OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marquesat de Monsolís

El marquesat de Monsolís és un títol nobiliari espanyol creat per la reina Isabel II el 28 de gener del 1853 a favor de Francesca Xaviera de Saleta i Descatllar, vídua del mariscal de camp Pere Nolasc de Bassa i Girona, que va ser governador militar de Barcelona el 1835 i va morir durant la crema de convents de juliol d'aquell any, quan intentava desarmar la Milícia Nacional culpable de la crema. El castell de Mas Saleta (Sant Hilari Sacalm) és propietat del marquesat. La titular actual del marquesat és Maite Zindia de Pallejà i Noël, VII marquesa de Monsolís.

## Marquesos de Monsolís

| | Titular | Període |
| Creat pel Isabel II |||
| I | Francesca Xaviera de Saleta i Descatllar | 1853-1871 |
| II | Maria de la Concepció Bassa i de Saleta | 1871-1888 |
| III | Josep Maria de Pallejà i de Bassa | 1888-1907 |
| IV | Guillem de Pallejà i Ferrer-Vidal | 1907-1964 |
| V | Josep Felip de Pallejà i Ricart | 1967-1989 |
| VI | Guillem de Pallejà i Ferrer-Cajigal | 1989-2023 |
| VII | Maite Zíndia de Pallejà i Noël | 2023- |

## Història dels marquesos de Monsolís

* Francesca Xaviera de Saleta i Descatllar, I marquesa de Monsolís. Vídua de Pere Nolasc de Bassa i Girona. La va succeir la seva filla:
* Maria de la Concepció Bassa i de Saleta, II marquesa de Monsolís. Es va casar el 1849 amb Guillem de Pallejà, d'una família noble molt vinculada al Maresme. La va succeir el seu fill:
* Josep Maria de Pallejà i de Bassa (1864-1926), III marquès de Monsolís. Va casar amb Maria del Carme Ferrer-Vidal i Soler, germana del primer marquès de Ferrer-Vidal. El va succeir el seu fill:
* Guillem de Pallejà i Ferrer-Vidal (1889-1964), IV marquès de Monsolís. Va casar amb Clotilde Ricart Roger (1889-1972). El va succeir el seu fill:
* Josep Felip de Pallejà i Ricart (1917-1988), V marquès de Monsolís. Va casar amb Glòria Ferrer-Cajigal i Jorba. El va succeir el seu fill:
* Guillem de Pallejà i Ferrer-Cajigal, VI marquès de Monsolís (1989-2023). El va succeir la seva filla:
* Maite Zíndia de Pallejà i Noël, VII marquesa de Monsolís (titular actual).

## Referències

* ↑ «Pere Nolasc de Bassa i Girona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ BOE. «Orden JUS/1055/2023, de 5 de septiembre (Real Carta de Sucesión)». Boletín Oficial del Estado, núm. 229, 25-09-2023.
* ↑ «Ha fallecido don Guillermo de Pallejá y Ferrer - Vidal, marqués de Monsolís». El Noticiero Universal, 22-12-1964, pàg. 34.
* ↑ BOE. «Orden de 17 de noviembre de 1989… Carta de Sucesión». Boletín Oficial del Estado, núm. 285, 28-11-1989.

## Enllaços externs

* «Cuadro genealógico». Arxivat de l'original el 2014-02-21. [Consulta: 5 febrer 2014].
* «Guía de Títulos». Diputación General y Consejo de la Grandeza de España. [Consulta: 5 febrer 2014].
* Casal de Saleta o castell dels marquesos de Monsolís (Sant Hilari Sacalm) Pobles de Catalunya. [Consulta: 21 octubre 2024].
# Ullaró

Ullaró és un petit llogaret amb una població d'aproximadament una vintena d'habitants, situat dins el terme municipal de Campanet, a la comarca del Raiguer, a Mallorca.

## Etimología

El nom d'Ullaró podria derivar de Uyalfàs, l'antic nom de sa Pobla. Documentat des de 1234 com Huiar Alfaz i Huyalfas a partir de 1259, hauria evolucionat fonèticament fins a Ullaró, ja registrat el 1278. Segons Joan Coromines, es coneixen diverses variants com Udrò i Uyaró. L'origen del topònim sembla tenir arrels àrabs, possiblement vinculat a cuyun al-fahs (fonts del camp), que amb el temps es va transformar lingüísticament fins a la forma actual.

