OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cunegunda de Polònia

Cunegunda o Kinga de Polònia (també anomenada Kunigunda, Kunegunda, Cunegundes, Kioga o Zinga); (5 març 1224 - 24 de juliol de 1292) va ser reina consort de Polònia i és venerada com a santa per l'Església catòlica i patrona de Polònia i Lituània.

## Vida

Era la filla del rei Béla IV d'Hongria, neboda d'Elisabet d'Hongria i neboda segona de Santa Eduvigis d'Andechs. Les seves germanes foren les santes Margarida d'Hongria i Iolanda de Polònia.
Va maridar Boleslau V el Cast i esdevingué reina quan el seu marit pujà al tron com a rei de Polònia. No obstant això, la parella feu vot de castedat. Durant el seu regnat, Kinga es dedicà a les obres de caritat: visitava i ajudava els pobres i els lleprosos. Quan el seu marit va morir, en 1279, va vendre els seus béns i els va donar per a obres benèfiques. No va voler continuar al govern del regne i va ingressar al monestir de clarisses a Stary Sacz, que ella mateixa havia fundat.
Va passar la resta de la seva vida fent vida contemplativa, sense deixar que ningú fes referència al seu passat com a reina de Polònia. Va morir el 24 de juliol de 1292 i va ser enterrada al mateix monestir.

## Veneració

Alexandre VIII la va beatificar en 1690. El 1715 va ser proclamada patrona de Polònia i Lituània. El 1741 es va obrir la causa de canonització. El 16 de juny de 1999 va ser canonitzada per Joan Pau II en un dels seus viatges a Polònia..

## Galeria d'imatges

* Estàtua a Sant Josep de Muszyna
* Estàtua (1820) a Nowy Korczyn
* Capella de Santa Kinga, a les mines de sal de Wieliczka
* Església del convent de clarisses de Stary Sacz, on la santa va viure i morir i on és enterrada

## Referències

* ↑ Kristó, 2003, p. 248.
* ↑ Klaniczay, 2002, p. 439.
* ↑ «Katolikus.hu St Kinga». www.katolikus.hu. Arxivat de l'original el 3 March 2016. [Consulta: 13 febrer 2015].
* ↑ «St Kinga». A: Catholic Encyclopedia, 1915.
* ↑ Sokol, Stanley S. «Cunegunda (Helen)». A: The Polish Biographical Dictionary: Profiles of Nearly 900 Poles who Have Made Lasting Contributions to World Civilization. Bolchazy-Carducci, 1992, p. 74. ISBN 9780865162457.
* ↑ Klaniczay, 2002, p. 242–243.
* 1 2 Index ac status causarum beatificationis servorum dei et canonizationis beatorum (en latin). Typis polyglottis vaticanis, January 1953, p. 54.
* ↑ Berglund, Bruce R.; Porter, Brian A. Christianity and Modernity in Eastern Europe. Central European UP, 2010, p. 368 n.61. ISBN 9789639776654.

## Bibliografia

* Kristó, Gyula. Háborúk és hadviselés az Árpádok korában [Wars and Tactics under the Árpáds] (en hongarès). Szukits Könyvkiadó, 2003. ISBN 963-9441-87-2.
* Klaniczay, Gábor. Holy Rulers and Blessed Princes: Dynastic Cults in Medieval Central Europe. Cambridge University Press, 2002. ISBN 0-521-42018-0.
# Squalius carolitertii

Squalius carolitertii és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes present al nord de la península Ibèrica, incloent-hi els rius Duero i Miño. Els mascles poden assolir els 25 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ Bonaparte, C. L. 1837. Iconografia della fauna italica per le quattro classi degli animali vertebrati. Vol. III. Pesci. Roma. Iconografia, v. 3: Fasc. 19-21, puntata 94-103, 105-109, 5 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Carmona, J.A. i I. Doadrio, 2000. Threatened fishes of the world: Leuciscus carolitertii Doadrio, 1988 (Cyprinidae). Env. Biol. Fish. 57:96.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. 2905. ISBN 0-940228-47-5.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. .
# Ratpenat cuallarg de l'illa Pemba

El ratpenat cuallarg de l'illa Pemba (Mops bakarii) és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids. És endèmic de l'illa Pemba.

## Descripció
### Dimensions

És un ratpenat de petites dimensions, amb una llargada total de 87–105 mm, els avantbraços de 34–38 mm, la cua de24–33 mm, els peus de 8–11 mm, les orelles de 15–17 mm i un pes de fins a 18,5 g.

