OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vicent Olmos i Claver

Vicent Olmos (Catarroja, Horta, aprox. 1744 - ?, ?) fou un compositor i eclesiàstic valencià.
Procedent de la catedral de València, on el 1768, sent ja prevere, tenia un càrrec intitulat d'acòlit, es presentà a oposicions al magisteri de Sogorb, vacant per haver ingressat el mestre anterior, mossèn Francesc Vives, en l'orde de Sant Jeroni. Aquestes es realitzaren el 9 de febrer de 1772, i agraciat amb la plaça, pren posició d'aquesta el 28 del mateix mes i any. regentà la capella fins al 1779, en que es retirà també al monestir de Jerònims de la Murtra d'Alzira, on professà el 3 de novembre de 1780.
En la Catedral de Sogorb es conserven les obres següents:
* Missa amb orquestra (1769);
* Miserere breu a 8 veus amb violins (1772);
* Miserere a 8 veus (1776);
* Lamentacio, de tiple (1778);
* Dixit Dominus, Beatus vis, Laudate i Magnificat a 8 veus (1763);
* Domine ad adjuvandum a 6 veus (1772);
* Dixit Dominus, 4.º to a 6 veus (1787);
* Beatus vir, 8.º to a 6 veus (1770);
* Magnificat, 6.º to a 6 veus amb violins (1787);
* Completas (Cum invocaré, Qui habitat i Nune dittis a 8 veus, Himne a duo, Versillos a solo, 1775);
* Villancico y Salmo de la seva oposició a 7 i 8 veus amb violins i trompes (1772);
* Rosario a 4 veus amb violins; Cinc villancets al Santíssim a 5, 6 i 8 veus amb violins (1776-79);
* 21 Villancicos de Navidad a 4, 5, 6, i 8 veus (1771-79).

## Referències

* ↑ «.xml Vicent Olmos i Claver». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 14 febrer 2019].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 39, pàg. 1152. (ISBN 84-239-4539-1)
# Sambreville

Sambreville (en való Parfondveye) és un municipi belga de la Província de Namur a la regió valona. Comprèn les localitats d'Arsimont, Auvelais, Falisolle, Keumiée, Moignelée, Tamines i Velaine.

## Burgmestres

* De 1977 a 1980 : Émile Lacroix (PS)
* De 1980 a 1982 : Michel Warnon (PS)
* De 1982 a 2000 : Jean Poulain (PS)
* De 2000 a 2006 : Marcel Fisenne (PS)
* De 2006 a présent : Jean-Charles Luperto (PS)

## Agermanaments

* San Pietro al Natisone
# Expiració

L'expiració o espiració és el fenomen durant el qual l'aire que es troba en els pulmons surt d'ells; és oposat a la inspiració. Correspon a la fase passiva de la respiració pulmonar, perquè el tòrax es relaxa i disminueix el seu diàmetre, sense intervenció de la contracció muscular. El terme exhalació se sol utilitzar més per dir expressions com: exhalar el darrer sospir (la mort).
L'efecte dels músculs respiratoris es relaxen, el diafragma ascendeix i empeny cap amunt les bases pulmonars. En síntesi la cavitat toràcica redueix el volum dels pulmons. En aquestes condicions també es comprimeixen els alvèols, i expulsen el contingut de l'aire que es troba al seu interior.

## Referències

* ↑ «inhalar». Enciclopèdia Catalana, S.A.. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 6 febrer 2014].
# Stow (Maine)

Stow és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 288 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stow tenia 288 habitants, 115 habitatges, i 80 famílies. La densitat de població era de 4,6 habitants/km².
Dels 115 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,6% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 30,4% no eren unitats familiars. En el 25,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.125 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 15.122 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Triplophysa eugeniae

Triplophysa eugeniae és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Rendahl, H. 1933. Studien über innerasiatische Fische. Ark. Zool. v. 25 A (núm. 11): 1-51.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Prokofiev, A. M. 2002. Review of "Triplophysa bombifrons" group (Balitoridae: Nemacheilinae) with description of a new species from the Kam Valley, China. Voprosy Ikhtiol. v. 42 (núm. 4): 468-474.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Viatxeslav Kurennoi

