OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Seleuc IV Filopàtor

Seleuc IV Filopàtor (grec antic: Σέλευκος Δ΄ Φιλοπάτωρ, llatí: Seleucus IV Philopător) fou rei selèucida del 187 aC al 175 aC.
Era fill i successor d'Antíoc III el Gran i de la seva esposa Laòdice. No se sap la data del seu naixement, però ja devia ser un jove l'any 196 aC, quan el seu pare el va deixar al davant de les forces de Lisimàquia, al Quersonès Traci, amb ordres d'urbanitzar-la de nou i de construir un palau reial. L'any 190 aC, estava estacionat a l'Eòlida amb un exèrcit, per controlar les ciutats marítimes. Va aconseguir recuperar algunes ciutats i fins i tot es va atrevir a atacar Pèrgam aprofitant l'absència d'Èumenes, però es va haver de retirar, segons diuen Titus Livi i Polibi.
En la gran batalla contra els romans coneguda com a batalla de Magnèsia el mateix any 190 aC, Antíoc III va confiar a Seleuc el comandament de l'ala esquerra de l'exèrcit, però va ser totalment derrotat per Àtal que era el seu opositor, i va fugir cap a la ciutat d'Apamea, on més endavant es va signar la pau. L'any següent, després de concloure un tractat de pau amb Roma conegut com a Tractat d'Apamea, Antíoc el va enviar en suport del cònsol Gneu Manli Vulsó, a qui va subministrar blat i li va proporcionar ajuda activa en la lluita del romà contra els gàlates.
A la mort del seu pare l'any 187 aC, Seleuc va pujar al tron sense oposició. Però la derrota d'Antíoc a mans dels romans i la pau ignominiosa que va haver de signar, havien minvat molt el poder de l'Imperi Selèucida, i el seu regnat va ser feble i poc gloriós. L'any 185 aC va enviar una ambaixada als aqueus per renovar el tractat d'amistat que havien establert amb Antíoc, i el 181 aC va reunir un exèrcit considerable per ajudar a Farnaces I del Pont contra Èumenes II de Pèrgam, però va témer que els romans malinterpretessin el seu pas de les muntanyes del Taure com un acte d'hostilitat i va retornar llicenciant les seves tropes, segons diu Diodor de Sicília. Però no va dubtar a signar un tractat d'aliança amb Perseu de Macedònia i fins i tot li va donar la seva pròpia filla Laòdice com a esposa, probablement l'any 178 aC o el 177 aC. També buscava la forma de tenir l'aprovació del senat romà, i poc temps abans de la seva mort va enviar el seu fill Demetri a Roma per substituir com a ostatge al seu germà Antíoc, segons els acords del tractat d'Apamea, per mostrar la seva fidelitat.
Després d'un regnat tranquil, Seleuc va ser assassinat per un dels seus ministres anomenat Heliodor l'any 175 aC. L'hereu del regne era el seu fill Demetri que era ostatge a Roma, i va ser proclamat rei amb el nom de Demetri I Soter, sota la regència d'Heliodor. El seu oncle Antíoc, amb el suport del rei de Pèrgam va prendre el poder. Més tard, l'any 162 aC, Demetri va ser reconegut altra vegada rei pel senat romà, i va governar fins a l'any 150 aC.

## Referències

* ↑ Seleucus IV a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 774-775
| Precedit per: Antíoc III el Gran | Imperi Selèucida | Succeït per: Demetri el Jove |
# Stacyville (Maine)

Stacyville és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 405 habitants.

## Geografia

Segons el United States Census Bureau, la ciutat té una superfície total de 3,954 milles quadrades (10,240.81 km$^2$), dels quals, 3,953 milles quadrades (10,238.22 km$^2$) de és terra i 001 milla quadrada (2.59 km$^2$) és aigua.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stacyville tenia 405 habitants, 162 habitatges, i 115 famílies. La densitat de població era de 3,9 habitants/km².
Dels 162 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,3% hi vivien parelles casades, en un 5,6% dones solteres, i en un 28,4% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.667 $ i la renda mediana per família de 30.982 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.972 $ mentre que les dones 15.417 $. La renda per capita de la població era d'11.951 $. Entorn del 12,8% de les famílies i el 17,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «US Gazetteer files 2010». United States Census Bureau. [Consulta: 16 desembre 2012].
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stacyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stacyville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kràsna Poliana

Kràsna Poliana — Красна Поляна (ucraïnès) — o Kràsnaia Poliana — Красная Поляна (ucraïnès) — és un poble de la República Autònoma de Crimea a Ucraïna, que el 2014 tenia 828 habitants. Pertany al districte de Krasnogvardiske.

## Referències

* ↑ «Приказ Минкомсвязи России «О внесении изменений в Российскую систему и план нумерации, утвержденные приказом Министерства информационных технологий и связи Российской Федерации от 17.11.2006 № 142»». Минкомсвязь России. Arxivat de l'original el 2017-07-05. [Consulta: 24 juliol 2016].
* ↑ «Новые телефонные коды городов Крыма». Крымтелеком. Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 24 juliol 2016].
# Cercles de Malfatti

En matemàtiques, els cercles de Malfatti són els tres cercles interiors d'un triangle donat, de tal forma que siguin tangents entre si i cadascun d'ells és tangent a dos costats del triangle. Reben el seu nom del matemàtic italià Gian Francesco Malfatti que va ser el primer que en va estudiar la construcció en la creença, equivocada, que eren els tres cercles que donaven la màxima superfície entre tots els trios de cercles interiors d'un triangle no superposats.

## El problema de Malfatti

Tot i que el problema sembla haver estat plantejat abans pel matemàtic japonès Naonobu Ajima, l'any 1803 Malfatti va enunciar el següent problema: «Donat un prisma triangular de qualsevol mena de material, per exemple de marbre, com tallar tres cilindres circulars de la mateixa alçada que el prisma i del major volum possible.» Aquest problema és el mateix que dibuixar a l'interior d'un triangle tres cercles de màxima superfície. Malfatti, i molts altres (Jakob Steiner, Andrew Searle Hart, Eugène Charles Catalan), van conjecturar erròniament que aquests cercles serien tangents entre si i tangents cadascun a dos costats del triangle.
El problema va ser popularitzat per Joseph Diaz Gergonne en els Annales de Mathématiques pures et appliquées i no va ser fins al 1930 en que Lob i Richmond van demostrar, utilitzant un algorisme voraç que s'aconseguia major superfície construint un cercle inscrit i després, successivament, dos cercles en els espais buits més grans.
Aquesta diferència és molt petita en un triangle equilàter (només un 1%), però Howard Eves va demostrar el 1965 que en un triangle isòsceles podia arribar a ser quasi del doble.

## Referències

* ↑ Fukagawa i Rothman, pàgina 79.
* ↑ Andreescu, Mushkarov i Stoyanov, pàgina 80.
* ↑ Wells, pàgines 145-146.
* ↑ Ogilvy, pàgina 146.

## Bibliografia

* Andreescu, Titu; Mushkarov, Oleg; Stoyanov, Luchezar. Geometric Problems on Maxima and Minima. Boston: Birhkäuser, 2006. ISBN 978-0-8176-3517-6.
* Fukagawa, Hidetoshi; Rothman, Toni. Sacred Mathematics: Japanese Temple Geometry. Princeton University Press, 2008. ISBN 978-0-691-12745-3.
* Lorenat, Jemma «Not set in stone: nineteenth-century geometrical constructions and the Malfatti Problem». Journal of the British Society for the History of Mathematics, Vol. 27, 2012, pàg. 169-180. DOI: 10.1080/17498430.2012.676962. ISSN: 1749-8341.
* Ogilby, Charles Stanley. Excursions in Geometry. Londres: Constable and Co, 1969. ISBN 0-486-26530-7.
* Wells, David G. The Penguin Dictionary of Curious and Interesting Geometry. Penguin Books, 1991. ISBN 9780140118131.

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W. «Malfatti Circles». MathWorld. [Consulta: 3 abril 2015].
# Teboulbou

Teboulbou (àrab: تبلبو, Tibulbū) és municipi de la governació de Gabès, al sud de Tunísia. Teboulbou es troba a la riba del mar Mediterrani i la seva platja s'estén uns 5 km. Originàriament era un poble de la rodalia de Gabès, a uns 3 km de distància, a la carretera que duu a Médenine, però com a conseqüència de l'expansió urbanística, ha acabat fusionant-se amb aquesta ciutat.

## Etimologia

El nom del poble és d'origen amazic.

## Economia

La seva economia es basa principalment en l'agricultura (olivera) i la pesca, amb alguna activitat industrial (marbres) i comercial menor.

## Història

La regió és poblada des d'època romana.
Hi ha les restes d'un «far», del qual en queden només algunes pedres escampades, que havia estat un referent per als viatgers de l'Àndalus i el Magreb que viatjaven al Xam. Abd-Al·lah at-Tijaní, un viatger d'època hàfsida, comenta en el seu relat del viatge: «لا نوم لا نوم ولا قرار / حتى أرى قابس والمنارة», ‘Ni dormir, ni dormir ni descansar, / fins que no veig Gabès i el far’.

## Patrimoni

A la zona hi havia hagut moltes qubbes o santuaris de sants locals, però la majoria han desaparegut amb l'expansió de la ciutat o estan en estat ruïnós. Al centre del poble antic de Teboulbou hi havia una zàwiya, dedicada a Sidi Bouali, però el seu estat és ruïnós. Al seu costat hi ha la mesquita que hauria estat el centre de l'antic poble, ja que arran d'unes obres als anys 1970 s'hi hauria descobert un antic cementiri.
En tota la regió és habitual trobar-hi restes de ceràmica d'època romana o púnica, així com altres objectes com ara pintes. A la zona de Chatt Hamrouni, a tocar la costa, la ceràmica hi és molt abundant, la qual cosa ha dut a pensar que no hagués estat un antic port comercial fenici.

## Administració

Forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 51 23 (ISO 3166-2:TN-12), creada per un decret del 26 de maig de 2016. La municipalitat s'estén per quatre dels set sectors o imades de la delegació o mutamadiyya de Gabès Sud (codi 51 53), a la qual està adscrita a nivell de delegacions:
* Teboulbou (51 53 51)
* El Medou (51 53 55)
* Limaoua (51 53 56)
* El Amazir (51 53 57)

## Referències

* 1 2 «مواقع واب البلديات» (en àrab). بوابة الجماعات المحلية [Portal de les Col·lectivitats Locals]. وزارة الداخليّة [Ministeri de l'Interior]. [Consulta: 2 novembre 2023].
* 1 2 «أمر حكومي عدد 600 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-600 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, p. 1961-1963. ISSN: 9061 0330 9061.
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 112-115. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Alexandre II de Macedònia

Alexandre II (en grec antic Αλέξανδρος) fou el setzè rei de Macedònia. Era el fill gran de Amintes II de Macedònia, al que va succeir el 370 aC o 369 aC, i d'Eurídice.
Va pujar al tron encara molt jove, i va regnar uns dos anys, encara que Diodor de Sicília diu que només en va regnar un. Durant el seu govern, mentre estava en guerra amb Alexandre de Feres a Tessàlia, un usurpador, Ptolemeu Alorita va reclamar el tron de Macedònia. El general Pelòpides va ser designat àrbitre i va confirmar a Alexandre com a rei, però Pelòpides per assegurar el compliment del pacte es va emportar amb ell cap a Tebes alguns ostatges, entre ells el germà petit d'Alexandre, Filip, que més tard seria el rei Filip II de Macedònia.
No gaire després de sortir Pelòpides del país, Alexandre va ser assassinat l'any 368 aC, segons Diodor de Sicília, per Ptolemeu Alorita, que Diodor presenta com a germà d'Alexandre, i segons Justí, per les intrigues de la seva mare Eurídice. Demòstenes diu que l'assassí es deia Apol·lòfanes. Va pujar al tron Ptolemeu, però sembla que amb el títol de regent del germà d'Alexandre, Perdicas III, que era rei per dret d'herència.

