a sotmetre's o a reconèixer qualsevol autoritat si era contrària a les seves reclamacions. El conflicte va ser una de les causes de l'establiment dels vàndals a Àfrica un segle després.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 526.
# Top Manta (marca)

Top Manta és una cooperativa de treball i una marca comercial de roba i calçat de comerç just fabricats en tallers locals. La marca Top Manta no té una finalitat lucrativa, sinó que, per mitjà de l'arrelament sociolaboral, regula la situació de persones migrants.

## Història

Fundada pel Sindicat Popular de Venedors Ambulants de Barcelona el 2017, dos anys després del naixement del sindicat, està formada per extreballadors de la venda a la manta. El taller de la cooperativa Top Manta es troba a la nau 8 de l'antic recinte fabril de Can Batlló, al barri barceloní de la Bordeta, un espai comunitari veïnal autogestionat des de l'any 2011, i els seus productes es venen a la botiga que té al carrer d'En Roig, al Raval. El 2020, també s'inauguraren botigues Top Manta a Saragossa, Madrid i Bilbao.
L'any 2021, Top Manta tragué al mercat la primera col·lecció de calçat Ande Dem (en wòlof, ‘caminar junts’), amb l'eslògan «No es tracta sols de fer-ho, sinó de fer-ho bé». Les vambes són produïdes amb criteris de sostenibilitat, justícia social i amb el compromís que els beneficis es destinen a millorar les condicions de vida dels manters i les seves famílies, oferir assistència legal per a regularitzar la seva situació i incentivar-ne la inclusió en el món laboral.

## Referències

* 1 2 Banchs, Carles. «Top Manta, una família que deixa marca». Directa, 03-03-2025. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ Sánchez Iborra, Yeray. Vida mantera. Retrat circular de la venda ambulant (Dakar-Barcelona). Barcelona: Editorial Octaedro, 2019. ISBN 978-84-17667-11-5.
* ↑ Bayona, Eduardo. «El top manta abre una cadena de tiendas para vender ropa de su propia marca». Público, 01-12-2020. [Consulta: 6 juny 2021].
* ↑ Escofet, Jordi. «Top Manta presenta unes vambes de quilòmetre zero». Betevé, 01-06-2021. [Consulta: 6 juny 2021].
* ↑ «"La vida no es como en un anuncio": la impactante campaña de Ande Dem, las zapatillas de los manteros de Barcelona» (en castellà). El País, 02-06-2021. Arxivat de l'original el 2021-06-06. [Consulta: 6 juny 2021].
# Thymallus baicalensis

Thymallus baicalensis és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 35 cm de longitud total i 1.200 g de pes.

## Alimentació

Menja amfípodes, larves de tricòpters i plecòpters, i ous de peixos del gènere Cottus.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mongòlia i Rússia, incloent-hi el llac Baikal i els seus afluents.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Dybowski, B. I., 1874. Die Fische des Baical-Wassersystemes. Verhandlungen der K.-K. zoologisch-botanischen Gesellschaft in Wien v. 24 (núm. 3-4): 383-394.
* ↑ Linck H. F., 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Thymallus baicalensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 1, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* ↑ Berg, L.S., 1962.
* ↑ Kottelat, M., 2006. Fishes of Mongolia. A check-list of the fishes known to occur in Mongolia with comments on systematics and nomenclature. El Banc Mundial, Washington DC. 103 p.
* ↑ Blanc, M., J.-L. Gaudet, P. Banarescu i J.-C. Hureau, 1971. European inland water fish. A multilingual catalogue. Fishing News (Books) Ltd., Londres. Gran Bretanya.
* ↑ Holcík, J., 1991. Fish introductions in Europe with particular reference to its central and eastern part. Can. J. Fish. Aquat. Sci. 48 (Suppl. 1):13-23.
* ↑ Rass, T.S., 1983. Fish. Vol. 4, Life of animals. V.E. Sokolov (ed.), Moscou: Prosveschenie. 575p.
* ↑ Welcomme, R.L., 1988. International introductions of inland aquatic species. FAO Fish. Tech. Pap. 294. 318 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Creu de Toret

La Creu de Toret està situada a 800 m de la sortida de Llívia, al camí d'en Calvera que mena cap a Angostrina, on hi havia un creuer format per 3 grades i una columna de granit, coronada per un capitell quadrangular que feia de suport d'una creu de ferro forjat, de petites dimensions. La base de la creu portava gravades les lletres TORE, corresponents al cognom Toret, d'una rica família d'agricultors de Llívia i Estavar, existent ja el segle xiv i que va erigir el monument el segle xviii, si bé la creu forjada era del XIV. El monument, molt malmès va ser traslladat a l'actual ubicació. La creu antiga, donat el seu mal estat, va ser substituïda per l'actual.

## Descripció

Aquesta creu de terme, coneguda amb el nom de Creu de Toret, es troba sobre un possible mil·liari romà, d'alt basament granític, on s'alça una columna de pedra granítica, amb base quadrada i fust vuitavat, coronat per un capitell quadrangular on hi està enclavada la petita creu de ferro forjat. A cada una de les cares del capitell quadrangular que fa de suport a la creu hi figura una lletra, formant la paraula T-O-R-E.T, on les dues últimes lletres estan juntes.

## Història

La Creu de Toret porta el nom de l'antiga família Toret, que durant el segle xiii es va desplaçar a Llívia. Segons Carreras Candi provenia del camí que anava al poble antic de Sareja o Cereja. La seva realització, la data en el segle xiii. En canvi Brousse la data del segle xvii. Posteriorment situada dins l'esplanada jardí que envolta l'església parroquial, per la cara sud, just al costat de la part superior de la Torre de Bernat de So.

## Referències

* 1 2 «Creu de terme de Toret». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 febrer 2014].
# Thymallus nigrescens

Thymallus nigrescens és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30,6 cm de longitud total.

## Alimentació

És omnívor i menja preferentment plàncton.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: és una espècie de peix endèmica del llac Khuvsgul (Mongòlia)

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linck H. F., 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Dorogostaisky, V., 1923. On the taxonymy of graylings from the Baikal Basin. Trudy Irkutsk. Obsh. Estestv. v. 1: 75-80.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* ↑ Dulmaa, A., 1999. Fish and fisheries in Mongolia. p. 187-236. A: T. Petr (ed.) Fish and fisheries at higher altitudes: Asia. FAO Fish. Tech. Pap. Núm. 385. FAO, Roma. 304 p.
* ↑ Kottelat, M., 2006. Fishes of Mongolia. A check-list of the fishes known to occur in Mongolia with comments on systematics and nomenclature. El Banc Mundial, Washington DC. 103 p.

## Bibliografia

* Berg, L. S., 1908: Vorläufige Bemerkungen über die europäisch-asiatischen Salmoninen, insbesondere die Gattung Thymallus. Ezhegodnik. Zoologicheskogo Muzeya Akademii Nauk SSSR. v. 12: 500-514.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Steindachner, F., 1874: Beschreibung einer neuen Art und Gattung aus der Familie der Pleuronectiden und einer neuen Thymallus-Art vor. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 11 (núm. 21): 171-172.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB