OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Vanmanenia homalocephala

Vanmanenia homalocephala és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Hora S. L. 1932. Classification, bionomics and evolution of homalopterid fishes. Mem. Indian Mus. v. 12 (núm. 2). 263-330.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Volodímir Bieliàiev

Volodímir Bieliàiev (Mitxúrinsk, 7 de desembre de 1944) és un ex-jugador de voleibol ucraïnès que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de 1967. Posteriorment exercí d'entrenador.

## Referències

* ↑ «Volodymyr Bieliaiev Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 30 setembre 2019].
# Nasa

Nasa o Nisa fou una antiga ciutat de Turkmenistan. Correspon a la Νίσαια (Nisaia) clàssica, famosa per la seva raça de cavalls. Es creu que la va construir Alexandre el Gran com una de les seves Alexandròpolis. Mitridates I de Pàrtia la va establir com una de les seves capitals i s'hi van construir les tombes dels reis arsàcides. Al-Istakhri diu que tenia molta aigua i era gran com Sarakhs. Al-Mukaddasi confirma això però diu que l'aigua era de mala qualitat. Muhammad al-Nasawi diu que el clima era poc sa degut a la calor i que els turcs només hi podien viure un temps; tenia llavors una ciutadella i nombrosos sepulcres de xeics religiosos i homes cèlebres. Yakut diu que estava a 5 dies de camí de Merv, a 1 dia d'Abiward i a 6 o 7 de Nishapur. Ja estava en decadència al segle xvii quan fou ocupada pels uzbeks i al caps d'uns anys estava en ruïnes. El territori va passar a Rússia el 1881. A la vora de les ruïnes de Nasa hi ha el poble de Bagir a uns 20 km a l'oest d'Aşgabat.
Els geògrafs àrabs i musulmans de l'edat mitjana esmenten altres ciutats amb el nom de Nasa (Nasā) o Nisa (Nisā), situades al Khurasan, Fars, Kirman i Djibal. Per aquesta darrera vegeu Nisaya.

## Referències

* ↑ Brosius, Maria. The Persians: An Introduction (en anglès). London & New York: Routledge, 2006, p. 103, 110–113. ISBN 0-415-32089-5.

## Vegeu també

* Akhal Tekke
# Vanmanenia stenosoma

Vanmanenia stenosoma és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Hora S. L. 1932. Classification, bionomics and evolution of homalopterid fishes. Mem. Indian Mus. v. 12 (núm. 2). 263-330.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, Y. i W. Tang 2000. Homalopteridae: Gastromyzoninae, Homalopterinae. p. 438-567. A: P. Yue et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Portada/efemèride març 28

« 27 de març · 28 de març · 29 de març »
# Vitali Gàlkov

Vitali Gàlkov (Tambov, 26 de maig de 1939 - 7 d'abril de 1998) fou un piragüista en aigües tranquil·les rus que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1960.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de bronze en la prova del C-1, 1.000 metres del programa de piragüisme. En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata al Campionat del Món en aigües tranquil·les de 1963 i dues medalles al Campionat d'Europa de piragüisme en aigües tranquil·les, de bronze el 1961 i de plata el 1965. Guanyà nou campionats soviètics entre 1961 i 1969.
Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Vitaly Galkov». [Consulta: 10 abril 2024].
* 1 2 «Галков Виталий Александрович | Спорт-страна.ру» (en rus), 25-04-2017. [Consulta: 10 abril 2024].
# Mejanas d'Alèst

Mejanas d'Alèst (en francès Méjannes-lès-Alès) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Highland Beach (Maryland)

Highland Beach és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 109 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Highland Beach tenia 109 habitants, 44 habitatges, i 27 famílies. La densitat de població era de 601,2 habitants/km².
Dels 44 habitatges en un 27,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,9% hi vivien parelles casades, en un 15,9% dones solteres, i en un 38,6% no eren unitats familiars. En el 31,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 2,8% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 29,4% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.333$ i la renda mediana per família de 82.379$. Els homes tenien una renda mediana de 36.563$ mentre que les dones 31.250$. La renda per capita de la població era de 27.802$. Cap de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Highland Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Highland Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Vanmanenia xinyiensis

Vanmanenia xinyiensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Guangdong (Xina).

## Referències

* ↑ Hora S. L. 1932. Classification, bionomics and evolution of homalopterid fishes. Mem. Indian Mus. v. 12 (núm. 2). 263-330.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. 1991. Gastromyzonidae. p. 261-286. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.
# Portada/efemèride abril 1

« 31 de març · 1 d'abril · 2 d'abril »
# Stasys Šaparnis

Stasys Šaparnis (Panevėžys, 2 d'octubre de 1939) és un pentatleta lituà, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
S'inicià en la natació i el waterpolo, però ben aviat se centrà en el pentatló modern. Guanyà el campionat de Lituània de pentatló modern de 1961 a 1963 i el 1971 i 1972. El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Ciutat de Mèxic, on disputà dues proves del programa de pentatló modern. Junt a Boris Onishchenko i Pavel Lednyov guanyà la medalla de plata en la competició per equips, mentre en la competició individual fou novè.
En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or, tres de plata i una de bronze al Campionat del món de pentatló modern i un campionat soviètics per equips. Un cop retirat, va fer d'entrenador durant un breu període perquè ben aviat decidí fer de jutge esportiu. Entre 1988 i 1892 fou president de la Federació lituana de pentatló modern i de 1992 a 1996 fou vicepresident del Comitè Olímpic de Lituània.

## Referències

* 1 2 3 Stasys Šaparnis a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «ШАПАРНИС Стасис Алоизович | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 3 setembre 2020].
# Pueblo Santa Clara

El Pueblo Santa Clara (tewa: Kha'po que significa vall de roses salvatges) és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units al comtat de Rio Arriba l'estat de Nou Mèxic. Segons el cens del 2000 tenia 980 habitants. Aproximadament uns 3.800 resideixen a la reserva índia Santa Clara. El Pueblo Santa Clara fou establit vers el 1550.
Santa Clara és membre dels Vuit Pueblos del Nord i forma part de l'ètnia ameríndia dels tewes, i que parlen la llengua tewa del grup kiowa-tano. El poble es troba al riu Grande, entre el pueblo Ohkay Owingeh (abans Pueblo San Juan) al nord i el Pueblo San Ildefonso al sud. Pueblo Santa Clara és famós per la producció ceràmica artesanal. El poble és a la llista del Registre Nacional de Llocs Històrics.

## Geografia

Pueblo Santa Clara es troba a 35° 58′ 16″ N, 106° 5′ 21″ O﻿ / ﻿35.97111°N,106.08917°O﻿ / 35.97111; -106.08917 (35.971124, -106.089111), unes 1,5 milles al sud d'Española a la NM 30.
Segons l'Oficina del Cens dels Estats Units, el CDP té una àrea total de 2,1 milles quadrades (5,4 km²), tots ells terra.

## Demografia

Segons el cens de 2010 hi havia 1.018 persones residint a Pueblo Santa Clara. La densitat de població era de 194,2 hab./km². Dels 1018 habitants, Poble de Santa Clara estava compost pel 10,31% blancs, el 0.,29% eren afroamericans, el 77,5% eren amerindis, el 0,29% eren asiàtics, el 0% eren illencs del Pacífic, el 9,92% eren d'altres races i l'1,67% pertanyien a dos o més races. Del total de la població el 23,58% eren hispans de qualsevol raça. El nombre total de membres de la tribu santa clara en 2000 eren 1.273 en tots els Estats Units.

## Història

Els pueblo van viure a la zona durant segles abans del contacte amb els europeus, i els Anasazi poden haver viscut a l'àrea general i en 1200 abans de Crist.
En 1541, part de la força expedicionària de Francisco Vásquez de Coronado va visitar el poble. En 1628 s'hi va establir una missió, i l'església actual va ser construïda al voltant de 1918. Va lluitar en la gran revolta pueblo de 1680 contra els espanyols. Els terrissaires pueblo són coneguts per la seva terrissa policroma de negre polit i vermell.

## Personatges il·lustres

* Pablita Velarde, pintora
* Edward Dozier, antropòleg
* Gregory Cajete, autor i educador
* Nora Naranjo-Morse, cineasta
* Anita Louise Suazo, terrissaire

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «US Gazetteer files: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 03-05-2005. [Consulta: 31 gener 2008].
* ↑ National Park Service, Santa Clara Pueblo accessed 2010-05-26
* ↑ Indian Pueblo Cultural Center, Santa Clara Pueblo Arxivat 2008-09-18 a Wayback Machine. accessed 2010-05-26

## Enllaços externs

* Indian Pueblo Cultural Center - Santa Clara Pueblo Arxivat 2008-09-18 a Wayback Machine.
* Biblioteca Comunitària dels Pueblo Santa Clara
* Santa Clara Pueblo al National Park Service
* Terrissa Santa Clara Pueblo
* Children of the Clay: A Family of Pueblo Potters, la família Swentzell del Pueblo Santa Clara
# Henderson (Maryland)

Henderson és una població dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 118 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Henderson tenia 118 habitants, 42 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 379,7 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,5% hi vivien parelles casades, en un 23,8% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 21,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,81 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era d'11.678 $. Entorn del 16,1% de les famílies i el 14,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Henderson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Henderson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Julià Nougués Subirà

Julià Nougués Subirà (Reus, Baix Camp, 7 d'agost de 1867 - Calataiud, Aragó, 11 de febrer de 1928) va ser un advocat i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Era fill d'Àlvar Nougués Ruiz, capità d'infanteria i d'Emília Subirà Grau. Es va llicenciar en dret civil i canònic per la Universitat de Saragossa el 1889 i va obrir despatx d'advocat a Reus que compaginava amb la feina d'advocat fiscal de l'Audiència provincial. D'ideologia republicana, va ser membre del Centre Federal de Reus del Partit Republicà Democràtic Federal, partit pel qual va ser regidor a l'ajuntament de Reus el 1898 i diputat a Corts pel districte de Tarragona-Reus-Falset a les eleccions generals espanyoles de 1903, 1905, 1907 1910, 1914, 1916, 1918, 1919, 1920 i 1923. També va ser director del diari republicà La Justicia, publicat a Tarragona l'any 1900. Era un setmanari Republicà federal, i el 1903 es va convertir en diari. Hi va col·laborar estretament el reusenc Jaume Sardà i Ferran. Va sortir fins a l'any 1906, i l'imprimia Esteve Pàmies. L'any 1895 va fundar, amb altres reusencs, el "Frontón Reusense", un local recreatiu a l'aire lliure obra de Pere Caselles i que va tenir una bona acollida a la ciutat.
Va ser un home força actiu en la política catalana del primer quart del segle xx. El 1907, en nom del seu partit, es va adherir a la Solidaritat Catalana, i després va mantenir bones relacions amb la UFNR, si bé no s'hi va unir. El 1911 va presidir la comissió de diputats catalans que va presentar al president del govern espanyol, José Canalejas y Méndez, el projecte de bases de la Mancomunitat de Catalunya. També va ser un dels membres de l'Assemblea de Parlamentaris de 1917 i va donar suport actiu a les Corts a l'Estatut d'Autonomia per a Catalunya el 1919. Col·laborà a la premsa republicana reusenca, especialment a Las Circunstancias, i dirigí La Autonomía (1894) i El Consecuente, portaveu republicà radical reusenc (1908). Va aconseguir per a Reus l'Estació Enològica, la remodelació del passeig de Prim i la concessió del Pantà de Riudecanyes.
L'Ajuntament de Reus el va declarar «Fill predilecte» l'any 1907 i va posar el seu nom a l'actual carrer dels Recs.

## Referències

* 1 2 3 Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 486.
* ↑ Vallès i Martí, Josep M. Julià Nougués i Subirà: ciutadà republicà (1867-1928). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2023, p. 57-58. ISBN 9788409449606.
* ↑ Duarte, Àngel. Possibilistes i federals: política i cultura republicanes a Reus (1874-1899). Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1992, p. 13. ISBN 8460418499.
* ↑ Roig, Josep M. "La dictadura de Primo de Rivera a Reus" A: Història general de Reus, vol. IV. Reus: l'Ajuntament, 2003, pàg. 77. ISBN 8489688214

## Bibliografia

* Vallès i Martí, Josep M. Julià Nougués i Subirà, ciutadà republicà. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 2023. ISBN 9788409449606

## Enllaços externs

* «Julià Nougués Subirà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
# Josep Maria Dalmau i Puig de la Bellacasa

Josep Maria Dalmau i Puig de la Bellacasa (Banyoles, 19 d'agost de 1884 - Sant Cugat del Vallès, 26 de maig de 1980) fou un teòleg i jesuïta català.
Fill d'un notari de Barcelona, va començar la carrera de Filosofia i Lletres a la Universitat de Barcelona que va interrompre per entrar a la Companyia de Jesus el 1902. Entre 1904 i 1909 va fer el noviciat i estudis d'humanitats clàssiques i filosofia. El 1910, es va llicenciar en la Facultat de Lletres i el 1916 va rebre la ordenació sacerdotal. El 1917, es va doctorar en teologia especialitzat en suarisme. El 1920, va iniciar la seva llarga carrera de professor de teologia primer als Jesuïtes de Sarrià i després al Centre Borja de Sant Cugat del Vallès, ensenyant teologia neotomista assenyalant els punts de lligam amb el suarisme. Del 1934 fins al 1939, fou el rector a Sanremo del Col·legi d'Estudis de Filosofia i Teologia de la província d'Aragó (Col·legi Màxim).
Va publicar, el 1923, De ratione suppositi et personae secundum S. Thomam i, el 1952, el manual De Deo uno et trino, reeditat quatre vegades, que va servir com a text base en seminaris espanyols i hispanoamericans fins al Concili Vaticà II. El 1969 va publicar, en col·laboració de S.Vergès, Dios revelado por Cristo.

