OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serenata núm. 1 (Brahms)

La serenata núm. 1 en re major (Op. 11) és una serenata que Johannes Brahms va compondre entre 1857 i 1858, moment en què també estava treballant en el seu Concert per a piano núm. 1. La idea original era compondre un octet per a instruments solistes, però finalment la va arreglar per a orquestra.
Conté sis moviments i dura aproximadament quaranta minuts.
* Allegro molto (re major)
* Scherzo. Allegro non troppo (re menor) – Trio. Poco più moto (Si bemoll major)
* Adagio non troppo (Si bemoll major)
* Menuetto I (sol major) - Menuetto II (sol menor)
* Scherzo Allegro (re major) - Trio
* Rondo. Allegro (re major)
Des que Schumann escrigués amb impulsiva generositat el seu article Nous senders, presentant Brahms com a legítim messies de la música alemanya, el geni d'Hamburg va quedar situat a l'ull de l'huracà. Era demandat a convertir-se en l'hereu de Beethoven; i que millor que escriure una simfonia per certificar-ho. Tanmateix, l'orgullosa aparença del noi era només la closca d'un home sensible i insegur de la seva pròpia potència creadora, per a qui la comparació amb Beethoven començava a pesar com una làpida.
El 1857, un any després de la mort de Schumann, Brahms va acceptar un lloc a la cort de Detmold, petita ciutat de Westfàlia, on tindria el seu primer acostament professional amb l'orquestra. Però en comptes de firmar una simfonia, crearia la seva serenata a re major.
La serenata instrumental havia tingut grans cultivadors el segle xviii, però a mitjans del XIX se la considerava una forma antiquada. Tot i així -o precisament a causa d'això- Brahms s'hi va fixar, percebent les possibilitats que la resta no volia veure. Així, va recuperar formes caducades i les renovà genialment. Com diria ell mateix al final de la seva vida, he posat vi nou en odres vells.
La serenata núm. 1 de Brahms és una d'aquelles obres que justifiquen la inclusió d'aquest compositor en el corrent més tradicionalista i menys revolucionària del Romanticisme. Amb una orquestració tan sols una mica més avançada que l'últim Haydn, aquesta obra és la resposta de Brahms a la gran tradició mozartiana de serenates i divertiments, amb els quals sembla tenir més vinculació que amb la música que, per exemple, Liszt estava component en aquells dies per a orquestra. L'Allegro molto inicial té forma de sonata amb dos temes i coda amb motius extrets del primer tema de les flautes. Després d'un Scherzo de sonoritat una mica més fosca, segueix un Adagio non troppo que sona reflexiu, concentrat i intens, amb un excel·lent control de la intensitat. Els dos minuets següents, amb els seus corresponents Trios i les seves repeticions acadèmiques, van semblar dignes del Haydn més clàssic. El segon Scherzo, enèrgic i contundent, recorda la Pastoral de Beethoven. L'obra es tanca amb un Rondo Allegro.
# Serge Nigg

Serge Nigg (París, 6 de juny de 1924 - París, 12 de novembre de 2008) fou un compositor francès.

## Biografia

Serge Nigg va participar molt aviat en la vida musical amb el poema simfònic Timour escrit als 19 anys i estrenat per l'"Orchestre national de la Radiodiffusion française" el 1944.
L'any 1946, va ser un dels primers a embarcar-se en la gran aventura de dotze tons, que havia de tenir la influència que coneixem en la música de postguerra. Posteriorment avançarà cap a una síntesi d'aquesta tècnica i la tradició hedonista francesa, preocupada pel refinament i la bellesa harmònica. Paral·lelament a les seves activitats com a compositor, Serge Nigg va formar part del Comitè de Música de la radiodifusió francesa el 1956, després, el 1967, Marcel Landowski el va nomenar inspector dels teatres lírics francesos. El 1978 va succeir a Olivier Messiaen com a professor de composició al Conservatori de París, després el 1982 va ensenyar instrumentació i orquestració. El 1989, va ser elegit per a una càtedra de la secció de composició musical de l'Acadèmia de Belles Arts, succeint a Emmanuel Bondeville. L'any 1995 va ser president de l'any, càrrec que va compaginar amb el de president de l'Institut de França.
Serge Nigg va estar implicat en el Partit Comunista Francès i va seguir les directrius artístiques del polític soviètic Andrei Zhdanov, proper a Joseph Stalin.

## Obra

Entre les seves obres principals, podem citar en el camp de la música de cambra:
** 3 sonates pour piano,
** la "Sonata per a violí sol" encarregada per Christian Ferras (que la va crear a Carnegie Hall de New York),
** un quartet de cordes;

### en el camp simfònic

** «Fulgur» (inspirat en Heliogàbal o l'anarquista coronat d'Antonin Artaud),
** «Fastes de l'Imaginaire»,
** «Mirrors for William Blake» (per a piano principal),
** «Million d'oiseaux d'or» creat per a Michel Plasson i la Symphony-Hall de Boston en 1981.

## Principals premis

Ha rebut cinc Grand Prix du Disque per les seves diverses composicions. A més, el 1958 va rebre el Prix Italia (Premi RAI), el 1974 el Grand Prix musical de la ville de Paris, el 1978 el Grand Prix de la SACEM per tota la seva obra, dues vegades, el 1976 i el 1983, el Florència Premi Gould (Acadèmia de Belles Arts) i el 1987 el Premi René Dumesnil (Acadèmia de Belles Arts).

## Honors

* Cavaller de la Legió d'Honor
* Oficial de l'Orde Nacional del Mèrit
* Oficial de l'Orde de les Arts i les Lletres

## Discografia

* Sonates per a piano núm. 1 i núm. 2, Geneviève Ibanez, piano
* Sonata per a violí sol, Christian Ferras, violí
* Sonata per a violí i piano, Stéphane Tran Ngoc, violí, Brigitte Vandôme, piano
* Disc REM 311288, 1995-1996

## Referències

* ↑ Relevé des fichiers de l'Insee
* ↑ «Mort de Serge Nigg». Arxivat de l'original el 2005-01-14. [Consulta: 7 juliol 2024].

## Bibliografia

* Gérard Denizeau, Serge Nigg, compositor, París, Paris-Sorbonne OMF, 2010
# Serpenticobitis octozona

Serpenticobitis octozona és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,4 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 33-35.

## Hàbitat

Viu en zones d'alta altitud.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong a Laos.

## Referències

* ↑ Roberts, T. R. 1997. Serpenticobitis, a new genus of cobitid fishes from the Mekong basin, with two new species. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. v. 45 (núm. 1): 107-115.
* ↑ Roberts, T. R., 1997.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Serpenticobitis octozona». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* AQUATAB
# Serpenticobitis zonata

Serpenticobitis zonata és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Roberts, T. R. 1997: Serpenticobitis, a new genus of cobitid fishes from the Mekong basin, with two new species. Natural History Bulletin of the Siam Society v. 45 (núm. 1): 107-115.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Serpenticobitis zonata». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* AQUATAB
# Serra de Bernils (Sant Quirze Safaja)

La serra de Bernils és una serra del terme municipal de Sant Quirze Safaja, a la comarca del Moianès.
Assoleix una elevació màxima de 761 metres i s'estén, allargassada de sud-oest a nord-est, a l'extrem septentrional del terme, de forma paral·lela al termenal amb Castellcir. El seu extrem sud-occidental és el poble mateix de Sant Quirze Safaja i conté les masies de Can Riera, la Corona, Serratacó, Serracarbassa i Barnils, que és en el seu extrem nord-est.
A la part septentrional, al nord-oest de la masia de Bernils, té un contrafort al nord-oest que s'anomena serreta de Bernils. A més, la serra de Bernils de Sant Quirze Safaja té continuïtat cap al nord, en la serra homònima dels termes de Castellcir i Sant Martí de Centelles.
Recorre tota la serra de Bernils el camí de Bernils.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya

## Bibliografia

* GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció "Monografies", núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.

## Enllaços externs

* La serra de Bernils en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Serranochromis

Serranochromis és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Serranochromis altus (Winemiller & Kelso-Winemiller, 1991)
* Serranochromis angusticeps (Boulenger, 1907)
* Serranochromis janus (Trewavas, 1964)
* Serranochromis longimanus (Boulenger, 1911)
* Serranochromis macrocephalus (Boulenger, 1899)
* Serranochromis meridianus (Jubb, 1967)
* Serranochromis robustus (Günther, 1864)
* Serranochromis spei (Trewavas, 1964)
* Serranochromis stappersi (Trewavas, 1964)
* Serranochromis thumbergi (Castelnau, 1861)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Winemiller, K. O. & L. C. Kelso-Winemiller. 1991. Serranochromis altus, a new species of piscivorous cichlid (Teleostei: Perciformes) from the Upper Zambezi River. Copeia 1991 (núm. 3): 675-686.
* ↑ Trewavas, E. 1964. A revision of the genus Serranochromis Regan (Pisces, Cichlidae). Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 125: 1-58.
* ↑ Boulenger, G. A. 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Cinquième Partie. Cyprins, Silures, Cyprinodontes, Acanthoptérygiens. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 5): 97-128, Pls. 40-47.
* ↑ Jubb, R. A. 1967. A new Serranochromis (Pisces, Cichlidae) from the Incomati River system, eastern Transvaal, South Africa. Ann. Cape Prov. Mus. Nat. Hist. v. 6 (pt 5): 55-62.
* ↑ Günther, A. 1864. Report on a collection of reptiles and fishes made by Dr. Kirk in the Zambesi and Nyassa regions. Proceedings of the Zoological Society of London. 1864 (pt 2): 303-314, Pls. 26-27.
* ↑ Castelnau, F. L. 1861. Mémoire sur les poissons de l'Afrique australe. París. Mem. Poiss. Afr. Australe: i-vii + 1-78.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Serranochromis altus

Serranochromis altus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 56 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Botswana, Zàmbia i Namíbia.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1920. The classification of the fishes of the family Cichlidae.--I. The Tanganyika genera. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 5 (núm. 25): 33-53.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Serranochromis altus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E. 1964. A revision of the genus Serranochromis Regan (Pisces, Cichlidae). Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 125: 1-58.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Winemiller, K. O. & L. C. Kelso-Winemiller. 1991. Serranochromis altus, a new species of piscivorous cichlid (Teleostei: Perciformes) from the Upper Zambezi River. Copeia 1991 (núm. 3): 675-686.
# Serranochromis angusticeps

Serranochromis angusticeps és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 41 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1920. The classification of the fishes of the family Cichlidae.--I. The Tanganyika genera. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 5 (núm. 25): 33-53.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Serranochromis angusticeps» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Boulenger, G. A. 1907. Descriptions of two new freshwater fishes discovered by Dr. W. J. Ansorge in Mossamedes, Angola. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 20 (núm. 116): 108-109.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E. 1964. A revision of the genus Serranochromis Regan (Pisces, Cichlidae). Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 125: 1-58.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Serranochromis longimanus

Serranochromis longimanus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: rius Okavango i Zambezi.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1920. The classification of the fishes of the family Cichlidae.--I. The Tanganyika genera. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 5 (núm. 25): 33-53.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Serranochromis longimanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Boulenger, G. A. 1911. On a collection of fishes from the Lake Ngami Basin, Bechuanaland. Trans. Zool. Soc. Lond. v. 18 (pt 5, núm. 1): 399-431, Pls. 38-43.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels 1991. Serranochromis. p. 442-453. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Trewavas, E. 1964. A revision of the genus Serranochromis Regan (Pisces, Cichlidae). Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 125: 1-58.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Serrasalmo scotopterus

Serrasalmo scotopterus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones. També és present al riu Branco (afluent del riu Negro).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Freeman, B., L. G. Nico, M. Osentoski, H. L. Jelks, i T. M. Collins (2007). Molecular systemics of Serrasalmidae: Deciphering the identities of piranha species and unraveling their evolutionary histories. Zootaxa 1484: 1-38.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Jégu, M. 2003. Serrasalminae (Pacus and piranhas). p. 182-196. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Schleser, David M. 1997: Piranhas, A Complete Pet Owner's Manual. Barron's Educational Series Inc. Nova York. ISBN 0-8120-9916-8.
* Steindachner, F. 1908: Über sechs neue Serrasalmo- und Myletes-Arten aus Südamerika. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 45 (núm. 18): 359-367.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Marix Loevensohn

Marix Loevensohn (Courtrai, Bèlgica, 31 de març de 1880 - 1943) fou un violoncel·lista belga. Fou deixeble de Jacob al Conservatori de Brussel·les, aconseguint el primer premi el 1904. Després de formar part de l'orquestra Colonne de París, figurà en els quartets Marsick i Wilhelmi, dirigint més tard l'Associació Artística de Brussel·les. El 1908 s'establí a Berlín, sent nomenat director del Conservatori Klindworth-Scharwencka.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 30, pàg. 1397 ISBN 84 239-4530-8
# Manuel Fernández Ferreira

Manuel Fernández Ferreira (Fou un compositor de tonades del segle xviii).
Es desconeix la data i lloc exacte del seu naixement. Morí a la capital d'Espanya el 1799. Va compondre molta música per a sainets, finals de festa, drames i comedies per al servei dels teatres de la cort, assolint gran anomenada entre els compositors de tonades del seu temps, Coradini, Nebra, Antonio Guerrero i d'altres. La seva germana Josefa fou una notable actriu de cantado.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 23, pàg. 82. (ISBN 84-239-4523-5)
# Pierre-Jean Burette

Pierre-Jean Burette (París, 21 de novembre de 1665 - idm. 19 de maig de 1747) fou un metge i compositor musical francès.
Primerament prestà els seus serveis en l'hospital de la Caritat i el 1710 fou nomenat professor de medicina del Col·legi reial. També fou censor reial i va pertànyer a l'Acadèmia d'Inscripcions, col·laborant durant trenta tres anys en el Journal des Savants.
Els seus treballs es refereixen principalment a la música i a les danses gregues. Com a compositor deixà: Le Printemps et autres cantates françaises (París, 1722).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 1442 (ISBN 84-239-4509-X)