OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Amorita

    Pels amorreus o amorrites (a vegades també amorita/amorites) vegeu Amorrites.
Amorita és una població dels Estats Units a l'estat d'Oklahoma. Segons el cens del 2000 tenia 44 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Amorita tenia 44 habitants, 22 habitatges, i 13 famílies. La densitat de població era de 65,3 habitants per km².
Dels 22 habitatges en un 22,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 13,6% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 36,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 27,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 18,2% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 29,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 70 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.500 $ i la renda mediana per família de 38.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 30.625 $. La renda per capita de la població era de 12.137 $. Entorn del 15,4% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Amorita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 10 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Amorita». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 10 agost 2010].
# Kennan

Kennan és una població dels Estats Units a l'estat de Wisconsin. Segons el cens del 2000 tenia 171 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kennan tenia 171 habitants, 67 habitatges, i 54 famílies. La densitat de població era de 33,5 habitants/km².
Dels 67 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,2% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 19,4% no eren unitats familiars. En el 19,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 25,1% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 124,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.786 $ i la renda mediana per família de 44.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 23.000 $. La renda per capita de la població era de 18.701 $. Aproximadament el 5,4% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kennan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kennan». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Qikiqtaaluk

Qikiqtaaluk (en inuktitut, ᕿᑭᖅᑖᓗᒃ) és una de les tres regions en què es divideix a efectes censals el territori de Nunavut al Canadà. El seu nom és el tradicional natiu de l'illa de Baffin, que és la més gran dels milers d'illes que formen part de la regió, que abasta la major part de l'Arxipèlag Àrtic Canadenc.
La regió de Qikiqtaaluk té una superfície d'1.040.417,6 km², comparable amb la dels Estats Espanyol i Francès junts, és la primera en mida i en població de les regions de Nunavut. Acull uns 15.765 habitants, segons el cens de 2006, que són gairebé la meitat dels de tot el territori de Nunavut. Ètnicament, la immensa majoria són inuits.
A la regió hi ha l'única població del territori que té categoria de ciutat. Es tracta d'Iqaluit, que té uns 7.000 habitants i ostenta la capitalitat de la regió de Qikiqtaaluk així com la de tot Nunavut.

## Comunitats

A part de la capital, la resta de comunitats, 13 en total, s'organitzen en llogarrets i assentaments. Són:
* Ciutats:
** Iqaluit
* Llogarrets:
** Arctic Bay
** Cape Dorset
** Clyde River
** Grise Fiord
** Hall Beach
** Igloolik
** Kimmirut
** Pangnirtung
** Pond Inlet
** Qikiqtarjuaq
** Resolute
** Sanikiluaq
* Assentaments:
** Nanisivik
* Qikiqtaaluk desorganitzat (la resta del territori, 1.038.839,02 km$^2$ pràcticament deshabitats).
# Sturisoma kneri

Sturisoma kneri és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: llac Maracaibo (Veneçuela).

## Referències

* ↑ Swainson W. 1838. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 1. i-vi + 1-368.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert, R. (1996). Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ghazzi, M. Sant'Anna 2005. Sturisoma kneri, new species, a name for an old yet poorly-known catfish (Siluriformes: Loricariidae). Copeia 2005 (núm. 3): 559-565.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# VIRGO

El Virgo és un observatori astronòmic d'eventuals ones gravitatòries patrocinat per Itàlia, i per França, del tipus Michelson, construït a prop de Pisa, Itàlia. Amb la finalitat d'augmentar la longitud del braç s'utilitzen cavitats Fabry-Perot a cada braç. Té una longitud del braç de 3 km. El màxim de sensibilitat previst en el projecte, i que encara no ha estat complert, és d'una part en 10$^{22}$ a 500 hertz. Va ser inaugurat el juliol de 2003, amb un cost de 72 milions d'euros.
L'observació d'ones gravitatòries està destinada a completar de manera important l'observació d'ones electromagnètiques (ones lluminoses, ràdio i microones, raigs gamma i raigs x) així com partícules còsmiques (raigs còsmics, neutrins). El seu estudi pot permetre revelar aspectes desconeguts de l'univers i estendre l'observació fins a les regions enfosquides per la pols o emmascarades per altres fenòmens.
Un altre observatori semblant és el LIGO, situat als Estats Units.

