OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Daniel Cassany i Comas

Daniel Cassany i Comas (Vic, 1961) és professor titular d'Anàlisi del discurs de la Universitat Pompeu Fabra. És diplomat en Mestre de Català per la Universitat Autònoma de Barcelona, llicenciat amb grau en Filologia Catalana per la Universitat de Barcelona i doctor en Filosofia i Lletres i Ciències de l'Educació per la Universitat de Barcelona, especialitat en Didàctica de la Llengua i la Literatura.
Ha sigut professor de postgraus, màsters i doctorats en universitats espanyoles, europees, hispanoamericanes i japoneses i conferenciant invitat en diversos congressos internacionals.
Ha publicat més de dotze llibres sobre comunicació escrita, lingüística aplicada i ensenyament de llengües, en català, castellà i portuguès:
* Descriure escriure (1987)
* Correcció del treball escrit (1989)
* Ensenyar llengua (1993), amb Glòria Sanz i Marta Luna
* Reparar l'escriptura (1993)
* La cuina de l'escriptura (Les Naus d'Empúries, 1993) ISBN 84-7596-399-4
* Técnicas de expresión escrita (1993)
* Construir l'escriptura (1999)
* Recetas para escribir (1999)
* Rere les línies. Sobre la lectura contemporània (2006)
* Taller de textos: leer, escribir y comentar en el aula (2006)
* Esmolar l'eina. Guia de redacció per a professionals (2007)
* Prácticas letradas contemporáneas (2008)
* En_línia: llegir i escriure a la xarxa (2011)
També ha participat en altres llibres com a autor de capítols i ha escrit més de 100 articles per a butlletins especialitzats de recerca i congressos i seminaris, en català, castellà, portuguès i anglès.
A més, ha col·laborat amb els Ministeris d'Educació de Catalunya, Galícia, Espanya, Argentina, Xile i Mèxic en programes de promoció de la lectura i l'escriptura i de formació de professorat.
Els projectes de recerca que porta versen sobre l'anàlisi de la divulgació científica i la literacitat crítica i electrònica.

## Referències

* ↑ «Daniel Cassany i Comas». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.

## Enllaços externs

* Web professional Arxivat 2013-06-21 a Wayback Machine. a la Universitat Pompeu Fabra
* Portal de Producció Científica de la UPF
* Daniel Cassany a Traces.uab.cat
# Dorrita

La dorrita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la rhönita. Rep el nom en honor de John A. "Jack" Dorr, Jr. (1922/3 - 8 d'abril de 1986), professor de geologia de la Universitat de Michigan, EUA, en reconeixement de la seva investigació geològica a l'estat de Wyoming.

## Característiques

La dorrita és un silicat de fórmula química Ca₄(Mg₃Fe$_9$$^{3+}$)O₄(Si₃Al₈Fe$^{3+}$O$_{36}$). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1987, i la primera publicació data del 1988. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la dorrita pertany a «09.DH - Inosilicats amb 4 cadenes senzilles periòdiques, Si₄O₁₂» juntament amb els següents minerals: leucofanita, ohmilita, haradaïta, suzukiïta, batisita, shcherbakovita, taikanita, krauskopfita, balangeroïta, gageïta, enigmatita, høgtuvaïta, krinovita, makarochkinita, rhönita, serendibita, welshita, wilkinsonita, safirina, khmaralita, surinamita, deerita, howieïta, taneyamalita, johninnesita i agrel·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a Durham Ranch, a la comunitat de Reno Junction, dins el comtat de Campbell (Wyoming, Estats Units). També ha estat descrita en altres indrets de l'estat, així com en diversos llocs d'Alemanya, Jordània i Rússia.