### Aspecte

El pelatge és curt. Les parts dorsals són de color marró fosc amb la base dels pèls blanca, a vegades són presents taques blanquinoses, mentre que les parts ventrals són marrons clares amb la base dels pèls groga i la punta blanc-grisenca. El musell no és extremament aplanat, el llavi superior té 6-7 plecs ben distints i està cobert de curtes cerres. Les orelles estan unides anteriorment per una membrana en forma de V que s'estén cap endavant fins a formar una bossa amb l'obertura anterior. El tragus és petit i amagat darrere l'antitragus, que és gran i rectangular. Les membranes alars són negrenques. La cua és llarga i robusta i s'estén més de la meitat més enllà de l'uropatagi.

## Biologia
### Comportament

Es refugia a les cavitats dels arbres, les piles de roques i les coves marines. Comparteix hàbitats amb el ratpenat cuallarg petit africà.

### Alimentació

S'alimenta d'insectes.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie és coneguda només al bosc d'Ngezi, a la part septentrional de l'illa de Pemba, davant de la costa de Tanzània.
Viu als boscos.

## Estat de conservació

Com que fou descoberta fa poc temps, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Stanley, 2008.

## Bibliografia

* Stanley, W. T «A new species of Mops (Molossidae) from Pemba Island, Tanzania» (en anglès). Acta Chiropterologica, 10, 2, 2008, pàg. 183-192. Arxivat de l'original el 2013-10-21 [Consulta: 15 novembre 2015]. Arxivat 2013-10-21 a Wayback Machine.

## Referències

Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Abrawayaomys chebezi

Abrawayaomys chebezi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'Argentina.

## Descripció
### Dimensions

Rosegador de petites dimensions, amb una llargada del cap i el cos de 120 mm, la cua de 133 mm, les potes de 29 mm i les orelles de 17 mm.

### Aspecte

El pelatge és curt, espès i particularment espinós al dors. Les parts dorsals són groc-marronoses amb la base dels pèls marró, els pèls espinosos són blanquinosos o transparents amb l'extremitat marronosa, mentre que les parts ventrals són més clares amb la base dels pèls grisenca. El cap és robust, la part superior del musell és més clara i les vibrisses són llargues, primes i groc-marronoses. Les orelles són petites i arrodonides, cobertes de curts pèls daurats a la superfície interna i de pèls marronosos a l'externa. Les potes són blanquinoses, tenen dits llargs i urpes curtes parcialment ocultades per flocs de pèls i els peus són llargs i prims. La cua és més llarga que el cap i el cos, és completament marronosa, coberta d'escates disposades en files de cinc anells per centímetre i acaba amb un floc de llargs pèls marrons foscos.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie és coneguda només a la província de Misiones, a la part nord-oriental de l'Argentina.
Viu als boscos secundaris dominats per Matayba elaeagnoides, Begonia descoleana i Podostemun comatum.

## Estat de conservació

Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Pardiñas, Teta i D'Elía, 2009.

## Bibliografia

* Pardiñas, U. F. J.; Teta, P.; D'Elía, G «Taxonomy and distribution of Abrawayaomys (Rodentia: Cricetidae), an Atlantic Forest endemic with the description of a new species» (en anglès). Zootaxa, 2.128, 2009, pàg. 39-60.
# Pseudohydromys carlae

Pseudohydromys carlae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Nova Guinea.

## Descripció

És un rosegador de petites dimensions, amb una llargada de cap i cos de 89-103 mm, una llargada de la cua de 84-92 mm, una llargada del peu de 21-22 mm, una llargada de les orelles de 9-12 mm i un pes de fins a 15 g.
El pelatge és suau i curt. El color general del cos és gris fum. Les orelles i el revers de les potes són més clars. La cua és més curta que el cap i el cos, uniformement clara, coberta amb una capa fina de pèls petits i revestida de 15-17 anells d'escates per centímetre.

## Biologia
### Comportament

És una espècie terrestre.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie és difosa a la península de Huon, al nord-est de Papua Nova Guinea.
Viu als boscos molsosos de montà entre 2.560 i 3.000 metres d'altitud.

## Estat de conservació

Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Helgen i Helgen, 2009

## Bibliografia

* Helgen, K. M.; Helgen, L. E. 2009. «Chapter 8. Biodiversity and Biogeography of the Moss-mice of New Guinea: A Taxonomic Revision of Pseudohydromys (Muridae: Murinae) Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine.». Bulletin of the American Museum of Natural History, 331: 230-313
# Rhinolophus xinanzhongguoensis

Rhinolophus xinanzhongguoensis és una espècie de ratpenat de la família dels rinolòfids. És endèmic del sud-oest de la Xina.

## Descripció
### Dimensions

És un ratpenat de mida mitjana, amb la llargada del cap i del cos entre 59 i 70 mm, la llargada de l'avantbraç entre 58,7 i 60,4 mm, la llargada de la cua entre 30 i 39 mm, la llargada de la tíbia entre 23,2 i 25,9 mm, la llargada de les orelles entre 21 i 22 mm i un pes de fins a 26 g.

### Descripció

Les parts dorsals són de color marró opac, amb la base dels pèls clara, mentre que les parts ventrals són més clares, però tenen la base dels pèls més fosca. Les orelles són marrons, petites i semitransparents. El llavi inferior té tres solcs longitudinals. Les membranes alars són de color marró fosc. La cua és llarga i inclosa completament a l'ample uropatagi.

## Biologia
### Comportament

Es refugia probablement a l'interior de coves.

### Alimentació

S'alimenta d'insectes.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie és coneguda només a les províncies xineses de Yunnan i Guizhou, situades al sud-oest del país.

## Estat de conservació

Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Zhou et al., 2009

## Bibliografia

* Zhou, Z.-M.; Guillén-Servant, A.; Lim, B. K.; Eger, J. L.; Wang, Y.-X.; Jiang, X.-L. 2009. «A New Species from Southwestern China in the Afro-Palearctic Lineage of the Horseshoe Bats (Rhinolophus)». Journal of Mammalogy 90: 57-73.
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Steatocranus casuarius

Steatocranus casuarius és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. 1939. Les poissons du Stanley-Pool. Ann. Mus. Congo Belge (Ser. 1) v. 4 (núm. 1): 1-60.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Steatocranus irvinei

Steatocranus irvinei és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Volta.

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A. 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Troisième Partie. Silures, Acanthoptérygiens, Mastacembles, Plectognathes. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 3): 39-58, Pls. 20-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Snoeks, J. i G. De Boeck 1991 Steatocranus. p. 460-461. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1992. Cichlidae. p. 714-779. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Volum 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, 902 p.
* Trewavas, E. 1943. A new cichlid fish from the Gold Coast. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 11) v. 10 (núm. 63): 186-191.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Apomys banahao

Apomys banahao és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de l'illa de Luzon (Filipines).

## Descripció

És un rosegador de petites dimensions, amb la llargada total entre 250 i 287 mm, la llargada de la cua entre 111 i 133 mm, la llargada del peu entre 33 i 37 mm, la llargada de les orelles entre 22 i 24 mm i un pes de fins a 92 g.

## Biologia
### Comportament

És una espècie terrestre i nocturna.

### Alimentació

Es nodreix de cucs, altres invertebrats i llavors.

## Distribució i hàbitat

Aquesta espècie és endèmica del mont Banahao, a la part central de l'illa de Luzon, a les Filipines.
Viu als boscos molsosos a entre 1.465 i 1.750 metres d'altitud.

## Estat de conservació

Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Heaney et al., 2011

## Bibliografia

* Heaney, L. R.; Balete, D. S.; Rickart, E. A.; Alviola, P. A., Duya; M. R. M.; Duya, M. V.; Veluz, M. J.; VandeVrede, L.; Steppan, S. J. 2011. «Chapter 1: Seven New Species and a New Subgenus of Forest Mice (Rodentia: Muridae: Apomys) from Luzon Island». Fieldiana Life and Earth Sciences, 2: 1-60
# Birdland

Birdland és el cinquè àlbum d'estudi de The Yardbirds, editat l'any 2003. Aquest disc va veure la llum a 36 anys des del seu treball anterior: Little Games, i va ser llançat pel petit segell Favored Nations, fundat per Steve Vai. L'àlbum consta d'algunes velles cançons re-enregistarades, més altres noves, i va ser dedicat per Jim McCarty i Chris Dreja als seus excompanys de banda en els anys 60, i a la memòria del cantant original del grup Keith Relf, mort en 1976. Aquest treball inclou la participació d'artistes com Jeff Beck, Brian May, Slash, Joe Satriani o el mateix Steve Vai com convidats especials.