Viatxeslav Kurennoi (Moscou, 10 de desembre de 1932 - Moscou, 23 de desembre de 1992) fou un nedador i waterpolista rus que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
Com a waterpolista destaquen dues participacions als Jocs Olímpics d'Estiu. El 1956, a Melbourne, guanyà la medalla de bronze, mentre el 1960, a Roma, guanyà la de plata. També guanyà una medalla de bronze al Campionat d'Europa de 1958. i tres campionats nacionals de waterpolo, el 1956, 1959 i 1963.
Com a nedador destaca una medalla de bronze al Campionat d'Europa de natació de 1954 i el campionat nacional dels 4x200 metres de 1952 i dels 100 metres lliures el 1953. El 1954 va establir el rècord nacional dels 400 metres lliures i va posseir el rècord d'Europa dels 4x100 metres lliures en dues ocasions.

## Referències

* ↑ Viatxeslav Kurennoi a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Olympedia – Vyacheslav Kurennoy». [Consulta: 25 novembre 2020].
* 1 2 «КУРЕННОЙ Вячеслав Григорьевич | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 25 novembre 2020].
* ↑ «European Swimming Championships (Men)». [Consulta: 20 juliol 2020].
# Sonata per a violí en sol menor (HWV 368)

La Sonata per a violí en sol menor (HWV 368) és una obra per violí i teclat (clavicèmbal) que es creia que fou composta per Georg Friedrich Händel. Diversos experts actuals posen en dubte l'atribució a Händel, i la consideren una obra espúria. La sonata es coneix també com a Opus 1 núm. 10, i fou publicada el 1732 per Walsh. Altres catàlegs de música de Händel la referencien com a HG xxvii,37; i HHA iv/4,28.
Ambdues edicions, la de Walsh i la de Chrysander, detallen que l'obra és per a violí, i la van publicar com a Sonata X. En ambdues edicions, el tempo del quart moviment no té cap indicació, tot i que sembla un allegro o similar.

## Moviments

La sonata consta de quatre moviments:
| Núm. | Tipus | Tonalitat | Mètrica | Compassos | Notes |
| 1 | Andante | Sol menor | 4/4 | 21 | |
| 2 | Allegro | Sol menor | 4/4 | 37 | Té dues seccions (18 i 19 compassos), cadascuna amb signes de repetició. |
| 3 | Adagio | Sol menor | 3/4 | 16 | Té dues seccions (8 i 8 compassos), cadascuna amb signes de repetició. |
| 4 | Allegretto | Sol menor | 12/8 | 32 | Té dues seccions (9 i 23 compassos), cadascuna amb signes de repetició. |
(Els moviments no contenen signes de repetició llevat que s'indiqui. El nombre de compassos està agafat de l'edició de Chrysander, i és el nombre que apareix en el manuscrit, sense incloure signes de repetició.)

## Referències

* ↑ Hicks, Anthony (2001). Sadie, Stanley; Tyrrell, John (eds.). The New Grove Dictionary of Music and Musicians. x (2 ed.). London: Macmillan. p. 802.

## Vegeu també

* Llista de sonates de Händel

## Enllaços externs

* Sonata per a violí en sol menor (HWV 368): Partitura lliure a l'IMSLP.
# Nelli Tarakanova

Nelli Tarakanova (ucraïnès: Неллі Юріївна Тараканова) (Lutsk, 9 de setembre de 1954) és una ex-remadora ucraïnesa que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Nelli Tarakanova Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 4 octubre 2019].
# Districte de Nanterre

El Districte de Nanterre és un dels tres districtes amb què es divideix el departament dels Alts del Sena, a la regió de l'Illa de França. Des del 2017 té 13 cantons i 17 municipis.
El cap del districte és la prefectura de Nanterre.