## Referències

* ↑ «Dorrite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 agost 2019].
# Wayne (Illinois)

Wayne és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.137 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wayne tenia 2.137 habitants, 726 habitatges, i 630 famílies. La densitat de població era de 141,8 habitants/km².
Dels 726 habitatges en un 39,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 81,8% hi vivien parelles casades, en un 3,7% dones solteres, i en un 13,1% no eren unitats familiars. En el 10,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 33,4% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 115.338 $ i la renda mediana per família de 124.571 $. Els homes tenien una renda mediana de 91.873 $ mentre que les dones 36.786 $. La renda per capita de la població era de 54.990 $. Cap de les famílies i el 0,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wayne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wayne». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pierron

Pierron és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 653 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pierron tenia 653 habitants, 251 habitatges, i 175 famílies. La densitat de població era de 296,6 habitants/km².
Dels 251 habitatges en un 35,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,4% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 23,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.595 $ i la renda mediana per família de 37.813 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.708 $ mentre que les dones 20.859 $. La renda per capita de la població era de 18.196 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pierron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pierron». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pudor

El pudor és una forma especial de sentiment de vergonya que hom pot sentir davant l'exposició de certes parts del cos o de funcions fisiològiques o per manca d'algun indument concret.
El pudor és un sentiment inculcat de forma cultural de tal manera que pren formes molt diferents en cada societat. Habitualment, el que és o no acceptable sol ser diferent per a homes i dones. En alguns casos, cal que la dona vagi tapada de cap a peus, mentre que en d'altres la nuesa total o parcial és acceptada, almenys en alguns casos.
En la cultura occidental, el pudor s'aprèn a partir de l'observació del món adult i pels missatges verbals o no verbals (frases, renys, càstigs, mirades) que hom dirigeix als infants, sobretot a partir de l'adquisició del control de l'esfínter. Es focalitza sobretot en la possibilitat que altres persones observin els òrgans genitals, però també cap a les funcions sexuals i excretores. Amb menor intensitat poden generar pudor els pits femenins, les natges i el fet de vestir de forma inapropiada del punt de vista sociocultural. La nostra societat ha defensat que és un sentiment natural tot oblidant, però, que s'adquireix i es transmet culturalment.
En altres cultures hi ha o han existit altres formes de pudor, com mostrar els peus femenins en la cultura xinesa, l'exposició de la cara (homes tuaregs, dones àrabs), que altres observin la ingestió d'aliments, l'erecció pública o que observin els genitals en tribus que viuen bàsicament en nuesa, entre d'altres. Fins i tot hi ha cultures que senten pudor per desprendre's dels anells labials. També hi ha cultures que no senten cap pudor per l'exposició del cos o per mostrar activitats sexuals sexualitat en públic.

## Bibliografia

* Vida Sexual de los Salvajes, de B. Malinowski. Ed. Morata.
* Costumbres Sexuales, d'Edgar Gregersen. Ed. Folio.
Viccionari
# Petarasita

La petarasita és un mineral de la classe dels silicats. Va rebre el nom en honor del doctor Peter Tarassoff (11 d'abril de 1934), considerat com el "degà" dels col·leccionistes de minerals del Mont Saint-Hilaire.

## Característiques

La petarasita és un silicat de fórmula química Na₅Zr₂(Si₆O₁₈)(Cl,OH)·2H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 5,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la petarasita pertany a «09.CJ - Ciclosilicats amb enllaços senzills de 6 [Si₆O$_{18}$]$^{12-}$ (sechser-Einfachringe), sense anions complexos aïllats» juntament amb els següents minerals: bazzita, beril, indialita, stoppaniïta, cordierita, sekaninaïta, combeïta, imandrita, kazakovita, koashvita, lovozerita, tisinalita, zirsinalita, litvinskita, kapustinita, baratovita, katayamalita, aleksandrovita, dioptasa, kostylevita, gerenita-(Y), odintsovita, mathewrogersita i pezzottaïta.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la pedrera Poudrette, situada al mont Saint-Hilaire, dins el municipi regional de comtat de La Vallée-du-Richelieu, a Montérégie (Quebec, Canadà). També ha estat descrita als Estats Units, Rússia, Noruega i Portugal.

## Referències

* ↑ «Petarasite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 gener 2020].
# Regió del Nord (Portugal)

La regió del Nord (en portuguès Região do Norte) és una regió portuguesa, que comprèn el districte de Viana do Castelo, el districte de Braga, el districte de Porto, el districte de Vila Real, el districte de Bragança i part dels districtes d'Aveiro, Viseu i Guarda. Limita al nord amb Galícia (províncies de Pontevedra i Ourense), a l'est amb Castella i Lleó (províncies de Zamora i Salamanca), al sud amb la regió del Centre i a l'oest amb l'oceà Atlàntic. Àrea: 21.278 km² (un 24% del Portugal Continental). Població (2007): 4.196.354 (un 37% del Portugal Continental). Les ciutats més poblades són Porto, Vila Nova de Gaia i Braga. Històricament formava la part sud del Regne de Galícia.

## Subregions

La regió del Nord compren les següents subregions:
* Alt Trás-os-Montes (14 municipis; 8.171 km²; 223.259 habitants). Principals ciutats: Bragança i Chaves
* Ave (8 municipis; 1.245 km²; 509.969 habitants). Principal ciutat: Guimarães
* Cávado (6 municipis; 1.246 km²; 393.064 habitants). Principals ciutats: Braga i Barcelos
* Douro (19 municipis; 4.110 km²; 221.853 habitants). Principals ciutats: Vila Real i Lamego
* Entre Douro e Vouga (5 municipis; 861 km²; 276.814 habitants). Principals ciutats: São João da Madeira, Santa Maria da Feira i Oliveira de Azeméis
* Gran Porto (5 municipis; 815 km²; 1.260.679 habitants). Principals ciutats: Porto, Vila Nova de Gaia, Matosinhos, Rio Tinto, Ermesinde, Póvoa de Varzim i Vila do Conde
* Minho-Lima (10 municipis; 2.219 km²; 250.273 habitants). Única ciutat: Viana do Castelo
* Tâmega (15 municipis; 2.621 km²; 551.301 habitants). Principals ciutats: Penafiel, Amarante, Felgueiras i Paredes

## Vegeu també

* Porto Canal
* Parc natural d'Alvão
# Alijó

Alijó és un municipi portuguès, situat al districte de Vila Real, a la regió del Nord i a la Subregió del Douro. L'any 2001 tenia 13.722 habitants. Es divideix en 19 freguesies. Limita al nord amb Vila Pouca de Aguiar i Murça, a l'est amb Carrazeda de Ansiães, al sud amb São João da Pesqueira i a l'oest amb Sabrosa.

## Població

Població del concelho d'Alijó (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 2423 | 5454 | 19919 | 20452 | 23511 | 18846 | 16327 | 14320 | 13942 |

## Freguesies

* Alijó
* Amieiro
* Carlão
* Casal de Loivos
* Castedo
* Cotas
* Favaios
* Pegarinhos
* Pinhão
* Pópulo
* Ribalonga
* São Mamede de Ribatua
* Sanfins do Douro
* Santa Eugénia
* Vale de Mendiz
* Vila Chã
* Vila Verde
* Vilar de Maçada
* Vilarinho de Cotas
# Clipeoteri

El clipeoteri (Clypeotherium magnum) és una espècie extinta de mamífer cingulat de la família dels clamifòrids que visqué a Sud-amèrica durant l'Oligocè. Se n'han trobat restes fòssils a la formació de Sarmiento, al centre de la província argentina de Chubut. Es tracta de l'única espècie del gènere Clypeotherium. Tot i que era un gliptodontí (o, segons altres classificacions, un gliptatelí) primitiu, ja era igual de gegantí que els seus successors del Miocè i el Pliocè. Devia pesar més de 500 kg. Els escuts eren més rugosos que en Glyptatelus. El nom específic magnum significa 'gros' en llatí.

## Referències

* 1 2 Entrada «Clypeotherium magnum» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 11 desembre 2023].
* ↑ Croft, 2016, p. 92.

## Bibliografia

* Croft, D. A. Horned Armadillos and Rafting Monkeys: The Fascinating Fossil Mammals of South America (en anglès). Indiana University Press, 2016. ISBN 9780253020949.
# Plainfield (Illinois)

Plainfield és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2007 tenia 37.334 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plainfield tenia 13.038 habitants, 4.315 habitatges, i 3.521 famílies. La densitat de població era de 433,6 habitants/km².
Dels 4.315 habitatges en un 47,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,6% hi vivien parelles casades, en un 5,7% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 14,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,01 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,37.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 36,2% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 80.799 $ i la renda mediana per família de 86.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 59.328 $ mentre que les dones 35.861 $. La renda per capita de la població era de 28.242 $. Aproximadament l'1% de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plainfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plainfield». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Albert Castellanos Maduell

Albert Castellanos Maduell (Barcelona, 12 de novembre de 1978) és un economista i polític català, militant d'Esquerra Republicana. És secretari d'Empresa i Competitivitat del Departament d’Empresa i Treball de la Generalitat de Catalunya des de 2021, Conseller delegat d'ACCIÓ des de novembre de 2022 i President de l'Assemblea de les Regions d'Europa des de juny de 2023.

## Biografia

Llicenciat en Economia per la Universitat Pompeu Fabra (UPF), va continuar els seus estudis fent un Màster en Economia Pública a la Universitat de York, a Anglaterra, i un Mestratge en Funció Directiva a l'Escola d'Administració Pública de Catalunya. Entre 2006 i 2009 fou secretari executiu de l'Agència per a la Competitivitat de l'Empresa (ACCIÓ).
Posteriorment va treballar a l'Agència de Gestió d'Ajuts Universitaris i de Recerca (AGAUR) com a director executiu, també com a professor associat a la Universitat Pompeu Fabra i com a gestor a la Universitat de Barcelona.
El 2016 fou nomenat director general de Promoció Econòmica, Competència i Regulació al Govern de la Generalitat, amb Oriol Junqueras com a Conseller, i el 2017 secretari d'Hisenda. Entre el 2018 i el 2021 va ser la mà dreta de Pere Aragonès a vicepresidència i Economia i Hisenda, on fou secretari general.
Després de les Eleccions al Parlament de Catalunya de 2021, el juny de 2021 fou nomenat secretari d'Empresa i Competitivitat del Departament d’Empresa i Treball de la Generalitat de Catalunya.
El novembre de 2022 fou nomenat conseller delegat d'ACCIÓ, càrrec que compagina amb la seva condició de secretari d'Empresa i Competitivitat.
El 30 de juny de 2023 fou nomenat President de l'Assemblea de les Regions d'Europa, en substitució de Magnus Berntsson (Suècia), qui ostentava el càrrec des del 2017. És la segona vegada des de la seva creació l’any 1985 que un representant català assumeix la presidència d’aquesta organització.

## Referències

* 1 2 «Albert Castellanos, nou president de l'Assemblea de Regions d'Europa» (en anglès). [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ TE, Redacció Canal. «L'Entrevista a Albert Castellanos, secretari d’Empresa i Competitivitat i Conseller Delegat d’ACCIÓ - canal te», 21-03-2023. [Consulta: 30 juny 2023].
* 1 2 «DECRET 101/2021, d'1 de juny, pel qual es nomena el senyor Albert Castellanos Maduell secretari d'Empresa i Competitivitat del Departament d'Empresa i Treball.». [Consulta: 30 juny 2023].
* 1 2 ARA. «Albert Castellanos serà el nou conseller delegat d'ACCIÓ», 02-11-2022. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «El Govern nomena Albert Castellanos director general de Promoció Econòmica, Competència i Regulació» (en castellà), 26-01-2016. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ Barcelona, UAB-Universitat Autònoma de. «Albert Castellanos: "Avui dia un microxip atura cadenes de muntatge de grans fàbriques europees a un nivell sense precedents"». [Consulta: 30 juny 2023].
* 1 2 «Albert Castellanos, nou conseller delegat d'ACCIÓ», 11-02-2022. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «Albert Castellanos» (en castellà). Crónica Global, 02-11-2021. [Consulta: 30 juny 2023].
* ↑ «Organismes. Generalitat de Catalunya». [Consulta: 30 juny 2023].
# Viatkogorgon ivachnenkoi

Viatkogorgon ivachnenko és una espècie extinta de sinàpsid del clade dels gorgonops que visqué en allò que avui en dia és l'Europa oriental durant el Permià mitjà, fa entre 259,5 i 264,3 milions d'anys. Se n'han trobat restes fòssils a la localitat russa de Kotélnitx, prop del riu Viatka. Es tracta de l'única espècie del gènere Viatkogorgon. El nom genèric Viatkogorgon significa ‘gòrgona del Viatka’, mentre que el nom específic ivachnenkoi fou elegit en honor del paleontòleg rus Mikhaïl Ivakhnenko. L'esquelet de l'holotip és un dels espècimens de gorgonop més complets que es coneixen i inclou elements que no se solen conservar, com ara gastralia (costelles abdominals) i un anell escleròtic. Un altre espècimen més gros, però mal conservat, també ha estat assignat a aquesta espècie.
Juntament amb Nochnitsa geminidens, és un dels gorgonops més basals que hom ha descobert.

## Referències

* 1 2 Entrada «Viatkogorgon ivakhnenkoi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 8 gener 2025].
* ↑ Zachos i Asher, 2018, «Non-Mammalian synapsids: the deep roots of the mammalian family tree» (K. D. Angielczyk i C. F. Kammerer).

## Bibliografia

* Zachos, F. E.; Asher, R. J. Mammalian Evolution, Diversity and Systematics (en anglès). De Gruyter, 2018. ISBN 978-3-11-027590-2.
# Mesão Frio

Mesão Frio és un municipi portuguès, situat al districte de Vila Real, a la regió del Nord i a la Subregió del Douro. L'any 2001 tenia 4.926 habitants. Es divideix en 7 freguesies. Limita al nord i est amb Peso da Régua, al sud-est amb Lamego i Resende i a l'oest amb Baião.

## Població

Població del concelho de Mesão Frio (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 2856 | 5745 | 6935 | 7576 | 7424 | 6335 | 5519 | 4926 | 4652 |

## Freguesies

* Barqueiros
* Cidadelhe
* Oliveira
* São Nicolau (Mesão Frio)
* Santa Cristina (Mesão Frio)
* Vila Jusã (Mesão Frio)
* Vila Marim
# West Salem (Illinois)

West Salem és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.001 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Salem tenia 1.001 habitants, 422 habitatges, i 278 famílies. La densitat de població era de 247,7 habitants/km².
Dels 422 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 27,3% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.031 $ i la renda mediana per família de 33.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.938 $ mentre que les dones 20.772 $. La renda per capita de la població era de 15.179 $. Aproximadament el 6,4% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Salem». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ringwood (Illinois)

Ringwood és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 471 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ringwood tenia 471 habitants, 171 habitatges, i 143 famílies. La densitat de població era de 77,7 habitants/km².
Dels 171 habitatges en un 36,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,7% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 15,8% no eren unitats familiars. En el 14% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 33,5% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.250 $ i la renda mediana per família de 73.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.000 $ mentre que les dones 26.750 $. La renda per capita de la població era de 27.137 $. Aproximadament l'1,4% de les famílies i el 0,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ringwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ringwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.