## Referències

* 1 2 Ramon Corts i Blay; Joan Galtés i Pujol Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya. vol. 2 (D-O). Ed. Claret, 1998, p. 4. ISBN 978-84-393-5021-7.
* ↑ Antonio Palomeque Torres. Aportación al estudio de la Facultad de Filosofía y Letras de la Universidad de Barcelona en el primer decenio del siglo XX. Edicions Universitat Barcelona, 1982, p. 284–. ISBN 978-84-7528-037-0.
* 1 2 Josep Maria Benítez i Riera. Jesuïtes i Catalunya: fets i figures. L'Abadia de Montserrat, 1996, p. 198–. ISBN 978-84-7826-725-5.
* ↑ Hilario M. Raguer Suñer. Arxiu de l'Església catalana durant la Guerra Civil: Juliol-desembre de 1936. L'Abadia de Montserrat, 2003, p. 10–. ISBN 978-84-8415-544-7.
* 1 2 Millán Romeral, 1999, p. 272.

## Bibliografia

* Millán Romeral, Fernando «Una aportación ignorada del P. Josep M. Dalmáu (1884-1980) a la teología penitencial de nuestro siglo» (en castellà). Estudios eclesiásticos: Revista de investigación e información teológica y canónica, Vol. 74, núm. 289, 1999, p.271-290.
# Eduard Sibiriakov

Eduard Sibiriakov (Txeliàbinsk, 27 de novembre de 1941 - Moscou, 14 de gener de 2004) fou un jugador de voleibol rus que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. Quatre anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic, revalidà la medalla d'or en la mateixa competició. En el seu palmarès també destaquen una medalles d'or al Campionat del Món de voleibol de 1962, una d'or (1965) i una de bronze (1969) a la Copa del Món de voleibol i una d'or (1967) i una de bronze (1963) al Campionat d'Europa.
A nivell de clubs jugà amb el Burevestnik Odessa i el CSKA Moskvà, amb qui guanyà tres edicions de la lliga soviètica (1966, 1970 i 1971.

## Referències

* 1 2 3 «Yuri Chesnokov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 9 de novembre 2009. [Consulta: 19 setembre 2019].
# Sylvain Salnave

Sylvain Salnave (Cap-Haitien, 7 de febrer de 1827 - Port-au-Prince, 15 de gener de 1870) fou president de la república d'Haití de 1867 a 1870.
Entrà molt jove en l'exèrcit i el 1859 ja tenia el grau de comandant. Prengué part, o almenys simpatitzà amb la del revolta del general Longuefosse (1864), i ajusticiat aquell, organitzà una altra revolució, que també fracassà, refugiant-se a Santo Domingo. D'allà es traslladà a Cap-Haitien i preparà un altremoviment revolucionari, que trobà molts adeptes (7 de maig de 1865), i hagués triomfat a no ser perquè Salnave va ofendre als tripulants d'un vaixell anglès, que bombardejaren la ciutat i desbarataren el moviment. Condemnat a mort per contumàcia, anà fugitiu durant força temps, fins que la pèssima administració del president Geffrard li'n donà motiu per intervenir de bell nou, enderrocant aquesta vegada en Geffrard.
Llavors es va fer elegir president i s'aplicà a fomentar la riquesa del país. Aviat, però, els partidaris de l'anterior president formaren un poderós partit d'oposició i esclatà la guerra civil. Al principi Salnave, aconseguí algunes avantatges sobre els seus contraris, que es refugiaren i es feren forts a Port-au-Princep bombardejà la ciutat i destruí part d'ella, però li sortí a l'encontre el general Nissage Saget, que el derrotà i l'obligà a fugir, sent detingut en la frontera de Santo Domingo i afusellat a les poques hores, després d'un judici sumaríssim.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 53, pàg. 289 (ISBN 84-239-4553-7)