OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cantó de Lamballe

El cantó de Lamballe (bretó Kanton Lambal) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 11 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Andel | Andel | Andèu |
| Koedmaeg | Coëtmieux | Coétmioec |
| Lambal | Lamballe | Lanball |
| Landehen | Landéhen | -- |
| Lanvelor | La Malhoure | --- |
| Melin | Meslin | --- |
| Morieg | Morieux | Morioec |
| Noual-Pentevr | Noyal | Nóyau |
| Peuñvrid | Pommeret | Pomerèt |
| Kistenid | Quintenic | Qeintenit |
| Sant Rieg | Saint-Rieul | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Sébastien Couepel | UDF |
| 2008- | Marie-Christine Cleret | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Presència de mercuri en els peixos

Els peixos i bivalves tenen mercuri a l'organisme, sovint com metilmercuri, un compost orgànic del mercuri que és altament tòxic. Les investigacions realitzades han permès de determinar que els productes marins poden contenir concentracions diverses de metalls pesants, particularment mercuri i contaminants solubles en greixos provinents de la contaminació de l'aigua. Les espècies de peixos que són longeves i que ocupen un sitial elevat en la xarxa tròfica contenen concentracions de mercuri més elevades que altres espècies. La presència de mercuri en els peixos pot tenir repercussions sobre la salut dels éssers humans, especialment en dones embarassades, mares que encara alleten i nadons. Algunes espècies de peixos atreuen especialment l'atenció quant a la contaminació per mercuri:
* Verat
* Truita de riu
* Istiofòrids
* Lluç de riu
* Tauró
* Xiphias gladius
* Tonyina

## Biomagnificació

El mercuri i el metilmercuri són presents en petites concentracions a l'aigua de mar. Tanmateix, el mercuri és absorbit sovint com metilmercuri per algues en el començament de la xarxa tròfica. Aquestes algues són consumides per peixos i altres organismes pertanyents a un graó superior de la xarxa. Els peixos absorbeixen completament el metilmercuri, però l'eliminen en quantitats molt petites. El metilmercuri no és soluble i, per tant, no és apte per excretar-lo, això fa que s'acumuli, principalment a les vísceres tot i que també al teixit muscular de l'animal. Aquest fenomen dona lloc a una bioacumulació de mercuri al teixit adipós en els organismes de nivells tròfics superiors: zooplàncton, petits nèctons, peixos grans, etc. Qualsevol organisme que consumeixi aquests peixos en la xarxa tròfica també consumeix la més alta concentració de mercuri que el peix hagi acumulat. Això explica per què depredadors com emperadors i taurons o rapinyaires com les àguiles tenen concentracions de mercuri en llur organisme més gran que el valor que resultaria de considerar només l'exposició directa. Espècies dels nivells superiors de la xarxa tròfica poden acumular concentracions de mercuri deu vegades més gran que les de l'organisme que consumeixen. Aquest procés s'anomena biomagnificació. Per exemple, els arengs contenen concentracions de mercuri properes a 0,01 ppm mentre que un tauró blanc en conté de més d'1 ppm.

## Referències

* 1 2 3 EPA/FDA. «Lo que usted necesita saber sobre el mercurio en el pescado y los mariscos», 2004. [Consulta: 13 juliol 2011].
* ↑ Croteau, M., S. N. Luoma, and A. R Stewart. 2005. Trophic transfer of metals along freshwater food webs: Evidence of cadmium biomagnification in nature. Limnol. Oceanogr. 50 (5): 1511-1519.
* ↑ Cocoros, G.; Cahn, P. H.; Siler, W. (1973). "Mercury concentrations in fish, plankton and water from three Western Atlantic estuaries". Journal of Fish Biology 5 (6): 641–647
* ↑ EPA (U.S. Environmental Protection Agency). 1997. Mercury Study Report to Congress. Vol. IV: An Assessment of Exposure to Mercury in the United States. EPA-452/R-97-006. U.S. Environmental Protection Agency, Office of Air Quality Planning and Standards and Office of Research and Development.
# Apol·ló de Corint

Apol·ló (Απολλως) (Efes?, s. I aC. - Corint?, s. I) fou un jueu cristià de segle i company de Sant Pau. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes, i és un dels Setanta deixebles.

