OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neolissochilus heterostomus

Neolissochilus heterostomus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs superior del riu Irrawaddy (Yunnan, Xina).

## Referències

* ↑ Rainboth, W. J. 1985. Neolissochilus, a new genus of South Asian cyprinid fishes. Beaufortia v. 35 (núm. 3): 25-35.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, X.Y., J.X. Yang i Y.R. Chen 1999 A review of the cyprinoid fish genus Barbodes Bleeker, 1859, from Yunnan, China, with description of two new species. Zool. Stud. 38(1):82-88.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Neolumpenus unocellatus

Neolumpenus unocellatus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i l'única del gènere Neolumpenus.

## Descripció

* La femella fa 13,14 cm de llargària màxima.
* Cap espina i 51 radis tous a l'aleta dorsal.
* 2 espines i 31 radis tous a l'aleta anal.
* 57 vèrtebres.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord-occidental: el nord de l'illa de Hokkaido (el Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans i la seua existència és coneguda només per un sol exemplar descobert a l'estómac d'un Gadus macrocephalus.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Miki T., Kanamaru S. & K. Amaoka, 1987. Neolumpenus unocellatus, a new genus and species of stichaeid fish from Japan. Jpn. J. Ichthyol. v. 34 (núm. 2). 128-134.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Shinohara, G. i M. Yabe, 2009. A new genus and species of prickleback (Perciformes: Stichaeidae) from Japan. Ichthyol Res (2009)56:394-399.
* ↑ Lavrova, T. V., 1990. A preliminary list and distribution of species of the family Stichaeidae in the Okhotsk Sea. A: Investigations in vertebrates (sic) zoology. Trudy Zoologicheskogo Instituta, Akademii Nauk SSSR v. 213: 46-54.
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Edició en anglès II. Tokai University Press, el Japó, pp. 867-1749.
* ↑ Japan Endemic Marine Fish Checklist (anglès)

## Bibliografia

* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Neomodalisme

El mot neomodalisme fa referència a la tendència que van tenir alguns compositors del segle xx a fer servir els modes antics. Compositors com ara l'anglès Vaugahn Williams, el màxim exponent d'aquesta modalitat, van participar d'aquesta tendència.

## Fonts

* Cardellicchio, Antonio. La esencia de la historia de la música (en castellà). Buenos Aires: Antonio Cardellicchio, 1999.
* Lanza, Andrea. Il secondo Novecento (en italià). Torí: E.D.T Edizioni di Torino, 1993. ISBN 887063115X.

## Enllaços externs

* «DECRET 63/2001, de 20 de febrer, pel qual s'estableix l'ordenació curricular del grau superior dels ensenyaments de música i es regula la prova d'accés a aquests estudis. (DOGC núm. 3340 de 5-3-2001)». Xarxa Telemàtica Educativa de Catalunya, 2001.
# Neonoemacheilus assamensis

Neonoemacheilus assamensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Cos amb 13-17 franges transversals de color marró fosc i recobert d'escates (llevat del cap).
* Els mascles poden assolir 4,3 cm de longitud total.
* Aleta dorsal amb 8 1/2 radis ramificats.
* Anus situat més a prop de l'aleta anal que de l'origen de l'aleta pèlviana.
* Boca semicircular.
* Escates petites i de forma ovalada.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la conca del riu Brahmaputra a Assam i Manipur (l'Índia).

## Amenaces

Les seues principals amenaces són els desastres naturals (com ara, sequeres) i la pesca destructiva amb verins i dinamita.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zhu S.-Q. & Guo Q.-Z., 1985. Descriptions of a new genus and a new species of noemacheiline loaches from Yunnan Province, China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 10 (núm. 3). 321-325.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Menon, A. G. K., 1987. The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India. Fauna India Homalopteridae: i-x + 1-259, Pls. 1-16.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Vishwanath, W. i J. Laisram, 2001. Fishes of the subfamily Nemacheilinae Regan (Cypriniformes: Balitoridae) from Manipur. J. Bombay Nat. Hist. Soc. 98(2):197-216.
* ↑ Menon, A. G. K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Arunkumar, L., 2000. Neonoemacheilus morehensis, a new species of Nemacheiline loach (Balitoridae: Nemacheilinae) from the Yu-River system of Manipur. Indian Journal of Fisheries 47: 43-47.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech., 2000. Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall.
* Nelson, J. S., 2006. Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p.
* Wheeler, A., 1985. The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Neoraja africana

Neoraja africana és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes (1°N-5°S) que viu entre 900-1.640 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic oriental: el Gabon i el nord-oest d'Àfrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McEachran J. D. & Compagno L. J. V., 1982. Interrelationships of and within Breviraja based on anatomical structures (Pisces: Rajoidei). Bull. Mar. Sci. v. 32 (núm. 2). 399-425.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stehmann, M. & Séret, B., 1983. A new species of deep-water skate, Breviraja africana sp. n. (Pisces, Batoidea, Rajidae), from the eastern central Atlantic slope, and remarks on the taxonomic status of Breviraja Bigelow & Schroeder, 1948. Bulletin du Museum National d'Histoire Naturelle Ser. 4: Section A: Zoologie Biologie et Ecologie Animales v. 5 (núm. 3): 903-925.
* ↑ «Neoraja africana». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Stehmann, M., 1990. Rajidae. p. 29-50. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic. Junta Nacional de Investigaçao Cientifica e Tecnológica, Lisboa, Portugal. Vol. 1.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Stehmann, M., 1995. First and new records of skates (Chondrichthyes, Rajiformes, Rajidae) from the West African continental slope (Morocco to South Africa), with descriptions of two new species. Archive of Fishery and Marine Research v. 43 (núm. 1): 1-119.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Nesogobius

Nesogobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Nesogobius greeni (Hoese & Larson, 2006)
* Nesogobius hinsbyi (McCulloch & Ogilby, 1919)
* Nesogobius macculochi (Hoese & Larson, 2006)
* Nesogobius pulchellus (Castelnau, 1872)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Hoese, D.F. & Larson, H.K., (2006): Description of two new species of Nesogobius (Pisces: Gobioidei: Gobiidae) from southern Australia. Memoirs of Museum Victoria, 63 (1): 7–13.
* ↑ McCulloch, A. R. & Ogilby, J. D., 1919. Some Australian fishes of the family Gobiidae. Records of the Australian Museum v. 12 (núm. 10): 193-291, Pls. 31-37.
* ↑ Castelnau, F. L., 1872. Contribution to the ichthyology of Australia. Núm. 1.--The Melbourne fish market (pp. 29-242). Núm. II.--Note on some South Australian fishes (pp. 243-247). Proceedings of the Zoological and Acclimmatisation Society of Victoria v. 1: 29-247 plus 1 p. Errata.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Nibea maculata

Nibea maculata és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic: l'Índia i Sri Lanka.

## Ús comercial

És venut fresc i en salaó als mercats.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Thompson W. F., 1911. A review of the sciaenoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 39 (núm. 1787). 241-261.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bloch, M. E. & Schneider, J. G., 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae.: i-lx + 1-584, Pls. 1-110.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Lal Mohan, R.S., 1984. Sciaenidae. A: W. Fischer i G. Bianchi (eds.) FAO species identification sheets for fishery purposes. Western Indian Ocean (Fishing Area 51). Vol. 4. FAO, Roma. pag. var.
* ↑ De Bruin, G.H.P., B.C. Russell i A. Bogusch, 1995. FAO species identification field guide for fishery purposes. The marine fishery resources of Sri Lanka. Roma, FAO. 400 p.
* ↑ Jayasankar, P., 1998. Population parameters of Pennahia anea and Nibea maculata in the Palk Bay/Gulf of Mannar area, l'Índia. Naga ICLARM Q. 20(2):46-48.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Talwar, P.K. i R.K. Kacker, 1984. Commercial sea fishes of India. Zoological Survey of India, Calcuta. 997 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nibea mitsukurii

Nibea mitsukurii és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 75 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 23.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat (32°N-23°N) i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic nord-occidental: el Japó i el mar de la Xina Oriental.

## Ús comercial

Al Japó és criat comercialment.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Thompson W. F., 1911. A review of the sciaenoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 39 (núm. 1787). 241-261.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Snyder, J. O., 1900. A list of fishes collected in Japan by Keinosuke Otaki, and by the United States steamer Albatross, with descriptions of fourteen new species. Proceedings of the United States National Museum v. 23 (núm. 1213): 335-380, Pls. 9-20.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species, English edition II. Tokai University Press, el Japó, pp 867-1749.
* ↑ Okiyama, M., 1988. An atlas of the early stage fishes in Japan. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 1157 p.
* ↑ Randall, J.E., H. Ida, K. Kato, R.L. Pyle i J.L. Earle, 1997. Annotated checklist of inshore fishes of the Ogasawara Islands. Nat. Sci. Mus. Monogr. (11):1-74.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Ojima, Y. i T. Kikuno, 1987. Karyotypes of a Gobiesociform and two Perciform fishes (Teleostei). Proc. Japan Acad., Ser. B: Phys. Biol. Sci. 63(6):201-204.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nibea semifasciata

Nibea semifasciata és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 24 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba als mars de la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Thompson W. F., 1911. A review of the sciaenoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 39 (núm. 1787). 241-261.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Chu, Y.-T., Lo, Y.-L. & Wu, H.-L., 1963. A study on the classification of the sciaenoid fishes of China, with description of new genera and species. Monographs of fishes of China. Publications Shanghai Fisheries Institute: i-ii, 1-100, 40 pls.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 2001. Sciaenidae. Croakers (drums). p.3117-3174. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Volum 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). Roma, FAO. pp. 2791-3380.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kuo, S.-R. i K.-T. Shao, 1999. Species composition of fish in the coastal zones of the Tsengwen estuary, with descriptions of five new records from Taiwan. Zool. Stud. 38(4):391-404.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Ni, I.-H. i K.-Y. Kwok, 1999 Marine fish fauna in Hong Kong waters. Zool. Stud. 38(2):130-152.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Shao, K.-T., J.-P. Chen, P.-H. Kao i C.-Y. Wu, 1993. Fish fauna and their geographical distribution along the western coast of Taiwan. Acata Zoologica Taiwanica 4(2): 113-140.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Christian Tămaș