## Referències

* ↑ Alexander II a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 118-119
# Starks

Starks és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 578 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Starks tenia 578 habitants, 224 habitatges, i 159 famílies. La densitat de població era de 7,1 habitants/km².
Dels 224 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,8% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,3% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 31,7% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.313 $ i la renda mediana per família de 33.462 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.208 $ mentre que les dones 20.357 $. La renda per capita de la població era de 13.764 $. Entorn del 12,1% de les famílies i el 16,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Starks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Starks». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mun (riu)

El Mun, แม่น้ำมูล (tailandès) és un riu de l'Isaan, al nord-est de Tailàndia. És un dels afluents del Mekong pel marge dret i el riu més gran de l'altiplà de Khorat.

## Geografia i ecologia

Neix a les Muntanyes de Sankamphaeng, a la zona del Parc Nacional de Khao Yai. Va fluint vers l'est travessant el sud de l'altiplà de Khorat, una zona que ha patit una intensa desforestació a causa de l'activitat humana. Aquest riu manté un curs en el sentit d'oest a est prou regular fins a confluir amb el Mekong a Khong Chiam. Les seves aïgues són utilitzades pel conreu intensiu de l'arròs, aliment bàsic dels habitants de l'Isaan.
La ciutat més important a la vora del riu Mun és Ubon Ratchathani. Els militars americans que es trobaven a la base de bombarders d'Ubon durant la guerra del Vietnam, varen rebatejar aquest riu com a "Moon River" (Riu de la Lluna).
Vers el final del curs del Mun hi ha un embassament que va suscitar una polèmica per part dels ecologistes, el barratge de Pak Mun.

## Afluents

Els afluents més importants del Mun són:
* El riu Chi, que conflueix amb el Mun a la província de Si Saket
* El riu Dom Noi, que neis a les muntanyes de Dongrek i conflueix amb el Mun a l'embassament de Sirindhorn.

## Referències

* ↑ Ecorregions terrestres
* ↑ Ubon RTAFB - U.S. Air Force - Base de la USAF d'Ubon (anglès)

## Enllaços externs

* Foto de satèl·lit Arxivat 2008-05-21 a Wayback Machine.
# Esglésies fortificades de Transsilvània

Les viles amb esglésies fortificades de Transsilvània estan situades a la Transsilvània meridional i oriental, i tenen la particularitat d'estar organitzades al voltant d'una església fortificada.
Amb les més de 150 esglésies fortificades, ben conservades, amb una gran varietat d'estils arquitectònics (d'un nombre originari de 300 esglésies fortificades), la regió sud-est de Transsilvània a Romania actualment té una de les xifres més altes de les esglésies fortificades existents entre els segles XIII i segle xvi.
Estan inscrites en la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des del 1993.

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Villages with Fortified Churches in Transylvania» (en anglès). [Consulta: 17 febrer 2021].
# Basento

El Basento o Basiento és un riu del sud d'Itàlia. Es forma per la unió de tres rieres: la de la Sciffra (5 km) que ve de la Serra Boschetto, la de Fossa Cupa (12 km) que ve del mont Airoso, i la de Torno (6 km) que ve del Sellata, i s'uneixen a Ponte di Tavola prop de Potenza. Rep per l'esquerra els torents Gallitello, Tiera, la Tora, i la Canala; i a la dreta els torrents Camastra, Rifreddo i la Vella.
El seu nom en llatí era Casuentus, i només l'esmenta Plini el Vell. Diu que era un riu de Lucània que discorria gairebé paral·lel al Bradanus i desembocava al golf de Tàrent prop de la ciutat de Metapont.

