OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Triportheus pantanensis

Triportheus pantanensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Paranà i Paraguai.

## Referències

* ↑ Cope, E. D. 1872. On the fishes of the Ambyiacu River. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 23: 250-294, Pls. 3-16.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Falcao, J.N., L.A. Cruz i E. Feldberg 1985. Cromossomos sexuais ZZ/ZW em Triportheus (Characidae) da Amazonia. Ciênc. Cult. 37:727-728.
* Falcao, J.N. 1990. Caracterizacao cariotipica em peixes do genero Triportheus (Teleostei: Characiformes, Characidae) Medicina . 23 (Suppl. 2):111-112. Brasil.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, M. C. S. L. 2004: Revision of the neotropical genus Triportheus Cope, 1872 (Characiformes: Characidae). Neotropical Ichthyology v. 2 (núm. 4): 167-204.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Triportheus pantanensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Unitat auxiliar de potència

Una unitat auxiliar de potència (APU per les seves sigles en anglès) és una unitat auxiliar (en general un turbogenerador) que serveix per produir energia a bord dels avions per alimentar els diferents sistemes de bord (tensió elèctrica, pressió pneumàtica i hidràulica, climatització) a terra quan els motors principals estan aturats per estalviar combustible, així com per arrancar els motors. Es pot utilitzar també durant el vol. Els APU generalment es troben al darrere de l'avió, al con de cua, i funcionen amb querosè dels dipòsits de l'avió.
En cas de fallada de l'APU, a terra es poden fer servir grups (tensió elèctrica, pressió hidràulica) i un grup d'arrancada amb aire (pressió pneumàtica) anomenat ASU (Air Start Unit).
Gairebé tots els avions de reacció disposen d'una APU, a part d'algunes turbohèlices i certs avions de negocis.

## Referències

* ↑ Wragg, David W. A Dictionary of Aviation. first. Osprey, 1973, p. 45. ISBN 9780850451634.
* ↑ «Suplement en llengua catalana al núm. 7» (PDF). Butlletí Oficial de l'Estat, 08-01-2010.
# Universidade Save

Universidade Save (UniSave) és una universitat pública moçambicana multicampi amb seu a la ciutat de Chongoene.
La universitat va sorgir del desmembrament dels pals Massinga, Maxixe i Gaza de la Universitat Pedagògica enmig de la reforma de l'educació superior moçambicana que va tenir lloc el 2019. La seva fundació es va deure també a la dissolució i transformació de la Universitat Pedagògica Sagrada Família (UniSaF), també coneguda com a Universitat Pedagògica Delegació Maxixe i per l'acrònim UP-Maxixe, antiga institució conjunta d'ensenyament superior entre la Universitat Pedagògica (UP) i la Congregació de la Sagrada Família.
La seva àrea principal d'expertesa es troba a les províncies d'Inhambane i Gaza.
El 2019 UniSaF (Maxixe) i els nuclis Massinga i Chongoene es veuen afectats per la reforma de l'educació superior promoguda pel govern de Moçambic. La reforma va proposar la descentralització de la UP de manera que pogués constituir nous centres universitaris autònoms. [5] D'aquesta proposta va sortir UniSave, realitzada pel Decret-llei núm. 6/2019, de 15 de febrer de 2019, aprovat pel Consell de Ministres.

## Enllaços externs

* Pàgina oficial de la UniSave Arxivat 2017-04-23 a Wayback Machine.
* Pàgina oficial de la UP

## Referències

* ↑ Decreto nº 6/2019 Arxivat 2019-04-25 a Wayback Machine.. Maputo: Boletim da República – III Série — Número 30. Quarta-feira, 15 de fevereiro de 2019.
# Districte de Muret

El Districte de Muret és un dels tres districtes del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Té 11 cantons i 126 municipis. El cap del districte n'és la subprefectura de Muret.

## Cantons

* cantó d'Autariba
* cantó de Carbona
* cantó de Casèras
* cantó de Senta Gabèla
* cantó de Le Hosseret
* cantó de Montesquieu-Volvestre
* cantó de Muret
* cantó de Portet-sur-Garonne
* cantó de Rieumes
* cantó de Rieux-Volvestre
* cantó de Saint-Lys

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
* Llista de monuments del districte de Muret
# Districte de Tolosa

El Districte de Tolosa és un dels tres districtes del departament francès de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Té 31 cantons i 225 municipis. El cap del districte és la prefectura de Tolosa.

## Cantons

Els 31 cantons del districte de Tolosa són:
* cantó de Blanhac
* cantó de Cadors
* cantó de Caramanh
* cantó de Castanet Tolosan
* cantó de Frontonh
* cantó de Granada
* cantó de Lantar
* cantó de Legavin
* cantó de Montastruc e la Conselhièra
* cantó de Montgiscard
* cantó de Nalhós
* cantó de Revèl
* cantó de Tolosa-1
* cantó de Tolosa-2
* cantó de Tolosa-3
* cantó de Tolosa-4
* cantó de Tolosa-5
* cantó de Tolosa-6
* cantó de Tolosa-7
* cantó de Tolosa-8
* cantó de Tolosa-9
* cantó de Tolosa-10
* cantó de Tolosa-11
* cantó de Tolosa-12
* cantó de Tolosa-13
* cantó de Tolosa-14
* cantó de Tolosa-15
* cantó de Tornafuèlha
* cantó de Verfuèlh
* cantó de Vilafranca de Lauragués
* cantó de Vilamur de Tarn

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
* Llista de monuments del districte de Tolosa

## Referències

* ↑ «Arrondissement de Toulouse (313) − COG | Insee». [Consulta: 25 abril 2021].
* ↑ «Arrêté préfectoral, 29 desembre 2016» (en francès).
* ↑ «Populations légales 2012» (en francès).
# Universitat de Sadat city

La Universitat de Sadat City, USC (àrab: جامعة مدينة السادات, Jāmiʿa Madīnat as-Sādāt) és una universitat pública egípcia, al principi establerta com a branca de la Universitat Menofia, després considerada com una universitat autònoma, fundada pel decret presidencial núm. 180/2013, el 13/03/2013. El campus de la USC, es troba a la Ciutat de Sadat, al nord-oest del Caire. El campus de la USC consta actualment de vuit col·legis i dos instituts.

## Facultats i Instituts

El seu campus consta actualment dels vuit col·legis i instituts:
* Facultat d'Educació Física
* Facultat de Turisme i Hoteleria
* Facultat de Veterinària
* Facultat de Farmàcia
* Facultat de comerç
* Facultat d'Educació
* Facultat de Dret
* Institut d'Investigació en Enginyeria Genètica i Biotecnologia
* Institut d'Estudis i Recerca Ambientals

## Referències

* ↑ «Sadat City Investor's Association». Arxivat de l'original el 2010-10-29. [Consulta: 24 agost 2022].
# Cantó de Tolosa-5

El cantó de Tolosa-5 és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Tolosa, està format només per la part del municipi que és cap de la prefectura, Tolosa de Llenguadoc.

## Barris

* Naut Bernat
* Bayard
* Baloards
* Concorde
* Concòrdia
* Joan Jaurès
* Sant Sernin

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Unió Popular la Nostra Ucraïna

La Unió Popular la Nostra Ucraïna (ucraïnès Народний союз «Наша Україна») és un partit polític d'Ucraïna de centredreta fundat el 2005 per Víktor Iúsxenko.
El partit és considerat com la continuació de l'aliança electoral del Bloc Víktor Iúsxenko la Nostra Ucraïna. El nou partit es va inaugurar oficialment el 5 de març de 2005 pel grup de polítics nomenats per l'incumbent president Víktor Iúsxenko, però no va aconseguir atreure a la majoria dels partits constituents que havien estat membres del bloc anterior, que es va negar a ser absorbits pel nou partit acabat de formar.
El congrés constituent, celebrat a Kíiv i al qual van assistir 6.000 delegats de totes les regions d'Ucraïna, va elegir Iúsxenko com a president honorari (que va rebre el carnet de membre núm. 1). L'ex-vice primer ministre, Roman Bezsmertnyi va ser elegit com a cap del Presidium del partit Iuri Ekhanúrov com a cap del Comitè Executiu Central del partit.
A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2006 va formar part del Bloc la Nostra Ucraïna-Autodefensa Popular. A les eleccions al Parlament d'Ucraïna de 2007 es presentaria sota el mateix bloc i va obtenir 72 dels 450 escons a la Rada Suprema d'Ucraïna.
El desembre de 2008 l'Agència d'Informació Independent d'Ucraïna (UNIAN) va informar que la Unió Popular la Nostra Ucraïna i el Centre Unit preparaven un congrés d'unificació pel 17 de gener de 2009. UNIEN també va informar que el Partit Demòcrata del Poble hi podria participar. Finalment, però, no es va dur a terme.

## Enllaços externs

* Web oficial del partit Arxivat 2007-04-30 a Wayback Machine.
* Web del jovent del partit
# Unió Vinícola del Penedès

La Unió Vinícola del Penedès (UVIPE) és una agrupació empresarial fundada a Vilafranca del Penedès que es dedica a organitzar degustacions de vins del Penedès en col·laboració amb l'ICEX i amb les Oficines de Vins d'Espanya en diferents països. És una entitat associada a la Unió Empresarial del Penedès.
A més, promou el "Cava & Penedès - Wine Institute" i organitza conferències relacionades amb el vi i el cava, simpòsiums, etc.
L'any 2010 la UVIPE s'integrà a l'Associació Vinícola Catalana (AVC) per treballar conjuntament pel sector vinícola català. La integració es va formalitzar després que les assemblees de les dues entitats ho aprovessin. L'AVC passà a estructurar-se en tres grups de treball: el de la UVIPE, que treballa per donar servei a les empreses associades del Penedès; el dels vins ecològics; i el dels elaboradors de vi base no embotellador. Fruit de la integració, la UVIPE inclogué alguns dels seus càrrecs en l'organigrama directiu de l'AVC.

## Referències

* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria: Diccionari del vi i del beure. Edicions de La Magrana, col·lecció Pèl i Ploma, núm. 21. Barcelona, desembre del 1998. ISBN 84-8264-131-X, plana 229.
* ↑ Uvipe s'integra a l'Associació Vinícola Catalana per treballar conjuntament a favor del sector vinícola català

## Enllaços externs

* Web oficial d'aquesta entitat. Arxivat 2007-08-16 a Wayback Machine. (català) i (castellà)
# Cantó de Tolosa-8

El cantó de Toulouse-8 és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Tolosa, està format per 8 municipis més una part del cap del cantó, Tolosa de Llenguadoc.

## Municipis

* Balmar
* Bèlpuèg
* Dremil e la Faja
* Florenç
* Montdosilh
* Monts
* Montrabe
* Le Pin de Balmar
* Quint e Fontsagrivas
* Tolosa de Llenguadoc

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Uranoscopus albesca

Uranoscopus albesca és una espècie de peix pertanyent a la família dels uranoscòpids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 35 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 30 i 350 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: des del Gabon fins a Angola.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema naturæ per regna tria naturæ, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata. - pp. (1-4), 1-824. Holmiæ. (Salvius).
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Regan, C. T., 1915. A collection of fishes from Lagos. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 15 (núm. 85): 124-130.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Roux, C., 1990. Uranoscopidae. P. 897-898. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* 1 2 Sanches, J.G., 1991. Catálogo dos principais peixes marinhos da República de Guiné-Bissau. Publicações avulsas do I.N.I.P. Núm. 16. 429 p.
* ↑ Bianchi, G., 1986. Fichas FAO de identifacao de espécies para propósitos comerciais. Guia de campo para as espécies comerciais marinhas e de águas salobras de Angola. Preparado com o apoio da NORAD e da FAO (FIRM) Programa Regular, FAO, Roma. 184 p.
* ↑ Delgado de Molina, A. i J.C. Santana, 1985. Estudio de los recursos demersales de la plataforma continental de la República de Gabón. Inf. Téc. Inst. Esp. Oceanogr. (31):110 p.
* ↑ López-Abellán, L.J. i E. de Cárdenas, 1990. Resultados de la campaña de prospección pesquera de los stocks de crustáceos en aguas de la República de Angola 'Angola 8903'. Madrid: Inf. Téc. Inst. Esp. Oceanogr. Núm. 89. 140 p.
* ↑ Schneider, W., 1990. FAO species identification sheets for fishery purposes. Field guide to the commercial marine resources of the Gulf of Guinea. Prepared and published with the support of the FAO Regional Office for Africa. FAO, Roma. 268 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Sanches, J.G., 1989. Nomenclatura Portuguesa de organismos aquáticos (proposta para normalizaçao estatística). Publicaçoes avulsas do I.N.I.P. Núm. 14. 322 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Cantó de Besiers-1

El cantó de Besiers és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Besiers, compta amb una part del municipi de Besiers i de 5 municipis.

## Municipis

* part de Besiers (quartiers Arènes, Capiscol, La Devèze, Gare, Montimaran, Plaine Saint-Pierre, Polygone et Port Neuf)
* Lespinhan
* Niça
* Serinhan
* Valrans
* Vèndres

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. (en francès)
# Cantó de Montpeller-5

El cantó de Montpellier-5 és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Montpeller, compta amb una part de la ciutat de Montpeller.

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. (en francès)
# Urraca de Covarrubias

Urraca de Covarrubias o també Urraca de Castella (? - Covarrubias, 1039) fou una religiosa benedictina, castellana, filla de Garcia I de Castella i la seva esposa Ava de Ribagorça, i neta de Ferran González.
Des de la seva joventut sentí inclinació vers la vida de clausura. Per aquest motiu quan el seu pare fundà per a ella el 972 l'infantat de Covarrubias, entre les seves possessions, li'n donà el monestir duplic de Sant Cosme, on prengué els hàbits el 978 de mans del bisbe i amb assistència del comte i de tots els nobles burgalesos.
Urraca malgrat els seus vots i vida retirada, s'ocupà amb molt d'interès pel benestar dels seus vassalls i de la prosperitat dels seus dominis. Ella administrava justícia per mitjà de jutges i merins.
Durant els regnats del seu pare, del seu germà i el seu nebot, exercí profunda influència, no tan sols a Covarrubias, sinó en tot el comtat. El seu nebot En García, el 1024, reuní a Covarrubias tota la seva cort per a honrar a la seva tia.
Urraca però, encara va sobreviure a aquest rei, doncs el 1032 es troben escriptures de donacions signades per ella. En la seva mort fou sepultada i descansa avui encara sota l'altar major de la col·legiata.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Tom núm. 65, pàg. 1506 ISBN 84-239-4565-0
Viccionari
# Ursus americanus emmonsii

Ursus americanus emmonsii és una subespècie de l'os negre americà (Ursus americanus). Presenta els costats de color gris platejat amb una brillantor blava. Es troba al sud-est d'Alaska i l'extrem nord-occidental de la Colúmbia Britànica.

## Referències

* ↑ Mammal Species of the World (anglès)
* ↑ S.P. Parker, 1990: Grzimek's Encyclopedia of Mammals. McGraw Hill Publishing Company, Nova York. ISBN 0-07-909508-9
* ↑ FloridaNature.org (anglès)
* ↑ Black Bears in British Columbia (anglès)

## Bibliografia

* Banks, R. C., R. W. McDiarmid i A. L. Gardner, 1987. Checklist of Vertebrates of the United States, the U.S. Territories, and Canada. Resource Publication, núm. 166. United States Department of the Interior Fish and Wildlife Service. Washington DC, els Estats Units. 79.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Usatge

Un usatge o ús és una forma jurídica inicial de costum i constitueix part del dret consuetudinari. També es denomina usatge a cadascun dels usos i costums concrets recollits en la compilació, com pot ser la compilació dels Usatges de Barcelona És una forma de procedir o resoldre en matèria jurídica, té el seu origen en la repetició reiterada, ús, d'una llei no escrita però acceptada generalment per una comunitat. Es diferencia del costum perquè no s'imposa amb un caràcter imperatiu, per bé que és acceptat per les parts que integren la comunitat. Com a dret consuetudinari se la considera una font del dret i conviu en rang menor i supletori amb les lleis escrites i estipulades. Així mateix constitueix una bona font d'interpretació jurídica i la llei en reconeix la vigència quan no existeix una norma legal exacta aplicable a un punt controvertit i concret.

## Vegeu també

* Privilegi
* Norma no escrita

## Bibliografia

* «Usatge». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Utiaritichthys longidorsalis

Utiaritichthys longidorsalis és una espècie de peix d'aigua dolç de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes. Els adults poden assolir 20,3 cm de llargària total. Viu en clima tropical a la conca del riu Madeira al Brasil (Sud-amèrica).

## Referències

* ↑ Miranda Ribeiro, A. de 1937. Considerações preliminares sobre a zoogeografia Brasilica. IV. O Campo Rio de Janeiro Núm. 8: 58-59.
* 1 2 Jégu, M.; Tito de Morais, L.; dos Santos, G. M. «Redescription des types d'Utiaritichthys sennaebragai Miranda Ribeiro, 1937 et description d'une nouvelle espèce du bassin amazonien, Utiaritichthys longidorsalis (Characiformes, Serrasalmidae)» (en francès). Cybium, v. 16, núm. 2, 1992, pàg. 105-120.
* 1 2 Torres, Armi G.; Bailly, Nicolas. «Utiaritichthys longidorsalis Jégu, Tito de Morais & Santos, 1992». FishBase.

## Bibliografia

* Lima, F.C.T., L.R. Malabarba, P.A. Buckup, J.F. Pezzi da Silva, R.P. Vari, A. Harold, R. Benine, O.T. Oyakawa, C.S. Pavanelli, N.A. Menezes, C.A.S. Lucena, M.C.S.L. Malabarba, Z.M.S. Lucena, R.E. Reis, F. Langeani, L. Cassati i V.A. Bertaco. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Check list of the freshwater fishes of South and Central America (en anglès). Porto Alegre, Brasil: Edipucrs, 2003, p. 106-168. ISBN 85-7430-361-5.
# Cantó de Nimes-1

El cantó de Nîmes-1 és un cantó francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Nimes, compta amb una part de la ciutat de Nimes.

## Vegeu també

* Cantons del Gard
# VIII Regió Militar

La VIII Regió Militar també coneguda com a Capitania General de Galícia, correspon a una subdivisió històrica del territori espanyol des del punt de vista militar quant a l'assignació de recursos humans i materials amb vista a la defensa.

## Territori

Comprenia les quatre províncies gallegues: La Corunya, Lugo, Ourense i Pontevedra.
La Regió Militar respon ja a un model de defensa territorial històric, ja que des de 2002 les Forces Armades espanyoles s'organitzen en unitats tàctiques en funció de les comeses i missions assignades.

## Història
### Primers temps

La divisió d'Espanya en Capitanies Generals data de 1705, quan es van ajustar als antics regnes que constituïen la Monarquia Hispànica. Es tractaven de tretze regions: Andalusia, Aragó, Burgos, Canàries, Castella la Vella, Catalunya, Extremadura, Galícia, Costa de Granada, Guipúscoa, Mallorca, Navarra i València.
En 1898 es va tornar a dividir el territori peninsular en set noves Regions Militars, alhora que es van constituir les Comandàncies Generals de Balears, Canàries, Ceuta i Melilla.
Després de la proclamació de la Segona República en 1931, un decret governamental va dissoldre les regions militars i les va substituir per les Divisions Orgàniques. Al juliol de 1936, exercia la prefectura de la VIII Divisió Orgànica el general Enrique Salcedo Molinuevo. Al juliol de 1939, després de finalitzar la Guerra Civil Espanyola queden restablides les regions militars. A la VIII Regió s'assigna el VIII Cos d'Exèrcit amb dos divisions: la 81a (La Corunya) i la 82a (Lugo).

## Vegeu també

* Regions Militars d'Espanya

## Referències

* ↑ Reial decret 912/2002, de 6 de setembre, pel que es desenvolupa l'estructura bàsica dels Exèrcits.
* ↑ Gaceta de Madrid núm. 168, del 17 de juny de 1931
* ↑ Decret del Ministeri de Defensa de 21 de juliol de 1939

## Enllaços externs

* Ministeri de Defensa d'Espanya