OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rail Road Flat

Rail Road Flat és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 549 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rail Road Flat tenia 549 habitants, 240 habitatges, i 150 famílies. La densitat de població era de 6,5 habitants/km².
Dels 240 habitatges en un 20% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,9% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 37,1% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,72.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,5% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 21,1% entre 25 i 44, un 35,3% de 45 a 60 i un 18,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.938 $ i la renda mediana per família de 35.278 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.083 $ mentre que les dones 28.750 $. La renda per capita de la població era de 18.454 $. Entorn del 6,7% de les famílies i el 18,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rail Road Flat». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rail Road Flat». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Ferguson (Kentucky)

Ferguson és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 881 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ferguson tenia 881 habitants, 360 habitatges, i 249 famílies. La densitat de població era de 194,4 habitants/km².
Dels 360 habitatges en un 27,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,9% tenia menys de 18 anys, un 10,8% entre 18 i 24, un 27,8% entre 25 i 44, un 24,9% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.855 $ i la renda mediana per família de 37.841 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.386 $ mentre que les dones 17.308 $. La renda per capita de la població era de 13.355 $. Entorn del 10% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ferguson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ferguson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sant Jaume d'Olzinelles

Sant Jaume d'Olzinelles és una església rural de construcció romànica de mitjan segle xii situada al terme de Sant Fruitós de Bages, al Bages. És una obra protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Sant Jaume d'Olzinelles es troba a tocar del mas del mateix nom (Mas d'Olzinelles) al qual s'uneix per un arc perpendicular al frontis. L'edifici actual és del segle xii però al mur de tramuntana conserva la capçalera de planta trapezoïdal del temple preromànic, que fa funcions de sagristia. Es tracta d'un petit edifici de planta rectangular cobert amb volta de pedra a l'interior i a l'exterior amb una teulada de doble vessant.
El temple romànic és d'una sola nau, un absis semicircular al cantó de llevant. La nau està coberta amb volta de canó i l'absis amb volta d'un quart d'esfera. Té una finestra central de doble esqueixada, formada per un arc de mig punt adovellat. La porta antiga fou reemplaçada per una de factura moderna. Encara es pot veure el perfil de la porta original feta amb arc de mig punt. Al la banda de ponent s'alça un campanar tardà, format per una espadanya de dues obertures, sense encaixar amb l'estructura del temple. Altres modificacions són: la finestra quadrada oberta sota el campanar i l'arcada sobre la qual es recolza un cos d'edifici modern. El més notable, però, és la transformació de l'edifici a causa dels murs sobrealçats de la nau. L'aparell és fet amb pedra desbastada formant carreus de diferents mides i disposició irregular.Aquesta esglesia forma part del cami de Sant Jaume

## Història

Aquesta església corona un petit puig al lloc d'Olzinelles. Aquest lloc apareix documentat a partir del 978, en una butlla del papa Benet VII, al bisbe de Vic i torna a esmentarse a l'acta de consagració de Santa Maria de Manresa. L'església, però, no fou esmentada fins a l'any 1086. En l'acta de consagració de l'església de Santa Maria de l'Estany (1133) l'església de Sant Jaume d'Olzinelles i la sagrera consten com a propietat de la canònica. L'església va restar sota el domini de la canònica fins al 1592 quan passà a passà a domini episcopal. Les dues parròquies del terme passaren a tenir un sol rector, Sant Jaume i Sant Genís de la Vall dels Horts es van unir a finals del segle xvi.
Quan es va construir una fàbrica tèxtil uns centenars de metres més amunt del Pont de Cabrianes, i cases pels treballadors a banda i banda de la divisòria del terme amb Sallent, es va construir una nova església prop d'aquest nucli, on es van traslladar les funcions parroquials amb la mateixa titularitat que l'església antiga. El tancament de la fàbrica tèxtil va determinar la despoblació d'aquesta zona.

## Referències

* 1 2 3 «Sant Jaume d'Olzinelles». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 desembre 2015].
# Wapella

Wapella és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 651 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wapella tenia 651 habitants, 253 habitatges, i 184 famílies. La densitat de població era de 457 habitants/km².
Dels 253 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 26,9% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 11,1% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.000 $ i la renda mediana per família de 44.063 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.844 $ mentre que les dones 21.957 $. La renda per capita de la població era de 17.395 $. Aproximadament el 5,5% de les famílies i el 8,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wapella». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wapella». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Plymouth (Califòrnia)

Plymouth és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2007 tenia 1.050 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plymouth tenia 980 habitants, 392 habitatges, i 272 famílies. La densitat de població era de 411,3 habitants/km².
Dels 392 habitatges en un 36,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,2% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 25,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,3% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.262 $ i la renda mediana per família de 43.611 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.411 $ mentre que les dones 23.875 $. La renda per capita de la població era de 16.197 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 10,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Vera Cruz (Indiana)

Vera Cruz és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 55 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vera Cruz tenia 55 habitants, 24 habitatges, i 13 famílies. La densitat de població era de 236 habitants/km².
Dels 24 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,2% hi vivien parelles casades, en un 4,2% dones solteres, i en un 41,7% no eren unitats familiars. En el 41,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 29,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 14,5% entre 18 i 24, un 18,2% entre 25 i 44, un 14,5% de 45 a 60 i un 23,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.625 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 25.000 $. La renda per capita de la població era d'11.963 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vera Cruz». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vera Cruz». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Domènec Sànchez i Deyà

Domènec Sànchez i Deyà (Barcelona, 22 d'abril del 1852 – 17 d'abril del 1925) va ser violinista, director d'orquestra i compositor.

## Biografia

El seu pare era professor de violí al Gran Teatre del Liceu i li donà les primeres lliçons de música abans que el fill ingressés al Conservatori del Liceu, on acabaria sent professor.
Va fer concerts a Barcelona i arreu d'Espanya, sovint amb el quartet que formava amb el violinista Josep Segura, el violinista Gàlvez i el violoncel·lista Bonaventura Dini. Ensenyà en el conservatori del Liceu (almenys entre el 1889 i el 1902), i tingué deixebles com Xavier Montsalvatge, Lleó Fontova, Francesc Montserrat, Àngel Muñiz, Josep Rocabruna, Enric Sans, Joan Pujol Mateu, Esteve Fusté Subirats, i Josep Peremateu, futur professor del conservatori de l'Havana. L'any 1909, en Sànchez i la seva família es traslladaren a Buenos Aires; allí tocà en orquestres de concerts (en el "Teatro de la Ópera" i en el Teatro Colón), hi dirigí una acadèmia de música pròpia, impulsant els cafès-teatre de la ciutat, i també impartí classes de violí en el conservatori del gran pianista italià Vicente Scaramuzza (1885-1968), on coincidí amb el seu gendre Emili Sànchez i Carrera, establert a l'Argentina un any abans. L'any 1923, Domènec Sànchez tornava a ser a Barcelona i s'anunciava com a professor particular de violí.
Com a compositor va ser autor de diverses peces per a cant i piano, i obres fàcils de violí per als seus estudiants. Melancolía (1895) per a violí i orquestra, Idilio (1899) per a conjunt de corda, harmònium i piano, Charmante bebé (1900) per a violí i piano, el vals Lettres á Emilie per a gran orquestra, Minuetto per a violí i piano, O vos omnes per a tenor i conjunt de corda, dues Salves montserratines a tres veus, orgue i contrabaix, la dansa Bebé, Himno a la Virgen del Pilar i el motet Tota pulchra.

## Referències

* ↑ «Domènec Sànchez Deyà». patrimonimusical.cat. [Consulta: 9 abril 2023].
* ↑ Gironella, Joaquim «Tres cobles empordaneses: La Principal de Peralada, la Principal de la Bisbal i els Montgrins». Annals de l'Institut d'Estudis Empordanesos, 1964, pàg. 91. ISSN: 2014-8291.
* ↑ Carné, Lluís. «Bonaventura Dini». interpretscatalanshistorics.com. [Consulta: 9 abril 2023].
* ↑ «Fusté i Subirats, Esteve». musicsperlacobla.cat. [Consulta: 9 abril 2023].
* ↑ Irurzun, Maria Josefina. Una afición transatlántica: Cultura musical e inmigración catalana en Buenos Aires (1880-1920). Imago Mundi, 2021, p. 43. ISBN 978-950-793-352-3.
# Dmitri Strakhov

Dmitri Strakhov (en rus Дмитрий Страхов) (17 de maig de 1995) és un ciclista rus, professional des del 2015 i actualment a l'equip Lokosphinx. Combina la carretera amb el ciclisme en pista.
Pocs dies abans de començar els Jocs Olímpics de Rio, es va anunciar que l'UCI excloïa Strakhov de poder participar en els Jocs, juntament amb altres ciclistes russos, degut al seu historial amb el dopatge.

## Palmarès en ruta

* 2013
** 1r al Trofeu Emilio Paganessi
* 2015
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Lleida
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Bidasoa
* 2018
** 1r a la Clàssica da Arrábida
** 1r a la Volta Internacional Cova da Beira i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a l'Alentejo
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Astúries

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2019. 121è de la classificació general

## Palmarès en pista

* 2013
** Campió d'Europa júnior en Persecució per equips (amb Andrey Prostokishin, Sergei Mosin i Timur Gizzatullin)

## Referències

* ↑ «Olympic Games: Italy replaces Russia in men's team pursuit». cyclingnews.com, 01-08-2016 [Consulta: 6 novembre 2016].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Trematocara nigrifrons

Trematocara nigrifrons és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Boulenger, G. A. 1906. Fourth contribution to the ichthyology of Lake Tanganyika.--Report on the collection of fishes made by Dr. W. A. Cunnington during the Third Tanganyika Expedition, 1904-1905. Trans. Zool. Soc. Lond. v. 17 (pt 6, núm. 1): 537-619, Pls. 30-41.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll 1991 Trematocara. p. 511-514. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2002: Systematics of the tribe Trematocarini (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika, Africa. Ichthyological Research, 49(3): 253-259.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Simfonia número 7

«Simfonia número 7» té aquests significats:
* Simfonia núm. 7 (Beethoven) en la major, op. 92, simfonia composta entre els anys 1811 i 1812 per Ludwig van Beethoven.
* Simfonia núm. 7 (Bruckner), simfonia en mi major d'Anton Bruckner composta entre 1881 i 1883.
* Simfonia núm. 7 (Dvořák), simfonia composta per Anton Dvořák i estrenada a Londres el 1885.
* Simfonia núm. 7 (Haydn), simfonia composta per Joseph Haydn.
* Simfonia núm. 7 de Mahler, simfonia composta per Gustav Mahler durant els anys 1904 i 1905.
* Simfonia núm. 7 (Sibelius) en do major, op. 105, simfonia composta per Jean Sibelius, estrenada el 1924.
* Simfonia núm. 7 (Xostakóvitx) en do major "Leningrad ", op. 60, simfonia del compositor Dmitri Xostakóvitx (1941).
# Tri-Lakes

Tri-Lakes és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del tenia una població d'habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tri-Lakes tenia 3.925 habitants, 1.480 habitatges, i 1.164 famílies. La densitat de població era de 43,1 habitants/km².
Dels 1.480 habitatges en un 34,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,2% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 21,3% no eren unitats familiars. En el 17% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 28,3% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.429$ i la renda mediana per família de 56.473$. Els homes tenien una renda mediana de 42.068$ mentre que les dones 25.054$. La renda per capita de la població era de 22.590$. Cap de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tri-Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tri-Lakes». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Valentin Neuville

Valentin Neuville (Rekspoede, 12 d'abril de 1863 - Lió, juny de 1941 a causa d'una leucèmia) fou un compositor i organista francès.
Després d'haver estudiat al Conservatori de Brussel·les, fou nomenat organista de l'església de Sant Nazari de Lió.
A més de les òperes:
* Le trèfle à quatre feuilles (Anvers, 1899);
* Tiphaine (Anvers, 1899);
* Madeleine (1901);
* L'aveugle (1901);
* Les Willis (1902);
* L'enfant.
Va escriure dues simfonies, dos quartets per a instruments de corda, una missa, motets, peces per a orgue i per a piano, i l'oratori Nôtre-Dame de Fourvières.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 38, 1973, p. 422. ISBN 84-239-4538-3.
# Albert Sangrà

Albert Sangrà (Barcelona, 1960) és un pedagog català, especialitzat en aprenentatge en línia.
Es va llicenciar en pedagodia a la Universitat de Barcelona, i va completar el seus estudis amb un postgrau a la Open University en educació a distància i un diploma sobre educació i tecnologia a la Universitat Harvard.
Fou el primer director acadèmic de la Universitat Oberta de Catalunya, i posteriorment ha participat en diversos programes de l'àmbit de l'educació a distància a Catalunya, Europa, Amèrica i Àsia.
Ha sigut director de la Càtedra UNESCO d'Educació i Tecnologia de la mateixa universitat i forma part del consell editorial de l'American Journal of Distance Education. Des del 2016 és Director del Programa de Doctorats Industrials de la Generalitat de Catalunya. És membre de la Societat Catalana de Pedagogia.
Ha publicat diversos llibres de divulgació, com són Eina d'autor per a disseny de casos (Ceprom, 1998), Aprenentatge i Virtualitat (Ediuoc-Proa, 1999) i Aprendre a la Virtualitat (Gedisa, 2000), entre molts d'altres.

## Referències

* ↑ AEFOL, Equipo. «Albert Sangrà, habla sobre el presente y el futuro del e-Learning» (en castellà), 10-10-2022. [Consulta: 25 març 2024].
* ↑ Serrano, Marta «Entrevista con Albert Sangrá.». Red digital: Revista de Tecnologías de la Información y Comunicación Educativas, 2, 2001, pàg. 13. ISSN: 1696-0823.
* ↑ Educación, Entrevista: Albert Sangrà: “Tenemos que abrirnos a colaboraciones de codocencia”-Sarraute. «Albert Sangrà: “Tenemos que abrirnos a colaboraciones de codocencia”» (en castellà), 06-10-2020. [Consulta: 25 març 2024].
* ↑ «La Generalitat confia a la UOC la direcció del Pla de doctorats industrials», 01-07-2016. [Consulta: 25 març 2024].