## Història

Durant l'època islàmica, Ullaró formava part del juz d'Inca. Després de la conquesta al segle xiii, es va esmentar com una alqueria en el Llibre del Repartiment de Jaume I, compartint territori amb Campanet, Búger i sa Pobla. Aquestes localitats constituïen un únic terme assignat als homes de Barcelona. El 1300, sota la política de fundació de viles de Jaume II, aquestes poblacions van ser integrades a sa Pobla. Posteriorment, el 1368, per concessió de Pere el Cerimoniós, Campanet, juntament amb Búger i Ullaró, va obtenir la independència municipal.

## Patrimoni

Pel que fa al patrimoni religiós, l'antic oratori d'Ullaró es va construir el 1687 i va servir com a lloc de culte fins a principis del segle xix. Aquest oratori es trobava davant del casal de Son Garreta, a l'altre costat del carrer. Amb les reformes impulsades pel cardenal Despuig, es va edificar una nova capella dins la finca de Son Garreta, que va substituir l'oratori original. Aquesta nova capella va ser construïda per albergar les relíquies de sant Victorià, que posteriorment, el 1823, van ser traslladades a l'església parroquial de Campanet.

## Referències

* ↑ Coromines, Joan. «Ullaró». A: Onomasticon Cataloniae. vol. I. Barcelona: Curial Edicions Catalanes, 1997, p. 288. ISBN 84-7256-331-6 [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ «Petites pinzellades d'història». Ajuntament de Campanet. [Consulta: 26 febrer 2025].
* ↑ Barceló i Crespí, Maria «Relíquies de Santa Clara a Porreres». Llum d'Oli, núm. 112, maig 2007.
* ↑ «Església i Oratori Vell de Son Garreta». Ajuntament de Campanet. [Consulta: 26 febrer 2025].
# Parc Nacional de Durmitor

El Parc Nacional Durmitor és una zona natural protegida a la República de Montenegro, de 39.000 hectàrees, que pren el seu nom de la muntanya Durmitor, un cim de 2.522 metres d'altitud. Va ser declarat Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1980, amb una extensió posterior el 2005.
El nom Durmitor prové probablement de les llengües romàniques dels Balcans, (Romanès), i significa "dorment". A la regió hi ha muntanyes amb noms d'origen similar, com Visitor i Cipitor. El Parc Nacional Durmitor, creat el 1952, comprèn la muntanya amb les seves vessants, i la vall format pel canó del riu Tara. El canó del Tara és considerat per la seva mida la segona formació geològica més gran del món d'aquest tipus després del Canyó del Colorado.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Durmitor National Park» (en anglès). [Consulta: 7 febrer 2021].
* ↑ Environmental Performance Reviews: Republic of Montenegro (en anglès). United Nations. Economic Commission for Europe. Committee on Environmental Policy, 2007, p. 36.
# Sylvia Townsend Warner

Sylvia Townsend Warner (6 desembre de 1893 - 1 de maig de 1978) fou una escriptora i poetessa anglesa.
Dels seus escrits de musicologia, el més notable és The Point of perfection in XVI Century Notation, publicat el 1910.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 69, pàg. 1610 ISBN 84-239-4569-3
# Óblast de Bélgorod

L'óblast de Bélgorod (en rus Белгоро́дская о́бласть, Belgoródskaia óblast) és un subjecte federal de Rússia configurat com a óblast. El seu centre administratiu és la ciutat de Bélgorod. L'1 de gener del 2023 tenia 1.514.527 habitants.

## Referències

* ↑ Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2023 года (с учётом итогов Всероссийской переписи населения 2020 г.) Arxivat 2023-06-22 a Wayback Machine.. Servei Federal d'Estadística de l'Estat. (rus)
# Synagrops pseudomicrolepis

Synagrops pseudomicrolepis és una espècie de peix pertanyent a la família dels acropomàtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 14,5 cm de llargària màxima.
* 10 espines i 9-10 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 9 radis tous a l'anal.
* Aletes dorsals unides o gairebé del tot.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 180 i 576 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de Cuba fins a Surinam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57): i-lxv + 1-268, Pls. 1-66.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Schultz, L. P., 1940. Two new genera and three new species of cheilodipterid fishes, with notes on the other genera of the family. Proceedings of the United States National Museum v. 88 (núm. 3085): 403-423.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Mejía, L.S., A. Acero P., A. Roa i L. Saavedra, 2001. Review of the fishes of the genus Synagrops from the tropical Western Atlantic (Perciformes: Acropomatidae). Caribb. J. Sci. 37(3-4):202-209.
* ↑ Mejía, L.S., A. Acero P., A. Roa i L. Saavedra, 2001.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.) (1999): Latin-Chinese dictionary of fishes names, The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Óblast de Nijni Nóvgorod