## Enllaços externs

* Pàgina web del Virgo
* Descripció al lloc web de l'EGO, European Gravitational Observatory Arxivat 2006-07-13 a Wayback Machine. (anglès)
* Nature, 12-09-2008: Gravity-wave hunt stalled. Accident sidelines Virgo detector throughout the summer. (anglès)
# Gruž

Gruž, antigament Gravosa, és un barri de la part occidental de la ciutat de Dubrovnik a Croàcia, a uns 2 km al nord-oest de la Ciutat Vella. Té una població d'aproximadament 15.000 persones. El port principal de Dubrovnik es troba a Gruž, així com el seu mercat més gran i l'estació principal d'autobusos "Libertas".
Situada a la costa, està separada de la península de Lapad per un entrant de mar que es diu Uvala Gruž (badia de Gruž). Té com a edifici més destacat el campanar, que sona a les 6 del matí i de la tarda. Aquest port fou construït després del terratrèmol de 1667, però actualment té modernes instal·lacions que acullen grans vaixells.
A partir del desembre de 1910, Gruž va ser el punt final de l'ara desaparegut tramvia de Dubrovnik que va deixar de funcionar l'any 1970 després d'un accident mortal on el tramvia va relliscar dels seus rails i va aterrar al parc davant de Pile Gate. Des de llavors, la línia ha estat substituïda per línies d'autobús.

## Campanar

El Campanar de Gruž és una torre situada a la badia de Gruž (Uvala Gruž), just enfront del port, amb una petita església annexa. Les campanes toquen a les 6 del matí i a les 6 de la tarda. Al seu entorn, a més del port principal de Dubrovnik (Croàcia), es troba un petit jardí, i a la dreta l'emblemàtic hotel Petka.

## Referències

* ↑ «Home».
* ↑ «Povijest Tramvaja».
* ↑ «Povijest Tramvaja».
# Ständchen (Schubert)

Franz Schubert va compondre diverses obres que són conegudes com a "Ständchen" (serenata): Lieder (D 265, D 889, D 957 núm. 4) i part songs (D 635, D 920/921).

## Lieder

Un lied anomenat "Ständchen" o "Abendständchen" ("Serenata nocturna").

### D 265

"Abend ständchen an Lina", D 265 per a veu i piano, amb text de Gabriele von Baumberg.

### D 889

"Ständchen", D 889 ("Horch, horch! die Lerch im Ätherblau") - a partir d'un text de Shakespeare, de l'Acte II, escena 3, de Cymbeline.

### D 957 núm. 4

"Ständchen" ("Leise flehen meine Lieder"), amb text de Ludwig Rellstab. És la cançó núm. 4 del cicle Schwanengesang, D 957. El títol "Ständchen" d'aquesta peça ja apareix en l'autògraf de Schubert.

## Part songs

Són les Part songs publicades com a "Ständchen" o "Nächtliches Ständchen" ("Serenata nocturna").

### D 635

"Leise, leise laßt uns singen, schlummre sanft", D 635, per a TTBB, té el títol "Quartetto" en l'autògraf del compositor (manuscrit MH 1864/c de la Biblioteca de Ciutat de Viena). Aquest autògraf conté el text amb una sola estrofa d'un autor desconegut. Eusebius Mandyczewski suggereix que Schubert podria haver estat l'autor de text. Altres versions del text, amb més estrofes, es produïren pòstumament, després de la mort del compositor. L'any 1900 la música va sortir publicada com a "Ständchen", amb text de Robert Graf. Anton Weiß és l'autor de text d'una altra versió. Mandyczewski fou el primer en publicar la cançó amb la versió original del text (1906–1907). També coneguda com a "Ruhe", i "Nächtliches Ständchen" ("Serenata nocturna").

### D. 920 i 921

"Ständchen", D 920/921 per a contralt solista, cor de TTBB o cor de SSAA & piano ("Zögernd leise, in des Dunkels nächt'ger Hülle") - text de Franz Grillparzer.

