OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Synchiropus kuiteri

Synchiropus kuiteri és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 3-15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. On the genus Callionymus of authors. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 128-130.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1992. Synchiropus kuiteri, a minute new dragonet (Callionymidae) from Flores, Indonesia. Rev. Fr. Aquariol. v. 19 (núm. 3): 81-84.
* ↑ «Synchiropus kuiteri». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 4 «Synchiropus kuiteri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 2. Fusiliers - Dragonets, Caesionidae - Callionymidae. Zoonetics, Austràlia. 304-622 p.

## Bibliografia

* Cloern, J.E., 2001. Our evolving conceptional model of the coastal eutrophication problem. Mar. Ecol. Prog. Ser. 210:223-253.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Comtat de Harju

Harju (en estonià Harjumaa) és un dels comtats en què es divideix Estònia. La seva capital és Tallinn.

## Govern local

El govern del comtat (en estonià Maakonnavalitsus) és dirigit per un governador o maavanem, que és nomenat pel govern d'Estònia per un període de cinc anys. Des del 2005 el governador és Jaan Mark.

## Municipis

El comtat se subdivideix en municipis. Hi ha sis municipis urbans (o linnad, "ciutats") i 17 de rurals (o vallad, "comuns") al comtat de Harju.

## Enllaços externs

* Govern del comtat de Harju Arxivat 2005-06-20 a Wayback Machine. - Pàgina oficial (en estonià)
# Tiberi Claudi Donat

Tiberi Claudi Donat, en llatí Tiberius Claudius Donatus, és el nom que apareix en les edicions més completes de l'obra de Virgili, una vida del poeta tituada Tiberii Claudii Donati ad Tiberium Claudianum Maximum Donatianum filium de P. Virgilii Maronis Vita (Tiberi Claudi Donat, fill de Tiberi Claudià Màxim Donacià, sobre la vida de P. Virgili Maró).
No se'n sap res de Donat, però se suposa que algun gramàtic que va florir cap al segle v podria haver elaborat una biografia de Virgili que formés la base d'aquesta obra, que en la seva forma actual és farragosa i inútil, explica anècdotes i faules frívoles en un to infantil, afegides per algú ignorant del tema. Alguns autors haurien afegit aquestes anècdotes de forma poc hàbil i el conjunt sembla un batibull heterogeni.

## Referències

* ↑ Donatus, Tiberius Claudius a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p.1066
# Natalie Cook

Natalie Cook (Townsville, 19 de gener de 1975) OAM, és una jugadora de voleibol platja australiana, guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Biografia

Va néixer el 19 de gener de 1975 a la ciutat de Townsville, població situada a la regió australiana de Queensland. L'any 2000 fou guardonada amb el títol de l'Orde d'Austràlia.
Va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 realitzats a Atlanta (Estats Units), aconseguint la medalla de bronze en la competició femenina juntament amb Kerri Pottharst. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2000 realitzats a Sydney (Austràlia) aconseguiren la medalla d'or, imposant-se en la final a la parella brasilera.
Amb la retirada de Pottharst de la competició activa Cook escollí Nicole Sanderson com a nova parella, amb la qual participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on finalitzaren en quarta posició. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (Xina), en aquesta ocasió amb Tamsin Barnett, finalitzà en cinquena posició.
Al llarg de la seva carrera ha aconseguit una medalla de bronze en el Campionat del Món de voleibol platja l'any 2003.

## Referències

* ↑ «Natalie Cook». Sports-Reference.com. Sports Reference LLC. [Consulta: 4 juny 2015].
* ↑ «Natalie Cook» (en anglès). [Consulta: 8 març 2025].
* 1 2 3 «Natalie COOK» (en anglès). [Consulta: 8 març 2025].
* ↑ «Natalie COOK». Olympics.com. [Consulta: 18 gener 2022].
# Bittor Alkiza Fernández

Bittor Alkiza Fernández és un exfutbolista basc nascut a Sant Sebastià (Guipúscoa) el 26 d'octubre de 1970. Mesura un metre i 72 cm, i en forma pesava uns 70 quilos. Durant la major part de la seva carrera va lluir el dorsal 18 a l'esquena. El seu pare va ser president de la Reial Societat

