OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Creu de terme a Martís

La Creu de terme a Martís és una creu de terme d'Esponellà (Pla de l'Estany) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

La creu de terme es troba al veïnat de Martís de Baix. A la carretera d'Esponella, s'ha d'agafar un trencall a l'esquerra que senyalitza el veïnat de Martís. A 250 m hi ha, a mà esquerra, un camí sense asfaltar. Des d'aquest camí la creu és a un centenar de metres.
Creu de terme damunt d'un pilar assentat en una base circular esglaonada de pedra. La base és composta per tres cossos circulars de pedra de travertí. El pilar de sorrenca grisa és de secció octogonal i amida 230 cm d'alçada. El capitell de pedra mostra tres motllures pronunciades, dues d'elles en bossell. Damunt s'erigeix la creu llatina. En el seu anvers hi ha figurat un crucifix, i en el revers, la Verge Maria amb el Nen.

## Història

La creu fou destruïda durant la Guerra Civil espanyola. Les seves restes originals es troben al Museu Arqueològic Comarcal de Banyoles. La creu actual és una reproducció emplaçada en el seu lloc originari.

## Referències

* 1 2 3 «Creu de terme a Martís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].
# Ievgueni Popov

Ievgueni Aleksàndrovitx Popov (en rus Евгений Александрович Попов; Penza, 18 de setembre de 1984) és un ciclista rus que va ser professional del 2006 al 2011.
Fou medalla de bronze en el Campionat del món en ruta sub-23 de 2005, disputat a Madrid, sent superat sols per Dmitrò Hrabovski i William Walker.

## Palmarès

* 2005
** Campió del món en ruta militar
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou
** Vencedor d'una etapa al Triptyque des Barrages
* 2006
** 1r a la Omloop der Kempen

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Icci (gal)

Icci (en llatí Iccius) va ser un noble de Durocòrtorum (actual Reims) a la Gàl·lia Belga, del poble dels rems que va dirigir la delegació que els seus conciutadans van dirigir a Juli Cèsar l'any 57 aC, pel qual la ciutat se sotmetia i es posava al servei de Cèsar i oferia el seu ajut contra altres ciutats dels gals belgues llavors en guerra contra Roma.
Icci va defensar la ciutat de Bibrax (moderna Bièvre) contra els atacs gals belgues, que es van produir quan va tornar de l'entrevista amb Cèsar.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/ACL3129.0002.001/569?rgn=full+text;view=image;q1=IcciusSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+II.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 559. ]
# 775

El 775 (DCCLXXV) fou un any comú començat en diumenge del calendari julià.

## Esdeveniments

* Bagdad esdevé la ciutat més poblada del món
* Generalització del delme en terres gal·les

## Naixements

* Lleó V l'Armeni

## Necrològiques

* Constantí V, emperador romà d'Orient.
# Dinastia isàurica

La dinastia isàurica va regnar a Constantinoble i a l'Imperi Romà d'Orient de l'any 717 al 802. Va ser fundada per Lleó III Isàuric. El nom de la dinastia prové del lloc de naixença de Lleó, originari de Germanicia, a Síria, encara que Teòfanes el Confessor diu que era d'Isàuria.
El regnat d'aquesta dinastia es va caracteritzar per la reorganització de l'imperi, i també per la política en defensa dels iconoclastes, iniciada per Lleó III i seguida pel seu fill i successor Constantí V. Va acabar-se amb l'arribada al tron d'Irene d'Atenes, esposa de Lleó IV el Khàzar que va destronar i va cegar el seu propi fill, Constantí VI. Irene va ser destronada per Nicèfor I que va posar fi a la dinastia. Els problemes interns d'ordre religiós es van veure agreujats per l'expansió de l'islam per la banda est i pels atacs dels búlgars per l'oest.
Aquesta dinastia va tenir un ressorgiment indirecte dins de la Dinastia Frígia amb el casament d'Eufròsine, casada amb Miquel el Tartamut i filla de Constantí VI. La Dinastia Isàurica està representada per:
* Lleó III Isàuric (717-741)
* Constantí V (741-775)
* Lleó IV el Khàzar (775-780)
* Constantí VI
* Irene d'Atenes.

## Referències

* ↑ Brubaker, Leslie. Byzantium in the Iconoclast era. Cambridge: Cambridge University Press, 2011, p. 349-355. ISBN 9780521430937.
# Joan V

Joan V és el nom dels següents personatges:
* Papa Joan V (?-686) (Antioquia - Roma, 686), Papa de l'Església Catòlica (685 -686)
* Joan V d'Alexandria , 72è Patriarca Copte d'Alexandria (1147-66)
* Joan V o Joan l'Almoiner, (Amathus, Xipre, segle v - Xipre, 619), Patriarca Grec d'Alexandria
* Joan V l'Anglòfil o Joan V de Bretanya (1339-99), duc de Bretanya
* Joan V de Constantinoble, patriarca de Constantinoble (669-675)
* Joan V d'Harcourt (? - 1356), comte d'Aumale, segon comte d'Harcourt, vescomte de Châtellerault i senyor d'Aarschot, al Brabant
* Joan V Paleòleg (1332-1391), emperador romà d'Orient
* Joan V de Portugal (1689-1750), rei de Portugal
# Mayte Gómez Molina

Mayte Gómez Molina (Madrid, 1993) és una artista digital, investigadora i escriptora espanyola, guanyadora el 2023 del Premi Nacional de Poesia Jove Miguel Hernández amb l'obra Los trabajos sin Hércules. Treballa en un grup de recerca d'art digital en 3D a l'Institut Tecnològic de Karlsruhe.

## Trajectòria

Granadina tot i que nascuda a Madrid, Gómez va començar estudis de Belles Arts i després va cursar Comunicació Audiovisual. Va ser becària del Programa Fullbright el període 2019-2021, fet que li va permetre estudiar un màster de Cinema, Vídeo, Nous Mitjans i Animació a l'Institut d'Art de Chicago. Més endavant, va realitzar el documental Como ardilla en el agua, juntament amb la seva mare, Mayte Molina, que va obtenir el premi Panorama Andaluz al Festival de Cinema Europeu de Sevilla.
Com a artista, ha participat a Immaterial TV de l'espai cultural la Tabakalera de Sant Sebastià, al festival Me gustas Pixelad_ a La Casa Encendida de Madrid, a l'exposició Frame & Frequency VII a Rockville, i a la secció oficial Supernova Digital Arts Festival de Denver.
El 2021 va realitzar a la Universitat de Granada la seva primera exposició individual titulada «Me veo la nuca». Aquell mateix any, va publicar per primera vegada una obra escrita, el poemari Mi piel virtual, cansada, una peça que naixia d'aquesta primera exposició. Després del premiat Los trabajos sin Hércules, el 2024 va publicar Circuito cerrado de vigilancia.

## Referències

* ↑ «Mayte Gómez Molina, Premio Nacional de Poesía Joven 2023» (en castellà). RTVE.es, 13-10-2023. [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ «Mayte Gómez Molina, Premio Nacional de Poesía Joven ‘Miguel Hernández’ 2023». www.cultura.gob.es. [Consulta: 30 setembre 2024].
* 1 2 3 Luque, Alejandro. «La gente dice por la calle y en los bares cosas poéticas sin darse cuenta» (en castellà). elDiario.es, 01-10-2023. [Consulta: 30 setembre 2024].
* 1 2 «Mayte Gómez Molina». CCCB. [Consulta: 30 setembre 2024].
* 1 2 «Mayte Gómez Molina | Tabakalera». www.tabakalera.eus. [Consulta: 30 setembre 2024].
* ↑ «Metaverso - Circuito cerrado de vigilancia (Mayte Gómez Molina, ed. Cielo Santo)» (en castellà). RNE, 10-06-2024. [Consulta: 11 març 2025].
* ↑ Coll, Berta. «Alba Riera: "Gràcies a aquest llibre he aconseguit deixar el mòbil"», 28-07-2024. [Consulta: 11 març 2025].
# Anton Samokhvalov

Anton Samokhvalov (en rus Антон Самохвалов) (18 de novembre de 1986) és un ciclista rus, professional des del 2015. El seu germà bessó Dmitri també és ciclista professional.

## Palmarès

* 2009
** 1r al Gran Premi Gilbert Bousquet
* 2010
** 1r al Trofeu de l'Essor
* 2013
** Campió de Rússia de muntanya
** 1r al Gran Premi Udmúrtskaia Pravda
* 2014
** 1r al Memorial Viktor Kapitonov
** Vencedor d'una etapa al Friendship People North-Caucasus Stage Race
* 2015
** Campió de Rússia en ruta per equips
** Campió de Rússia en contrarellotge per parelles (amb Dmitri Samokhvalov)
** 1r al Friendship People North-Caucasus Stage Race i vencedor d'una etapa

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Iuri Venherovski

Iuri Venherovski (Khàrkiv, 26 d'octubre de 1938 - Bélgorod, 4 de desembre de 1998) fou un jugador de voleibol ucraïnès que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1964 va prendre part en els Jocs Olímpics de Tòquio, on guanyà la medalla d'or en la competició de voleibol. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or (1962) i una de bronze (1966) al Campionat del Món de voleibol, una d'or a la Copa del Món de voleibol de 1965 i una de bronze (1963) al Campionat d'Europa.
A nivell de clubs jugà al Burevestnik Kharkiv i CSKA Moskvà. Amb el CSKA guanyà la lliga soviètica de 1962. Un cop retirat va exercir d'entrenador en diversos equips soviètics.

## Referències

* 1 2 3 «Yuriy Venherovsky Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 19 setembre 2019].
# Échenay

Échenay és un municipi francès, situat al departament de l'Alt Marne i a la regió del Gran Est.
# Linda Zanetti

Linda Zanetti (Camignolo, 10 de març de 2002) és una ciclista suïssa de ciclisme de carretera, on, actualment competeix amb l'equip Human Powered Health.
Va participar als Jocs Olímpics d'estiu de 2024.

## Palmarès en ruta

* 2023
** Campiona de Suïssa en ruta sub-23
** Vencedora d'etapa al Tour de l'Avenir
** 1a a l'Omloop van Borsele
** 1a a la Respect Ladies Race Slovakia
** Vencedora d'etapa a la Gracia Orlová
** Vencedora d'etapa a la Princess Anna Vasa Tour
* 2024
** Campiona de Suïssa en ruta sub-23
* 2025
** 1a a la Volta a la Comunitat Valenciana Fèmines

### Resultats a les Grans Voltes
#### Tour de França

* 2024: 87a posició

## Referències

* ↑ «Linda Zanetti» (en anglès). UCI. [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «Linda ZANETTI» (en castellà). Olympics. [Consulta: 7 març 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
# Marcilly-et-Dracy

Marcilly-et-Dracy és un municipi francès, situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat.
# Carlos Antônio Napion

Carlo Antonio Galeani Napione (Torí, 30 d'octubre de 1757 - Rio de Janeiro, 22 de juny de 1814), va ser un enginyer que es va convertir en general de l'exèrcit portuguès a Brasil. Va posar en marxa la indústria necessària per crear materials de guerra en aquell país.

## Militar

Carlo Antonio Maria di Galleani Napione Coconato, més conegut per la forma portuguesa Carlos Antônio Napion, va néixer a Torí, al Piemont (Itàlia), el 30 d'octubre de 1757. Es va unir a l'exèrcit del Piemont als 14 anys. Durant la major part de la seva carrera va estudiar química i metal·lúrgia, així com les seves aplicacions militars. Es va especialitzar en l'artilleria i va arribar al rang de major.
L'any 1800 l'exèrcit francès va ocupar el Piemont després de la batalla de Marengo i Napion es va traslladar a Portugal. Basant-se en la seva experiència, el 26 d'agost de 1800 Rodrigo de Sousa Coutinho el va convidar a unir-se a l'exèrcit de Portugal per reorganitzar l'artilleria de l'exèrcit. En 1807 va ser ascendit a brigadier i es va convertir en inspector reial de l'exèrcit i dels tallers i laboratoris militars. Ja al Brasil, Napion va aconseguir el rang de tinent general, el rang més alt del país en aquell moment.
Es va convertir en l'autoritat principal de la tecnologia militar de l'època, amb el ple suport Príncep Regent Dom João. Carlos Antônio Napion va morir el 22 de juny de 1814 mentre ocupava el càrrec de president de la junta directiva de la Reial Acadèmia Militar de Brasil, membre del Consell Suprem Militar, inspector de la Real Fàbrica de Ferro de Lagoa Rodrigo de Freitas i Inspector General del Consell Reial de l'Arsenal, les fàbriques i les foses.

## Mineralogia

En els seus anys a Itàlia va ser major inspector de mines de Sardenya abans de convertir-se cap al 1795 en director del laboratori de metal·lúrgia de l'Escola de Mineralogia de Torí. Va compartir un interès per la ciència amb José Bonifácio d'Andrada, i va acompanyar Andrada aquest any en una exploració mineralògica per Estremadura i Beira, en els seus anys a Portugal. Un cop al Brasil, va acompanyar a José Bonifácio i al seu germà Martim Francisco Ribeiro d'Andrada en les seves exploracions mineralògiques per la província de São Paulo. L'any 1797 va donar el nom a la fluorita, del llatí fluere, fluir, un mineral descobert uns dos-cents cinquanta anys abans.

## Referències

* ↑ Material Bélico: Reserva do Recife.
* 1 2 3 Paraense dos Santos i Filgueiras, 2011, p. 363.
* 1 2 Napion: Exército Brasileiro.
* ↑ «NAPIONE, Carlo Antonio Galeani» (en anglès). The Mineralogical Record. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2017. [Consulta: 9 desembre 2017].
* ↑ Martim Francisco Ribeiro de Andrada: IHGS.
* ↑ «Fluorite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 desembre 2017].
# Palau de Mateus

El palau de Mateus (en portuguès: Palácio de Mateus, Solar de Mateus o Casa de Mateus) és un palau localitzat a la parròquia civil de Mateus, municipi de Vila Real, Portugal. Els tres edificis principals són el casal, el celler i la capella.
Els edificis del celler daten del segle xvi i van ser modificats el 1800. L'arquitecte Nicolau Nasoni fou l'encarregat del projecte per a la construcció del palau, que tenia lloc al segle xviii, possiblement entre el 1739 i el 1743, segons un expert. L'obra va ser autoritzada per António José Botelho Mourão, 3r Morgado de Mateus. L'actual casa pairal va substituir l'antiga casa familiar que es va construir al mateix lloc a principis del 1600. El 1910, va ser classificat com a Monument Nacional. El palau és propietat de la Fundació Mateus.

## Galeria d'imatges

* Capella
* Capella
* Parc
* Parc (João Cutileiro)

## Referències

* ↑ «House and Chapel» (en anglès). [Consulta: 22 juliol 2023].
* ↑ «Casa de Mateus» (en anglès). Arxivat de l'original el 10 de març 2019. [Consulta: 22 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial del palau Arxivat 2007-09-12 a Wayback Machine.
# New Baden

New Baden és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 3.001 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Baden tenia 3.001 habitants, 1.127 habitatges, i 811 famílies. La densitat de població era de 864,7 habitants/km².
Dels 1.127 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 24,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,6 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 12,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.859 $ i la renda mediana per família de 53.347 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.134 $ mentre que les dones 23.261 $. La renda per capita de la població era de 19.268 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Baden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Baden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monts de la Marche

Els Monts de la Marche conformen una regió natural al nord-oest del Massís Central i formen part dels Monts del Llemosí. El nom prové de l'antic comtat de la Marche i contenen els Monts d'Ambazac i els monts de Blond.

## Geografia
### Situació

Es troben al departament de la Cruesa, de l'Alta Viena i als límits del departament del Cher. Estan envoltats per les regions naturals següents:
* Al nord pel Boischaut
* A l'est per les Combrailles.
* Al sud per l'Altiplà de Millevaches

### Topografia

El relleu es constitueix de turons ben marcats, separats per valls profundes i també gorges.

### Geologia

Al nord, els llits sedimentaris de la conca parisenca s'aixequen una mica cap al sud i deixen lloc a terrenys propis del Massís Central. S'hi poden trobar roques molt dures com el granit, el gneis i el gres, però també micaesquists i esquistos. Aquest conjunt variat dona un relleu que canvia per l'erosió.

### Clima

La regió compta amb un clima oceànic més o menys degradat en funció del relleu. Les precipitacions són abundants i les nevades significatives. A l'hivern les temperatures són baixes i regides pel relleu.

### Flora i fauna

Els monts de la Marche estan ocupats per closes de policultius i praderies per alimentar el bestiar. Els arbres que s'hi poden trobar són el roure, el castanyer, el faig, el freixe, l'aranyoner, l'evònim, el ligustrum, l'avellaner i el carpí. A les valls s'hi pot trobar el sambucus i el salze blanc

## Activitats

La ramaderia bovina i ovina és l'ocupació principal de l'agricultura en aquesta regió.
# Juan Ramón Bonet Alba

Juan Ramón Bonet Alba (Barcelona, 6 de juny de 1974), més conegut com a Juanra Bonet, es un actor, presentador i humorista català, conegut principalment per haver presentat els programes Lo sabe, no lo sabe (juliol de 2012 - desembre de 2013), i ¡Boom! (des del juliol de 2014 fins a l'actualitat).

## Referències

* ↑ «Juanra Bonet salta a Cuatro con ‘Lo sabe, no lo sabe’». Diario de León, 30-07-2012. Arxivat de l'original el 2013-12-17. [Consulta: 21 desembre 2018].
* ↑ «Juanra Bonet ficha por Antena 3». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 21 desembre 2018].
# New Berlin (Illinois)

New Berlin és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.030 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Berlin tenia 1.030 habitants, 428 habitatges, i 296 famílies. La densitat de població era de 358,3 habitants/km².
Dels 428 habitatges en un 32,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 8,2% dones solteres, i en un 30,8% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 31,6% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 14,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.635 $ i la renda mediana per família de 50.139 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.417 $ mentre que les dones 22.614 $. La renda per capita de la població era de 19.313 $. Aproximadament el 4% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Berlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Berlin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Santuari del Corredor

El Santuari de la Mare de Déu del Corredor es troba molt a prop del cim (633,5 msnm) de la serra del Corredor, a 633,5 msnm, dins del Parc Natural del Montnegre i el Corredor en el terme municipal de Dosrius. És d'estil gòtic tardà, i fou bastit a finals del segle xvi.
És un centre de devoció a la comarca i té una gran tradició l'aplec de dilluns de Pasqua, tant per a la comarca del Vallès Oriental com del Maresme. Té uns goigs dedicats per a cantar-li a Mare de Déu: "Cantarem Verge lloada, vostres goigs amb gran amor. Siau la nostra advocada, patrona del Corredor...". El santuari depèn de la parròquia de Sant Andreu del Far.

## Descripció

El santuari es troba adossat a una casa de masovers. Tot el conjunt es troba envoltat per una paret que els protegeix.
La planta de la nau és de creu llatina, i hi ha dues petites capelles laterals al creuer. En un petit cambril, cambra elevada i accessible situada al darrere de l'altar, s'hi venera la Mare de Déu dels Socors. Envoltant el cambril destaca el retaule major, obra cinccentista. El campanar és una torre quadrada rematada per merlets i amb gàrgoles als angles.
El presbiteri queda tancat per una reixa de ferro forjat, de l'estil del temple; a l'interior hi ha un retaule d'estil plateresc, del segle xviii, el qual fou salvat de les destrosses l'any 1936.
Té un campanar de torre amb planta quadrada, fet amb pedra granítica, que sobresurt de la coberta de la nau. Al segon pis, on hi ha instal·lades les campanes, s'hi obren les finestres d'arc de mig punt i allargades. El cos de coronament conserva un grup de mènsules força interessants i un grup de merlets de forma escalonada.
A l'exterior de l'església, al davant mateix, hi ha una gran columna de pedra aïllada. A la façana lateral hi ha l'accés a l'església i a l'habitatge. Aquest té un pas que el comunica amb el temple.

## Història

L'origen del santuari seria una capella que, cap al 1530, va construir el pagès Salvi Arenes, de la parròquia de Sant Andreu del Far. Obra d'aquest mateix pagès seria la imatge original de Nostra Senyora del Socors, que el 1815 fou substituïda per una imatge nova, i desplaçada a una altra ubicació dins del santuari. El 1920 fou traslladada a la rectoria de Llinars del Vallès, d'on desaparegué durant un saqueig el juliol de 1936.

## Referències

* ↑ Institut Cartogràfic de Catalunya. Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10000
* ↑ «Goigs a la Mare de Déu del Socors del Corredor». [Consulta: 2015].
* 1 2 3 4 5 «Santuari de la Mare de Déu del Corredor». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 desembre 2012].

## Bibliografia

* Garriga, Joaquim «El retaule major de Nostra Senyora del Socors i la formació del santuari cinccentista de la serra del Corredor» (format PDF). Locus Amoenus. Universitat Autònoma de Barcelona, núm. 6, 2002-2003, p. 187-227. ISSN: 1135-9722 [Consulta: 27 febrer 2011].

## Enllaços externs

* Santuari del Corredor Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Districte Federal del Caucas Nord

El Districte Federal del Caucas Nord (en rus Северо-Кавказский федеральный округ, Sévero-Kavkazski federalni ókrug) és un dels nou districtes federals de Rússia.
Està situat a l'extrem sud-occidental de la Federació Russa, al nord del Caucas i vora la mar Càspia. Amb una superfície de 170.700 km², és el més petit de tots els districtes federals; la seva població era de 8.933.889 habitants segons el cens del 2002. La seu administrativa és a la ciutat de Piatigorsk.
És el més nou del districtes federals russos i es va establir el 19 de gener del 2010, arran de la segregació dels territoris meridionals del Districte Federal del Sud. El Delegat Presidencial del districte federal és Serguei Mélikov.

## Subjectes federals

El Districte Federal del Caucas Nord comprèn 7 subjectes federals:
* República del Daguestan
* República d'Ingúixia
* República de Kabardino-Balkària
* República de Karatxai-Txerkèssia
* República d'Ossètia del Nord - Alània
* Krai de Stàvropol
* República de Txetxènia