## Referències

* ↑ Gabriele von Baumberg. Sämmtliche Gedichte (collected poems). 1800, p. 243 (alemany)
* ↑ «Schwanengesang (Song cycle)» p. 10-11. [Consulta: 8 maig 2017].
* ↑ «D 635 Leise, leise laßt uns singen» (en alemany). [Consulta: 7 maig 2017].
* 1 2 3 Deutsch 1978, p. 367
* ↑ Eusebius Mandyczewski. "Zu unsere Beilage: Unbekannte Kompositionen Franz Schuberts", p. 46 in Die Musik, sixth year (1906–1907), Vol. XXII, issue 7 (alemany)
* ↑ Nächtliches Ständchen" a The LiederNet Archive
* ↑ "Ständchen für vier Männerstimmen", Addendum, p. 4 in Die Musik, sixth year (1906–1907), Vol. XXII, issue 7 (alemany)

### Fonts

* Dahms, Walter. Schubert (en alemany). Schuster & Loeffler, 1918.
* Flower, Newman. Franz Schubert - The Man And His Circle. Read Books Ltd, 2013. ISBN 9781473383500.
* Deutsch, Otto. Franz Schubert, thematisches Verzeichnis seiner Werke in chronologischer Folge (en alemany). Bärenreiter, 1978. ISBN 9783761805718.

## Enllaços externs

* Abendständchen, D. 265 a IMSLP
* Ständchen, D. 889 a IMSLP
* Ständchen, No. 4 of Schwanengesang, D. 957 a IMSLP
# Gerf Hussein

Gerf Hussein (àrab: جرف حسين, Jarf Ḥusayn) fou un llogaret nubi al sud de Dendur, a la riba oest del Nil avui cobert pel Llac Nasser, on hi havia un temple egipci que fou traslladat al seu actual emplaçament no gaire llunyà, al costat del temple de Kalabsha.
Es van traslladar les peces però per molts anys va estar sense muntar. Avui dia ja es pot visitar.
El temple es deia La Casa de Ptah (Per Ptah) i fou construït per un alt oficial de nom Setau (Setaw), virrei de Kus, en temps de Ramsès II. S'assembla al Temple d'Abu Simbel. Està també en part excavat a la roca. Estava dedicat a Ptha, Ptah-Tetenen, Hathor i al mateix faraó. Al centre tenia una estàtua colossal de Ramsès II avui al Museu d'Assuan
# Circuit d'Albert Park

Al Circuit d'Albert Park, situat a Melbourne (Austràlia), s'hi celebren el Gran Premi d'Austràlia de Fórmula 1 i el de GP2.
És un circuit urbà que es munta al voltant del llac Albert Park però que té part del traçat remodelat pensant en el Gran Premi, cosa que fa que tingui sectors amples i ràpids que permeten els avançaments.
Al gran premi s'hi fan un total de 58 voltes, donant com a resultat un total de 307,574 km que recorren els monoplaces.

## Altres

El circuit urbà té una extensió de 5.303 m de pista. La volta ràpida la té Michael Schumacher amb 1: 24. 125

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del circuit
# Suite núm. 5 (Perosi)

La Suite núm. 5, anomenada Tortona, fou composta per Lorenzo Perosi al voltant de 1908 i va tenir la primera execució el 27 de juliol de 1931 al santuari de Nostra Signora della Guardia a Tortona sota la direcció de Carmelo Preite.
Escrit per a una orquestra clàssica, sense els trombons. Seguint una successió numèrica, la cinquena suite hauria de correspondre a la Napoli, almenys això és el que deia l'autor en una entrevista concedida a Franco Raineri el 1911, però d'aquesta composició es van perdre les partitures i Tortona ha passat a ser la cinquena.
L'obra es divideix en tres moviments compostos en la llibertat total i absoluta, amb un desenvolupament dels elements temàtics que s'ornamenten amb una instrumentació brillant.

