OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schistura tizardi

Schistura tizardi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong a Laos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Strada Blănari

El carrer strada Blănari es troba al centre històric de Bucarest, al sector 3. El carrer s'orienta d'est a oest sobre una longitud d'uns 200 metres, entre el bulevard Ion C. Brătianu i fins a l'església de Sant Nicolau Shelari, a prop de la qual gira cap al nord, dirigint-se cap al carrer Doamnei amb el qual es creua al cap d'uns 50 metres.
Al carrer Blănari hi ha l'església “Sant Nicolau” - Șelari, un monument inscrit a la llista de monuments històrics 2010 - Bucarest - al núm. crt. 441, codi LMI B-II-mB-18174. L'edifici (Club d'Arquitectes) del núm. 14, codi LMI B-II-mB-18173, així com l'edifici del núm. 1 i les cases dels números 2, 3, 8, 9 i 10 - 12. Les cases dels números 4 i 6, que també figuren a la llista de 2010, ja no existeixen, es van esfondrar el 15 de maig de 2013.

## Galeria

* Carrer Blănari número 2.
* Carrer Blănari núm. 4 i 6 (cases ensorrades).
* Str. Pells no. 10-12.
* Església de Sant Nicolau Shelari.

## Referències

* ↑ «Lista monumentelor istorice 2010 Municipiul București, www.espaco.ro, accesat la 25 octombrie 2014». Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ Străzile Bucureștilor – mică istorie sentimentală în imagini. Rănile orașului. - www.zf.ro/ziarul-de-duminica

## Bibliografia

* Colectiv, București: Ghid Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Meridiane, București, 1962
* Victor Bilciurescu, București și bucureșteni de ieri și de azi Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Universul, București, 1945
* Constantin C. Giurescu, Istoria Bucureștilor - Din cele mai vechi timpuri pînă în zilele noastre Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura pentru Literatură, București, 1966
* George Potra, Din Bucureștii de altădată Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1981
* George Potra, Istoricul hanurilor bucureștene Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1985
* Alexandru Ofrim, Străzi vechi din Bucureștiul de azi, Editura Humanitas, București, 2011, ISBN 978-973-50-2918-0

## Enllaços externs

* Blănari Street al mapa, www.openstreetmap.org
* Blănari Street a Flickr.com
# Monchique

Monchique és un municipi portuguès, situat al districte de Faro, a la regió d'Algarve i a la subregió de l'Algarve. L'any 2006 tenia 6.441 habitants. Limita al nord amb Odemira, a l'est amb Silves, al sud amb Portimão, al sud-oest amb Lagos i a l'oest amb Aljezur.

## Població

Població del concelho de Monchique (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 4658 | 6891 | 11517 | 14205 | 14779 | 9609 | 7309 | 6974 | 6441 |

## Freguesies

* Alferce
* Marmelete
* Monchique

## Vegeu també

* Caldas de Monchique
# Llista de peixos del riu Kosi

Aquesta llista de peixos del riu Kosi inclou 48 espècies de peixos que es poden trobar actualment al riu Kosi ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## B

* Bagarius bagarius
* Balitora brucei
* Bangana ariza
* Bangana dero
* Barilius barila
* Barilius barna
* Barilius bendelisis
* Barilius tileo
* Barilius vagra
* Batasio macronotus
* Botia lohachata

## C

* Cabdio morar
* Carcharhinus leucas
* Chagunius chagunio
* Clupisoma garua
* Crossocheilus latius

## D

* Danio rerio
* Devario aequipinnatus
* Devario devario

## G

* Garra annandalei
* Garra gotyla gotyla
* Garra lamta
* Glyptothorax cavia
* Glyptothorax gracilis
* Glyptothorax pectinopterus
* Glyptothorax telchitta
* Glyptothorax trilineatus

## H

* Hara hara

## L

* Labeo angra
* Labeo rohita

## N

* Nemacheilus corica
* Neolissochilus hexagonolepis

## P

* Pethia ticto
* Pseudecheneis crassicauda
* Pseudecheneis sulcata
* Psilorhynchus pseudecheneis
* Puntius sophore

## R

* Raiamas bola
* Raiamas guttatus

## S

* Schistura beavani
* Schistura rupecula
* Schistura scaturigina
* Schizothorax molesworthi
* Schizothorax plagiostomus
* Schizothorax progastus

## T

* Tor putitora
* Tor tor
* Turcinoemacheilus himalaya

## Referències

* ↑ Species in Kosi River - FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Menon, A. G. K., 1950. Notes on fishes in the Indian Museum. XLII. On a new loach from Poona. XLIII. On a small collection of fish from East Punjab. XLIV. Fishes from the Kosi Himalayas, Nepal. Records of the Indian Museum (Calcutta), vol. 47 (pt 2) (for 1949): 225-237.
* Srivastava, M. P., 1989. A new hill-stream sisorid fish of the genus Hara (Blyth, 1860) from Kosi Belt, North Bihar, India. Journal of Freshwater Biology, vol. 1 (núm. 2): 121-125.
* Wooodlands Mountain Institute i IUCN/Nepal, 1994. Biodiversity of Koshi Tappu Wildlife Reserve and its Adjacent Area. Katmandú, el Nepal.

## Enllaços externs

* Survey of capture fisheries in the Koshi River basin (anglès)
* Fishing in Koshi River Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Fishing banned in watershed region, Saptakoshi River (anglès)
# Montaganha

Montaganha (en francès Montagagne) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-11. [Consulta: 13 juliol 2010].
# Nibble

Un nibble o quartet és el conjunt de quatre dígits binaris (bits) o mig octet. En arquitectura d'ordinadors, 4 bits és un adjectiu usat per a descriure enters, adreces de memòria o altres unitats de dades que comprenen fins a 4 bits d'amplada, o per a referir-se a una arquitectura d'unitat central de processament i unitat aritmeticològica basades en registres, bus de direccions o bus de dades d'aquesta amplada. El seu interès es deu al fet que cada xifra en hexadecimal (0, 1, 2,..., 9, A, B, C, D, E, F) es pot representar amb un quartet, donat que 2$^4$=16. També el quartet és la base del sistema de codificació BCD. A continuació es mostra la correspondència entre les setze xifres hexadecimals i les seves corresponents representacions binàries en forma de quartet:
| 0 | 0000 |
| 1 | 0001 |
| 2 | 0010 |
| 3 | 0011 |
| 4 | 0100 |
| 5 | 0101 |
| 6 | 0110 |
| 7 | 0111 |
| 8 | 1000 |
| 9 | 1001 |
| A | 1010 |
| B | 1011 |
| C | 1100 |
| D | 1101 |
| E | 1110 |
| F | 1111 |
# Xadegan (Khuzestan)

Xadegan és una antiga ciutat de la província de Khuzestan a l'Iran, entre Ahwaz i Abadan, a la vora del riu Dawrak (afluent del Djarrahi) i unida per un canal al Karun. Fou coneguda com a Dawrak o Dawrak al-Fars (Dawrak dels perses) i també Dawrak al-Madina (Dawrak la Vella). El seu nom original persa era Darak.

## Història

A l'edat mitjana era capital d'un districte anomenat Dawrak o Surrak. Destacava per les seves teles de vel i les fonts sulfuroses. Era estació de pas dels peregrins del Kirman i Fars cap a la Meca. Fins al segle x va tenir un temple de foc i hi havia edificis d'època sassànida.
Fou ocupada pels Banu Tamin al segle xvi però en foren expulsats pel wali de l'Arabistan Sayyid Mubarak de la dinastia dels Muixaixa d'Hawiza (1591/1592). El 1619/1620 fou ocupada pel beglerbegi de Fars, i algun temps després va quedar en mans de la tribu dels Afxar. En temps de Nàdir-Xah Afxar al segle xviii fou capturada pel xeic Salman dels Kab. Salman va construir una nova vila que va anomenar Fallahiya a uns 8 km al sud, i Dawrak aviat va quedar en ruïnes. Salman va fer construir una fortalesa a la nova ciutat per defensar-la dels Huwala i altres tribus hostils, i va construir també les muralles de terra (de 3 km de circuit); la muralla estava en mal estat a la meitat del segle xix quan va visitar la ciutat Layard, però hi havia a la rodalia diversos canals en bon estat.
El 1933 el nom de Fallahiya es va canviar a xadegan (o xadagan) i fou erigida en capital d'un districte (bakhx) del xahristan de Khorramxahr (Muhammara). El districte tenia a la meitat del segle XX uns 20000 habitants. La regió de maresmes entre la ciutat i la costa del golf és anomenada Dawrakistan. Una part de la badia de Musa (Khawr Musa) rep també el nom de Khawr Dawrak.

## Bibliografia

J. MacDonald Kinneir, A Geographical memoir of the Persian Empire
# Xiphophorus evelynae

Xiphophorus evelynae és una espècie de peix de la família dels pecílids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4 cm de longitud total i les femelles els 6.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: Mèxic central.

## Referències

* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Xiphophorus evelynae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Rosen, D. E.: Middle-American poeciliid fishes of the genus Xiphophorus. Bull. Fla. State Mus. Biol. Sci. v. 5 (núm. 4): 57-242. Any 1960.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès) i (txec)
# Susan

Susan (en francès Suzan) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Le Bòsc

Le Bòsc (francès Le Bosc) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Burret (Arieja)

Burret és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

Viccionari
# Sent Pèire (Arieja)

Sent Pèire (en francès Saint-Pierre-de-Rivière) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Xyliphius barbatus

Xyliphius barbatus és una espècie de peix de la família dels aspredínids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: és una espècie de peix endèmica de l'Argentina (conques dels rius Paraguai i Paranà).

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.). Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8): 1-27.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Alonso de Arámburu, A. S. & R. H. Arámburu. 1962. Una nueva especie de Xyliphius de la Argentina (Siluriformes, Bunocephalidae). Physis (Buenos Aires) v. 23 (núm. 65): 219-222.
* ↑ «Xyliphius barbatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Friel, J.P., 2003. Aspredinidae (Banjo catfishes). p. 261-267. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena, 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raúl A. Ringuelet").
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez, 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C., 1996. A phylogenetic analysis of the Asian catfish families Sisoridae, Akysidae and Amblycipitidae, with a hypothesis on the relationships of the neotropical Aspredinidae (Teleostei, Ostariophysi). Fieldiana. Núm. 4:1-83.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mesa Verde

Mesa Verde és una concentració de població designada pel cens del Comtat de Riverside a l'estat de Califòrnia (Estats Units d'Amèrica). És un suburbi a l'oest de la ciutat de Blythe (Califòrnia) a cavall de l'àrea rural que envolta aquesta ciutat i el desert de Sonora. Segons el cens del 2010 la població de Mesa Verde era de 1.023 habitants, sobre una extensió terrestre de 1.024 ha. Les dades d'aquest cens comenten un perfil racial de la població d'aquest lloc segons els tipus de raça i etnicitat en el cens dels Estats Units majoritàriament hispà o llatí (69,9%) amb un significant nombre de blancs no hispans (27,9%) i altres races (36,5%), però amb percentatges d'amerindis, afroamericans, asiàtics i illencs del Pacífic que en cap cas superaven conjuntament el 2,2%.

## Referències

* ↑ U.S. Census
* ↑ http://www.census.gov/geo/www/gazetteer/files/Gaz_places_national.txt
# Yasuhikotakia longidorsalis

Yasuhikotakia longidorsalis és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Fa 8 cm de llargària màxima i presenta entre 13 i 18 franges estretes, marronoses i irregulars als flancs.
* 13-14 radis tous a l'aleta dorsal i 9 a l'anal.
* 9-10 radis ramificats a l'aleta dorsal.
* 30-31 vèrtebres.
* Peduncle caudal amb una banda ampla.
* Aleta caudal amb nombroses petites taques de color marró als lòbuls.
* Les femelles són generalment més grosses que els mascles.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu a Àsia: la conca del riu Mekong.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Nalbant, T. T., 2002. Sixty million years of evolution. Part one: family Botiidae (Pisces: Ostariophysi: Cobitoidea). Trav. Mus. Natl. Hist. Nat. “Grigore Antipa” v. 44: 309-333, 4 pls.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Taki, Y. & A. Doi, 1995. Two new species of the cobitid genus Botia from the Lao Mekong basin. Jpn. J. Ichthyol. v. 42 (núm. 2): 147-155.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Baird, I. G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos. 161 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Loaches Online (anglès)
* ↑ Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1): 1-33.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.
* ↑ FishWise (anglès)

## Bibliografia

* Kottelat, M., 2004. Botia kubotai, a new species of loach (Teleostei: Cobitidae) from the Ataran River basin (Myanmar), with comments on botiine nomenclature and diagnosis of a new genus. Zootaxa 401:1-18.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Palma (Uruguai)

Palma és un poble de l'Uruguai ubicat al departament d'Artigas, sobre l'extrem septentrional del país, prop de la frontera amb l'Argentina.

## Referències

* ↑ Maplandia world gazetteer

## Enllaços externs

* Situació geogràfica de Palma a Maplandia.com (en anglès)
Viccionari
# Yongeichthys tuticorinensis

Yongeichthys tuticorinensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley, G. P., 1932. Fishes. Sci. Rep. Great Barrier Reef Exped. v. 4 (núm. 9): 267-316, Pls. 1-4.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1925. Notes and description of Indian fishes. Part III. J. Bombay Nat. Hist. Soc. v. 30 (núm. 3): 640-651.
* ↑ «Yongeichthys tuticorinensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Yuki (Bolívia)

El yuqui o yuki és una llengua tupí-guaraní que es parla en el departament de Cochabamba a Bolívia. El nom yuki és utilitzat per fer referència tant a la llengua com als seus parlants.
Des de la promulgació del decret suprem núm. 25894 l'11 de setembre de 2000 el yuki és una de les llengües indígenes oficials de Bolívia. Va ser inclòs en la Constitució Política promulgada el 7 de febrer de 2009.

## Situació actual

L'idioma yuki compta amb aproximadament 140 parlants i, per tant, es troba en perill d'extinció (Crevels i Muysken, 2009:15). Es tracta, a més, d'una llengua en què els parlants són altament bilingües yuki-castellà (Villafañe, 2004).

## Aspectes històrics

No hi ha moltes referències històriques sobre aquesta ètnia. Com afirma Villafañe (2012), se sap que van ser grups nòmades que es van desplaçar per un extens territori fins al primer contacte amb els missioners europeus. Aquest territori comprendria la província d'Ichilo, la part nord de la província de Carrasco i parts orientals de la província de Chapare (Montaño Aragó, 1987). Segons l'autora, aquesta ètnia va ser sempre confosa amb altres grups aborígens (sirionó i yurakaré) perquè habitaven un mateix espai geogràfic. Per això, resulta difícil delimitar de manera fefaent l'antic hàbitat dels yukis, que afirmen, d'altra banda, que els seus avantpassats provenen del Chapare.

## Classificació

Segons la classificació de les llengües tupí-guaraní proposada per Rodrigues (1984, 1985), basada principalment en criteris fonològics, el yuki és una llengua tupí-guaraní que pertany al subgrup guarayó. D'altra banda, segons la classificació proposada per Dietrich (1986), basada en una comparació lèxica, gramatical i fonètica de les llengües tupí-guaraní pures, el yuki és una llengua de la branca tupí-guaraní central.

## Bibliografia

* Crevels, Mily y Muysken, Pieter (2009). Lenguas de Bolivia: presentación y antecedentes. En: Mily Crevels y Pieter Muysken (eds.) Lenguas de Bolivia, tomo I Ámbito andino, 13-26. La Paz: Plural editores.
* Dietrich, Wolf (1986). El idioma Chiriguano. Gramática, textos, vocabulario [Ediciones cultura hispánica]. Madrid: Instituto de Cooperación Iberoamericana.
* Montaño Aragón, Mario (1987). Guía Etnográfica Lingüística de Bolivia (3 tomos), tomo I. La Paz: Editorial Don Bosco.
* Rodrigues Aryon D. (1984-1985). Relações internas na família lingüística Tupi-Guarani. Revista de Antropología XXVII-XXVIII: 33-53. São Paulo.
* Villafañe, Lucrecia (2004). Gramática Yuki: lengua Tupí-Guaraní de Bolivia. Proefschrift Katholieke Universiteit Nijmegen. Tucumán: Ediciones del Rectorado, UNT.
* Villafañe, Lucrecia (2012). Yuki. En: Mily Crevels y Pieter Muysken (eds.) Lenguas de Bolivia, tomo III Oriente. La Paz: Plural editores. (en premsa)

## Bibliografia

* ↑ Bolivia: Decreto Supremo Nº 25894, 11 de septiembre de 2000
* ↑ Constitución Política de Bolivia