OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Miquel Bosch i Jover

Miquel Bosch i Jover (Calders, 18 de juliol de 1900 - 17 de novembre de 1960) fou un pedagog i escriptor de la comarca del Moianès.
Va néixer a Calders el 18 de juliol de 1900, d'on el seu pare era metge. A sis anys va arribar a Artés juntament amb la seva mare, vídua, i la seva germana. Miquel Bosch i Jover sovint anava a Calders per visitar el seu mestre. Ja de molt jove, en Miquel Bosch, despuntà pel seu talent privilegiat i especialment per les seves infatigables inquietuds literàries. Dirigí la Revista Jorba des de l'any 1934, quan morí el seu antecessor Anton Busquets i Punset, fins al 1936, a part de col·laborar amb altra premsa manresana. La seva vocació de mestre el portà a exercir la carrera, primer a Torà de Tost i més tard a Hostalets de Balenyà, on treballà intensivament durant 25 anys, fins a la seva mort a Hostalets de Balenyà el dia 17 de novembre de 1960.
En reconeixement de la seva tasca docent a Artés i com agraïment dels molts alumnes que va ensenyar i educar, aquest municipi anomenà el seu institut IES Miquel Bosch i Jover.

## Bibliografia seleccionada

* Verdaguer, poeta de la cançó
* Verdaguer i el Montseny
* Història i llegenda del bandoler Joan de Serrallonga
* Col·lecció de modismes catalans
* Folklore de la Vall de Tost

## Referències

* 1 2 «Miquel Bosch i Jover». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Torrent, Joan; Tasis i Marca, Rafael. Història de la premsa catalana, Volum 2. Editorial Bruguera, 1966, p.399.
* ↑ «L' Estudi de Torà de Tost». Salvem Tost!, 13-12-2009. [Consulta: 20 març 2011].
* ↑ «IES Miquel Bosch i Jover». Ajuntament d'Artés. Arxivat de l'original el 2011-07-28. [Consulta: 20 març 2011].
# Maarkedal

Maarkedal és un municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes. Està compost per les seccions d'Etikhove, Maarke-Kerkem, Nukerke i Schorisse.
# Fitòlit

Un fitòlit és una partícula microscòpica de sílice amorfa (òpal) que precipita dins els teixits de determinats vegetals.
Les famílies botàniques que formen aquestes precipitacions de sílice són Poaceae, Araceae, Cyperaceae, Pinaceae i Musaceae principalment.
En la família cactàcia es poden formar fitòlits d'oxalat de calci.
Les plantes vives absorbeixen la sílice del sòl i un cop mortes aquestes concrecions passen al sòl.
Es fan servir en arqueologia i geologia principalment
Els fitòlits són extremadament resistents a la descomposició i, per tant, són microfòssils que a vegades permeten saber el tàxon específic de la planta on es van formar i serveixen per conèixer els tipus de plantes que han existit en un lloc determinat en temps passats.
En els excrements fossilitzats dels dinosaures s'han trobat fitòlits d'herbes que han demostrat que les herbes monocotiledònies van aparèixer molt abans del que es pensava.
Per obtenir els fitòlits cal eliminar la matèria orgànica oxidar la mostra i obtenir el residu sec a 500ªC. Posteriorment cal observar la mostra en un microscopi òptic.
# Ardalion Ignàtiev

Ardalion Ignàtiev (Ĕnel, 22 de desembre de 1930 - Txeboksari, 24 d'octubre de 1998) va ser un atleta rus, especialista en curses de velocitat, que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1950.
Durant la seva carrera va prendre part en dues edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu. El 1952, a Hèlsinki, va disputar dues proves del programa d'atletisme. En ambdues quedà eliminat en sèries. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne, guanyà la medalla de bronze en la cursa dels 400 metres del programa d'atletisme, mentre en el 4x400 metres relleus quedà eliminat en sèries.
En el seu palmarès destaca una medalla d'or en els 400 metres i una de plata en els 200 metres del Campionat d'Europa d'atletisme de 1954. També guanyà tres medalles al Festival Mundial de la Joventut i els Estudiants, una d'or en els 400 metres i de plata en els 200 metres el 1953 i una d'or en els 400 metres el 1955. El 25 de juny de 1955 va igualar el rècord d'Europa dels 400 metres en poder de Rudolf Harbig amb un temps de 46.0". Va posseir nombrosos rècords de l'URSS dels 200, 400 i el relleu 4x400 metres.
Després de retirar-se va treballar com a director a l'escola d'esports de Txeboksari, i fou professor a la Universitat de Pedagogia Estatal de Txuvàixia entre 1970 i 1976.

## Millors marques

* 200 metres. 20.7" (1956)
* 400 metres. 46.0" (1955)

## Referències

* 1 2 3 Ardalion Ignàtiev a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Medallistes per prova». rfea.es. Federació Espanyola d'Atletisme. Arxivat de l'original el 26 d’octubre 2020. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «World Student Games (UIE)». [Consulta: 31 maig 2020].
* ↑ Progresión de los Récords de Europa al Aire Libre. rfea.es, 2016, p. 10. Arxivat 2022-02-20 a Wayback Machine.
* ↑ Waśko, Janusz (1953-). Athletics national records evolution 1912-2012 : golden century of IAAF records. GreenArt Jacek Kardasz, 2013, p. 25, 32 i 207. ISBN 978-83-62033-30-0.
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 3 juny 2020].
# William Gilmore Simms

William Gillmore Simms (Charleston, Carolina del Sud, 1806-1870) Escriptor sudista. Orfe de petit, va fer diversos oficis, i el 1827 es doctorà en lleis, però ho deixà per la literatura. Escriví els poemes Lyrical and Other Poems and Early Lays (1827), Tile Vision of Cones, Cain, and Other Poems (1829), The Tricolor, or Three Days of Blood in Paris (1830), Atlantis, a story of the sea (1832) i les novel·les Martin Faber, the Story of a Criminal (1833), The Yemassee (1835), The Lily and the Totem, or, The Huguenots in Florida (1850), Vasconselos (1853), The Cassique of Kiawah (1859). Partisan (1835), Katherine Walton (1851), Mellichampe (1836), The Kinsmen (1841), The Forayers (1855), Eutaw (1856), i Joscelyn (1867). Però la més famosa fou The Sword and the Distaff (1852), un al·legat a favor de l'esclavatge. Fou diputat per Alabama i durant la guerra donà suport la Confederació.

## Enllaços externs

* 1911 Britannica.
* Caroline Lee Hentz's Long Journey de Philip D. Beidler Alabama Heritage núm. 75, Winter 2005
* An Overview of Southern Literature by Genre Arxivat 2008-07-05 a Wayback Machine. de Lucinda MacKethan Southern Spaces Feb. 2004.
# Bradgate

Bradgate és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 101 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bradgate tenia 101 habitants, 48 habitatges, i 30 famílies. La densitat de població era de 111,4 habitants per km².
Dels 48 habitatges en un 18,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 6,3% dones solteres, i en un 37,5% no eren unitats familiars. En el 31,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,63.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,8% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 22,8% entre 25 i 44, un 33,7% de 45 a 60 i un 18,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 117,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.000 $ i la renda mediana per família de 44.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 15.625 $. La renda per capita de la població era de 16.407 $. Entorn del 8% de les famílies i el 16,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bradgate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bradgate». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cúmul del pessebre

Messier 44, també conegut amb els noms de Cúmul del Pessebre, Praesepe (del seu nom en llatí), M44 o NGC 2632, és un cúmul obert de la via Làctia en la constel·lació de Càncer. El cúmul fou identificat per Àratos de Soli en el 260 aC i també fou obervat per Galileu en 1610 qui va poder distingir per primera vegada les estrelles individuals que el componen.
M44 està situat a una distància de 577 anys llum. La seva edat s'estima en uns 730 milions d'anys. Un dels seus components més brillants és l'estrella Epsilon Cancri, coneguda també com a 41 Cancri. Inicialment el nom de ε Cancri es va utilitzar per a tot el cúmul. El cúmul té una magnitud global de 3.7 i apareix a l'observació com una zona de lluminositat difusa cobrint 95 minuts d'arc. Conté gran quantitat d'estrelles variables pulsants del tipus Delta Scuti, cap de les quals és fàcil d'observar pels aficionats. Entre les més de 200 estrelles que s'hi poden trobar, hi ha gegants vermelles i nanes blanques. Pels voltants i fins i tot dintre del mateix cúmul, encara que situades molt més lluny que qualsevol de les seves estrelles, pot contemplar-se un petit cúmul de galàxies disperses no gaire brillants ni grans: formen part del conjunt Coma-Lleó. Amb una lluentor feble, poden ser observades fàcilment per qualsevol telescopi mitjà equipat amb una càmera CCD o fins i tot amb fotografies de llarga exposició. Alguns exemples són NGC 2637 o IC 2388.

## Observació

M44 es pot observar a ull nu gràcies a la seva magnitud total de 3,7, encara que les seves estrelles són massa febles per a ser observades a ull nu. El cúmul es mostra com una nebulositat que cobreix una àrea de 95 minuts d'arc. Amb binoculars es poden resoldre un gran nombre d'estrelles. El cúmul es mostra magnífic amb un telescopi de 150 mm. Amb freqüència tant la Lluna com els planetes es mouen sobre la zona del M44 (Saturn es va desplaçar lentament entre les seves estrelles a inicis de juny de 2006); no és infreqüent que algun feble asteroide transiti, lentament, entre les seves diferents components.

## Referències

* 1 2 «Messier 44». [Consulta: 30 octubre 2018].
* ↑ «Gaia Data Release 2. Observational Hertzsprung-Russell diagrams». [Consulta: 13 març 2019].
* ↑ Ralf-Dieter Scholz «Astrophysical parameters of Galactic open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 18-07-2005, pàg. 1163–1173. DOI: 10.1051/0004-6361:20042523.
* ↑ «NGC 2632 (= M44 = OCL 507), Praesepe, the Beehive Cluster». [Consulta: 30 octubre 2018].
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 4 Stefano Bertone «Gaia Data Release 2. Observational Hertzsprung-Russell diagrams» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 8-2018. DOI: 10.1051/0004-6361/201832843.
* 1 2 «The orbits of open clusters in the Galaxy» (en anglès). Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, 4, 11-11-2009, pàg. 2146–2164. DOI: 10.1111/J.1365-2966.2009.15416.X.
* ↑ Martin Netopil «On the metallicity of open clusters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201526370.
* ↑ URL de la referència: https://doi.org/10.1051/0004-6361/202346590.

## Enllaços externs

* SEDS (anglès)
* Dades astronòmiques SIMBAD (anglès)
# Tulancingo de Bravo (municipi)

Tulancingo de Bravo és un municipi de l'estat d'Hidalgo que té com a capçalera municipal homònima. Oscil·la en un rang d'altitud d'entre 2.500 i 2.600 metres sobre el nivell del mar. La seva extensió total és de 122,30 km² i té una població estimada de 129.741 hab.
Limita amb Tulantepec, Acaxochitlán, Cuautepec, Acatlán i Epazoyucan.

## Informació general

Ubicada a l'eix neovolcànic de la Serra de Pachuca.
El clima és temperat-fred, amb pluges els mesos de juny, juliol, agost i setembre, amb una mitjana de 392 mm anual. Maig, juny, juliol i agost són els més calorosos, febrer, març i abril solen tenir més vents de Sud-oest i la temperatura mitjana anual és de 16 °C.
Dins del seu terme hi ha la zona arqueològica de Huapalcalco.
# Rosenberg

«Rosenberg» té aquests significats:
* Rosenberg (Texas), població dels Estats Units a l'estat de Texas
* Personatges:
** Adelaida de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg (Kleinheubach, 1831 - illa de Wight, 1909), princesa alemanya i reina consort de ...
** Alfred Rosenberg (1893 – 1946), membres del Partit Nazi, i un dels que hi va ...
** Doctor Rosenberg, personatge fictici de la saga Half Life
** Hilding Rosenberg, compositor suec del segle xx.
** Karl Rosenberg, brigadista que va passar per Palafrugell i va deixar-hi una maleta amb llibres i documents
** Léonce Rosenberg (París, 1879 -1947) marxant i editor d'art francès
** Maria Teresa de Löwenstein-Wertheim-Rosenberg (Roma, 1870 - Viena, 1935), duquessa de Bragança
** Markus Rosenberg (1982, Malmö), futbolista suec
# Víktor Ivanov

Víktor Ivanov (rus: Виктор Николаевич Иванов) (Moscou, 21 de desembre de 1930 - 14 d'agost de 2003) fou un remer rus que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1950.
El 1956 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Melbourne, on guanyà la medalla de plata en la prova del dos sense timoner del programa de rem. Va fer parella amb Ígor Buldakov. En el seu palmarès també destaquen quatre medalles al Campionat d'Europa de rem, tres d'or i una de plata entre les edicions de 1953 i 1956, sempre en el dos sense timoner. Entre 1954 i 1958 guanyà el campionat soviètic del dos sense timoner.

## Referències

* ↑ «Иванов Виктор Николаевич» (en rus). [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Olympedia – Viktor Ivanov». [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «Rudern - Europameisterschaften (Herren - Zweier ohne Steuermann)». [Consulta: 29 juliol 2022].
* ↑ «ИВАНОВ Виктор Николаевич | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 29 juliol 2022].
# Vassili Ilin

Vassili Ilin (Lisij Nos, 8 de gener de 1949 - 21 de setembre de 2015) fou un jugador d'handbol rus que va competir sota bandera soviètica entre finals de la dècada de 1960 i començaments de la de 1980.
El 1972 va prendre part en els Jocs Olímpics de Múnic, on fou cinquè en la competició d'handbol. Quatre anys més tard, als Jocs de Mont-real, guanyà la medalla d'or en la mateixa competició. Amb la selecció soviètica jugà un total de 101 partits internacionals en què va marcar 177 gols. En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del Món d'handbol de 1978.
A nivell de clubs jugà al MAI Moscou, amb qui guanyà cinc edicions de la lliga soviètica i la Copa d'Europa de 1973.

## Referències

* ↑ «Ушел из жизни олимпийский чемпион Монреаля Василий Ильин». Газета.Ru.
* 1 2 3 «Vasily Ilyin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 15 de desembre 2012. [Consulta: 11 setembre 2019].
* ↑ «Men's World Championships». ihf.info. [Consulta: 11 setembre 2019].
# Brunehaut

Brunehaut (en picard Brunéo) és un municipi belga de la província d'Hainaut a la regió valona. Està compost per les seccions de Brunehaut, Bléharies, Guignies, Hollain, Howardries, Jollain-Merlin, Laplaigne, Lesdain, Rongy i Wez-Velvain.

## Agermanaments

* Sallenelles
# Pica (medicina)

La pica és un comportament basat en l'apetència i ingestió de substàncies no alimentàries, com sorra, paper, femta (coprofàgia), pèls, carbó, terra, guix, o gel, entre altres possibles. Pot formar part d'algun trastorn mental o donar-se com a conseqüència d'algun dèficit de minerals, com l'anèmia ferropènica.
També fa referència a una gana anormal per alguns productes comestibles que es consideren ingredients per a menjar (ex: farina, patates crues, midó). Perquè aquests antulls es considerin pica, han de persistir més d'un mes, i a una edat en la que el menjar porqueria, plastilina, etc. no es consideri apropiat en el procés del desenvolupament humà.
El nom de la malaltia prové del vocable llatí que vol dir «garsa», un ocell conegut per menjar gairebé qualsevol cosa. La pica afecta a gent de totes les edats i és particularment comú en dones embarassades i nens, especialment aquells que pateixen desnutrició. És molt més comú en països en via de desenvolupament i àrees rurals que en altres llocs. En formes extremes, la pica es considera un trastorn mèdic. Les dones embarassades són conegudes per anhelar ingerir substàncies sorrenques com a terra o farina. Alguns teoritzen que aquestes dones poden estar buscant minerals necessaris per al seu cos, però fa falta més estudi i investigació sobre aquest tema.
La pica en nens, encara que comuna, pot ser perillosa. Menjar guix, per exemple, que conté plom, pot ocasionar danys cerebrals per enverinament per plom. Hi ha un risc similar en menjar terra a prop de carrers que existien abans de l'eliminació del tetraetil de plom en la gasolina o en els quals s'utilitza oli contaminat (prèviament usat o que conté policlorobifenils tòxics) per assentar la pols. A més de l'enverinament, hi ha un risc molt més greu d'obstruccions gastrointestinals o ruptures a l'estómac. Això també és aplicable als animals.

## Exemples

* Acufàgia (ingestió d'objectes tallants i punxeguts, entre altres agulles, fulles de navalla, llapis, etc.).
* Amilofàgia (ingestió de midó).
* Coniofàgia (ingestió de pols de persianes venecianes).
* Coprofàgia (ingestió d'excrements).
* Geomelofàgia (ingestió anormal de patates crues).
* Geofàgia (ingestió de terra).
* Gooberfàgia (ingestió exagerada de cacauets).
* Litofàgia (ingestió de pedres)
* Mucofàgia (ingestió de mocs)
* Hemofàgia (ingestió de sang)
* Pagofàgia (ingestió exagerada de gel)
* Tricofàgia (ingestió de cabell o llana)
* Urofàgia (ingestió d'orina. Nota: L'orinoteràpia, o consum de l'orina pels presumptes beneficis mèdics i de salut, no s'ha de considerar pica perquè no correspon a una gana, sinó a una decisió conscient).
* Urolàgnia (ingestió d'orina com un fetitxe sexual)
* Xilofàgia (ingestió de fusta)

## Enllaços externs

* PICA, MISTERIOSO HÁBITO DE COMER TIERRA Y GIS (castellà)
* Hundreds of coins found in patient's belly (anglès)
* The Woman Who Vomited Frogs (anglès)
* The Straight Dope: Is it crazy to eat clay?, Cecil Adams, 1995 (anglès)
* Eating Disorder: Pica (anglès)
Viccionari
# Bruno Junk

Bruno Junk (Valga, 27 de setembre de 1929 - Tartu, 22 de setembre de 1995) fou un atleta estonià, especialista en marxa atlètica, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1940 i 1950.
El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on va guanyar la medalla de bronze en la prova dels 10 quilòmetres marxa del programa d'atletisme. Quatre anys més tard, als Jocs de Melbourne va guanyar la medalla de bronze en la prova dels 20 quilòmetres marxa.
Durant la seva carrera esportiva va establir el rècord del món dels 15 km marxa el 1951 (1:08:08.0), dels 20 km el 1956 (1:30:00.8) i dels 3 km el 1952 (11:51.4), tot i que aquests dos darrers no foren reconeguts oficialment. A nivell nacional va guanyar quatre títols soviètics: dos en els 20 km, el 1951 i 1956, i dos en els 10 km, el 1952 i 1953, així com vuit títols estonians: el 1949-50 i de 1956 a 1959 dels 20 km, el 1958 dels 10 km i el 1959 dels 30 km.
Una vegada retirat va exercir d'entrenador d'atletisme. Entre el 1964 i el 1970 fou vicepresident de la Federació Estònia d'Atletisme i entre el 1979 9 1987 en fou el president. Col·laborà a la revista esportiva Kehakultuur i al diari Spordileht. Des del 1996 se celebra un campionat de marxa en el seu honor a la seva vila natal.

## Millors marques

* 10 quilòmetres marxa. 42'20,6" (1958)
* 20 quilòmetres marxa. 1h 28' 05" (1956)

## Referències

* 1 2 3 «Olympedia – Bruno Junk». [Consulta: 26 abril 2022].
* 1 2 «ESBL». [Consulta: 26 abril 2022].
# William Harrison Ainsworth

William Harrison Ainsworth (Manchester, 4 de febrer de 1805 - Reigate, Surrey, 30 de gener de 1882) fou un novel·lista anglès.
Començà a donar-se a conèixer amb articles periodístics, que tingueren molta acceptació. Fundà un diari en la seva vila nadiua, però sentint-se reduït en aquell ambient, es traslladà a Londres, on llavors començà una vida d'activitat intel·lectual prodigiosa. Pot dir-se que fou el més fecund dels novel·listes del seu temps.
Durant quaranta anys va escriure obres molt interessants. Les principals són:
* Sir John Chiverton
* Roodwook. Obra que tracta de Dick Turpin, famós lladre de camins, i de la seva egua Black Bess.
* Crischton
* Guy Fawker
* Jacob II
* La filla de l'avar
* La catedral de Sant Pau
* La cort de la Reina
* La torre de Londres
* La maga de Lancashire
* El conestable de la Torre
* El lord Corregidor de Londres
* El cardenal Pòle
* Carles Estuard a Madrid
* El combat dels trenta
i moltes altres.
En algunes de les seves novel·les hi va col·laborar el caricaturista George Cruikshank.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 3, pàg. 760 (ISBN 84-239-4503-0)
# Blairsburg

Blairsburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 235 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Blairsburg tenia 235 habitants, 88 habitatges, i 71 famílies. La densitat de població era de 139,6 habitants per km².
Dels 88 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,5% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 18,2% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,67 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 30,2% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.667 $ i la renda mediana per família de 49.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.250 $ mentre que les dones 28.750 $. La renda per capita de la població era de 17.817 $. Cap de les famílies i el 0,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Blairsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Blairsburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nukunonu

Nukunonu, abans Nukunono, és un atol de les illes Tokelau, dependents de Nova Zelanda. És l'atol situat al mig de l'arxipèlag.

## Geografia

Té una població de menys de 400 habitants. L'atol mesura uns 5 km d'ample i uns 12 km de llarg.
L'illa del nord-est, Tokelau, és la que va donar nom al grup. Hi ha una població a l'illa de Nukunono al sud-oest, que també es diu Nukunono, i una altra al costat, a la illeta de Motusaga. A la vora la llacuna està lliure de corall i poden accedir-hi embarcacions a través del pas entre ambdues illetes.

## Història

Nukunonu va ser descobert per l'anglès Edward Edwards, el 1791, i l'anomenà Duke of Clarence.