OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tit Didi (cònsol)

Tit Didi (en llatí: Titus Didius) va ser un magistrat romà. Era fill del tribú de la plebs Tit Didi. Formava part de la gens Dídia, una família romana d'origen plebeu.
Luci Anneu Flor i Ammià Marcel·lí diuen que va rebutjar als escordiscs que havien envaït Macedònia i els va derrotar. Aquesta victòria s'hauria produït quasi immediatament després de la derrota del cònsol Gai Cató l'any 114 aC i va ser seguida després per victòries de Marc Livi Drus i Quint Minuci Ruf. Se suposa que el 114 aC Tit Didi era pretor a Il·líria i amb aquest càrrec va combatre els escordiscs, però no hi havia cap motiu per haver-hi un pretor a Il·líria, i també és estrany que després trigués 15 anys a obtenir el consolat (l'espai habitual entre la pretura i el consolat era de dos anys, i havent obtingut una victòria era lògic que el termini es complís). Ciceró diu que era governador de Macedònia i no d'Il·líria, i Eusebi esmenta que la victòria sobre els escordiscs es va produir un any després del cinquè consolat de Mari, o sigui l'any 100 aC. Així si Didi era pretor de Macedònia el 100 aC, va ser cònsol el 98 aC com era normal.
El consolat el va exercir el 98 aC juntament amb Quint Cecili Metel Nepot i junts van fer aprovar la lex Caecilia Didia. L'any següent Didi va ser procònsol a Hispània Citerior o Tarraconense i el 93 aC va celebrar un triomf sobre els celtibers. Appià diu que va aniquilar a vint mil vacceus, que va deportar als habitants de Termesos i que va conquerir Colenda després de 9 mesos de setge, i a més va destruir una partida de lladres als que havia encerclat en el seu campament. Sal·lusti diu que Sertori va servir a les seves ordres com a tribú militar. A la seva tornada a Roma va restaurar o va embellir la vil·la pública del Camp de Mart.
Després va prendre part a la guerra màrsica en la qual va morir, en una batalla lliurada a la primavera del 89 aC. Plutarc situa la seva mort deu anys abans a Hispània a mans de Sertori, però això és impossible.
La Torre Ciega de Cartagena (Espanya) és la probable tomba d'un hispà descendent d'un individu beneficiat per Tit Didi amb la ciutadania romana.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Londres: Walton and Maberly, 1841, p. 1004-1005.
* ↑ Institut Diego Velázquez Arxiu Espanyol d'Arqueologia.
# Sayada-Lamta-Bou Hjar

Sayada-Lamta-Bou Hjar (àrab: صيادة لمطة بوحجر, Ṣayāda Lamṭa Bū-Ḥjar) és una delegació de Tunísia a la governació de Monastir, formada pels llocs de Sayada, Lamta i Bou Hjar, situats una quinzena de quilòmetres al sud-est de la ciutat de Monastir. Els tres pobles formen un continu, amb Lamta situada més al nord, Sayada al sud i Bou Hjar a l'oest de la darrera. La delegació tenia 22.290 habitants el 2004, dels quals 12.500 vivien a Sayada, 5.500 a Lamta i 4.000 a Bou Hjar.

## Economia

L'economia es basa principalment en la pesca, l'artesania i algunes indústries manufactureres.

## Història

A Sayada i Lamta (Leptus Minus) s'hi han trobat restes de poblament púnic i romà, però no posterior, segurament perquè foren abandonades després de la invasió vàndala.
A Cité El-Karaïa s'hi ha trobat un sarcòfag amb una ornamentació excepcional i al sud de Sayada, al turó de Sidi Abdessalam, hi ha diversos pous d'època romana i probablement s'hi podrien trobar alguns mosaics.
A Soukrine, a l'extrem sud de la delegació, s'hi ha trobar una basílica cristiana amb un magnífic mosaic.
La zona fou progressivament repoblada per musulmans de les zones veïnes.
El 25 d'abril de 1966 les tres municipalitats foren unides en una única municipalitat, però posteriorment es van tornar a separar, el 29 de març de 1985.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 32 63 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en quatre sectors o imades:
* Sayada Est (32 63 51)
* Sayada Ouest (32 63 52)
* Lamta (32 63 53)
* Bou-Hjar (32 63 54)
Cadascun dels tres nuclis constitueix una municipalitat independent.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 82-85. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Sfax Sud

La delegació o mutamadiyya de Sfax Sud (àrab: معتمدية صفاقس الجنوبية, muʿtamadiyyat Safāqus al-Janūbiyya) és una delegació de Tunísia a la governació de Sfax, que abraça la part sud de la ciutat de Sfax, al sud de la delegació de Sfax Ouest. La població és majoritàriament treballadora. La delegació s'estén fins a l'aeroport Internacional de Sfax, a la vora de la vila de Thyna.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 34 55 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en set sectors o imades:
* El Aïn (34 55 51)
* Gremda (34 55 52)
* Bouzaïane (34 55 53)
* El Afrane Nord (34 55 54)
* Khazanet (34 55 55)
* El Aouabed (34 55 56)
* Ayoun El Mayel (34 55 57)
A nivell de municipalitats o baladiyyes, una part de la delegació forma part de la municipalitat de Sfax (codi geogràfic 34 11), mentre que d'altres s'integren a les municipalitats d'El Aïn (34 16) i Gremda (34 15).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 91-96. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 153-154. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Tomás Damas

Tomás Damas (1825-1890) fou un guitarrista espanyol autor de les obres Nuevo método de guitarra por cifra compaseada (Madrid, 1868); Nuevo método de bandurria por cifra (Madrid, 1868) i Método completo y progresivo de guitarra (Madrid, 1869).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 861 ISBN 84-239-4517-0
* http://imslp.org/wiki/Category:Damas,_Tom%C3%A1s
* http://books.google.cat/books?id=5s5CxTokwSYC&pg=PT44&dq=Tom%C3%A1s+Damas&hl=ca&sa=X&ei=bDewU7bQEMXH0QWEz4HwAw&ved=0CCYQ6AEwAQ#v=onepage&q=Tom%C3%A1s%20Damas&f=false
# Māris Gailis

Māris Gailis (Riga, 9 de juliol de 1951) és un polític letó. Va estudiar a l'Institut Estatal de Riga núm. 1. Va exercir com a primer ministre entre el 15 setembre 1994 i 21 de desembre de 1995 pel partit Via Letona (LC).

## Referències

* ↑ Kolyako, Nina. «Former PM: too much bureaucracy hindering attracting large investments in Latvia» (en anglès). The Baltic Course, 23-10-2012. [Consulta: 22 maig 2022].
* ↑ Meleshevich, A. Party Systems in Post-Soviet Countries: A Comparative Study of Political Institutionalization in the Baltic States, Russia, and Ukraine (en anglès). Springer, 2007-01-22, p. 57. ISBN 978-0-230-60361-5.
* ↑ Clemens, Walter C. The Baltic Transformed: Complexity Theory and European Security (en anglès). Rowman & Littlefield, 2001, p. XVI. ISBN 978-0-8476-9859-2.
# Psilogobius prolatus

Psilogobius prolatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia i Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Baldwin W. J., 1972. A new genus and new species of Hawaiian gobiid fish. Pac. Sci. v. 26 (núm. 1). 125-128.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Watson, R. E. & E. A. Lachner. 1985. A new species of Psilogobius from the Indo-Pacific with a redescription of Psilogobius mainlandi (Pisces: Gobiidae). Proceedings of the Biological Society of Washington v. 98 (núm. 3): 644-654.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Museu del Telègraf