## Referències

* ↑ The Times Comprehensive Atlas of the World. Londres: Harpercollins, 2014, p. 78. L 3. ISBN 9780007551408.
* ↑ Smith, William (ed.). «Casuentus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 24 gener 2023].
# Steuben (Maine)

Steuben és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 1.126 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Steuben tenia 1.126 habitants, 459 habitatges, i 314 famílies. La densitat de població era de 10,1 habitants/km².
Dels 459 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,3% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 13,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.208 $ i la renda mediana per família de 28.400 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.806 $ mentre que les dones 16.583 $. La renda per capita de la població era de 12.162 $. Entorn del 13,9% de les famílies i el 19,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Steuben». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Steuben». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fordsville

Fordsville és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 531 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fordsville tenia 531 habitants, 200 habitatges, i 121 famílies. La densitat de població era de 427,1 habitants/km².
Dels 200 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 39,5% no eren unitats familiars. En el 36% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,2% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 21,3% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 29,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 17.273 $ i la renda mediana per família de 22.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.679 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 14.740 $. Entorn del 25,2% de les famílies i el 25,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fordsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fordsville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Ramanagara

El districte de Ramanagara, és un districte de l'estat de Karnataka a l'Índia, format el setembre del 2007 per segregació del districte de Bangalore Rural, amb capital a Ramanagara (també apareix com Ramanagar i Ramanagaram i antigament Closepet, en honor de Sir Barry Close 1756–1813)
Està dividit en 3 talukes:
* Channapatna (superfície 535 km²) dividia en tres hoblies (unió de viles) i 32 grama panchayaths.
** Kasaba
** Malur
** Virupakshapura
* Magadi (superfície 799 km²) dividida en 5 hoblies i 32 grama panchayaths
** Kasaba
** Madabal
** Thippasandra
** Kudur
** Solur
* Ramanagara (superfície 629 km²), dividida en 4 hoblies
** Kasaba
** Kailancha
** Kootagal
** Bidadi
La superfície total és de 1963 km² i la població està pendent del cens del 2011.

## Nota

* ↑ «City of Ramanagara - City Municipal Council». Arxivat de l'original el 2011-07-21. [Consulta: 25 abril 2009].
# Paços de Ferreira

Paços de Ferreira és un municipi portuguès, situat al districte de Porto, a la regió del Nord i a la Subregió del Tâmega. L'any 2004 tenia 54.801 habitants. Es divideix en 16 freguesies. Limita a l'est amb Lousada, al sud amb Paredes, al sud-oest amb Valongo i a l'oest i nord amb Santo Tirso.

## Població

Població del concelho de Paços de Ferreira (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 498 | 10091 | 11900 | 15686 | 27537 | 40687 | 44190 | 52985 | 54801 |

## Freguesies

* Arreigada
* Carvalhosa
* Codessos
* Eiriz
* Ferreira
* Figueiró
* Frazão
* Freamunde
* Lamoso
* Meixomil
* Modelos
* Paços de Ferreira
* Penamaior
* Raimonda
* Sanfins de Ferreira
* Seroa
# Didelfimorfs

Els didelfimorfs (Didelphimorphia) són un ordre de mamífers marsupials. Avui dia només en queda una família, la dels opòssums o sarigues, però antigament n'hi havia diverses famílies més. Els primers didelfimorfs aparegueren durant el Cretaci i des d'aleshores han tingut una presència important en el registre fòssil.

## Referències

* ↑ «The Paleobiology Database. Informació taxonòmica i de distribució sobre plantes i animals fòssils.» (en anglès).
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :