OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Steindachneridion punctatum

Steindachneridion punctatum és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 69,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Uruguai i curs superior del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1919. Steindachneridion. Science (n. s.) v. 50 (núm. 1301). 525-526.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Garavello, J. C., 2005: Revision of genus Steindachneridion (Siluriformes: Pimelodidae). Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 607-623.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. i R. S. Eigenmann, 1919: Steindachneridion. Science (new series) v. 50 (núm. 1301): 525-526.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Casinycteris campomaanensis

Casinycteris campomaanensis és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. És endèmic del Camerun. S'alimenta de fruita. És un ratpenat de mida mitjana, amb els avantbraços de 73,2 mm, els peus de 15 mm, les orelles de 22,3 mm i un pes de fins a 49 g. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Hassanin, A. (2014) «Description of a new bat species of the tribe Scotonycterini (Chiroptera, Pteropodidae) from southwestern Cameroon» C. R. Biologies, 337, pàg. 134-142.
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :
# Stellifer fuerthii

Stellifer fuerthii és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja principalment crustacis planctònics i, també, cucs i d'altres invertebrats bentònics.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des del Salvador fins al Perú.

## Ús comercial

És comú als mercats locals.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Oken, L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782 (for 1179-1182 + (1182a)).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1876. Ichthyologische Beiträge (III). Bemerkungen über Serranus nebulifer und S. clathratus sp. Gird. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 72 (1. Abth.): 29-96, Pls. 1-8.
* ↑ «Stellifer fuerthii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* 1 2 Chao, L.N., 1995.
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson, 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu. 332 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Strømme, T., 1992. NAN-SIS: Software for fishery survey data logging and analysis. User's manual. FAO Comput. Inf. Ser. (Fish.) (4):1-103.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bogdan Mara

Ion Bogdan Mara és un futbolista romanès, nascut el 20 de setembre de 1979. Ocupa la posició de migcampista.
Al llarg de la seua carrera, ha jugat per a Inter Sibiu, Dinamo Bucureşti (dues etapes), Farul Constanţa, FC Argeş Piteşti (dues etapes), Deportivo Alavés, Tianjin Teda, Polideportivo Ejido, Rapid Bucureşti, Stal Alchevsk, UTA Arad, Unirea Urziceni, CFR Cluj i Iraklis, club pel qual va signar el 15 de gener del 2010.
Ha estat internacional amb la selecció romanesa en 11 ocasions, tot marcant un gol, en un amistós davant Letònia el 2000.

## Títols

* Copa de Romania: 2000, 2009
* Lliga de Romania: 08/09
* Supercopa de Romania: 08/09

## Referències

* ↑ «Bogdan Mara a semnat cu Iraklis Salonic | REALITATEA .NET». Arxivat de l'original el 2012-03-29. [Consulta: 17 gener 2010].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador
# Hapalomys suntsovi

Hapalomys suntsovi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu al sud del Vietnam i, probablement, l'est de Cambodja. Té una llargada de cap a gropa de 127-146 mm i la cua de 150-165 mm. L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg rus Víktor Suntsov. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Abràmov, A. V.; Balàkirev, A. I.; Rojnov, V. V. «New insights into the taxonomy of the marmoset rats Hapalomys (Rodentia: Muridae)» (en anglès). Raffles Bulletin of Zoology, 65, 2017, pàg. 20-28.
# Prosper-Didier Deshayes

Prosper-Didier Deshayes (?, ~1750 - París, 1815) fou un compositor, violinista i ballarí francès del classicisme. Era pare del ballarí i coreògraf André-Jean-Jacques Deshayes. Des de 1782 fou el compositor dels interludis i ballables de la Comédie-Française. El 1870 s'interpretà un oratori seu, Els macabeus, seguit, el 1786, d'una altra obra del mateix gènere El sacrifici de Jefté. Entre les seves òperes còmiques hi ha:
* Le faux serment;
* L'Auteur á la mode (1786);
* Le paysan à prétention (1787);
* Adèl·le et Didier (1790;
* Zèlia, ou le Mari à deux femmes (1791);
* Mèlite, ou le Pouvoir de la nature (1792);
* La fin du jour (1793);
* Le Petit Orphée (1793);
* Le mariage patriòtiques (1793);
* Bella (1795);
* Don Carlos (1799);
* Henri de Bavière (1803), etc.
Així mateix deixà un gran nombre de simfonies, cantates i peces per a banda, que van ser mai impreses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 18, 1ª, part. pàg. 527, ISBN 84-239-4518-9
# Imbibició