L'óblast de Nijni Nóvgorod (en rus Нижегоро́дская о́бласть, transcrit Nijegoródskaia óblast) és un subjecte federal de Rússia.

## Vegeu també

* Balakhna
# Synagrops serratospinosus

Synagrops serratospinosus és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels acropomàtids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 8,1 cm de llargària màxima.
* Boca grossa i obliqua.
* 9 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 7 radis tous a l'anal.
* El marge postventral del preopercle és serrat.
* Les vores anteriors de l'espina de l'aleta ventral, la segona espina de la primera dorsal i l'espina de la segona dorsal són dentades.
* Escates grans.
* 25 vèrtebres.
És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 176 i 511 m de fondària, el qual viu al talús continental. Es troba a la badia de Suruga (el Japó) i les illes Filipines al Pacífic occidental.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 Radcliffe, Lewis «Descriptions of fifteen new fishes of the family Cheilodipteridae, from the Philippine Islands and contiguous waters. (Scientific results of the Philippine cruise of the Fisheries steamer "Albatross," 1907-1910.--Núm. 13)» (en anglès). Proceedings of the United States National Museum, v. 41, núm. 1868, 1912, pàg. 444-445, Pl. 38.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* 1 2 3 Garilao, Cristina V.; Capuli, Estelita Emily. «Parascombrops serratospinosus (Smith & Radcliffe, 1912) Roughspine seabass» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Tokai University Press, pp v-866.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.
# Synagrops trispinosus

Synagrops trispinosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acropomàtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 11,5 cm de llargària màxima.
* Cos allargat i cap esvelt.
* La primera aleta dorsal i la segona estan clarament separades.
* 8-9 espines i 10 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 8-9 radis tous a l'anal.
* Espines pèlviques amb la vora anterior clarament dentada.
* 25 vèrtebres.
* 46-51 escates a la línia lateral.
* Totes dues mandíbules tenen una única filera de dents. Canines llargues, esmolades i ben separades.
* Mandíbula inferior amb dues canines petites a la part davantera.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 36 i 550 m de fondària i entre les latituds 13°N-6°N. Es troba a prop de la superfície durant la nit.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des del nord-est del golf de Mèxic fins a Surinam.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57): i-lxv + 1-268, Pls. 1-66.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Mochizuki, K. & M. Sano, 1984. A new percichthyid fish Synagrops trispinosus from the Caribbean Sea and its adjacent waters. Jpn. J. Ichthyol. v. 31 (núm. 1): 1-4.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Cervigón, F., 1993. Los peces marinos de Venezuela. Volum 2. Fundación Científica Los Roques, Caracas, Veneçuela. 497 p.
* ↑ Cervigón, F., 1993.
* 1 2 McEachran, J.D., 2005. Fishes of the Gulf of Mexico. Vol. 2. Austin : University of Texas Press. viii+1004 p.
* ↑ Duarte, L.O., C.B. García, I. Moreno, G. Melo, P. Navajas, N. Sandoval i D. von Schiller, 1999. Atlas demográfico de los peces demersales del Golfo de Salamance, Caribe Colombiano. Dinámica poblacional, distribución, alimentación y reproducción. Digital Book (CD-ROM). Invemar-Colciencias.
* ↑ Mejía, L.S., A. Acero P., A. Roa i L. Saavedra, 2001. Review of the fishes of the genus Synagrops from the tropical Western Atlantic (Perciformes: Acropomatidae). Caribb. J. Sci. 37(3-4):202-209.
* ↑ Ruiz-Carus, R., Matheson, Jr. i F.E. Vose, 2004. The threespine bass, Synagrops trispinosus (Perciformes; Acropomatidae), an addition to the fish fauna of the Gulf of Mexico. Gulf of Mexico Science 2004(2):151-154.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Reserva índia de Mille Lacs