## Trajectòria professional

Alkiza es va formar al planter de la Reial Societat, equip amb el qual es va produir el seu debut en la Primera Divisió espanyola en la temporada 91/92. Va disputar un total de 26 partits en els quals va marcar 3 gols. Dues temporades més va continuar en Donostia, jugant més de 30 partits per temporada i apuntant 4 gols cada any. Va alçar l'interès del Reial Madrid, que va estar a un pas de fitxar-lo.
La temporada 94/95 es va produir el seu pas a l'equip rival, l'Athletic Club de Bilbao. El seu fitxatge (220 milions de pessetes) va ser molt celebrat pels seguidors de l'equip roig-i-blanc, perquè era un jugador de present i futur. Efectivament així va ser el cas. Alkiza va estar 8 temporades en l'Athletic on va passar bons moments. Durant aquest període va marcar vuit gols en Lliga. Va combinar temporades brillants que li van dur a disputar la Champions amb el seu equip. i
Amb la selecció espanyola va ser demanat per a disputar amb assiduïtat els partits de la fase de classificació per a l'Eurocopa de 2000. No obstant això, Alkiza va acusar la seva irregularitat i les lesions en alguna campanya com la 01/02. Malgrat tot, la seva classe van enlluernar a l'afició de Bilbao. Fins al punt que quan l'any 2003 va decidir tornar a Sant Sebastià va ser ovacionat sincerament en el seu comiat.
Dues temporades més seguiria en actiu. Va arribar el primer any per a donar profunditat a la plantilla reialista que venia d'aconseguir passaport per a la Champions. El seu rendiment va ser molt bo. Però el segon any poc va poder aportar i va acabar decidint que el millor era deixar-lo, empès en part per una lesió degenerativa que li llastrava.

### Perfil com a jugador

Encara que la seva demarcació natural era la d'interior esquerre, també podia jugar en la mitja punta i com organitzador del joc. Posseïa una més que notable tècnica i un tir potent arribant en segona línia. Molt precís en les passades i aguerrit a l'hora de no donar un baló per perdut. La seva manera de protegir el baló d'esquena i donar-se la volta per a sortir en carrera recordaven als jugadors de rugbi. No obstant això mai va ser un jugador massa regular.
# Plaça del Pou (Tortosa)

La plaça del Pou és una plaça del barri de Remolins, a Tortosa (Baix Ebre), inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És una plaça allargada entre el carrer de la Murada de Remolins i el carreró Primer de Vilanova. Formada per habitatges de maçoneria i maó ordinari, normalment la planta es troba arrebossada però els pisos no. Les construccions són d'un o dos pisos, normalment amb terrat davant, mirant a la façana, i darrere teulada. Les obertures són o bé allindades i amb arcs de reforç de maó, o bé amb arc escarser de maons en ventall. Als pisos s'alternen les finestres i els balcons, tant de ferro i rajola vidriada (núm. 8) com de pedra a la base (núm. 3). Les cases de façana més ampla (núm. 8) tenen a la planta una petita porta per accedir al pis i una de gran per entrar-hi els animals i el carro.

## Història

La plaça forma part de Remolins, antic barri jueu de la ciutat, urbanitzat entre els segles XII i XIV. Malgrat les transformacions que posteriorment hagi sofert, especialment durant el segle xix, el seu traçat recorda bastant l'urbanisme de tipus medieval. Els habitatges, però, corresponen totes a final de segle xix, començament del XX, en què tingué lloc la renovació del barri.

## Referències

* 1 2 «Plaça del Pou». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Wilhelm Karl Mühldorfer

Wilhelm Karl Mühldorfer (Graz, 1837 - 1919) fou un compositor alemany.
Fins al 1881 fou segon director d'orquestra del teatre municipal de Leipzig i després del de Colònia.
Va compondre les òperes:
* Kyffhäuser
* Der Kommandant von Koenigstein
* Prinzessin Rebenblüte
* Der Goldmacher von Strassbourg (1886)
* Yolanthe (1890)
* Nombrosos lieder, obertures, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 37, pàg. 159 (ISBN 84-239-4537-5)
# Praiòls

Praiòls (en francès Prayols) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.
En aquest municipi hi ha un monument d'homenatge als guerrillers que lluitaren contra l'aixecament militar de Franco i després durant l'exili, contra la invasió militar de Hitler, a càrrec de l'artista andalús exiliat Manolo Valiente.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Xosé Lois Vilar Pedreira

Xosé Lois Vilar Pedreira, nascut a Baiona el 1965, és un activista cultural, empresari, arqueòleg i historiador gallec, especialista en toponímia i arqueologia de la costa sud de Galícia.

## Trajectòria

Llicenciat en Geografia i Història, és director de la secció d'Arqueologia i Prehistòria de l'Institut d'Estudis Miñorans i membre de l'Associació Gallega d'Onomàstica. Va realitzar excavacions i estudis al Val Miñor (Chan do Cereixo a Donas, Panxón…), Toralla, Esposende i As Neves, amb especial dedicació a l'art rupestre. També imparteix xerrades sobre la matèria i conferències a universitats. Realitza visites guiades als petroglifs de tota la província. A més, és president de l'Associació de defensa Mediambiental SOS la Serra de la Groba.
Va ser a les llistes del BNG de Baiona a les Eleccions municipals de 2011.
Com a empresari és el propietari d'una cadena de fruiteries.

## Publicacions

* «Aeroguía Litoral do Ámbito Territorial da Confraría de Baiona», con Rodríguez Álvarez, R. 2004. Cofradía de Pescadores «A Anunciada».
* Baiona nas ondas do tempo (fotografia). 2004. Ediciones de la Cumbre. ISBN 978-84-8289-312-9.
* «Os nomes do mar», con Roberto Rodríguez Álvarez. Págs. 6-55 en Raigame núm. 22. 2005. Diputació Provincial d'Ourense.
* «Toponimia marítima e fluvial desde o Miño a Panxón», con Rodríguez Álvarez, Roberto. pp. 43–56 en Ardentia núm. 3. 2006.
* Talasonimia da costa sur de Galicia. 2008. Nueva Galicia Ediciones. ISBN 978-84-92590-27-8.
* A estación de arte rupestre do Outeiro dos Lameiros. 2008. Con Méndez Quintas, Eduardo. Nueva Galicia Ediciones. ISBN 978-84-92590-32-2.
* Os nomes do mar de Baiona e Panxón. 2008. Nueva Galicia Ediciones. ISBN 978-84-96950-75-7.
* «Os nomes do mar. Talasonimia na costa sur galega», págs. 309-338 en Toponimia y cartografía. 2010. CCG. ISBN 978-84-92923-08-3.

## Referències

* ↑ Rexistro municipal de asociacións de Medio Ambiente Concello de Baiona.
* ↑ «Lista de candidatos polo BNG-Baiona ás eleccións municipais 2011»
* ↑ Raigame. Revista de Arte, Cultura e Tradicións Populares núm. 22 Arxivat 2013-07-07 a Wayback Machine., Diputación de Orense.
* ↑ "Toponimia marítima e fluvial desde o Miño a Panxón" Arxivat 2016-09-19 a Wayback Machine. en Ardentia núm. 3 Arxivat 2016-09-19 a Wayback Machine. ISSN 1699-3128.
* ↑ Talasonimia da costa sur de Galicia
* ↑ "En 65 km de costa recollemos 1.600 topónimos, e hai para todos os gustos…" Consello da Cultura Galega, 24/11/2008.
* ↑ Sousa, Xulio (ed.) (2010). Toponimia e cartografía. Consello da Cultura Galega.

## Enllaços externs

* Talasonímia. Els noms en ell mar " conferència a UViTV.
* Entrevista a la TVG, programa Na nosa núbe, emesa el 16 de juliol de 2014.
* " A importància dos nomes do mar de Galícia " conferència a LGx15.
# Xosé Manuel Barreiro Fernández

Xosé Manuel Barreiro Fernández (Lugo, 18 de setembre de 1957) és un polític gallec del Partit Popular, actual portaveu del Grup Popular al Senat espanyol.

## Trajectòria

Es va llicenciar el 1983 en Ciències Econòmiques i Empresarials a la Universitat de Santiago de Compostel·la, disciplina en la qual és doctor i catedràtic d'universitat. Està casat i té dues filles.
El 1995 es va iniciar a la política, apadrinat per Francisco Cacharro Pardo. Es va convertir en regidor del PPdeG a l'Ajuntament de Lugo, en una llista encapçalada per Joaquín García Díez a les eleccions municipals. Es va ocupar de l'àrea d'Economia. El 1997 es va convertir en diputat al Parlament de Galícia i a les eleccions municipals de 1999 va renunciar al seu càrrec a l'ajuntament per centrar-se única i exclusivament en la seva tasca parlamentària.
El 21 de gener de 2003, Manuel Fraga el va nomenar conseller de Medi Ambient i Desenvolupament Sostenible, en plena crisi del Prestige. El 10 de setembre de 2004 és designat vicepresident segon de la Xunta de Galícia. A les eleccions autonòmiques de 2005 encapçala per primer cop la candidatura del PP a la província de Lugo. Malgrat ésser el partit més votat, el PPdeG va perdre el govern de la Xunta degut a la pèrdua per un escó de la majoria absoluta i la posterior coalició entre PSdeG-PSOE i BNG. Conseqüentment va deixar d'ocupar els càrrecs de vicepresident i conseller a l'agost de 2005.
A principis de 2006 va competir amb Alberto Núñez Feijoo per ser el successor de Manuel Fraga al capdavant del PPdeG. Va perdre però va quedar-se com a vicepresident del partit. El juliol de 2006 és nomenat candidat a la presidència de la Diputació de Lugo per a les eleccions municipals de 2007.
A les eleccions generals de 2008 és escollit senador per la província de Lugo, càrrec que renovà a les eleccions de 2011. Aquell mateix any es va convertir en portaveu del Partit Popular al Senat.

## Càrrecs

* Regidor a l'Ajuntament de Lugo (1995-1999)
* Diputat del Parlament de Galícia (1997-2007)
* President del PP de Lugo (des de 2002)
* Conseller de Medi Ambient de la Xunta de Galícia (2003-2005)
* Vicepresident segon de la Xunta de Galícia (2004-2005)
* Senador per la província de Lugo (des de 2008).
* Portaveu del Grup Popular al Senat (des de 2011).

## Referències

* ↑ «BOE» núm. 126, de 26 de maig de 2000

## Enllaços externs

* Blog de Xosé Manuel Barreiro
* Biografía al web de la Diputació de Lugo
# Xotis

El xotis és un ball de parella d'origen bohemi de ritme binari (anàleg al de la polca) i de moviment moderat; amb un pretès origen escocès es volgué veure'l com a transformació de l'antiga escocesa.
Introduït a París l'any 1849 i ballat de diverses maneres, va mantindre la seua acceptació a nivell popular fins al començament del segle xx.
El 1920 formà part del programa de competició dels Campionats Mundials de Ball, i se'l considera en l'origen del maxixe i del txa-txa-txa.
La seva influència a Madrid, on es ballava en molt poc espai pels pinxos de la vila, ha fet que, sovint, tothom el consideri típic d'aquella ciutat espanyola.

## Referències

* ↑ Cort i Vives, Aleix: Diccionari del Ball. Edicions 62, Col·lecció El Cangur/Diccionaris, núm. 278. Barcelona, juliol del 1999. ISBN 84-297-4572-6, plana 213.

## Enllaços externs

* Origen i difusió del xotis Arxivat 2009-01-06 a Wayback Machine.
* Vídeos i audicions de diversos xotis (castellà)
# Canik

Canik (pronunciat Janik) és un dels principals districtes en què està dividida la ciutat i província de Samsun, Turquia. Es troba a l'est del centre de la ciutat. Segons el cens del 2009, tenia un total de 89.753 habitants.

## Història

Tsaniq, Canik, Djanik i altres variants (georgià Txanètia o Tsanètia) és el nom d'una regió històrica de la vora de la mar Negra on desaigüen els rius Kizil i Yeşilırmak. El seu nom derivaria de la tribu georgiana dels tsan o txan. Les muntanyes de la regió són anomenades en turc Canik Dağları i es troben entre Samsun i Ordu.
Per bé que estava poblada per georgians, pertanyia a l'Imperi Romà d'Orient però el 1204 va ser ocupada pels georgians que hi van establir l'Imperi de Trebisonda (que va subsistir fins al 1460). Al segle xiv formà part del beylik dels Isfendiyar-oğlu de Kastamonu i fou incorporada a l'Imperi Otomà per Baiazet I ben avançat el segle, però fou perduda el 1402 davant Tamerlà, que va restablir el beylik. Mehmet I la va recuperar vers 1419, i fou un liwa de l'eyalat de Sivas amb capital a Samsun; al segle xix formà un sandjak de la wilaya de Trebisonda integrat per sis districtes o kada: Samsun, Fatsa, Uniye, Terme, Çarshamba i Bafra. Amb la república, després de 1923, va passar a formar part de la província de Samsun.

## Bibliografia

* V. Cuinet, La Turquia d'Asia, París 1890.

## Referències

* ↑ http://samsunnuf.gov.tr/Default.aspx?Sayfa=NufusKagTMPBidZyljHt47k4TGQ Arxivat 2012-03-28 a Wayback Machine.
# Riu Ceyhan

El riu Ceyhan és un riu de Turquia, que desguassa a la mar Mediterrània a la província d'Adana prop de la vila de Ceyhan. Neix una mica al nord-est d'Elbistan a les muntanyes que la separen de la vall del Tokhma Su, afluent de l'Eufrates. En el seu curs superior és anomenat Sÿütlü Su; a la regió d'Elbistan rep nombrosos rius menors (només destacar el Khurman Cay) i rierols. Més tard rep el Göksün Cay al sud de l'antiga Arabissos, i segueix cap al sud en direcció a Marash i aquí rep el Ak Su, per seguir al sud-oest corrent a l'oest de l'Antitaure i entra a la plana Cilícia rebent diversos afluents a la regió de Sis (Kozan); pasa per Misis (Massisa) i finalment desguassa a la mar, en un lloc que ha variat amb el temps.

## Història

Piramos (en llatí Pyramus, en grec Pyramos) fou un riu de l'Àsia Menor que naixia a Cataònia prop d'Arabissos i desguassava al golf d'Issos prop de Mallos (Mallus). Era parcialment navegable. Esteve de Bizanci diu que el seu nom antic fou Leucosyros. ls noms Djayhan i Sayhan els foren donats pels àrabs
# Ergani

Ergani (abans Arghani o Erghani, armeni Argani o Arghana) és una ciutat de Turquia, cap del districte del mateix nom, a la província de Diyarbakır. A uns 18 km al nord-oest, a la vora del Tigris, hi ha la vila minera d'Ergani-Madeni que és cap d'un districte de la Província d'Elâzığ, però és una ciutat diferent. La ciutat és a 10 km del Tigris i té una població de 62.019 (2007) que eren 8.542 el 1960.
Podria ocupar el lloc de la vila accàdia d'Arkània. A la taula de Peutinger s'esmenta una Arsínia. Va seguir la història del Diyar Bakr. El 1514 després de la victòria otomana a Çaldiran, fou organitzada en sandjak de l'eyalat del Diyar Bakr. Vital Cuinet dona una població al segle xix de més de 6000 habitants. En aquest segle la capital del sandjak es va traslladar a Maden o Madeni, per la seva importància minera (coure) i Ergani va quedar com un districte del sandjak amb el nom d'Osmaniye; amb la república el kada de Madeni va passar a la província d'Elazig i el kada d'Ergani (Osmaniye) va retornar a la província de Diyarbakır. Aquest districte té una superfície de 1595 km² i 68 pobles amb una població (2007) de 109.678 (que eren 28.095 habitants el 1960). Troballes neolítiques s'han fet (1963) a Çayönü.

## Enllaços externs

* Portal oficial

## Bibliografia

* "A Splendid Exchange" per William J Bernstein
# Eureka (base)

Eureka és una base de recerca científica situada a la península de Fosheim a l'illa d'Ellesmere, al territori canadenc de Nunavut. És la segona base científica més al nord del món (la primera és Alert). La població, de 8 persones, es va renovant de manera rotatòria. La base consta de tres parts: l'aeroport, amb el Fort Eureka (portat per militars), l'estació meteorològica i el laboratori de recerca atmosfèrica (PEARL).
Eureka es va fundar el 1947 i les observacions meteorològiques regulars s'iniciaren el 1948. La temperatura mínima registrada és de 55 °C sota zero (al febrer) i la màxima 20 °C positius el juliol. El clima correspon al tipus fred de tundra.
Tots els subministrament arriben per via aèria.

## Enllaços externs

* Current weather conditions Arxivat 2007-03-16 a Wayback Machine.
* Eureka's Climate Statistics Arxivat 2007-11-11 a Wayback Machine.
* Arctic Stratospheric Ozone Observatory, Eureka Arxivat 2007-07-08 a Wayback Machine.
Viccionari
# Ermenek

Ermenek (també Ermenak) és una ciutat de Turquia a la província de Karaman, cap del districte homònim. La població era de 15.509 habitants el 2000 i 7.536 el 1960 i el districte és de 42.643 el 2000 (36.380 el 1960). Està no gaire lluny de la confluència de dos afluents del Göksu (clàssic Kalykadnos). Destacata la mesquita d'Ulu Jamia datada el 1302/1303 construïda per ordre de Bedreddin Mahmud Bey.

## Història

Germanicòpolis de Cilícia (llatí Germanicopolis, grec Germanikopolis) fou una ciutat d'Isàuria (Cilícia occidental) situada a uns 415 metres sobre el nivell del mar. Va rebre el seu nom en honor de Germànic, fill de Drus Claudi Neró o Drus major (germà de Tiberi). El segle v fou seu d'un bisbe; quatre dels bisbes del període romà d'Orient són coneguts: Tyrannus, 451; Bisulas, segle VI; Eustathius, 797; i Basili, 878. La ciutat no fou important, i destacà només el 1098 quan fou teatre d'una gran derrota dels croats davant els armenis rubènides, que anomenaven la ciutat com Germanig, del que va derivar el seu nom actual d'Ermenek i així al segle xii va formar part del Regne Armeni de Cilícia.
Fou conquerida per Kaykubad I de Rum el 1228. Després fou possessió dels karamànides i una de les seves residències; una vegada desaparegut el sultanat seljúcida de Rum, aquesta dinastia la va fer servir de base per expandir-se cap a Karaman i Konya. Va passar als otomans sota Mehmet II. Va estar més de quatre segles en poder de l'Imperi Otomà. Sota aquest domini fou un kada del wilayat d'Adana, sandjak d'Icel; després, ja sota la república (proclamada el 1923), un kada de la província de Konya abans de ser unit a la de Karaman.

## Pobles

Relació de pobles del districte:
* Ağaççatı
* Ardiçkaya
* Aşağı Çağlar
* Balkusan
* Boyalık
* Çamlıca
* Çatalbadem
* Çavuş
* Eskice
* Evsin
* Elmayurdu
* Görmeli
* Gökceseki
* Gökcekent
* İkizçınar
* Katranlı
* Kayaönü
* Olukpınar
* Pamuklu
* Pinarönü
* Sarıvadi
* Tepebaşı
* Yalındal
* Yaylapazarı
* Yerbağ
* Yeşilköy
* Yukarı Çağlar

## Referències

* ↑ Çıplak, Mustafa Necati. İçel tarihi; tarihı̂-turistik zenginlikleriyle (en turc). Güzel Sanatlar Matbaası, 1068, p. 129.

## Bibliografia

* Smith, Diccionari de Geografia romana i grega
* Enciclopèdia Catòlica
* Smith, William. Dictionary of Greek and Roman Geography (en anglès), 1854.

## Enllaços externs

* Portal del governador del Districte
* Portal de la Municipalitat
* Portal sobre Ermenek Arxivat 2016-07-19 a Wayback Machine.
* Informació d'Ermenek