OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Irene Bordoy García

Irene Bordoy García (Palma, Illes Balears, 16 de desembre de 1940) és una pintora mallorquina.
Cursa estudis de dibuix, pintura i música, i ingressa a l'Acadèmia de Belles Arts de Sant Jordi de Barcelona. El seu primer treball és per a l'empresa d'estampes Ancora. Després ingressa com a dibuixant a l'agència de publicitat Iberinter de la qual més tard es converteix en Directora Artística.
L'any 1970 crea la seva pròpia agència de publicitat, Bordoy Campeador, en la qual treballa com grafista i il·lustradora. A partir de la dècada dels vuitanta es dedica a il·lustrar llibres infantils i juvenils. Ha realitzat diverses exposicions de les seves pintures.

## Obra

* Mi primer libro de ópera. Diez óperas contadas para niños
* La clase (1989)
* Cuando como (1990)
* Cuando estoy enfermo (1993)
* Cuando me lavo (1990)
* Cuando me visto (1990)
* Cuatro partes del día (1987)
* El anochecer (1987)
* La mañana (1987)
* La noche (1987)
* La tarde (1987)
* Las fresas (2004)
* Historias para explicar antes de bañarse (2002)
* El jardín (1993)
* Mamá oca y el pastel (2000)
* Mamá oca y la tormenta (2000)
* Mama oca y la luna (2000)
* Mama oca y las vocales (2000)
* Manual del carnaval (1993)
* La mañana (1993)
* Mi calle (1988)
* Mi casa (1988)
* Mi colegio (1993)
* Mi escuela (1988)
* Mi jardín (1988)
* Mi primer día de colegio (1989)
* El patito feo (2010)
* Querouak (1988)
* El recreo (1989)
* Salimos de la escuela (1989)
* La sirenita (2005)

## Premis

* Accésit Premio Lazarillo de Ilustración 1985, per El conill.

## Referències

* Revista CLIJ - Quaderns de Literatura Infantil i Juvenil. -- Barcelona, 1996.N.87. P.41
* http://sol-e.com/bancorecursos/museo.php?letra=b&id_tabla=1553 Arxivat 2021-01-28 a Wayback Machine.
* http://sol-e.com/bancorecursos/museo.php?letra=b&id_tabla=1553&seccion=biografia Arxivat 2021-01-28 a Wayback Machine.
# Sant Vicenç de Camós

Sant Vicenç de Camós és una entitat de població al terme municipal de Camós a la comarca catalana del Pla de l'Estany. En el cens de 2011 tenia 618 habitants.

## Enllaços externs

* «Sant Vicenç de Camós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* «Fitxa del municipi de Camós». gencat.cat.
* «Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya». Institut Cartogràfic de Catalunya.
# Chamniers

Chamniers (en francès Chéniers) és una comuna (municipi) de França, a la regió de la Nova Aquitània, departament de la Cruesa. La seva població al cens de 1999 era de 583 habitants. Està integrada a la Communauté de communes des Deux Vallées.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 837 | 706 | 684 | 631 | 583 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Gilles Gaudon | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Varvassor

Un varvassor (del llatí medieval vassus vassorum, vassall de vassalls) era - a la Catalunya feudal on el sobirà era el comte- un vassall d'algun dels grans vassalls del país. En els Usatges de Barcelona són situats per sota dels comdors (comanadors) i per sobre dels cavallers. El títol havia entrat en desús, però a principis de l'edat moderna, amb la divulgació de la llegenda dels Nou Barons de la Fama, on es deia que per cada comte hi havia un varvassor, en determinats indrets es recuperà aquest títol, que pervisqué ja fins a la fi de l'antic règim, tot i que sovint fusionat amb altres títols nobiliaris. Les varvassories de què es té notícia a Catalunya són les de Boixadors, Enveig, Foixà, Guimerà, Montescot, Toralla i Vilademany.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV), plana 258. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000, ISBN 84-297-4706-0
* ↑ «Varvassor». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ratpenat de bigotis petit

El ratpenat de bigotis petit (Myotis alcathoe) és un ratpenat menut de la família dels vespertiliònids descrita l'any 2001 per Otto von Helversen i Klaus-Gerhard Heller i que encara és força desconeguda, en part a causa de la seva raresa. Habita Europa, en petites valls amb cursos d'aigua i arbres caducifolis. Es tem que pugui estar en perill d'extinció, fet que no s'ha pogut contrastar fins al moment per falta de dades.

## Distribució

Inicialment es creia que habitava el sud-est d'Europa, però darrerament s'han trobat exemplars a Suècia, Anglaterra o França, entre altres estats. També ha estat identificat a punts d'Espanya, com la Rioja, Navarra i el sistema ibèric septentrional, però no fou fins al 2007 que fou trobat a Catalunya, al Parc Natural del Montseny per Carles Flaquer i Antoni Arrizabalaga, investigadors del Museu de Granollers. Una recerca de l'any 2017 d'aquest mateix grup en trobà la que per ara és l'única colònia de cria a Catalunya, a l'Albera, i associà l'hàbitat d'aquesta espècie amb els boscos madurs.

## Descripció

Aquest ratpenat és el més petit de les espècies del gènere Myotis que habiten Europa, però tot i aquest fet, la seva identificació pot ser dificultosa. El seu cos té una longitud total d'entre 39 i 44 mm, assoleix uns 20 cm d'envergadura amb les ales desplegades i pesa entre 3,5 i 5,5 grams. El color del pèl és marró vermellós en les parts superiors i marró a les parts inferiors, mentre que les ales són marrons. Els juvenils tenen una coloració grisa o marró fosc que els diferencia dels adults. Té l'ecolocació de freqüència més alta de les espècies europees del gènere Myotis.

## Referències

* ↑ «Myotis alcathoe». IUCN.(anglès)
* ↑ «Descobreixen al Parc Natural del Montseny, per primer cop a Catalunya, el ratpenat petit de bigotis». Arxivat de l'original el 2007-04-22. [Consulta: 2 gener 2011].(català)
* ↑ «L´única colònia de cria de ratpenat bigotis petits del país es troba a l'Albera». Diari de Girona, 22-06-2017.
* 1 2 «Ratpenat de bigotis petit». Ratpenats.org. [Consulta: 18 juny 2022].
* ↑ «Illustrated identification key to the bats of Europe». Arxivat de l'original el 2012-10-16. [Consulta: 6 octubre 2012].(anglès)
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Rockford (Iowa)

Rockford és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 907 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rockford tenia 907 habitants, 380 habitatges, i 248 famílies. La densitat de població era de 555,9 habitants/km².
Dels 380 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,1% hi vivien parelles casades, en un 11,3% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25,8% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 17,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.143 $ i la renda mediana per família de 40.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.288 $ mentre que les dones 20.417 $. La renda per capita de la població era de 15.455 $. Entorn del 8% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rockford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rockford». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cordèlia (satèl·lit)

Cordèlia, també conegut com a Urà VI (designació provisional S/1986 U 7), és el satèl·lit natural d'Urà més pròxim al planeta. El va descobrir Richard J. Terrile a partir les imatges preses per la Voyager 2 el 21 de gener de 1986. No es detectà novament fins que el Telescopi Espacial Hubble l'observà el 1997. C Rep el seu nom de la filla més jove del Rei Lear de William Shakespeare.
Cordèlia actua com el satèl·lit pastor interior de l'anell ε d'Urà; el satèl·lit pastor exterior d'aquest anell és Ofèlia. A part de la seva òrbita, el seu radi de 20 km i l'albedo geomètrica de 0,08, pràcticament no se'n coneix res. Es troba en una ressonància orbital molt propera a 5:3 amb Rosalina.
No s'ha de confondre amb l'asteroide (2758) Cordèlia.

## Referències

* 1 2 URL de la referència: http://adsabs.harvard.edu/abs/1998AJ....115.1195J.
* ↑ URL de la referència: https://ssd.jpl.nasa.gov/?sat_phys_par. Data de consulta: 5 setembre 2020.
* ↑ Smith, B. A. «Satellites and Rings of Uranus». IAU Circular, 4168, 27-01-1986 [Consulta: 31 octubre 2011].
* 1 2 Karkoschka, Erich «Comprehensive Photometry of the Rings and 16 Satellites of Uranus with the Hubble Space Telescope». Icarus, 151, 1, 2001, pàg. 51–68. Bibcode: 2001Icar..151...51K. DOI: 10.1006/icar.2001.6596.
* ↑ Showalter, M. R.; Lissauer, J. J. «Satellites of Uranus». IAU Circular, 8194, 03-09-2003 [Consulta: 31 octubre 2011].
* ↑ «Planet and Satellite Names and Discoverers». Gazetteer of Planetary Nomenclature. USGS Astrogeology, 21-07-2006. [Consulta: 6 agost 2006].
* ↑ Esposito, L. W. «Planetary rings». Reports on Progress in Physics, 65, 12, 2002, pàg. 1741–1783. Bibcode: 2002RPPh...65.1741E. DOI: 10.1088/0034-4885/65/12/201.
* ↑ Jacobson, R. A. «The Orbits of the Inner Uranian Satellites From Hubble Space Telescope and Voyager 2 Observations». The Astronomical Journal, 115, 3, 1998, pàg. 1195–1199. Bibcode: 1998AJ....115.1195J. DOI: 10.1086/300263.
* ↑ Karkoschka, Erich «Voyager's Eleventh Discovery of a Satellite of Uranus and Photometry and the First Size Measurements of Nine Satellites». Icarus, 151, 1, 2001, pàg. 69–77. Bibcode: 2001Icar..151...69K. DOI: 10.1006/icar.2001.6597.
* ↑ Murray, Carl D.; Thompson, Robert P. «Orbits of shepherd satellites deduced from the structure of the rings of Uranus». Nature, 348, 6301, 06-12-1990, pàg. 499–502. Bibcode: 1990Natur.348..499M. DOI: 10.1038/348499a0. ISSN: 0028-0836.
# Neon (Cruesa)

Neon (occità) o Néoux (francès) és un comú (municipi) al cantó d'Aubusson (departament de la Cruesa, regió de la Nova Aquitània, França). La seva població al cens de 1999 era de 300 habitants. Està integrada a la Communauté de communes d'Aubusson-Felletin.
Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 461 | 373 | 339 | 295 | 300 |
Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-François Ruinaud | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. a lemosin.net.
Viccionari
# Prattville (Califòrnia)

Prattville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 28 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prattville tenia 28 habitants, 17 habitatges, i 7 famílies. La densitat de població era de 17,4 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 10,7% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 10,7% entre 25 i 44, un 42,9% de 45 a 60 i un 35,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 60 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 70.313 $ i la renda mediana per família de 71.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 71.250 $ mentre que les dones 36.250 $. La renda per capita de la població era de 37.786 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Prattville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prattville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Garatge i cinema Valira

Garatge i cinema Valira és un edifici de Les Escaldes, a la parròquia d'Escaldes-Engordany d'Andorra, construït pels monjos benedictins de Montserrat entre 1932 i 1933, inicialment com a garatge de l'Hostal Valira i escola.
El 8 de desembre de 1933 va obrir el Col·legi Nostra Senyora de Meritxell ubicat a la planta superior i el «Garatge Internacional» a la planta baixa destinada a garatge (després «Garatge Valira»). El 14 d'abril del 2004 l'edifici es va incloure a l'Inventari general del patrimoni cultural d'Andorra com a be inmoble i, des del 2005, acull el Centre d'Art d'Escaldes-Engordany (CAEE).

## Història

L'obra fou promoguda per l'abat de Montserrat Antoni Maria Marcet, sent l'autor el monjo Celestí Gusí, el mateix arquitecte que va dissenyar l'Hostal Valira. El 1943 es va tancar el col·legi i la planta de l'edifici que ocupava l'escola va ser convertida en un cinema, el «Cinema Valira», fent una modificació de l'espai alçant la coberta i aixecant uns metres els murs de l'edifici, sense obrir noves finestres perquè el cinema no les requeria. Aquesta obra s'hauria realitzat després del canvi de propietat entre 1943 i 1949. El «Cinema Valira va obrir el desembre de 1944 i va funcionar fins a l'any 1966. La sala tenia una capacitat per a 800 persones i es trobava a la segona planta, un espai fosc amb tres finestres a l'entrada on hi havia la cabina de projecció.
L'edifici, en la seva forma original, té un interès històric donat que és el primer edifici d'Andorra destinat específicament a ser una escola. Va mantenir aquesta funció durant sis anys, de 1933 a 1939.

## Descripció

És un dels primers edificis de l'anomenada arquitectura de granit construïts a Andorra entre els anys trenta i principi dels seixanta. Les obertures principals de l'edifici es van construir emprant arcs de mig punt, es van col·locar carreus esquadrats a les cantonades i a l'entorn de les finestres. La distribució de les obertures es simètrica, la disposició del parament dels murs és en forma de niu d'abella i es va utilitzar granit com a material de construcció. Per l'estil i origen forma conjunt amb l'Hostal Valira i la seva desapareguda pèrgola annexa. És un testimoni dels inicis del desenvolupament urbanístic de la vila d'Escaldes.

## Referències

* 1 2 3 «Garatge i cinema Valira». Base de dades || Inventari general del Patrimoni Cultural d'Andorra. Govern d'Andorra. Arxivat de l'original el 2017-08-18. [Consulta: 18 agost 2017].
* ↑ «Edicte del 14-4-2004 pel qual es fa pública la resolució d'inclusió a l'Inventari general del patrimoni cultural d'Andorra com a bé immoble l'antic garatge i cinema Valira.». BOPA. [Consulta: 18 agost 2017].
* ↑ J.M., E. «Un monjo de Montserrat enviava des d'Andorra correspondència clandestina». Bondia.ad, 01-04-2013 [Consulta: 20 agost 2017].
* ↑ Alberch, Rosa. «Recordem l'antic cinema Valira amb Josep Moles». RTVA. Andorra Difusió, 27-10-2016. [Consulta: 18 agost 2017].
* ↑ https://www.bondia.ad/vist-i-no-vist/escaldes-anys-40-2

## Enllaços externs

* Garatge i cinema Valira a YouTube
# Districte de Bourges

El Districte de Bourges és un dels tres districtes del departament del Cher, a la regió del Centre-Vall del Loira. Té 16 cantons i 131 municipis. El cap del districte és la prefectura de Bourges.

## Cantons

cantó de Les Aix-d'Angillon - cantó de Baugy - cantó de Bourges-1 - cantó de Bourges-2 - cantó de Bourges-3 - cantó de Bourges-4 - cantó de Bourges-5 - cantó de Chârost - cantó d'Henrichemont - cantó de Léré - cantó de Levet - cantó de Saint-Doulchard - cantó de Saint-Martin-d'Auxigny - cantó de Sancergues - cantó de Sancerre - cantó de Vailly-sur-Sauldre

## Vegeu també

* Cantons del Cher
# Jaume Mas Porcel

Jaume Mas i Porcel (Palma, 5 de setembre 1909 – Alacant, 1993) fou un compositor, pianista, clavicembalista, organista i pedagog mallorquí.
Inicià els estudis musicals amb els mestres Joan Capó i Miquel Negre. Obtingué per oposició una beca i es traslladà a Madrid per estudiar amb José Tragó, aconseguint el Primer Premi Fí de Carrera del Reial Conservatori de Madrid. Es matriculà a l'École Normale de París, on treballà amb M. Juliard de Guéraldi i amb el pianista Alfred Cortot, qui completà la seva formació pianística. Simultàniament estudià clavicèmbal amb Wanda Landowska a Saint Leu-la-Fôret. L'any 1930, tornà a Mallorca, i començà una etapa d'intensa activitat concertística i pedagògica. Com a intèrpret, Mas Porcel ha estat un excel·lent pianista i un peoner del clavicèmbal a Espanya. La seva activitat concertística, s'ha desenvolupat per quasi tota la geografia espanyola i a països com a França, Suïssa, Àustria i Itàlia. Fou el màxim col·laborador de la Capella Clàssica de Mallorca, i tal vegada, l'artista que més conegué i admirà a Joan Maria Thomàs. Té enregistraments discogràfics per a piano, orgue i clavecí, a la Voz de su Amo, Polidor i EMI. Imparteix igualment nombrosos cursos internacionals de piano. Fou amic de Manuel de Falla, del qual rebé indicacions per a la interpretació de les obres pianístiques del gran compositor. El 1961 obté la Càtedra de Piano a l'Institut Musical Oscar Esplà, d'Alacant. El mestre Esplà, director fins a la seva mort de l'esmentat conservatori, designà Mas Porcel com a ajudant seu i director adjunt, càrrec que desenvolupà prop de vint anys. Més tard, l'any 1970, aconsegueix la creació d'una Càtedra de Clavecí, la primera d'Espanya, pel dit conservatori, i fou també titular de la Càtedra d'Acústica.
Un dels aspectes inèdits de la personalitat de Mas Porcel és la seva dedicació a la matemàtica i a la físicoacústica, no com a simple aficionat, sinó com a autèntic professor i científic. És autor de La Regla de Cálculo, i fou premiat a Ginebra pel seu treball sobre programari d'ordinador Acústica y Sonido. L'any 1983, el Ministeri d'Educació i Ciència, en reconeixement de la seva tasca artística i pedagògica li concedí la Creu de l'Orde Civil d'Alfons X el Savi.
La seva obra completa per a piano es publicà pòstumament el setembre de 1998, editada per Miquel Estelrich i Serralta.

## Referències

* ↑ Article inicialment copiat i adaptat de «Commissioned Works. Composers and their works played in the Deià Festival». Festival de Deià. Arxivat de l'original el 6 d’octubre 2008. [Consulta: 5 maig 2009].
* ↑ Pizà, Antoni. Nits simfoniques, 2010, p. 94. ISBN 8493712981.
* ↑ Jaumes Mas Porcel a ontemporanibalear.weebly.
* ↑ Biografia Arxivat 2017-03-24 a Wayback Machine. a blogs.ua.es

## Enllaços externs

* Jaume Mas. Retrat Simfònic a enderrock.cat
«Obra de Jaume Mas Porcel» a Dialnet.
# Larkspur

Larkspur és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 12.014 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Larkspur tenia 12.014 habitants, 6.142 habitatges, i 2.899 famílies. La densitat de població era de 1.482 habitants/km².
Dels 6.142 habitatges en un 19,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,4% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 52,8% no eren unitats familiars. En el 43,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,4% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 31,8% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 66.710 $ i la renda mitjana per família de 104.028 $. Els homes tenien una renda mitjana de 83.252 $ mentre que les dones 49.421 $. La renda per capita de la població era de 56.983 $. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 3,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Larkspur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Larkspur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Gran icosidodecàedre

En geometria, el gran icosidodecàedre és un políedre uniforme no convex indexat com a U$_{54}$. Té un símbol de Schläfli sr{5/3,3}. És la rectificació del gran dodecàedre estelat i el gran icosàedre. Fou descobert de manera independent per Hess (1878), Badoureau (1881) i Pitsch (1882).

## Bibliografia

* Badoureau «Mémoire sur les figures isoscèles». journal de l'École Polytechnique, 49, 1881, p. 47–172.
* Hess, Edmund. Vier archimedeische Polyeder höherer Art. Cassel. Th. Kay, 1878.
* Pitsch «Über halbreguläre Sternpolyheder». Zeitschrift für das Realschulwesen, 7, 1882.
* Wenninger, Magnus. Dual Models. Cambridge University Press, 1983. DOI 10.1017/CBO9780511569371. ISBN 978-0-521-54325-5.

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Great icosidodecahedron» a MathWorld (en anglès).
* Weisstein, Eric W., «Great rhombic triacontahedron» a MathWorld (en anglès).