El Museu del Telègraf, a la zona del Centre Històric de la Ciutat de Mèxic al carrer de Tacuba núm. 8 a la Delegació Cuahtémoc entrant pel carrer Xicoténcatl, va ser creat amb la finalitat de mostrar la història del primer mitjà de comunicació instantània i evolució de les telecomunicacions a Mèxic. Es va fundar el 22 de novembre de 2006 i forma part d'una secció del lloc que ocupa el Museu Nacional d'Art de Mèxic. El museu exposa al llarg de 150 anys d'història l'evolució d'aquest mitjà de comunicació, des de la seva arribada a Mèxic el 1949 fins a l'última transmissió el 1992. Alberga una gran col·lecció d'alguns aparells telegràfics de diferents èpoques i reproduccions de telegrames importants al llarg de la història de Mèxic juntament amb recursos didàctics que ajuden al seu millor enteniment de la seva història.
L'edifici va ser construït entre l'any de 1904 i 1911 obra de l'arquitecte italià Silvio Conttri i que originalment va ser fet per ser la seu del Palau de la Secretària de Comunicacions i Obres Públiques fins a l'any de 1955, després d'aquesta data en l'immoble van romandre només les instal·lacions de l'Administració Central de Telègrafs juntament amb el Sindicat fins que el 1973 les zones desocupades van ser utilitzades per albergar l'Arxiu General de la Nació. Finalment el 1981 es traslladà a altres instal·lacions l'Arxiu General i se cedeix per crear el Museu Nacional d'Art (MUNAL pertanyent a l'Instituto Nacional de Bellas Artes

## Referències

* ↑ «Museo del Telégrafo». Gobierno de la CDMX. Arxivat de l'original el 27 d'abril 2015. [Consulta: 10 juny 2016].
* ↑ «Museo del Telégrafo». [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «Museo del Telégrafo». [Consulta: 9 juny 2016].
* ↑ «Museo del Telégrafo». Arxivat de l'original el 7 d'agost 2016. [Consulta: 10 juny 2016].
# N-2

La N-2 (anteriorment N-II ), coneguda popularment com a Carretera de Madrid a França per Barcelona és una carretera radial que uneix Madrid i el pas fronterer de Els Límits (municipi de La Jonquera) passant per localitats com Alcalá de Henares, Guadalajara, Saragossa, Lleida, Barcelona i Girona.
La seva nomenclatura europea és  E-90 de Madrid a Barcelona i  E-15 de Barcelona a França.
En l'actualitat gran part del traçat s'ha transformat en autovia passant a denominar-se  E90   A-2 . Encara queden trams sense duplicació de calçada amb la denominació de  N-2 , com a ruta alternativa i gratuïta a la  AP-2 (entre Saragossa i Fraga) i a la  AP-7 (entre Barcelona i La Jonquera). Ara només existeixen 266 km. (Veure  N-2A ,  N-2D i  N-2E )

## Antecedents

Al 1701, Felip V es va desplaçar de Madrid a Barcelona per a contreure matrimoni amb Maria Lluïsa de Savoia passant per Guadalajara, Algora, Daroca, Carinyena, Saragossa, Pina de Ebro, Lleida, Tàrrega, Igualada i Martorell.

## Trams traspassats a altres administracions

* Accés a Castellnou de Seana (Pk. 492-493). Aquest tram ha estat traspassat a la Generalitat de Catalunya, és competència del Servei Territorial de Carreteres de Lleida. Ha estat canviat de nom com N-2A.
* Accés Cervera (Pk. 520-522). Aquest tram ha estat traspassat a la Generalitat de Catalunya, és competència del Servei Territorial de Carreteres de Lleida. Ha estat canviat de nom com N-2A.
* Tram Castellolí-Els Hostalets de Pierola Aquest tram ha estat traspassat a la Generalitat de Catalunya, és competència del Servei Territorial de Carreteres de Lleida. Ha estat canviat de nom com N-2A.
* Tram Barcelona-Montgat (Pk. 622-630). Aquest tram ha estat traspassat a la Generalitat de Catalunya, és competència del Servei Territorial de Carreteres de Barcelona.