## Moviments

* I Mosso
* II Adagio
* III Presto
En el primer temps, Mosso, hi ha diversos elements que, incorporats en la identificació tímbrica dels diversos instruments, es complementen entre si donant lloc a un impuls incessant. L'Adagio que el segueix emana un patetisme lànguid i commovedor, alliberat d'insercions modals. El Presto final brilla de frescor, aclaparador en la invenció, feliç en la dinàmica.

## Referències

* 1 2 3 4 Sacchetti, Arturo. Llibret que acompanya al disc, 2003.
# Estadi Del Duca

L'Estadi del Duca és un estadi propietat de L'Ascoli Calcio, l'estadi Del Duca va ser inaugurat el 1962. Té una capacitat de 30.000 espectadors i unes dimensions de 105x68. A més del futbol ha estat seu de partits de rugbi com els partits d'Itàlia contra Samoa el 28 de novembre de 2009 i el 8 de novembre de 2014.

## Referències

* ↑ «Colpo Italia dopo 13 k.o. Samoa è travolta 24–6» (en italià). [Consulta: 10 juny 2018].
* ↑ «Italy 24–13 Samoa». [Consulta: 10 juny 2018].
# San José (Saragossa)

San José és un districte de Saragossa (Espanya), format només pel barri de San José. Limita amb els districtes de Centre, Universitat, Torrero-La Paz i Las Fuentes. Té una densitat de població de 17.937,104 habitants/km².

## Serveis

Les dos principals avingudes del barri són l'Avinguda de San José i l'Avinguda Tenor Fleta, on es troben la major part dels serveis.
Els parcs de Miraflores i de La Memoria formen les árees verdes del districte.

## Història

El nom de San José procedeix d'un convent amb aquest nom que es trobava a l'Avinguda de San José. L'avinguda comunicava el Centre amb Torrero.
El Ferrocarril d'Utrillas es va inaugurar a principis del segle XX i l'estació situada en el districte tenia un ús principalment miner.
L'àrea de Miraflores-Montemolín era d'ús agrícola, separada de la ciutat pel riu Huerva. En el 1932 es va crear l'Avinguda de San José i en el 1945 un nou tramvia comunica el barri amb la ciutat.
El creixement més gran del barri va passar en la dècada dels 60, amb l'arribada al barri d'imigrants procedents d'àrees rurals d'Aragó. També s'obre el traçat de Tenor Fleta, que comunica el barri amb el Centre.

## Festes

* A principis de setembre

## Enllaços externs

* Asociación de vecinos del barrio de San José Arxivat 2017-06-26 a Wayback Machine.
# Riu Botan

El riu Botan (turc: Botan Çayı) és un riu situat a la província de Siirt, al sud-est de Turquia. És afluent del riu Tigris, el més oriental dels dos grans rius de Mesopotàmia, a la part més alta del seu curs.
A l'època clàssica, el riu era conegut amb el nom de Centrites (en grec: Kentrides). Un dels canals marcians descoberts per Giovanni Schiaparelli porta el nom de Centrites en record d'aquest riu.
# Sydney Smith

Edward Sydney Smith (també conegut amb els pseudònims de Paul Beaumont i Victor Delacour, 14 de juliol de 1839 a Dorchester, Dorset - 3 de març de 1889 a Londres) fou un compositor anglès del Romanticisme.
Fou alumne del Conservatori de Leipzig, estudia el piano amb Moscheles i composició amb Rietz. Va escriure molta música de concert per a piano en l'estil anomenat brillant. Les seves obres més populars foren, La Harpe Eolienne i la Tarantella en mi menor.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 399 (ISBN 84 239-4556-1)
# Pojoaque

Pojoaque (/pəˈwɑːkiː/; tewa: P'osuwaege) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nou Mèxic. Forma part del comtat de Santa Fe (Nou Mèxic), com a part de l'Àrea Estadística Metropolitana de Santa Fe (Nou Mèxic). Segons el cens del 2000 tenia 1.261 habitants. Pojoaque i el Pueblo Pojoaque són comunitats veïnes. El Pueblo Pojoaque és una reserva índia dels amerindis tewes, i la vila de Pojoaque són una col·lecció de comunitats vora del Pueblo amb gent de diversos orígens ètnics.

## Demografia

Segons el cens de 2000, hi havia 1.261 habitants, 493 cases, i 332 famílies que residien al CDP. La densitat de població era 169,1 habitants per kilòmetre quadrat). La composició etnoracial del CDP era 52,10% blancs, 0,56% afroamericà, 17,37% amerindis, 26,57% d'altres races, i 3,41% de dues o més races. Hispans o llatins de qualsevol raça eren el 62,17% de la població.
Els Pojoaque o p'o-suwae-ge ("lloc per a beure aigua") són una tribu ameríndia de cultura pueblo i de llengua tewa (grup kiowa-tano). La seva llengua tenia uns 10 parlants el 1967. Segons dades de la BIA del 1995, hi havia 162 apuntats al rol tribal, però segons el cens dels EUA del 2000 hi havia enregistrats 243 individus.

## Història

El Pueblo Pojoaque és un dels sis pueblos de parla tewa al llarg del riu Grande, i membre dels Vuit Pueblos del Nord. El pueblo fou creat pels voltants del 500, assolint el màxim de població en els segles XV i XVI.
Al començament del segle xvii s'hi va fundar la primera missió espanyola de San Francisco de Pojoaque. Durant la revolta pueblo de 1680 Pojoaque fou abandonat i no s'hi van reassentar fins al 1706. Una expedició de 1712 va informar que la població era de 79 individus. El 1900 una forta epidèmia de verola provocà que el pueblo fos abandonat novament el 1912. En 1934 el pueblo Pojoaque fou reocupat i en 1936 fou reconegut federalment com a reserva índia.
El Pueblo Pojoaque té la distinció de tenir la primera dona governadora de totes les 19 tribus Pueblo. Elizabeth (Betty) Duran va ser elegida per a un mandat d'un any, el gener de 1974.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Pojoaque history». Arxivat de l'original el 2008-09-18. [Consulta: 23 febrer 2014].

## Enllaços externs

* Pojoaque
* Pueblo Pojoaque Arxivat 2008-10-11 a Wayback Machine.
* Fotos de terrissa Pojoaque
# Kewa Pueblo

Kewa Pueblo, des del 2009 el nom oficial del Santo Domingo Pueblo és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units al comtat de Sandoval, 40 kilòmetres al sud-oest de Santa Fe, a l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 2.550 habitants. També són una tribu reconeguda federalment de parla keres i cultura pueblo. Celebren la diada de Sant Domènec de Guzmán el 4 d'agost amb balls tradicionals.

## Demografia

Segons el cens de 2000 hi havia 2.550 persones residint en Kewa Pueblo. La densitat de població era de 492,3 hab./km². Dels 2.550 habitants, Kewa Pueblo estava compost pel 0,24% blancs, el 98,71% eren amerindis, el 0,04% eren illencs del Pacífic, el 0,78% eren d'altres races i el 0,24% pertanyien a dos o més races. Del total de la població l'1,18% eren hispans o llatins de qualsevol raça.
La seva llengua tenia uns 1.880 parlants el 1990. Segons dades de la BIA del 1995, hi havia 4.041 apuntats al rol tribal, però segons el cens dels EUA del 2000 hi havia enregistrats 5.591 individus.

## Bibliografia

* Chapman, Kenneth Milton (1977). The Pottery of Santo Domingo Pueblo: a detailed study of its decoration. School of American Research, University of New Mexico Press, Albuquerque, New Mexico, ISBN 0-8263-0460-5; original published in 1936 as volume 1 of the Memoirs of the Laboratory of Anthropology OCLC 3377512
* Verzuh, Valerie K. (2008). A River Apart: the pottery of Cochiti and Santo Domingo pueblos. Museum of New Mexico Press, Santa Fe, New Mexico, ISBN 978-0-89013-522-8

## Enllaços externs

* Kewa Pueblo Arxivat 2014-02-28 a Wayback Machine.
* Santo Domingo Pueblo on New Mexico Tourism Dep't website Arxivat 2008-05-15 a Wayback Machine.
# Óblast de Vorónej

L'óblast de Vorónej (en rus Воро́нежская о́бласть, transliterat Vorónejskaia óblast) és un subjecte federal de Rússia.