Mille Lacs (Misi-zaaga'iganiing en llengua chippewa) és una reserva índia de la nació anishinaabemowin a uns 160 kilòmetres al nord de les ciutats de Minneapolis - Saint Paul (Minnesota). Té una extensió de 247 km² (60.975 acres) i 3.665 apuntats al rol tribal, dels quals 2.000 viuen a la reserva, 800 a Minneapolis i uns altres 900 arreu dels EUA.
El territori comprèn vuit comunitats dels comtats de Mille Lacs, Aitkin i Pine. Fou establerta per la BIA el 1855 amb les comunitats de Neyaashiing (Vineland) i Chi-minising (Isle), al costat del llac Mille Lacs.
Des del 1930 formen part de la Tribu Chippewa de Minnesota, cos que agrupa les sis bandes chippewa de Minnesota. L'economia es basa principalment en els Grans Casinos Hinckley i Mille Lacs, que donaven treball a 675 membres de la reserva. El cap executiu de la reserva és Melanie Benjamin.

## Enllaços externs

* The Mille Lacs Band of Ojibwe (anglès)
# Synchiropus zamboangana

Synchiropus zamboangana és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. On the genus Callionymus of authors. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 128-130.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Seale, A., 1910. New species of Philippine fishes. Philipp. J. Sci. Sec. A v. 4 (núm. 6): 491-543, Pls. 1-13.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1981: Revision of the genus Synchiropus (Teleostei: Callionymidae). Theses Zoologicae v. 1: 1-194.
* Fricke, R., 1982. Nominal genera and species of dragonets (Teleostei: Callionymidae, Draconettidae). Ann. Mus. Civ. Stor. Nat. Genova 84:53-92.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Comtat de Järva

El comtat de Järva (estonià Järvamaa) és un dels comtats en què es divideix Estònia. La seva capital és Paide.

## Govern Comtat

El govern del comtat (estonià: Maakonnavalitsus) és dirigit per un governador (en estonià: maavanem), que és nomenat pel govern d'Estònia per un termini de cinc anys.

## Municipis

El comtat se sotsdivideix en municipalitats, i hi ha un municipi urbà (en estonià: linn - ciutat) i 11 municipis rurals (en estonià: vallad - comunes).
Municipis urbans:
* Paide
Municipis rurals:
* Albu
* Ambla
* Imavere
* Järva-Jaani
* Kareda
* Koeru
* Koigi
* Paide
* Roosna-Alliku
* Türi
* Väätsa

## Enllaços externs

* Järvamaa - Pàgina Oficial
# Santa Maria da Graça

Santa Maria da Graça és una freguesia portuguesa del municipi de Setúbal, amb 0,75 km² d'àrea i 5,340 habitants (2001). Densitat: 7 120,0 hab/km².

## Patrimoni

* Portal da Gafaria.
* Muralles de Setúbal.
* Església de Santa Maria da Graça, la catedral de Setúbal.
# Synodontis bastiani

Synodontis bastiani és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Costa d'Ivori.

## Referències

* 1 2 «Synodontis bastiani» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Daget, J. 1948. La collection des poissons d'eau douce de l'I.F.A.N. Catalog. Inst. Franç. D'Afr. Noire Núm. 3: 1-59.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Comtat de Võru

Võru (en estonià Võru maa) és un dels comtats en què es divideix Estònia. La seva capital és Võru.

## Govern local

El govern del comtat (en estonià Maakonnavalitsus) és dirigit per un governador o maavanem, que és nomenat pel govern d'Estònia per un període de cinc anys. Des del 2005 el governador és Ülo Tulik.

## Municipis

El comtat se subdivideix en municipis. Hi ha un municipi urbà (o linnad, "ciutats") i 12 de rurals (o vallad, "comuns") al comtat de Võru.
Municipi urbà:
* Võru
Municipis rurals:
* Antsla
* Haanja
* Lasva
* Meremäe
* Misso
* Mõniste
* Rõuge
* Sõmerpalu
* Urvaste
* Varstu
* Vastseliina
* Võru

## Enllaços externs

* Govern del comtat de Võru - Pàgina oficial (en estonià)
# Synodontis congica

Synodontis congica és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* 1 2 «Synodontis congica» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Poll, M. 1971. Révision des Synodontis Africains (Famille Mochocidae). Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 191: 1-497.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.