## Llista de cançons

* I'm Not Talking – 2:44
* Crying Out for Love – 4:36 *
* The Nazz Are Blue (amb Jeff Baxter) – 3:15
* For Your Love (amb Johnny Rneznik) – 3:20
* Please Don't Tell Me 'Bout the News – 4:00 *
* Train Kept a-Rollin' (amb Joe Satriani) – 3:38
* Mr. Saboteur – 4:55 *
* Shape of Things (amb Steve Vai) – 2:38
* My Blind Life (amb Jeff Beck) – 3:33 *
* Over, Under, Sideways, Down (amb Slash) – 3:16
* You're a Better Man Than I (amb Brian May) – 3:22
* Mystery of Being – 4:08 *
* Dream Within a Dream – 4:44 *
* Happenings Ten Years Time Ago (amb Steve Lukather) – 3:22
* An Original Man (A Song for Keith) – 5:20 *

## Membres de The Yardbirds

* Jim McCarty - bateria
* Chris Dreja - guitarra
* Gypie Maig - guitarra
* John Idan - veu, baix
* Alan Glen - harmònica

## Referències

* ↑ Ficha del sello
# Stefano Ronchetti-Monteviti

Stefano Ronchetti-Monteviti (Asti (Piemomt), 18 de setembre, 1814 - Casale Monferrato (Piemont), octubre de 1882) va ser un compositor, educador musical i administrador universitari italià.
Nascut a Asti, es va incorporar a la facultat del Conservatori de Milà el 1850 com a professor de contrapunt. Va ser nomenat director de l'escola l'any 1878, càrrec que va ocupar fins que la malaltia el va obligar a dimitir el novembre de 1881. Va morir l'any següent a Casale Monferrato.
Entre els seus alumnes notables hi havia Franco Faccio, Giacomo Puccini i Ivan Zajc. La seva producció compositiva consisteix principalment en música sacra. La seva òpera Pergolese es va estrenar a La Scala el 16 de març de 1857 sense èxit. Utilitzava un llibret de Temistocle Solera i protagonitzava la soprano Maria Spezia-Aldighieri.
Les obres que li donaren fama foren les seves composicions religioses diverses obres vocals (entre elles tres cantates) i un himne nacional.

## Referències

* ↑ Casaglia, Gherardo (2005). "Stefano Ronchetti". L'Almanacco di Gherardo Casaglia (italià)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 52, pàg. 251. (ISBN 84-239-4552-9)
# Stegastes emeryi

Stegastes emeryi és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Pitcairn i a les Tuamotu.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G. R. & J. E. Randall. 1974. Five new species and a new genus of damselfishes (family Pomacentridae) from the South Pacific Ocean. Trop. Fish Hobby. v. 22 (núm. 9): 36-46, 48-49.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Steindachneridion scripta

Steindachneridion scripta és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 90 cm de longitud total.

## Alimentació

És carnívor.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Paranà i Uruguai.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1919. Steindachneridion. Science (n. s.) v. 50 (núm. 1301). 525-526.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Miranda Ribeiro, A. de, 1918. Tres generos e dezesete especies novas de peixes Brasilieros. Rev. Mus. Paulista v. 10: 631-646, 1 pl.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Zaniboni Filho, E., S. Meurer, O.A. Shibatta i A.P. de Oliverira Nuñer, 2004. Catálogo ilustrado de peixes do alto Rio Uruguai. Florianópolis: Editora da UFSC : Tractebel Energia. 128 p. : col. ill., col. maps; 25 cm.
* ↑ Zaniboni Filho, E., S. Meurer, O.A. Shibatta i A.P. de Oliverira Nuñer, 2004.
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez, 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. i R. S. Eigenmann, 1919: Steindachneridion. Science (new series) v. 50 (núm. 1301): 525-526.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Garavello, J. C., 2005: Revision of genus Steindachneridion (Siluriformes: Pimelodidae). Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 607-623.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dryadonycteris capixaba

Dryadonycteris capixaba és una espècie de ratpenat de la família dels fil·lostòmids. És endèmic del Brasil. S'alimenta de nèctar i pol·len. És un ratpenat de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 49,9–56,4 mm, els avantbraços de 29,1–32,3 mm, la cua de 4,4–6,4 mm, els peus de 7,5–8,3 mm, les orelles de 9–10 mm i un pes de fins a 5 g. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Nogueira, M. R.; Lima, I. P.; Peracchi, A. L.; Simmons, N. B. 2012. «New Genus and Species of Nectar-Feeding Bat from the Atlantic Forest of Southeastern Brazil (Chiroptera: Phyllostomidae: Glossophaginae) Arxivat 2014-04-13 a Wayback Machine.». American Museum Novitates, 3.747: 1-30
Espècies vivents de noctilionoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Mormoopidae :
Família Mystacinidae :
Família Noctilionidae :
Família Phyllostomidae (A..O) :
Família Phyllostomidae (P..Z) :