# Xavier Güell i López

Xavier Güell i López (Tarragona, 1897 – ?, (post. a 1963)), fou un pintor i dibuixant català. Membre de la "Penya Borralleras" de l'Ateneu Barcelonès, col·laborà com a dibuixant en diverses publicacions humorístiques catalanes, com L'Esquella de la Torratxa, o Papitu. És l'autor de les il·lustracions a tota pàgina de l'edició d'una selecció de dinou poemes de Les flors del mal, de Baudelaire, traduïdes per Rossend Llates i publicades el 1926 per la Llibreria Catalònia en edició de bibliòfil i de gran format, amb un estil mot proper al de Beardsley. Es traslladà a Pamplona i, posteriorment, a Madrid, on va fixar la seva residència.

## Exposicions

Participà en l'exposició organitzada per les Galeries Dalmau i membres de l'Ateneíllo de l'Hospitalet de Rafael Barradas, en homenatge al futurista italià Marinetti, amb motiu de la visita d'aquest Barcelona, i que el propi Marinetti inaugurà el 20 de febrer de 1928. L'any 1929, durant l'Exposició Internacional de Barcelona, participà a l'Exposició d'Art Modern Nacional i Estranger de les Galeries Dalmau de Barcelona, organitzada des de París per Joaquim Torres-Garcia, amb un quadre sonor, Asfalt: un parabrisa de cotxe rere el qual es veia una carretera i en el qual, mitjançant un petit artefacte, es podia sentir el soroll del motor i de la botzina del cotxe, el que fa de Güell un dels primers avantguardistes catalans, malgrat que de forma efímera. L'obra fou alhora denostada i celebrada a Catalunya, i fou adquirida per França per a exposar-la internacionalment. També exposà al primer Saló d'Independents, de l'any 1936.

## Cinematografia

Durant uns anys dugué a terme una activa activitat en l'àmbit de la cinematografia. Fou director dels locals de CINAES, dirigí diversos reportatges o curtmetratges de caràcter documental, com Escola de mar (1933). o Nuria, la nieve en Cataluña (1933). Fou el director d'un únic llargmetratge, El paraíso recobrado (1935), amb el subtítol de El Edén de los naturistas, amb actors com Carles Saldaña Alady, José Álvarez Lepe, o Antoñita Arquer, Miss Catalunya 1935; una comèdia amb vocació hedonista, seguint la tendència europea de l'època i aprofitant una certa permissivitat, fins a cert punt, de la censura.

## Referències

* 1 2 3 4 «Xavier Güell i López». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Güell, X. «Decadencia del cine. A: Cartas al Director». Destino, Año XXVII, num. 1339, 30-03-1963, pàgs 7 i 9.
* ↑ Jardí, Enric. «Vida familiar i professional». A: El meu pare i el seu món. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1999, pàg. 94. ISBN 9788484151227 [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Any 1917». La Esquella de la Torratxa, núm. 2000, 27-04-1917, pàg. 293.
* ↑ Molas, Joaquim. «Sobre la recepció de Baudelaire en terres catalanes. - 3. Baudelaire entre 1915 i 1938: Carles Riba». A: Marie-Claire Zimmermann i Anne Charlon. Actes del Dotzè Col·loqui Internacional de Llengua i Literatura Catalanes. Universitat de París IV - Sorbonne, 4-10 de setembre de 2000. Vol. I. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2003, pàg. 58. ISBN 9788484154525.
* ↑ Gómez Menéndez, Llanos «Espejo e identidad: Marinetti, Ultraísmo y Spagna veloce e toro Futurista» (Pdf) (en castellà). Diacronie. Studi di Storia Contemporanea, num. 5, 2011, pàg. 13, nota 22 [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Anderson, Andrew A. «Futurism and Spanish Literature in the Context of the Historical Avant-Garde». A: Günter Berghaus. International Futurism in Arts and Literature (en anglès). Berlin - New York: Walter de Gruyter, 2000 [Consulta: 10 maig 2020].
* ↑ «Galeries Dalmau. Temporada 1929 - 1930. Exposició d'Art Modern Nacioal i Estranger (Catàleg)». Joaquín Torres-García. Catalogue raisonné. Arxivat de l'original el 2021-04-10. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Brihuega, Jaime. «1925-1930». A: Las vanguardias artísticas en España. 1909-1936 (en castellà). Madrid: Ediciones Istmo, 1981, pàg. 299 [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Fontbona, Francesc «L'automòbil en l'art català». Mirador de les arts, 19-02-2019 [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Pel & Ploma» (en castellà). La Noche. Publicaciones Gráficas [Barcelona], 23-12-1929 [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ Torras i Comamala, Jordi «Una aproximació a la historia de CINAES i CINESA. Dues cadenes de distribució i exhibició a Catalunya». Cinematògraf, 1995, pàg. 139 [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «STUDI CINAES presenta, en sessió única, avui a les deu de la nit ... Escola de Mar, de X. Güell». La Humanitat, num. 386, 03-02-1933 [Consulta: 9 març 2020].
* ↑ Comas, Àngel. «El paraíso recobrado». A: Diccionari de llargmetratges. El cinema a Catalunya durant la Segona República, la Guerra Civil i el franquisme (1930 - 1975). Valls: Cossetània edicions, 2005, pàg. 201. ISBN 9788497910965 [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «El paraíso recobrado (1935) contada por: Circo Méliès» (en castellà). dequevalapeli.com, 28-12-2013 [Consulta: 10 maig 2020].