La Imbibició es defineix com el desplaçament d'un fluid per un altre fluid immiscible. Aquest procés es controla i l'afecten diversos factors. El nombre de capil·laritat (Ca) i la raó de mobilitat (M) tenen la major importància. També es defineix la imbibició com el fenomen pel qual les cèl·lules vegetals, vives o mortes, absorbeixen l'aigua per una superfície d'atracció. Segons la classificació del procés d'imbibició de Payatakes i Dias, aquesta pot ser:
* Imbibició espontània
* Flux constant
* Imbibició quasi estàtica
* Inversió dinàmica amb flux de desplaçament de fluid amb taxa constant
Un exemple d'imbibició que es pot trobar a la natura és l'absorció química d'aigua per col·loides hidròfils. El potencial de matriu contribueix significativament a hidratar aquestes substàncies. Un exemple és la imbibició de les llavors seques abans de la germinació. La imbibició pot significar que funcioni el rellotge genètic que controla els ritmes circardians en Arabidopsis thaliana i (probablement) en altres plantes.
Diferents tipus de substàncies orgàniques tenen diferents capacitats d'imbibició. Les proteïnes tenen una molt alta capacitat d'imbibició, el midó menys i lacel·lulosa encara menys. Això fa que el tipus de pèsol d'alt contingut en proteïna (pèsol proteginós) s'imbibeixi més que no pas les llavors més riques en midó com són les del blat i altres cereals.
La imbibició per l'aigua incrementa el volum de la substància i això provoca una pressió d'imbibició. Aquesta pressió pot ser d'una magnitud enorme com es demostra el sistema, ja utilitzat pels antics egipcis, de trencament dels blocs de roques inserint-hi unes falques de fusta que s'inflen en quedar imbibides amb aigua.

## Referències

* ↑ Construint amb pedra

## Enllaços externs

* Muhammad Sahimi, Flow and Transport in Porous Media and Fractured Rock, VCH Verlagsgesellschaft mbH, Weinheim, 1995, ISBN 3-527-29260-8
* M. Alava, M. Dube, and M. Rost, Adv. Phys. 53, 83 (2004).
# Voor een verloren soldaat

Voor een verloren soldaat (Per un soldat perdut) és un film neerlandès del 1992, basat en la novel·la homònima autobiogràfica del ballarí i coreògraf de ballet Rudi van Dantzig. A Nova Zelanda està prohibida per a menors de 18 anys.

## Argument

El film tracta sobre la relació amorosa i sexual entre un nen de 12 anys (Dantzig) i un soldat canadenc durant els mesos previs a l'alliberament dels Països Baixos de l'ocupació nazi durant la Segona Guerra Mundial.
En Jeroen (Jeroen Krabbé) rememora el moment del 1944 quan ell (Maarten Smit) i altres nois són enviats pels seus pares de la ciutat, que pateix d'escassesa d'aliments, al camp, perquè puguin escapar de la guerra. Allà, en Jeroen es queda a viure amb una família de pescadors d'anguiles; però, malgrat l'abundància de menjar, sent una forta nostàlgia.
Les coses canvien quan la vila és alliberada per les tropes canadenques. És llavors que coneix en Walt Cook (Andrew Kelley), un soldat canadenc d'uns vint anys, que es converteix en el seu amic. En Jeroen es delecta contemplant el soldat a les dutxes i la relació entre ells arriba finalment al sexe. Els seus pares adoptius són conscients de la proximitat entre en Jeroen i el soldat, però en la pel·lícula no queda clar si coneixen la naturalesa sexual de la relació.
Uns dies després, les tropes d'en Walt reben l'ordre de replegar-se i aquest se'n va sense acomiadar-se d'en Jeroen, que es queda amb el cor trencat, ja que només li queda una foto per poder recordar el soldat. Un cop s'acaba la guerra torna de nou a Amsterdam amb la seva família i decideix que algun dia anirà als Estats Units.
La pel·lícula s'acaba amb en Jeroen ja adult, que recorda amb afecte la història i tracta d'expressar-la amb una dansa de ballet. Mentre assaja el ball, el seu assistent li dona un sobre. Quan l'obre, es troba amb una ampliació de l'única foto d'ell amb la seva família d'acollida i amb una ampliació recent de la placa d'identificació del soldat. S'adona llavors que ha arribat el moment, després de tants anys, de retrobar-se amb el seu soldat perdut.

## Referències

* ↑ Crawford, Joel «Voor een verloren soldaat» (en anglès). Paidika: The Journal of Paedophilia, Vol. III, núm. 1, hivern 1993, pp. 80-83.
* ↑ Utrecht, Luuk. Rudi van Dantzig: A controversial idealist in ballet (en neerlandès). Zutphen: Walburg Pers, 1992. ISBN 906011776X.
# Pimelodus tetramerus

Pimelodus tetramerus és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ribeiro F.R.V. & C.A.S. Lusena, 2006. Nova espécie de Pimelodus (Siluriformes, Pimelodidae) dos rios Tapajós e Tocantins, Brasil. Iheringia, Sér. Zool., set. 2006, vol.96, núm. 3, p.321-327.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bellefontaine (Martinica)

Bellefontaine és una comuna francesa, situada a la regió d'ultramar de Martinica. El 2009 tenia 1.533 habitants i és el municipi més petit de Martinica. Entre les principals activitats d'aquesta petita ciutat són la pesca i l'agricultura.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1961 | 1967 | 1974 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| | 1.384 | 1.616 | 1.324 | 1.527 | 1.521 | 1.469 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1995-2008 | Maxence Deluge | PPM |
| 2008- | Félix Ismain | PPM |
# Stenogobius ingeri

Stenogobius ingeri és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,9 cm de longitud total i les femelles 6,29.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sabah (Borneo, Malàisia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Watson, R.E., 1991. A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Rec. West. Aust. Mus. 15(3):627-710.
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neodon nyalamensis

Neodon nyalamensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del Tibet. L'holotip tenia una llargada de cap a gropa de 106 mm, la cua de 46 mm i un pes de 36 g. El seu nom específic, nyalamensis, significa ‘de Nyalam’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Liu, S.; Jin, W.; Liu, Y.; Murphy, R. W.; Lv, B.; Hao, H.; Liao, R.; Sun, Z.; Tang, M.; Chen, W.; Fu, J. «Taxonomic position of Chinese voles of the tribe Arvicolini and the description of 2 new species from Xizang, China» (en anglès). Journal of Mammalogy, 98, 1, 2017, pàg. 166-182. DOI: 10.1093/jmammal/gyw170.
# Nycticeinops happoldorum

Nycticeinops happoldorum és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. Viu a Guinea i Libèria. El seu hàbitat natural són les selves pluvials. Els espècimens que foren utilitzats per descriure l'espècie el 2019 foren recollits durant un estudi d'impacte ambiental dut a terme el 2008. Fou anomenat en honor dels mastòlegs David i Meredith Happold. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Hutterer, Rainer; Decher, Jan; Monadjem, Ara; Astrin, Jonas «A New Genus and Species of Vesper Bat from West Africa, with Notes on Hypsugo, Neoromicia, and Pipistrellus (Chiroptera: Vespertilionidae)» (en anglès). Acta Chiropterologica, 21, 1, 2019, pàg. 1. DOI: 10.3161/15081109ACC2019.21.1.001. ISSN: 1508-1109.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Stenotomus

Stenotomus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels espàrids.

## Taxonomia

* Stenotomus caprinus (Jordan & Gilbert, 1882)
* Stenotomus chrysops (Linnaeus, 1766)

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1865. Synopsis of the fishes of the Gulf of St. Lawrence and Bay of Fundy. Can. Nat. v. 2 (Aug. 1865). 244-266.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert, 1882. Notes on fishes observed about Pensacola, Florida, and Galveston, Texas, with description of new species. Proceedings of the United States National Museum v. 5 (núm. 282): 241-307.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Crocidura caudicrassa

Crocidura caudicrassa és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica de l'illa indonèsia de Sulawesi, on viu a altituds d'entre 2.120 i 2.600 msnm. L'holotip tenia una llargada de cap a gropa de 144 mm, la cua de 62 mm, les potes posteriors de 17 mm i les orelles de 10 mm. Pesava 16,5 g. Té el pelatge de color marró. El seu nom específic, caudicrassa, significa ‘cua gruixuda’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Esselstyn et al., 2021, p. 69.

## Bibliografia

* Esselstyn, J. A.; Achmadi, A. S.; Handika, H.; Swanson, M. T.; Giarla, T. C.; Rowe, K. C. «Fourteen new, endemic species of shrew (genus Crocidura) from Sulawesi reveal a spectacular island radiation» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 454, 2021, pàg. 1-109. DOI: 10.1206/0003-0090.454.1.1.
# Crocidura ordinaria

Crocidura ordinaria és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica de l'illa indonèsia de Sulawesi, on viu a altituds d'entre 200 i 2.600 msnm. L'holotip tenia una llargada de cap a gropa de 142 mm, la cua de 65 mm, les potes posteriors de 16 mm i les orelles de 10 mm. Pesava 11 g. Té el pelatge de color marró grisenc. El seu nom específic, ordinaria, significa ‘ordinària’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Esselstyn et al., 2021, p. 82.

## Bibliografia

* Esselstyn, J. A.; Achmadi, A. S.; Handika, H.; Swanson, M. T.; Giarla, T. C.; Rowe, K. C. «Fourteen new, endemic species of shrew (genus Crocidura) from Sulawesi reveal a spectacular island radiation» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 454, 2021, pàg. 1-109. DOI: 10.1206/0003-0090.454.1.1.
# Myotis moratellii

Myotis moratellii és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de la costa de l'Equador, on viu a altituds d'entre 0 i 150 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos de plana. Té una llargada total de 76-89 mm i un pes de 5-7 g. Fou anomenat en honor del quiropteròleg Ricardo Moratelli. Com que fou descobert fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Novaes et al., 2021, p. 11.

## Bibliografia

* Novaes, R. L. N.; Cláudio, V. C.; Carrión-Bonilla, C.; Abreu, E. F.; Wilson, D. E.; Maldonado, J. E.; Weksler, M. «Variation in the Myotis keaysi complex (Chiroptera, Vespertilionidae), with description of a new species from Ecuador» (en anglès). Journal of Mammalogy, gyab139, 2021. DOI: 10.1093/jmammal/gyab139.
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Chodsigoa dabieshanensis

Chodsigoa dabieshanensis és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica de la província d'Anhui, a l'est de la Xina, on viu a altituds d'entre 750 i 1.250 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos caducifolis de frondoses. Té una llargada de cap a gropa de 62–73 mm, la cua d'aproximadament 60 mm i un pes de 4,67–5,89 g. El pelatge dorsal és de color marró fosc, mentre que el ventral és més clar. El seu nom específic, dabieshanensis, significa ‘de Dabie Shan’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Chen et al., 2022, p. 142.
* ↑ Chen et al., 2022, p. 139.

## Bibliografia

* Chen, Z.; Hu, T.; Pei, X.; Yang, G.; Yong, F.; Xu, Z.; Qu, W.; Onditi, K. O.; Zhang, B. «A new species of Asiatic shrew of the genus Chodsigoa (Soricidae, Eulipotyphla, Mammalia) from the Dabie Mountains, Anhui Province, eastern China» (en anglès). ZooKeys, 1.083, 2022, pàg. 129-146. DOI: 10.3897/zookeys.1083.78233.