Christian Tămaș (Letca-Salaj, Romania, 1964) és un escriptor, traductor i orientalista romanès. La seva obra inclou més de setanta-cinc llibres publicats, escrits originals i traduccions (prosa, poesia, teatre, assaig, etc.) de vuit idiomes (àrab, francès, italià, espanyol, català, portuguès, irlandès i anglès). Autor de monografies, estudis i assajos sobre la filosofia de la religió, que es caracteritzen per un enfocament multidisciplinari, entre les quals destaca Estratègies de Comunicació en l'Alcorà (versió romanesa del 2007 i anglesa del 2011).
Com a autor de contes i novel·les de factura filosòfica i psicològica amb accents fantàstics que exploren els abismes de la condició humana, és considerat per la crítica literària nacional el més interessant escriptor en el camp de l'exploració del fantàstic, especialment del misteriós. És el primer traductor al romanès de l'obra de Santa Teresa d'Àvila i de Sant Ignasi de Loiola i, fins ara, l'únic traductor al romanès de la literatura d'expressió irlandesa. És membre de la Unió dels Escriptors de Romania (sucursal d'Iasi), membre honorari de la Maison Naaman pour la Culture (Líban) i conseller d'Arts i Humanitats de l'IBC-Cambridge (Regne Unit). Ha guanyat el Premi de la Unió dels Escriptors de Romania (sucursal d'Iasi) i el Premi de Literatura Naji Naaman (Líban).

## Referències

* ↑ «Christian Tămaș». Tralicat. (Institut Ramon Llull). Arxivat de l'original el 2015-11-21. [Consulta: 20 novembre 2015].
# Nicolau Aixandri

Nicolau Aixandri (Llagostera, segle xvii - Viena, 28 de novembre del 1732) fou militar català durant la Guerra de Successió Espanyola. Tinent coronel del Regiment núm. 4 Generalitat de Catalunya, va ser detingut després de la batalla de l'11 de setembre de 1714 que finalitzava el Setge de Barcelona. Fou empresonat primer a Pamplona i després, el 1719 a Segòvia. No va ser alliberat fins al 1725, gràcies al Tractat de Viena. Durant els anys de captiveri va patir escorbut i artritis.

## Referències

* ↑ Arnau Cònsul; Agustí Alcoberro, Josep Catà i Antoni Muñoz «Què se'n va fer del herois de la guerra de Successió?». Revista Sàpiens, 89, 3-2010, p. 26.

## Enllaços externs

* Biografia del Coronel Nicolau Aixandri Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
* La Batalla de l'11 de setembre de 1714 Arxivat 2014-05-17 a Wayback Machine.
# Nicolau Nikolàievitx Romànov el Jove

Nicolau Nikolàievitx Romànov el Jove (rus: Николай Николаевич (Младший)) (Sant Petersburg, 18 de novembre de 1856 - Antíbol, 5 de gener de 1929) gran duc Nicolau Nikolaevitx de Rússia va ser un general rus de la Primera Guerra Mundial (1914-1918). Fill del gran duc Nicolau Nikolàievitx de Rússia (1831–1891), i net de l'emperador Nicolau I de Rússia, va ser comandant en cap de les unitats de l'exèrcit imperial rus al front principal el primer any de la guerra, durant el regnat del seu cosí Nicolau II. Tot i que Paul von Hindenburg el va tenir molt en compte, va lluitar amb la colossal tasca de liderar l'esforç bèl·lic de Rússia contra Alemanya, incloent estratègia, tàctica, logística i coordinació amb el govern. Després de l'ofensiva de Gorlice-Tarnów el 1915, el tsar Nicolau va substituir el gran duc com a comandant en cap de l'exèrcit. Més tard va reeixir com a comandant en cap a la regió del Caucas. Fou reconegut breument com a tsar, emperador de Rússia el 1922 a les zones controlades pel moviment dels Exèrcits Blancs a l'Extrem Orient Rus.

## Referències

* ↑ Robinson, Paul «"A Study of Grand Duke Nikolai Nikolaevich as Supreme Commander of the Russian Army, 1914–1915». The Historian, vol. 75, núm. 3, 2013, pàg. 475-498.
# Nicolaus Zwolf Mühle

Nicolaus Zwolf Mühle (Silèsia, 1750 - valor desconegut), fou un compositor alemany.
Va ser director d'orquestra en diversos teatres d'Alemanya i a compondre les òperes: Fermor y Melina, Die mutwilligen Feuer, Lindoro é Ismena, Die Wilddiebe, Das Opfer der Treue, Mit dem Glockenschlagzwoelf, Die Gesangsschule, i d'altres...

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 37, pàg. 161. (ISBN 84-239-4537-5)