## Vegeu també

* Autovia del Nord-est
* Autopista del Nord-est
* Autopista de la Mediterrània
* N-2A

## Referències

* ↑ Jefatura del Estado «Ley 37/2015, de 29 de septiembre, de carreteras». Butlletí Oficial de l'Estat núm. 234, de 30 de setembre de 2015. Agència Estatal Boletín Oficial del Estado, 29-09-2015. ISSN: 0212-033X.
# Nangra assamensis

Nangra assamensis és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Day F., 1877. The fishes of India; being a natural history of the fishes known to inhabit the seas and fresh waters of India, Burma, and Ceylon. Fishes India Part 3. 369-552.
* ↑ «Nangra assamensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Sen, N. & Biswas, B. K., 1994. On a new species of Nangra Day (Pisces: Siluriformes: Sisoridae) from Assam, north east India with a note on comparative studies of other known species. Records of the Zoological Survey of India v. 94 (núms. 2-4): 441-446.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hora, S. L. i N. C. Law, 1941: Siluroid fishes of India, Burma and Ceylon. IX. Fishes of the genera Gagata Bleeker and Nangra Day. X. Fishes of the genus Batasio Blyth. Records of the Indian Museum (Calcutta) v. 43 (pt 1): 9-42, 2 pls.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R. i C. J., Jr. Ferraris, 1998: Review of South Asian sisorid catfish genera Gagata and Nangra, with descriptions of a new genus and five new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 50 (núm. 14): 315-345.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nannocampus elegans

Nannocampus elegans és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.
Els adults poden assolir 12 cm de longitud total. És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, que es troba a sota de la cua.
És un peix marí de clima subtropical i associat als esculls de corall. Es troba des d'Inhaca (Moçambic) fins a Great Fish Point (Sud-àfrica).

## Referències

* 1 2 3 Sa-a, Pascualita; Bailly, Nicolas. «Nannocampus elegans Smith, 1953 Elegant pipefish» (en anglès). FishBase.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City, 941 p.
* ↑ Smith, J.L.B., 1969. Fishes of Inhaca. p. 131-136. A: W. Macnae i M. Kalk (eds.) A natural history of Inhaca Island, Moçambique. Witwatersrand University Press, Johannesburg.
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministtry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1979: The Indo-Pacific pipefish genera Notiocampus gen. nov. and Nannocampus Günther. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 92 (núm. 3): 482-493.
* Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres: Project Seahorse, 1999.
# Nannocharax elongatus

Nannocharax elongatus és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1867. New fishes from the Gaboon and Gold Coast. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 3) v. 20 (núm. 116): 110-117, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1900. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Sixième Partie. Mormyres, Characins, Cyprins, Silures, Acanthoptérygiens, Dipneustes. Annales du Musee du Congo (Ser. Zoology) v. 1 (fasc. 5): 129-164, Pls. 48-56.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nannocharax fasciolaris

Nannocharax fasciolaris és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Capelongo (Angola).

## Referències

* ↑ Günther, A., 1867. New fishes from the Gaboon and Gold Coast. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 3) v. 20 (núm. 116): 110-117, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Nichols, J. T. & R. Boulton. 1927. Three new minnows of the genus Barbus, and a new characin from the Vernay Angola expedition. American Museum Novitates Núm. 264: 1-8.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nannocharax hollyi

Nannocharax hollyi és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Ubangui.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1867. New fishes from the Gaboon and Gold Coast. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 3) v. 20 (núm. 116): 110-117, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1936. Zoological results of the George Vanderbilt African Expedition of 1934. Part III,--The fresh water fishes. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 88: 243-335.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La Bastida de Besplàs

La Bastida de Besplàs (occità La Bastide-de-Besplas) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana