OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Onze

L'onze és el nombre natural que segueix el deu i precedeix el dotze. És un nombre primer que s'escriu 11 en xifres àrabs, XI en les romanes i 十一 en les xineses. L'ordinal és onzè/onzena.
Ocurrències de l'onze:
* És el nombre atòmic del sodi.
* Hi ha onze jugadors al futbol.
* És un dels nombres prohibits al simbolisme del cristianisme.
* Representa a Aquari.
* Una parella que porta 11 anys casada pot celebrar les noces de corall.
* L'11 és el primer capicua i tots els capicues d'un nombre parell de dígits són divisibles per 11.
* És el sisè nombre de Lucas.
* És el tercer nombre de Thàbit.
* És el quart nombre de la sort d'Euler.
* Hi ha onze termes bàsics de color en català.

## Referències

* ↑ «The First 200 Lucas numbers and their factors» (en anglès). [Consulta: 4 desembre 2017].
* ↑ Weisstein, Eric W., «Thâbit ibn Kurrah Number» a MathWorld (en anglès).
* ↑ Weisstein, Eric W., «Lucky Number of Euler» a MathWorld (en anglès).
# Lavaca

Lavaca és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 1.825 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lavaca tenia 1.825 habitants, 674 habitatges, i 529 famílies. La densitat de població era de 327,7 habitants/km².
Dels 674 habitatges en un 41,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,6% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 21,5% no eren unitats familiars. En el 18,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 34,6% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 8,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.427 $ i la renda mediana per família de 43.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.684 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 15.917 $. Entorn del 7,5% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lavaca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lavaca». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# José Vicente Marí Bosó

Jose Vicente Marí Bosó (València, 1970) és un advocat i polític balear, diputat el Congrés dels Diputats per les Illes Balears a la XV legislatura.

## Biografia

En 1997 es llicencià en dret a la Universitat de València i és màster en Auditoria de Comptes i membre de l'Institut de Censors Jurats de Comptes d'Espanya. Ha treballat en una consultoria i en una societat auditora amb el seu pare, Antonio Luis Marí, expresident de Sa Nostra.

## Trajectòria política

Militant del Partit Popular d'Eivissa, el maig de 2013 José Ramón Bauzà Díaz el va nomenar Conseller d'Hisenda i Pressupostos del Govern Balear. Fou el cap de llista del Partit Popular per Eivissa a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015, obtenint l'acta de diputat, exercint com a vicepresident de la Comissió d'Assumptes Socials i Drets Humans del Parlament Balear.
L'agost de 2015 va substituir Vicent Serra Ferrer com a president del Partit Popular d'Eivissa.
A les eleccions generals espanyoles de 2015 fou elegit diputat al Congrés dels Diputats de la XII legislatura, raó per la qual renuncià al seu escó al Parlament Balear, on fou substituït per Tania Marí.
A les eleccions municipals de 2019 va ser cap de llista per el Partit Popular a l'Ajuntament d´Eivissa, on si bé la nit electoral es donava per feta la seva victòria, una posterior revisió de l'escrutini va acabar donat la alcaldia de la Ciutat d´Eivissa al PSOE, exercint des d´aquell moment com a cap de l'oposició.
Marí Bosó, va ser escollit Senador per designació del Parlament de les Illes Balears a la XIII legislatura del 12 de juliol de 2019 al 23 de setembre de 2019.
A les eleccions generals de 2023, Marí va encapçalar la llista del Partit Popular per la circumscripció de les Illes Balears, obtenint l'acta de Diputat al Congrés a la XV legislatura que començarà el 17 d´agost de 2023.

## Referències

* ↑ El ibicenco Marí Bosó, nuevo conseller de Hacienda del Govern de Bauzá, Diario de Ibiza, 2 de maig de 2013
* ↑ Marí Bosó encabezará la candidatura del PP de Eivissa al Parlament, Diario de Ibiza, 10 d'abril de 2015
* ↑ «Fitxa del Parlament Balear». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 22 setembre 2015].
* ↑ José Vicente Marí Bosó elegido nuevo presidente del PP de Ibiza Ibizadiario.info, 13 d'agost de 2015
* ↑ La concejala de Sant Joan Tania Marí sustituirá a Marí Bosó en el Parlament, Diario de Ibiza, 6 de gener de 2016
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «La alcaldía de Ibiza es para el PSOE después del error en el recuento de votos» (en castellà), 29-05-2019. [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ España, Senado de. «Senado de España: home» (en castellà). [Consulta: 24 juliol 2023].
* ↑ «El PP vence en Baleares, pero empata a tres diputados con el PSOE, Sumar Més logra entrar en el Congreso y Vox pierde un escaño» (en castellà), 23-07-2023. [Consulta: 24 juliol 2023].
# Districte de La Roche-sur-Yon

El Districte de La Roche-sur-Yon és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès de la Vendée, a la regió del País del Loira. Té 11 cantons i 92 municipis. El cap del districte és la sprefectura de La Roche-sur-Yon.

## Cantons

cantó de Chantonnay - cantó de Les Essarts - cantó de Les Herbiers - cantó de Mareuil-sur-Lay-Dissais - cantó de Montaigu - cantó de Mortagne-sur-Sèvre - cantó de Le Poiré-sur-Vie - cantó de La Roche-sur-Yon-Nord - cantó de La Roche-sur-Yon-Sud - cantó de Rocheservière - cantó de Saint-Fulgent

## Vegeu també

* Cantons de la Vendée
# Tennis for Two

Tennis for Two és un videojoc esportiu creat al 1958 per William Higinbotham, utilitzant un oscil·loscopi del Brookhaven National Laboratory. El joc és considerat com a “el primer videojoc de la història”, encara que aquest títol sempre ha generat molta controvèrsia perquè n´hi ha fins a tres jocs que es disputen aquest títol.
El joc es va presentar per primera vegada durant una jornada de portes obertes del laboratori, i va causar sensació, especialment entre els estudiants que hi van assistir.

## Sistema de joc

Tennis for two és un videojoc de tennis en el qual es veuen representats la pista amb una línia horitzontal, la xarxa amb una línia vertical, i la pilota amb un punt que va definint una trajectòria. El primer jugador fa el servei, i quan la pilota arriba al camp contrari, l'altre jugador la pot colpejar i enviar-la de volta al camp contrari.
Es van dissenyar comandaments específics per jugar al joc, els quals disposaven d'un botó per colpejar la pilota, i una roda per controlar la trajectòria de la mateixa. Gràcies a un sistema d´amplificadors operacionals, la pilota podia canviar la seva trajectòria segons en el lloc de la pantalla on impactés. Era possible fins i tot seleccionar el lloc de la pista on jugar.

## Llegat

El joc es va tornar a exhibir un any després durant una altra jornada de portes obertes del laboratori. En aquesta ocasió es van implementar millores, con ara un display més gran, i la possibilitat de modificar l'altura de la xarxa i la gravetat de la pilota.
Una vegada finalitzada la segona presentació al públic, Higinbotham va desmantellar la màquina original, fent-la irrecuperable. A més, Higinnbotham no va patentar el joc, el que va fer que aquest caigués en l'oblit fins als anys 70.
L´any 1997 es va fer una recreació de la màquina en commemoració del 50 aniversari del Brookhaven National Laboratory que més tard, a l'any 2008, es va tornar a exposar en commemoració del 50 aniversari del propi joc.

## Referències

* ↑ Velasco, JJ «Tennis for Two, uno de los primeros videojuegos de la historia» (en castellà). Hipertextual, 08-07-2011.

## Enllaços externs

* Tennis for Two, uno de los primeros videojuegos de la historia
* Tennis for Two, el primer juego de la historia
* The Original Video Game
# Orleans (Iowa)

Orleans és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 583 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Orleans tenia 583 habitants, 274 habitatges, i 197 famílies. La densitat de població era de 225,1 habitants/km².
Dels 274 habitatges en un 17,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 28,1% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,6% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 14,9% entre 25 i 44, un 31,4% de 45 a 60 i un 33,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.818 $ i la renda mediana per família de 57.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.786 $ mentre que les dones 27.750 $. La renda per capita de la població era de 28.451 $. Entorn del 6% de les famílies i el 9,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Orleans». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Orleans». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lint

Lint és un municipi belga de la província d'Anvers a la regió de Flandes. Limita al nord-oest amb Hove, al nord amb Boechout, a l'oest amb Kontich, a l'est amb Lier i al sud amb Duffel.

## Evolució de la població
### Segle xix

| Any | 1806 | 1816 | 1830 | 1846 | 1856 | 1866 | 1876 | 1880 | 1890 |
| Població | - | - | - | - | - | - | 844 | 923 | 1.102 |

### Segle XX (fins a 1976)

| Any | 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1947 | 1961 | 1970 | 1976 |
| Població | 1.338 | 1.655 | 2.022 | 2.525 | 2.973 | 3.858 | 4.248 | 5.197 |

### 1977 ençà

| Any | 1977 | 1980 | 1985 | 1990 | 1995 | 2000 | 2005 | 2006 |
| Població | 5.197 | 5.517 | 5.960 | 6.728 | 7.374 | 7.864 | 7.979 | 7.977 |
| Font: NIS |||||||||
# Jiro Ono

Jiro Ono (小野 二郎, Ono Jirō, nascut el 27 d'octubre de 1925) és un xef de sushi jubilat japonès i propietari de Sukiyabashi Jiro, un restaurant de sushi a Ginza, Chūō, Tòquio, Japó. Ono és considerat pels seus contemporanis com un dels més grans artesans de sushi vius i se li atribueix els mètodes innovadors utilitzats en la preparació moderna de sushi.

## Primers anys

Ono va néixer a la ciutat de Tenryū (actual Hamamatsu ) a la prefectura de Shizuoka, Japó. Va començar a treballar en un restaurant local des dels set anys, abans de traslladar-se a Tòquio per estudiar com a aprenent. Es va convertir en un xef de sushi qualificat el 1951, i el 1965 va obrir el seu propi restaurant, Sukiyabashi Jiro (すきやばし次郎) , a Ginza, Tòquio.

## Restaurant

Ono ha servit a l'antic primer ministre japonès Shinzo Abe i al president dels Estats Units Barack Obama a Sukiyabashi Jiro. Obama va declarar: "Vaig néixer a Hawaii i menjava molt sushi, però aquest va ser el millor sushi que he menjat a la meva vida".

## Vida personal

Ono té dos fills, Yoshikazu i Takashi Ono, tots dos també xefs de sushi. Takashi, el fill petit, gestiona el seu propi restaurant amb estrella Michelin . Jiro Ono va ser el tema del documental de David Gelb del 2011 Jiro Dreams of Sushi . Els Onos temen que la pesca excessiva faci desaparèixer els ingredients clau utilitzats en el sushi tradicional.
A partir del 2023, Ono es va allunyar de la gestió diària de Sukiyabashi Jiro a causa de problemes de salut i Yoshikazu va passar a dirigir el restaurant.

## Notes explicatives

* ↑ El "Jiro" al nom del restaurant s'escriu de manera diferent de "Jiro" al nom del xef.

## Referències

* ↑ Gordinier, Jeff «Jiro Ono, a Sushi Legend, Is Captured in a New Documentary». The New York Times, 28-02-2012 [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ Gordinier, Jeff «Sushi's New Vanguard». The New York Times, 29-10-2013 [Consulta: 3 abril 2015].
* 1 2 3 «Cast & Staff» (en japanese). Jiro Dreams of Sushi. Transformer Inc.. Arxivat de l'original el 26 January 2016. [Consulta: 1r febrer 2016].
* ↑ Joachim, David S. «Obama's First Order of Business in Tokyo: Sushi From the Master». , 23-04-2014.
* ↑ Nick Visser. «Jiro Ono Contemplates The End of Sushi As We Know It». Huffington Post, 05-11-2014. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ «Jiro Ono warns of raw deal from overfishing». NY Daily News, 04-11-2014. [Consulta: 3 abril 2015].
* ↑ Sanghvi, Raaj. «Here's what you get at Sukiyabashi Jiro in Tokyo, if you can get in that is» (en anglès). Business Today, 18-12-2023. [Consulta: 24 març 2024].
# Juan Manuel Lafuente Mir

Juan Manuel Lafuente Mir (Maó, 1963) és un advocat i polític balear, diputat al Parlament de les Illes Balears en la IX, X i XI legislatures, conseller del Govern Balear d´Administracions Públiques en el Govern de José Ramón Bauzà i Conseller del Mar i del Cicle de l'Aigua en el Govern de Margalida Prohens.

## Biografia

Llicenciat en dret, exerceix com a advocat des de 1988. El 1990 fundà el despatx Caballero, Lafuente, Mercadal S.C. a Maó amb Fernando Caballero Visser, Antonio Mercadal Arguimbau i Joan Pons Pons. Des de 1987 també assessora a la Federació de la Petita i mitjana empresa de Menorca.
Militant del Partit Popular de Menorca, de 1995 a 1996 fou regidor a l'ajuntament de Maó. De 1996 a 1999 fou director general de Comerç sota la presidència de Jaume Matas i Palou. Fou elegit regidor de Maó a les eleccions municipals espanyoles de 2003 i va substituir Cristòfol Huguet Sintes com a diputat al Parlament Balear, però renuncià a l'escó el mateix dia. També fou president del Partit Popular de Menorca de 1999 a 2008.
De 2011 a 2014 treballà com a assessor jurídic de l'àrea d'Urbanisme de Maó fins que fou nomenat Conseller d'Administracions Públiques del Govern de les Illes Balears, càrrec que va ocupar fins que el PP deixà el Govern Balear en 2015.
Fou elegit diputat per Menorca a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 2015, 2019 i 2023.
Vicepresident segon del Parlament Balear durant la Xa legislatura, del 20 de juny de 2019 a 2023.
El 10 de juliol de 2023 va ser presentat com a Conseller del Govern Balear de la nova Conselleria de la Mar i del Cicle de l'Aigua del Govern de Margalida Prohens.

## Referències

* ↑ Quienes Somos Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. a CLM advocats
* ↑ Diputats balears de la VI legislatura
* ↑ Un abogado con buena mano para la política, El Mundo, 27 de setembre de 2014
* ↑ Juan Manuel Lafuente Mir, relleu a la Conselleria d'Administracions Públiques arabalears.cat, 27 de setembre de 2014
* ↑ Fitxa del Parlament Balear
* ↑ «Margalida Prohens anuncia els nous consellers del Govern, en el qual es combina "l’experiència en l’Administració i en el sector privat"». [Consulta: 10 juliol 2023].
# Districte de Nantes

El districte de Nantes és un dels quatre districtes amb què es divideix el departament francès del Loira Atlàntic, a la regió del País del Loira. Té 29 cantons i 82 municipis. El cap del districte és la prefectura de Nantes.

## Cantons

cantó d'Aigrefeuille-sur-Maine - cantó de Bouaye - cantó de Carquefou - cantó de la Chapelle-sur-Erdre - cantó de Clisson - cantó de Legé - cantó de Le Loroux-Bottereau - cantó de Machecoul - cantó de Nantes-1 - cantó de Nantes-2 - cantó de Nantes-3 - cantó de Nantes-4 - cantó de Nantes-5 - cantó de Nantes-6 - cantó de Nantes-7 - cantó de Nantes-8 - cantó de Nantes-9 - cantó de Nantes-10 - cantó de Nantes-11 - cantó d'Orvault - cantó de Le Pellerin - cantó de Rezé - cantó de Saint-Étienne-de-Montluc - cantó de Saint-Herblain-Est - cantó de Saint-Herblain-Oest-Indre - cantó de Saint-Philbert-de-Grand-Lieu - cantó de Vallet - cantó de Vertou - cantó de Vertou-Vignoble

## Història

Creat el 1800, el districte es beneficiarà, arran del Decret de 10 setembre de 1926, de l'abolició del Districte d'Ancenis en absorbir el territori d'aquest, abans que fos restaurat en 1943.

## Vegeu també

* Cantons del Loira Atlàntic
# Juvenal Sansó Garrit

Juvenal Sansó Garrit (Reus, 1929 -) és un pintor català resident a Manila
Quan tenia cinc anys la seva família s'exilià a les Filipines i instal·là a Manila una fàbrica de mobles. Allà començà la seva formació com a pintor, que després continuà a Europa. Va fer els primers estudis de pintura a l'Escola Nacional Superior de Belles Arts de les Filipines, a Manila, estudis que continuà a l'Academia di Bella Arti de Roma i a l'École Nationale Supérieure des Beaux-Arts de París, on, anys més tard, establí la seva residència i feu la seva primera exposició. Els seus paisatges tenen una base realista i formen part d'un univers màgic. Expliquen el fet de ser i no ser de dues cultures, i l'exotisme i la normalitat, la nostàlgia i l'optimisme d'un paradís retrobat. La majoria dels quadres són pintats amb aquarel·les o amb acrílic, d'estil dinàmic, de línies fermes i de cromatisme intens. Ha exposat a múltiples sales i museus de les Filipines, França, Itàlia, Estats Units d'Amèrica, Anglaterra i Mèxic. Rebé el primer premi de pintura a l'oli i d'aquarel·la de l'Associació d'Art de les Filipines el 1950 i el 1951, i la seva obra "Leuers" va ser nominada Print of the Year pel Cleveland Museum (1964). Ha exposat també a Madrid, Barcelona i Reus. Les seves exposicions acostumen a necessitar un muntatge especial per la gran quantitat d'obra que presenta. L'escriptor filipí Alejandro Roces li ha escrit una biografia. A més de català i castellà parla anglès i tagal. Visita Reus de tant en tant on veu els familiars que encara té a la ciutat. Actualment resideix a Manila, on un carrer porta el seu nom. Juvenal Sansó ha creat a San Juan, a les Filipines, una Fundació que porta el seu nom i que recull molta de la seva obra. L'Ajuntament de Reus li va atorgar el 2009 una Menció Honorífica Municipal en reconeixement de la seva trajectòria personal com a pintor i per haver estat mereixedor de distincions com la Creu d'Isabel la Catòlica i la Medalla del Mèrit de les Filipines.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 593-594.
* ↑ «All things Sansó on view in new museum». [Consulta: 8-XII-2014].
* ↑ «Mencions Honorífiques». Ajuntament de Reus. [Consulta: 23-III-2015].

## Enllaços externs

* «Juvenal Sansó Garrit». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Juvenal Sansó. Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona
* Pàgina web de Juvenal Sansó (en anglès)
# Tinents Generals de l’Esquadra de Galeres d’Espanya

L'Esquadra de Galeres d'Espanya o Esquadra de la Guarda de la Costa d'Espanya, inicialment anomenada Esquadra de la Guarda de la Costa del Regne de Granada, es finançava amb les butlles de la Santa Croada.
La jerarquia de l'Esquadra de Galeres tenia els següents graus:
* Capitans Generals, Article principal: Capitans Generals de l'Esquadra de Galeres d'Espanya
* Tinents Generals o Governadors,
* Cuatralvos (caps de quatre galeres) i,
| Relació dels Governadors/Tinents Generals de l'Esquadra de Galeres d'Espanya | Des de | Fins |
| Pedro de Leiva y de la Cerda | 6 octubre 1672 | 23 octubre 1673 |
| Isidro de Silva Mendoza y Portugal, marquès d'Orani | 23 octubre 1673 | 5 setembre 1676 (capità general a les galeres de Sardenya |
| Vicente de Argote i de Córdoba, comte de Foncalada | 10 agost 1697 | 2 juliol 1705 (es llicencia) |
| José de los Ríos, comte de Fernán Núñez | 13 desembre 1706 | 28 maig 1724 |
| Miguel Reggio, comanador de l'Orde de Sant Joan de Jerusalem | 10 juny 1718 | Text de cel·la |
| Pedro de Montemayor, comanador de l'Orde de Santiago | 17 setembre 1719 | -- |
# Oakland Acres

Oakland Acres és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 166 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Oakland Acres tenia 166 habitants, 62 habitatges, i 47 famílies. La densitat de població era de 246,5 habitants/km².
Dels 62 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71% hi vivien parelles casades, en un 6,5% dones solteres, i en un 22,6% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 4,8% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.750 $ i la renda mediana per família de 52.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.607 $ mentre que les dones 25.313 $. La renda per capita de la població era de 19.737 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 18% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Oakland Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Oakland Acres». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.