## Cantons

Els cantons del districte de Nanterre son:
* Asnières-sur-Seine
* Clichy
* Colombes-1
* Colombes-2
* Courbevoie-1
* Courbevoie-2
* Gennevilliers
* Levallois-Perret
* Nanterre-1
* Nanterre-2
* Neuilly-sur-Seine
* Rueil-Malmaison
* Saint-Cloud (en part)

## Comuns

Els comuns del districte de Nanterre, i el seu codi INSEE, son:
* Asnières-sur-Seine (92004)
* Bois-Colombes (92009)
* Clichy-sur-Seine (92024)
* Colombes (92025)
* Courbevoie (92026)
* Garches (92033)
* La Garenne-Colombes (92035)
* Gennevilliers (92036)
* Levallois-Perret (92044)
* Nanterre (92050)
* Neuilly-sur-Seine (92051)
* Puteaux (92062)
* Rueil-Malmaison (92063)
* Saint-Cloud (92064)
* Suresnes (92073)
* Vaucresson (92076)
* Villeneuve-la-Garenne (92078)

## Vegeu també

* Cantons dels Alts del Sena

## Referències

* ↑ «Arrêté préfectoral, 30 December 2016, p 29». [Consulta: 1r agost 2017].
# Can Roig (Torrelles de Llobregat)

Can Roig és una masia de Torrelles de Llobregat (Baix Llobregat). Data dels segles xvi i xvii i és una de les masies d'origen més antic del municipi. Està situada just a l'entrada del poble, venint de Sant Vicenç dels Horts, al Raval Roig. Modernament ha sigut restaurada i transformada en restaurant. Masos amb aquest tipus de galeries són típics, en aquesta comarca, dels segles xvi i xvii. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici, ben restaurat, és de planta rectangular, amb planta i dos pisos, amb coberta a dos vessants amb el carener paral·lel a la façana. El pis superior deuria ser una galeria de solana, oberta amb arquets de mig punt. El pis és amb balcons i té un segon nivell amb golfes modificades. El nivell de la planta baixa es troba elevat respecte al del carrer, és per això que l'entrada s'originen uns quants graons dispersats en semicercle obert. El portal és adovellat, amb pedra rogenca, igual que la llinda i els brancals de la finestra baixa. És curiós el rellotge de sol, que té una inscripció que diu "jo sense sol i tu sense fe, no valem res".

## Galeria d'imatges

* Can Roig, pintat per Àngels Arévalo el 1992
* Quadre de Can Roig, pintat per Tomàs Padrosa el 1909

## Vegeu també

* Llista de monuments de Torrelles de Llobregat

## Referències

* 1 2 «Can Roig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 novembre 2015].
* ↑ «Can Roig». poblesdecatalunya.cat. [Consulta: 1r maig 2012].
# Turó de Caldes

El Turó de Caldes és un turó de 115 metres que es troba dins la població de Caldes d'Estrac, al municipi del mateix nom, a la comarca del Maresme.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sumner (Maine)

Sumner és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 854 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sumner tenia 854 habitants, 330 habitatges, i 248 famílies. La densitat de població era de 7,5 habitants/km².
Dels 330 habitatges en un 28,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,2% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 24,8% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,87.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,4% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 31,5% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.196 $ i la renda mediana per família de 41.786 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.806 $ mentre que les dones 23.500 $. La renda per capita de la població era de 17.370 $. Entorn del 7,7% de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sumner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sumner». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Baix Deba

Baix Deba (en euskera i oficialment: Debabarrena), és una comarca de la província de Guipúscoa, País Basc. Està situada en l'extrem nord-oest de la província i ocupa la part baixa de la conca del riu Deba i el límit amb la província de Biscaia. La seva extensió és de 180,3 km². Limita al sud amb la comarca de l'Alt Deba, a l'est amb les comarca bizcaïnes de Lea Artibai i el Duranguesado i a l'oest amb la comarca d'Urola-Costa, al nord aquesta banyada pel mar Cantàbric. La componen els següents municipis Eibar, Soraluze, Elgoibar, Mendaro, Deba i Mutriku i per a diferents serveis s'integren també en la comarca, Mallabia i Ermua de Biscaia. En rigor aquests 2 últims municipis pertanyen a la comarca biscaïna del Duranguesat però en quedar en la conca del Deba, aquests 2 municipis biscaïns i la ciutat d'Eibar estan situats en la vall del riu Ego, participen activament en els organismes comarcals del baix Deba. Mutriku queda fora de la vall del Deba, entre la desembocadura d'aquest riu i el límit de la província de Biscaia, en una petita conca a part.

## Municipis

| # | Municipi | Alcalde | Partit Polític | Població | % Població | Territori km² |
| 1 | Deba | Jesús Mª Agirrezabala Goitoquia | Eusko Alkartasuna | 5.274 | 9,8 | 51,54 |
| 2 | Eibar | Iñaki Arriola López | PSE-EE | 27.784 | 51,4 | 24,78 |
| 3 | Elgoibar | Maialen Gurrutxaga Uranga | PNB | 10.524 | 19,4 | 39,11 |
| 4 | Mendaro | Irune Berasaluze Lazkano | PNB | 1.587 | 2,9 | 25,39 |
| 5 | Mutriku | Estanis Osinalde Txurruka | PNB | 4.752 | 8,8 | 27,69 |
| 6 | Soraluze | Jose Luis Arizaga Urizar | ANB | 4.158 | 7,7 | 14,22 |
| | Baix Deba | | | 54.079 | 100 | 182,73 |

## Enllaços externs

* Debabarrena Turisme
* Baix Deba an Google Maps
# Sonata per a violí i piano núm. 2 (Weinberg)

La Sonata per a violí i piano núm. 2, op. 15, va ser composta per Mieczysław Weinberg entre el febrer i el juny de 1944. L'estrena no va tenir lloc fins al gener de 1962, interpretada per David Óistrakh i Frida Bauerová.

## Moviments

* I. Allegro – meno mosso
* II. Lento – attacca
* III. Allegro moderato – Allegro con fuoco – Tempo primo

## Anàlisi musical

Escrita després del Tercer Quartet, la Segona Sonata per a violí representa un gran progrés en la combinació de tècniques i estructures. Aquí La ira del Quartet s'ha deixat de banda però encara reflecteix les profundes emocions que el compositor va viure durant la guerra, tot i que va ser composta en la relativa seguretat de Moscou però amb els exèrcits alemanys encara en terres russes.

## Referències

* ↑ Fanning, David. «Ressenya del disc» (en anglès). Chandos. [Consulta: 10 juny 2020].
* ↑ Mikeš, Vítězslav. «Weinberg 100». Filharmònica de Brno. [Consulta: 15 juliol 2024].
* ↑ Stevenson, Bob. «Ressenya del disc» (en anglès). Musicweb. [Consulta: 23 agost 2021].
# Olena Zubko

Olena Zubko (ucraïnès: Олена Антонівна Зубко) (Rozsokhuvatets, 8 de maig de 1953) és una ex-remadora ucraïnesa que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del vuit amb timoner del programa de rem. N'era la timoner.

## Referències

* ↑ «Olena Zubko Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 de desembre 2012. [Consulta: 4 octubre 2019].
# Upton (Maine)

Upton és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 62 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Upton tenia 62 habitants, 33 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 0,6 habitants/km².
Dels 33 habitatges en un 9,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,5% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 24,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 6,5% tenia menys de 18 anys, un 1,6% entre 18 i 24, un 17,7% entre 25 i 44, un 51,6% de 45 a 60 i un 22,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 56 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 55.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 24.320 $. Entorn del 19% de les famílies i el 27,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Upton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Upton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jordi Marsal i Muntalà

Jordi Marsal i Muntalà (Manresa, 8 de maig de 1951 - Manresa, 21 de febrer de 2022) va ser un filòsof i polític català, diputat al Congrés dels Diputats de la II a la VIII legislatures.

## Biografia

És llicenciat en Filosofia i Lletres i diplomat en Alts Estudis Militars. Ha estat professor de Filosofia Antiga a la Universitat de Barcelona fins a 1979. Militant socialista en la clandestinitat durant el franquisme, fou representant del PSC-Congrés a l'Assemblea de Catalunya, al Consell de Forces Polítiques de Catalunya i en la Plataforma d'Organismes Democràtics. Ha estat president de la Federació XI del PSC-PSOE i membre del Consell Nacional i del Comitè Federal del PSOE.
A les eleccions municipals espanyoles de 1979 i 1983 fou elegit tinent d'alcalde de l'ajuntament de Manresa. Ha estat diputat per la província de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1982, 1986, 1989, 1993, 1996, 2000 i 2004, en les que ha estat portaveu de defensa del Grup Socialista, membre de la Comissió d'Exteriors i de la delegació espanyola en l'Assemblea Parlamentària de l'OTAN. També és soci d'honor de l'Observatori Europeu de Seguretat i Defensa.
Amb la presidència del govern de José Luis Rodríguez Zapatero i el nomenament de Carme Chacón com a ministra de Defensa, va passar a ser-ne assessor i adjunt al director del Centre Superior d'Estudis de la Defensa Nacional (CESEDEN).

## Referències

* ↑ Jordi Marsal i Muntalà Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. a la Fundación Pablo Iglesias
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, III Legislatura
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, II Legislatura
* ↑ Jordi Marsal «Esperando a diciembre». Infodefensa, 11-2010. Arxivat de l'original el 2013-12-29 [Consulta: 27 desembre 2013].
# Serguei Sivkó

Serguei Sivkó (Tula, 7 de juny de 1940 - Moscou, 10 de novembre de 1966) va ser un boxejador rus que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on va guanyar la medalla de plata en la categoria del pes mosca del programa de boxa. Va perdre la final contra l'hongarès Gyula Török. En el seu palmarès també destaquen dos campionats nacionals, un es pes mosca (1960) i un en el pes gall (1961), el Campionat d'Europa de 1961 en el pes gall.
Va morir el 10 de novembre de 1966 en ser atropellat per un taxi mentre tornava a casa.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Sergey Sivko». [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ «Сивко Сергей Александрович | Спорт-страна.ру» (en rus), 09-09-2015. [Consulta: 30 juliol 2023].
# Sonata per a violí i piano núm. 5 (Weinberg)

La Sonata per a violí i piano núm. 5, op. 53, va ser composta per Mieczysław Weinberg el 1953. Va ser estrenada a la Sala de concerts Glinko de Leningrad el 30 de desembre de 1955 amb Mikhail Vaiman al violí i Maria Karandaixova al piano.

## Moviments

* I. Andante con moto
* II. Allegro molto
* III. Allegro moderato
* IV. Allegro – Andante – Allegretto – Andante

## Origen i context

Weinberg va dedicar la Cinquena Sonata per a violí a Xostakóvitx en agraïment per l'ajuda que va rebre per ser alliberat de la presó de Lubianka el 1953 per una falsa acusació de «nacionalisme burgès jueu». El record del seu empresonament es manifesta en forma de tristesa i ira. Segons Sławek i Whitehouse, aquesta peça és, en molts aspectes, la més destacada i madura de totes les obres de Weinberg per a violí i piano.

## Referències

* ↑ Fanning, David. Mieczysław Weinberg. In Search of Freedom (en anglès). Segona. Hofheim: Wolke Verlag, 2019, p. 57. ISBN 978-3-95593-050-9.
* 1 2 Sławek, Maria. «Mieczysław Weinberg: Sonatas for violin and piano». CD Accord. [Consulta: 26 juliol 2024].
* ↑ Rodda, Richard E. «Programa de mà» (en anglès). Cal Performances. [Consulta: 17 juny 2020].
* ↑ Whitehouse, Richard. «Weinberg: Complete Sonatas for Violin and Piano; Violin Sonatina». Naxos. [Consulta: 26 juliol 2024].