## Biografia

Apareix esmentat al Nou Testament. És probable que fos un dels deixebles de Joan Baptista que Pau trobar a Efes (Fets 19:1-7). Aquests dotze seguidors mai havien sentit parlar de l'Esperit Sant (Fets 19:2) que s'havia vessat sobre els creients a Jerusalem el dia de Pentecostes (Fets 2:4).
Apol·ló pot haver captivat als seus oients mitjançant l'ensenyament de "la saviesa" (Sofia), com PW Schmiedel suggereix, a l'estil de Filó, que evidentment, va ser un home d'inusitada força d'atracció. Aquesta teoria ha estat reiterada recentment per Jerome Murphy-O'Connor: "És difícil imaginar que un jueu alexandrí ... podria haver escapat a la influència de Filó, el gran líder intel·lectual del segle i a Alexandria.
Apareix a un passatge dels Fets dels Apòstols 18,22-28:
* Jueu, d'origen Alexandrí, persona culta, bon coneixedor de les Escriptures.
* Abans de la seva arribada a Efes ensenyava el camí del Senyor. Però només coneixia el baptisme de Joan.
* Quan Àquila i Priscil·la el van sentir parlar en la sinagoga el prengueren a part i li exposaren més exactament la doctrina cristiana.
* Pel desig d'anar i predicar Acaia, els deixebles d'Efes li van escriure una carta de recomanació. A Acaia, va predicar valentament l'Evangeli als jueus, ensenyant que Jesús és el Crist.
En el capítol següent dels Fets (19,1) ens parla de la seva estada a Corint, llavors capital de la província d'Acaia.
En la Primera Epístola als Corintis s'esmenta el nom d'Apol·ló en relació a una divisió que hi havia en la comunitat cristiana d'aquesta ciutat: algunes persones afirmen «Jo sóc de Pau», uns altres «jo d'Apol·ló» altres, jo de Cefes, i altres jo de Crist (1Co 1,12). El següent passatge de (1 Corintis 3,6) indiquen que Apol·ló va predicar a Corint després de Pau.
Al final de la carta, (1Corintis 16,12) Pau esmenta de nou Apol·ló, dient que Efes, on va ser, havia demanat a Apol·ló per anar a Corint amb altres germans, però havia rebut una resposta negativa. Apol·ló aniria a Corint, quan se li presentés l'oportunitat. Pau esmenta finalment Apol·lo a l'Epístola a Titus (Titus 3,13), demanant-li que prepari el viatge (missioner) d'Apol·ló.

## Bisbe de Corint

Sant Jeroni diu que Apol·ló marxà de Corint a Creta, amb Zenas. Quan Pau solucionà el conflicte de Corint amb la Carta als corintis, Apol·ló hi tornà i en fou elegit bisbe. Altres tradicions diuen que fou bisbe de Duras, Iconi (Frígia) o Cesarea.
Martí Luter proposar a Apol·ló com l'autor de l'Epístola als Hebreus, i molts estudiosos moderns comparteixen el seu punt de vista.

## Referències

* ↑ Fets Apòstols 19:1-7
* ↑ Fets Apòstols 19:2
* ↑ Fets Apòstols 2:4
* ↑ Una vida crítica (Oxford: Clarendon Press, 1996), p. 275
* ↑ Fets Apòstols 18:22-28
* ↑ Fets Apòstols 19:1
* ↑ 1 Corintis 1:12
* ↑ 1 Corintis 3:6
* ↑ 1 Corintis 16:12
* ↑ Titus 3:13
# Governació d'Al-Gharbiya

La governació d'Al-Gharbiya (àrab: محافظة الغربية, muẖāfaẓat al-Ḡarbiyya) és una governació o muhàfadha d'Egipte, al nord del país, a la zona del Delta del Nil. La seva capital és Tantā, 90 km al nord del Caire i 120 km al sud d'Alexandria. La ciutat principal és Al-Mahalla Al-Kubra que fou la capital de la província fins al 1836. Té una superfície de 1.942 km i una població de 4.010.298 habitants (cens del 2006, el 1960 la població era d'1.815.000 habitants).
La província existeix des dels inicis de l'època islàmica però amb diferent superfície. Al segle xiii tenia 165 pobles. Modernament la seva activitat principal és el cultiu del cotó.

## Referències

* ↑ «Cens de 2006, de l'Agència Central d'Estadístiques Públiques, citat per Geohive». Arxivat de l'original el 2010-01-05. [Consulta: 14 juliol 2009].

## Enllaços externs

* Lloc web oficial Arxivat 2007-05-22 a Wayback Machine.
# Yunnanilus beipanjiangensis

Yunnanilus beipanjiangensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Nichols, J. T. 1925. Nemacheilus and related loaches in China. Am. Mus. Novit. Núm. 171: 1-7.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Li, W.-X., W.-N Mao, R.-F. Sun & Z.-M. Lu. 1994. Two new species of Yunnanilus from Yunnan Province China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 19 (núm. 3): 370-374.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, Tyson R. (2007): The "Celestial pearl danio", a new genus and species of colourful minute cyprinid fish from Myanmar (Pisces: Cypriniformes). Raffles Bulletin of Zoology 55(1): 131-140.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Yvan Quenin

Yvan Quenin (Mònaco, 1 de març de 1920 - Mònaco, 27 de juliol de 2009) fou un jugador de bàsquet i dirigent esportiu francès que va competir durant la 1940.
El 1948 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de plata en la competició de bàsquet. El 1948 jugà 6 partits amb la selecció francesa.
A nivell de clubs jugà a l'AS Monaco, club del qual fou president durant la dècada de 1970. El 1988 fou condecorat amb la insígnia vermella de l'AS Monaco i el 2000 amb l'Orde Nacional del Mèrit en grau de Chevalier.

## Referències

* ↑ «Yvan Quénin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d'abril 2020. [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ «NATIONAL DU MERITE BS.pdf PV Réunion du bureau du Comité départemental des Alpes-Maritimes de basket-ball du 1r septembre 2009». Arxivat de l'original el 2011-02-23. [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ «Distinctions AS Monaco - Insignes de Vermeil». Arxivat de l'original el 2012-07-19. [Consulta: 26 abril 2019].
* ↑ JORF núm. 113 de 16 de maig de 2000. Pàgina 7.294
# Districte de Brugg

El districte de Brugg és un districte de Suïssa, al cantó d'Argòvia. El cap del districte és Brugg, té 31 municipis, una superfície de 149.31 km² i 45135 habitants (cens de 2005).

## Municipis

| Municipi | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² |
| Auenstein | 1445 | 5.68 |
| Birr | 3751 | 5.05 |
| Birrhard | 657 | 3.00 |
| Bözen | 640 | 3.96 |
| Brugg | 9212 | 5.58 |
| Effingen | 602 | 6.85 |
| Elfingen | 248 | 4.21 |
| Gallenkirch | 128 | 1.37 |
| Habsburg | 399 | 2.23 |
| Hausen | 2638 | 3.21 |
| Hottwil | 251 | 4.16 |
| Linn | 144 | 2.54 |
| Lupfig | 1936 | 5.15 |
| Mandach | 308 | 5.54 |
| Mönthal | 404 | 3.94 |
| Mülligen | 840 | 3.16 |
| Oberbözberg | 520 | 5.45 |
| Oberflachs | 456 | 3.38 |
| Remigen | 1034 | 7.87 |
| Riniken | 1384 | 4.76 |
| Rüfenach | 794 | 4.17 |
| Scherz | 579 | 3.30 |
| Schinznach-Bad | 1278 | 1.90 |
| Schinznach-Dorf | 1704 | 8.91 |
| Thalheim | 777 | 9.92 |
| Umiken | 1066 | 0.80 |
| Unterbözberg | 711 | 6.11 |
| Veltheim | 1382 | 5.24 |
| Villigen | 1826 | 11.21 |
| Villnachern | 1364 | 5.75 |
| Windisch | 6657 | 4.91 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó d'Argòvia
# Zacco taiwanensis

Zacco taiwanensis és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Taiwan i la Xina.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & B. W. Evermann 1902. Notes on a collection of fishes from the island of Formosa. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (núm. 1289): 315-368.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors) 1999 Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Zhang, W. 1998 China's biodiversity: a country study. China Environmental Science Press, Beijing. 476 p.
# Cantó de Plestin-les-Grèves

El cantó de Plestin-les-Grèves (bretó Kanton Plistin) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 9 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Lanvaeleg | Lanvellec | --- |
| Plistin | Plestin-les-Grèves | --- |
| Plouilio | Ploumilliau | --- |
| Plouzelambr | Plouzélambre | --- |
| Plufur | Plufur | --- |
| Lokmikael-an-Traezh | Saint-Michel-en-Grève | --- |
| Tredraezh-Lokemo | Trédrez-Locquémeau | --- |
| Treduder | Tréduder | --- |
| Tremael | Trémel | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | André Lucas | PS | alcalde de Plistin |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Tréguier

El cantó de Tréguier (bretó Kanton Landreger) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 10 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Kamlez | Camlez | --- |
| Koatreven | Coatréven | --- |
| Langoad | Langoat | --- |
| Lanvilin | Lanmérin | --- |
| Ar Vinic'hi | Minihy-Tréguier | --- |
| Perwenan | Penvénan | --- |
| Plougouskant | Plougrescant | --- |
| Priel | Plouguiel | --- |
| Landreger | Tréguier | --- |
| Trezeni | Trézény | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Michel Bataille | UDF |
| 2008- | Isabelle Nicolas | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Col·lusió

En economia es denomina a l'acord en què dues o més empreses d'un mercat determinat defineixen que cadascuna actuarà de manera concertada respecte de la resta de les altres empreses. El fi d'aquest tipus d'acords és que cada una de les empreses participants en la col·lusió prengui control d'una determinada porció del mercat en el qual operen, i actuar de manera monopolista, impedint a altres empreses entrar al mercat.
Segons el model de Bertrand si es trenca la col·lusió això dona inici a una guerra de preus, fins que arriba a l'Equilibri de Nash en el punt de competència perfecta.

## Vegeu també

* Càrtel
# Syngnathus insulae

Syngnathus insulae és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 0-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: és endèmic de l'Illa Guadalupe (Mèxic).

## Referències

* ↑ Linnaeus C., 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fritzsche, R. A., 1980. Revision of the eastern Pacific Syngnathidae (Pisces: Syngnathiformes), including both recent and fossil forms. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 4) v. 42 (núm. 6): 181-227.
* 1 2 3 «Syngnathus insulae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Diognet (almirall)

Diognet (en llatí Diognetus, en grec antic Διόγνητος) fou un almirall d'Antíoc III el Gran, al que es va encarregar de transportar a Selèucia a Laodice, la suposada esposa d'Antíoc i filla del rei Mitridates II del Pont (222 aC). Va dirigir la flota d'Antíoc en la guerra contra Ptolemeu IV Filopàtor en la qual es va distingir, segons explica Polibi.

## Referències

* ↑ 1.Diognetus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1024
# Lluita als Jocs Olímpics d'estiu de 1984

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1984 celebrats a la ciutat de Los Angeles (Estats Units d'Amèrica) es disputaren 20 proves de lluita, totes elles en categoria masculina. Es realitzaren deu proves en lluita lliure i deu proves més en lluita grecoromana entre els dies 30 de juliol i l11 d'agost de 1984 a l'Anaheim Convention Center.

## Comitès participants

Hi participaren un total de 267 lluitadors de 44 comitès nacionals diferents:
| Argentina (3) Austràlia (3) Àustria (7) Bolívia (1) Camerun (5) Canadà (13) Colòmbia (1) Corea del Sud (14) Egipte (10) Espanya (3) Equador (1) | Estats Units (19) Finlàndia (11) França (8) Grècia (10) Índia (8) Iraq (3) Itàlia (7) Iugoslàvia (9)  Japó (20) Líban (1) Malta (2) | Marroc (5) Mauritània (2) Mèxic (5) Nigèria (3) Noruega (5) Nova Zelanda (3) Pakistan (2) Panamà (1) Perú (2) Puerto Rico (3) | Regne Unit (7) República Dominicana (1) RFA (14) Romania (10) El Salvador (1) Senegal (4) Suècia (11) Síria (3)  Suïssa (2) Turquia (16) R.P. de la Xina (7) Xina-Taipei (1) |

## Resum de medalles
### Lluita grecoromana

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 48 kg | Vincenzo Maenza | Markus Scherer | Ikuzo Saito |
| – 52 kg | Atsuji Miyahara | Daniel Aceves | Bang Dae-Du |
| – 57 kg | Pasquale Passarelli | Masaki Eto | Haralambos Holidis |
| – 62 kg | Kim Weon-Kee | Kent-Olle Johansson | Hugo Dietsche |
| – 68 kg | Vlado Lisjak | Tapio Sipilä | James Martinez |
| – 74 kg | Jouko Salomäki | Roger Tallroth | Ştefan Rusu |
| – 82 kg | Ion Draica | Dimitrios Thanopoulos | Sören Claeson |
| – 90 kg | Steve Fraser | Ilie Matei | Frank Andersson |
| – 100 kg | Vasile Andrei | Greg Gibson | Jožef Tertei |
| + 100 kg | Jeff Blatnick | Refik Memišević | Victor Dolipschi |

### Lluita lliure

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 48 kg | Bobby Weaver | Takashi Irie | Son Gab-Do |
| – 52 kg | Šaban Trstena | Kim Jong-Kyu | Yuji Takada |
| – 57 kg | Hideaki Tomiyama | Barry Davis | Kim Eui-Kon |
| – 62 kg | Randall Lewis | Kosei Akaishi | Lee Jung-Keun |
| – 68 kg | You In-Tak | Andrew Rein | Jukka Rauhala |
| – 74 kg | David Schultz | Martin Knosp | Šaban Sejdi |
| – 82 kg | Mark Schultz | Hideyuki Nagashima | Christopher Rinke |
| – 90 kg | Ed Banach | Akira Ota | Noel Loban |
| – 100 kg | Lou Banach | Joseph Atiyeh | Vasile Puşcaşu |
| + 100 kg | Bruce Baumgartner | Robert Molle | Ayhan Taşkin |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Estats Units | 9 | 3 | 1 | 13 |
| 2 | Japó | 2 | 5 | 2 | 9 |
| 3 | Corea del Sud | 2 | 1 | 4 | 7 |
| 4 | Romania | 2 | 1 | 3 | 6 |
| 5 | Iugoslàvia | 2 | 1 | 2 | 5 |
| 6 | RFA | 1 | 2 | 0 | 3 |
| 7 | Finlàndia | 1 | 1 | 1 | 3 |
| 8 | Itàlia | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 9 | Suècia | 0 | 2 | 2 | 4 |
| 10 | Canadà | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 10 | Grècia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 12 | Mèxic | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 12 | Síria | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 14 | Regne Unit | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Suïssa | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 14 | Turquia | 0 | 0 | 1 | 1 |
# Pleuroscopus pseudodorsalis

Pleuroscopus pseudodorsalis és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids i l'única del gènere Pleuroscopus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 33 cm de llargària màxima.
* 9-10 radis tous a l'aleta dorsal i 10 a l'anal.
* És de color blau pissarra a la part dorsolateral i amb taques rodones negres.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu entre 40 i 800 m de fondària (normalment, entre 200 i 800).

## Distribució geogràfica

Es troba a l'hemisferi sud: l'illa Amsterdam, Austràlia, el Brasil, Namíbia, Nova Zelanda, l'illa Norfolk i Sud-àfrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Barnard, K. H., 1927. Diagnoses of new genera and species of South African marine fishes. Annals and Magazine of Natural History (Series 9) v. 20 (núm. 115): 66-79.
* ↑ Barnard, K. H., 1927.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mincarone, M.M., R.A. Bernardes i F.V. Peppes, 2007. Occurrence of Pleuroscopus pseudodorsalis Barnard, 1927 (Uranoscopidae) near Rio Grande Plateau, western South Atlantic. J. Fish Biol. (2007) 71:1238-1240.
* ↑ Duhamel, G., 1997. Deep-sea demersal ichthyofauna off the St. Paul and Amsterdam Islands (Central Southern Indian Ocean). P. 185-194. A: B. Séret i J.-Y. Sire (eds.). Proc. 5th Indo-Pac. Fish Conf., Nouméa.
* ↑ Bianchi, G., K.E. Carpenter, J.-P. Roux, F.J. Molloy, D. Boyer i H.J. Boyer, 1993. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Namibia. FAO, Roma, Itàlia. 250 p.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V., Y.N. Shcherbachev i N.P. Pakhorukov, 1995. Bottom and near-bottom fishes of the Rio Grande Rise (Southwest Atlantic Ocean). J. Ichthyol. 35(9):205-219.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB