OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wonder Lake

Wonder Lake és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.345 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wonder Lake tenia 1.345 habitants, 445 habitatges, i 367 famílies. La densitat de població era de 641,1 habitants/km².
Dels 445 habitatges en un 45,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,4% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 17,5% no eren unitats familiars. En el 12,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,9% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 33,5% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 6,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.712 $ i la renda mediana per família de 62.404 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.792 $ mentre que les dones 27.500 $. La renda per capita de la població era de 21.428 $. Aproximadament el 2,6% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wonder Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wonder Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Huda's Salon

Huda's Salon (àrab: صالون هدى, Ṣālūn Hudà) és una pel·lícula de thriller palestina de 2021 coproduïda internacionalment i escrita, dirigida i produïda per Hany Abu-Assad. És protagonitzada per Ali Suliman, Samer Bisharat, Maisa Abd Elhadi i Manal Awad. S'ha doblat i subtitulat al català.
El rodatge principal es va suspendre el 20 de març de 2020, a causa de la pandèmia de la COVID-19, i es va reprendre el 15 de juliol de 2020. La producció es va suspendre de nou, i va concloure el desembre de 2020.
Es va estrenar al Festival Internacional de Cinema de Toronto de 2021 el setembre de 2021.

## Repartiment

* Ali Suliman com a Hasan
* Samer Bisharat com Said
* Maisa Abd Elhadi com a Reem
* Manal Awad com a Huda

## Referències

* ↑ Ritman, Alex. «Berlin: Two-Time Oscar Nominee Hany Abu-Assad Preps Palestinian Thriller 'Huda's Salon'», 19-02-2020. [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ «Huda's Salon». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 octubre 2023].
* ↑ Goodfellow, Melanie. «Hany Abu-Assad eyeing mid-July restart for 'Huda's Salon'; first image unveiled (exclusive)». Screen International, 24-06-2020. [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ Atfab, Kaleem. «Double Oscar Nominee Hany Abu-Assad Wraps 'Huda's Salon,' Aims for Cannes Debut». Variety, 06-12-2020. [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ Hayes, Dade. «Toronto Film Festival Sets Platform Competition Slate, With Riz Ahmed Heading Jury; 'Dune' Imax Run, NBA 75th Anniversary Join Lineup», 11-08-2021. [Consulta: 11 agost 2021].
* ↑ Gyarkye, Lovia. «'Huda's Salon': Film Review | TIFF 2021» (en anglès americà), 09-09-2021. [Consulta: 9 setembre 2021].
# Camic

Camic (en llatí Camicus, en grec antic Καμικός 'Kamikós') era una antiga ciutat de Sicília que, segons la tradició, va construir Dèdal per a Còcal, el rei dels sicans, que en va fer la residència reial i el lloc de dipòsit dels seus tresors. La seva situació era tan ben triada que es considerava totalment inexpugnable.
Una altra llegenda diu que Minos de Creta va fer una expedició a l'illa mentre perseguia a Dèdal. Còcal el va matar a traïció i el va enterrar en secret, segons diu Diodor de Sicília. Heròdot parla d'aquesta història, i diu que els cretencs van enviar una expedició a Sicília per venjar la mort de Minos, i van assetjar Camic sense èxit. D'aquest text d'Heròdot es va deduir erròniament que la ciutat era l'acròpoli d'Agrigent. Segons Ateneu de Nàucratis, Sòfocles va escriure una tragèdia, avui perduda, que portava per títol el nom de la ciutat, Καμίκιοι.
Se suposa però que estava situada en un lloc alt i gairebé impossible de conquerir en el territori d'Agrigent. Quan Hipòcrates i Capis, cosins de Teró d'Agrigent, van ser expulsats d'aquella ciutat, es van refugiar a Camic. Els romans la van sotmetre a la Primera Guerra Púnica i des que llavors va portar el nom de Camicus. Tenia a la vora el riu Camicus que podria ser l'actual Flume della Canne, uns 15 km a l'oest d'Agrigent. La ciutat mateixa devia estar propera a l'actual Siculiana, però no se'n sap el lloc exacte.

## Notes

* ↑ segons el Diccionari Grec-Català, p. 958

## Referències

* ↑ Diodor de Sicília. Biblioteca històrica, VI, 78-79
* ↑ Heròdot. Històries, VII, 170
* ↑ Smith, William (ed.). «Camicus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 gener 2022].
# Operació Lava Jato

L'Operació Lava Jato és una xarxa de corrupció que es va desfermar al Brasil el març del 2014, amb investigacions en 40 països més.
Entre 2001 i 2016, Odebrecht i empreses relacionades van pagar més de 1.000 milions de dòlars en suborns amb relació a 100 projectes desenvolupats a 12 països: Angola, Argentina, Brasil, Colòmbia, República Dominicana, Equador, Guatemala, Mèxic, Moçambic i Panamà.

## Referències

* 1 2 Delgado, Malu. «Ramificación internacional del caso“Lava Jato”» (en castellà). DW, 06-02-2017. [Consulta: 12 març 2025].
# Yale (Illinois)

Yale és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 97 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yale tenia 97 habitants, 37 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 65,7 habitants/km².
Dels 37 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.136 $ i la renda mediana per família de 21.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 18.199 $. Aproximadament el 24% de les famílies i el 29,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mosasàurids

Els mosasàurids (Mosasauridae) són una família extingida de sauròpsids (rèptils) escatosos adaptada a la vida marina que van viure a les acaballes del període Cretaci, des de fa uns 90 milions d'anys fins al final del Mesozoic fa 65 milions d'anys.

## Característiques

Aquests rèptils estaven estretament emparentats amb els varans i amb les serps actuals, i la seva forma corporal recorda molt a la d'aquests animals, tot i que les seves dimensions eren descomunals. Arribaven a mesurar fins als 17 metres (hainosaures), per bé que la majoria eren més petits, d'entre vuit i deu metres.
El seu musell era normalment llarg i ple de dents, fins i tot al paladar; sembla que engolien les seves preses senceres, com les serps, ja que les seves dents no estaven fetes per a mastegar.
Tenien la cua llarga i aplanada lateralment. Al contrari que els plesiosaures, els mosasàurids empraven la cua com a principal eina natatòria, i les seves curtes aletes arrodonides els servien gairebé exclusivament com a estabilitzadors.

## Història natural

Tots els mosasàurids eren depredadors, però hi ha proves que explotaven nínxols ecològics diferents. Els mosasàurids del gènere Globidens, que feien uns sis metres, tenien dents gairebé esfèriques adaptades a moldre les closques dels mol·luscs com les cloïsses i els musclos. Eren vivípars, com ho demostren troballes recents, i és possible que visquessin a la mar durant tota la seva vida.

## Taxonomia

* Família Mosasauridae
** Vallecillosaurus
** Subfamília Tylosaurinae
*** Hainosaurus
*** Tylosaurus
*** Taniwhasaurus
** Subfamília Plioplatecarpinae
*** Platecarpus
*** Angolasaurus
*** Ectenosaurus
*** Selmasaurus
*** Igdamanosaurus
*** Yaguarasaurus
*** Plioplatecarpus
** Subfamília Mosasaurinae
*** Dallasaurus
*** Clidastes
*** Eremiasaurus
*** Mosasaurus
*** Moanasaurus
*** Amphekepubis
*** Plotosaurus
*** Globidens
*** Prognathodon
*** Plesiotylosaurus
*** Carinodens
** Subfamilia Halisaurinae
*** Eonatator
*** Halisaurus
Incertae sedis
* Liodon
* Goronyosaurus
* Pluridens
* Kourisodon
* Russellosaurus
* Tethysaurus

## Referències

* ↑ Dash, Sean. Workaholic Productions / History Channel. Prehistoric Monsters Revealed (en anglès), 2008.
# Solutrià

El solutrià és un període cultural del paleolític superior que va seguir l'aurinyacià i s'assembla a un mosterià evolucionat.
Es divideix en presolutrià, solutrià inferior, solutrià mitjà i solutrià superior.
Com a troballes específiques, cal destacar els xiulets d'os, òxids vermells per pintar els cossos, puntes de pedra en forma de fulles de llorer i de desmai, afiladors d'esperó i bastons perforats d'os. Algun dels elements més destacats en són el Roc de Sers (Charente) i les coves de Parpalló.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.245. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ «Artes Figurativas I». A: Enciclopedia Temática Sopena (paper) (en castellà). Traducció de l'Enciclopedia Generale "Le Nove muse" de S.A.I.E. Editrice. Barcelona: Editorial Ramon Sopena, S.A., 1982, p.13. ISBN 84-303-0967-5 [Consulta: 15 desembre 2014].

## Bibliografia

* Alimen, Maria-Henriette; Marie-Joseph, Steve. Prehistoria (en castellà). Mexico DF, Madrid i Buenos Aires: Siglo XXI, 1970 (Historia universal, volum 1). ISBN 84-323-0034-9.
# Arnau Puig i Grau

Arnau Puig i Grau (Barcelona, 16 de gener de 1926 - Barcelona, 29 de març de 2020) fou un crític i sociòleg de l'art català.

## Biografia

Es llicencià en filosofia a la Universitat de Barcelona, i del 1956 al 1961 s'especialitzà en sociologia de la cultura i de l'art a la Universitat de la Sorbona (París), on fou fortament influït per l'existencialisme. Esdevingué un dels principals impulsors de l'avantguardisme a Catalunya.
Fundà les revistes Algol i Dau al Set, de la qual sortí el grup d'art del qual en fou teòric. Ha col·laborat a Siglo 20, Cúpula, Presència, La Vanguardia, Nueva Forma, i El País, i exercí la crítica a Revista Europa, Gazeta del Arte, Batik, Avui i Artes Plásticas. Del 1964 al 1975 fou president del Cercle Maillol de l'Institut Francès de Barcelona. Destacà com a professor a la facultat de filosofia i lletres de la Universitat de Barcelona i de la Universitat Autònoma de Barcelona i com a catedràtic d'estètica a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona.
Fou director de l'Institut d'Història i Arqueologia del Consell Superior d'Investigacions Científiques a Roma. El 1992 rebé la Creu de Sant Jordi, el 2003 el premi de l'Associació Catalana de Crítics d'Art i el 2004 la medalla al mèrit cultural de l'Ajuntament de Barcelona. Fou també membre d'honor de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi i col·laborador habitual de la revista Bonart.
El 2012 fou guardonat amb el Premi Nacional a la Trajectòria Professional i Artística, concedit per la Generalitat de Catalunya. Fou patró de la Fundació Joan Brossa i parella de la ballarina i coreògrafa Consol Villaubí i Pons, amb qui col·laborà en alguns projectes.

## Referències

* ↑ «Mor Arnau Puig, l'últim representant viu del grup Dau al Set». 324, 29-03-2020 [Consulta: 29 març 2020].
* ↑ «Arnau Puig i Grau». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Manuel de Solà-Morales Rubió, Arnau Puig Grau, Enrique Granell Trias, José María Rovira Gimeno. Homenatge al catedràtic Arnau Puig Grau : amb motiu del seu comiat com a professor, 18 de desembre de 1996. Barcelona: UPC. Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona, 1966, p. 72.
* ↑ «Bonart reconeixerà l'aportació al món de les arts d'Arnau Puig, Maria Lluïsa Borràs, Domènec Fita, Rafael Marquina, Paco Torres Monsió i Isidre Vicens en la festa commemorativa dels desè aniversari de la revista.». Bonart [Girona], núm. 119, 9-2009, p.. ISSN: 1885-4389.
* ↑ «Premis Nacionals de Cultura 2012». Conca.cat. Arxivat de l'original el 2013-10-31. [Consulta: 29 novembre 2012].

## Enllaços externs

* Guia temàtica: Arnau Puig - Biblioteca Oriol Bohigas (Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona)
# Ada de Cària

Ada de Cària (grec antic: Ἄδα, Áda) fou filla d'Hecatompos, rei de Cària, i germana de Mausol, Artemísia II, Idrieu i Pixòdar.
Es va casar amb el seu germà Idrieu, successor d'Artemísia el 351 aC i que va morir el 344 aC. A la mort del seu marit va ser proclamada reina però un altre germà, Pixòdar, la va enderrocar el 340 aC. Ada va conservar el poder a l'interior amb seu a la fortalesa d'Alinda.
Mort Pixòdar el 335 aC, el rei Darios III de Pèrsia va donar Cària com a satrapia al gendre de Pixòdar, el noble persa Orontobates. L'any 334 aC Alexandre el Gran va arribar a Cària i va trobar a Ada que dominava la fortalesa d'Alinda, i s'oposava a Orontobates. Ada es va sotmetre a Alexandre i fins i tot el va voler adoptar com a fill. Després d'ocupar Halicarnàs que va defensar Memnó de Rodes durant un any fins a la seva sobtada mort el 333 aC, Alexandre li va donar el govern de Cària que va conservar fins al 326 aC. En parlen Flavi Arrià, Diodor de Sicília, Estrabó i Plutarc.

## Referències

* ↑ Ada a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 18
# Vía Libre

Vía Libre va ser un setmanari anarcosindicalista de Badalona, portaveu de les seccions locals de la Confederació Nacional del Treball (CNT) i de la Federació Anarquista Ibèrica (AIT). Va aparèixer entre 1936 i 1939, durant la Guerra Civil Espanyola.
Va aparèixer per primera vegada el 3 d'octubre de 1936. El seu contingut era informació regular i àmplia relacionada d'una manera o altra amb la guerra civil. Condicionada per les circumstàncies bèl·liques, era habitual que alguns titulars i texts fossin d'una mida més gran, a mode de consignes. També tractaven temes relacionats amb el moviment sindical (avisos, comunicats, convocatòries...), però temes molt diversos com el naturisme, la pedagogia, la cultura, poesia, sobre les joventuts llibertàries, entre d'altres. Al llarg de la seva publicació, es van publicar reportatges sobre les col·lectivitzacions i l'autogestió a nivell local. Van ser recurrents les polèmiques amb el setmanari El Deber, portaveu del Partit Socialista Unificat de Catalunya (PSUC). Afectada per la censura, a partir del 3 de juliol de 1937, els espais en blanc van ser molt freqüents.
Va desaparèixer a resultes del Ple Nacional Econòmic Ampliat de la CNT-FAI, celebrat a València el gener de 1938, on es va decidir regularitzar el nombre de publicacions confederals. El darrer número del setmanari tractà, precisament, aquesta reunió.
La direcció del setmanari anava a càrrec de Rizal Robert, membre de la FAI. Entre els seus col·laboradors hi hagué Eliseu Paradell, de la FAI, Bartolomé de Escalada, del Sindicat de Professions Liberals de la CNT, Joan Rectoret, del Sindicat Únic de la Metal·lúrgia de la CNT, Vicente Turón, del Sindicat Únic d'Empleats Municipals de la CNT, Joan Sans, de Consciències Lliures, J. Peirats o Pere Cané. A banda dels redactors, comptava també amb una secció de propaganda.

## Referències

* 1 2 3 García Pons, Enrique. Historia de la prensa badalonesa (en castellà). Badalona: Ajuntament de Badalona, 1979, p. 273-275.
* 1 2 «Anarcoefemèrides del 3 d'octubre». Ateneu Estel Negre. [Consulta: 30 gener 2020].

## Enllaços externs

* Setmanari Vía Libre digitalitzat al web del CEDALL
# East Peru

East Peru és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 153 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Peru tenia 153 habitants, 53 habitatges, i 46 famílies. La densitat de població era de 62,8 habitants/km².
Dels 53 habitatges en un 35,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,5% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 13,2% no eren unitats familiars. En l'11,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,1% tenia menys de 18 anys, un 5,9% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 24,2% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.083 $ i la renda mediana per família de 32.083 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.000 $ mentre que les dones 20.750 $. La renda per capita de la població era de 14.756 $. Entorn del 13,3% de les famílies i el 19,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Peru». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Peru». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Albion (Indiana)

Albion és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.284 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Albion tenia 2.284 habitants, 846 habitatges, i 555 famílies. La densitat de població era de 629,9 habitants per km².
Dels 846 habitatges en un 37,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,8% hi vivien parelles casades, en un 12,6% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 17% de 45 a 60 i un 10,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.282 $ i la renda mediana per família de 43.438 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.473 $ mentre que les dones 23.531 $. La renda per capita de la població era de 16.405 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Albion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Albion». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Rugis

Els rugis (en llatí: rugii o rugh, en grec antic Ῥοῦγοι o Ῥόγοι)) eren un poble germànic que habitava les ribes de la mar Bàltica, entre el Vístula i l'Oder, a l'oest dels escirs (probablement sàrmates), al nord dels helvecons i a l'est dels sidens.
Estrabó no en parla i Claudi Ptolemeu menciona una tribu, els Ῥουτίκλειοι (Ruticleioi), però probablement parla dels rugis. Després que Tàcit els va mencionar van desaparèixer de la història, potser empesos pels sueus, i es van desplaçar cap al sud-est i van acabar integrant la confederació dels gots. Cap al 375 es van aliar als huns, on van tenir un paper important en les seves lluites d'expansió, però es van independitzar a la mort d'Àtila sota el rei Flacciteu (Flacciteus), i en la seva època es va introduir el cristianisme.
Després de la mort d'Àtila se'ls troba al nord del Danubi, a Àustria i l'alta Hongria, i van formar un regne independent anomenat Rúgia. Uns anys després van quedar sotmesos als ostrogots, conservant la seva autonomia fins al 541 quan el seu rei Eroric va ser assassinat, i van desaparèixer com a poble.
Van llegar el seu nom a l'illa de Rügen a la mar Bàltica, i a la ciutat de Rugenwalde, i probablement a Rega i Regenwalde.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Rugh». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 2 agost 2021].
Viccionari
# Oxicefàlia

L'oxicefàlia, també anomenada de vegades acrocefàlia (del grec akros, alt, i kephalé, cap) o hipsocefàlia (del grec hypsos, alt, i kephalé, cap), és una anomalia congènita del crani, en la qual la part superior del cap assumeix una forma cònica o punxeguda. El diàmetre vertical del cap predomina sobre les altres mesures i va acompanyada de certa desviació en sentit anteroposterior. Els índexs vertico-transversal i vertico-longitudinal són, respectivament, majors de 98 i de 75. Es deu sovint a la sutura precoç de les sutures sagital i frontoparietal.
L'oxicefàlia és considerada el tipus més greu de craneoestenosi.

## Enllaços externs

* Pàgina de la NINDS (castellà) (anglès)

## Referències

* Enciclopèdia Espasa, Barcelona 1908-1928, 72 volums