OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sisor chennuah

Sisor chennuah és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,8 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 32-34.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Brahmaputra a l'Índia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hamilton F. (Buchanan), 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges . i-vii + 1-405.
* ↑ «Sisor chennuah». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Ng, H. H., 2003: A revision of the south Asian sisorid catfish genus Sisor (Teleostei: Siluriformes). Journal of Natural History v. 37 (núm. 23): 2871-2883.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Skiffia

Skiffia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels goodèids.

## Hàbitat

En general, tenen una tolerància limitada a la degradació del seu hàbitat i, per tant, són susceptibles a les pertorbacions antropogèniques. L'única excepció és Skiffia bilineata, el qual és més tolerant als canvis d'eutrofització, la terbolesa de l'aigua i els canvis estacionals de l'ecosistema on viu.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic: Skiffia lermae i Skiffia bilineata són les espècies amb una distribució geogràfica més extensa car es troben als estats de Michoacán, Jalisco i Guanajuato, mentre que Skiffia multipunctata només es troba a Michoacán i Skiffia francesae és extinta en estat salvatge.

## Estat de conservació

Totes quatre espècies afronten amenaces pel que fa a llur supervivència i han patit extincions locals en més del 50% de les seues distribucions geogràfiques originals, tot i que tan sols Skiffia francesae apareix a la Llista Vermella de la UICN com a extinta en estat salvatge. Poblacions de Skiffia francesae són mantingudes en captivitat per afeccionats a l'aquariofília, instituts d'investigació i zoològics, i hom creu que descendeixen totes elles d'exemplars recollits pel Dr. R. Miller l'any 1976.

## Taxonomia

* Skiffia bilineata (Bean, 1887)
* Skiffia francesae (Kingston, 1978)
* Skiffia lermae (Meek, 1902)
* Skiffia multipunctata (Pellegrin, 1901)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ De la Vega-Salazar, M.Y., Avila-Luna, E. & Macías-García, C., 2003. "Ecological evaluation of local extinction: the case of two genera of endemic Mexican fish, Zoogoneticus and Skiffia". Biodiversity & Conservation 12 (10): 2043–2056.
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 De la Vega-Salazar, M.Y., Avila-Luna, E. & Macías-García, C., 2003.
* ↑ Langhammer, J.K., 1995. Skiffia francesae: A fish on the edge of tomorrow. Can we save it? Aquatic Survival: Bulletin of the Aquatic Conservation Network 4: desembre del 1995.
* ↑ UICN (anglès)
* ↑ Bean, T. H., 1887. Descriptions of five new species of fishes sent by Prof. A. Dugès from the Province of Guanajuato, Mexico. Proceedings of the United States National Museum v. 10 (núm. 637): 370-375.
* ↑ Kingston, D. I., 1978. Skiffia francesae, a new species of goodeid fish from western Mexico. Copeia 1978 (núm. 3): 503-508.
* ↑ Meek, S. E., 1902. A contribution to the ichthyology of Mexico. Field Columbian Mus. Zool. Ser. v. 3 (núm. 6): 63-128, Pls. 14-31.
* ↑ Pellegrin, J., 1901. Poissons recueillis par M. L. Diguet, dans l'État de Jalisco (Mexique). Bull. Mus. Natl. Hist. Nat. (Sér. 1) v. 7 (núm. 5): 204-207.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Sobekemsaf

Sobekemsaf (sbk-m-z3 = f) va ser una reina egípcia de la XVII Dinastia. Va ser la Gran Esposa Reial del faraó Nubkheperre Intef i germana d'un faraó no identificat, probablement Sekhemre-Heruhirmaat Intef, Sobekemsaf II o Senakhtenre Ahmose.
Sobekemsaf en jeroglífic :
El seu nom ("Sobek el protegeix") és gramaticalment masculí. Tot i que existia una versió femenina del nom (sbk-m-z3 = s), la reina apareix com a Sobekemsaf en totes les fonts, de manera que no es tracta d'un error puntual per part de l'escriva. De fet els noms masculins en dones no eren infreqüents durant el segon període intermedi, segurament Sobekemsaf duia aquest nom en honor d'algun dels seus avantpassats.
Apareix mencionada en un braçalet i un penjoll (avui al Museu Britànic) i en una estela trobada a la ciutat natal de la seva família, Edfu (avui al Museu de El Caire - CG 34009). L'estela, pertany a un oficial anomenat Yuf i datat a la XVIII Dinastia; aquesta estela esmenta la reconstrucció de la seva tomba. Una altra estela, també d'Edfu (El Caire - JE 16.2.22.23), representa a la reina Sobekemsaf juntament amb altres parents; l'estela nomena la germana de la reina Neferuni i la seva mare, el nom del qual s'ha perdut.
Els títols de Sobekemsaf eren: Dona del Rei (ḥm.t-nswt), Gran Esposa Reial (ḥmt-nỉswt wr.t), Units a la Corona Blanca (ẖnm.t-nfr-ḥḏ.t), Filla del Rei (z3.t- nỉswt), Germana del Rei (zn.t-nswt).

## Referències

* 1 2 3 Grajetski, 2005, p. 44.
* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 117-118.
* 1 2 Grajetski, 2005, p. 304.
* 1 2 Polz, 2007, p. 39.
* ↑ Ranke, 1935, p. 4.
* ↑ Engelbach, 1922, p. 116.
* ↑ Breasted, 1906, p. 44-46 ; 109-114.
* ↑ Engelbach, 1922, p. làmina 1. núm. 2.
* ↑ Polz, 2014, p. 229.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte

## Bibliografia

* Breasted, James Henry. Ancient Records of Egypt. vol. II, 1906.. vol. II, 1906.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Engelbach, Reginald «Steles and tables of offerings of the Late Middle Kingdom from Tell Edfû» (en anglès). Annales du Service des antiquités de l'Egypte, 22, 1922. OCLC: urn:oclc:record:297892940.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
* Polz, Daniel. Der Beginn des Neuen Reiches (en alemany). Berlín i Nova York: Walter de Gruyter GmbH, 2007. ISBN 978-3-11-019347-3.
* Polz, Daniel. The Territorial Claim and the Political Role of the Theban State (en anglès). The Hyksos Ruler Khyan and the Early Second Intermediate Period in Egypt: Problems and Priorities of Current Research. Proceedings of the Workshop of the Austrian Archaeological Institute and the Oriental Institute of the University of Chicago, Vienna. Forstner-Müller & Moeller (ed.), 2014.
* Ranke, Hermann. Die ägyptische Persönennamen (en alemany). Glückstadt: Verlag von J. J. Augustin, 1935.
# Marquesat de Sant Esteve de Castellar

El Marquesat de Sant Esteve de Castellar és un títol nobiliari espanyol creat el 28 de setembre de 1896 pel rei Alfons XIII a favor d'Emilia Carles i Tolrà, vídua de Tolrà, en recompensa pels beneficis dispensats al poble de Sant Esteve de Castellar, anomenat actualment Castellar del Vallès.

## Marquesos de Sant Esteve de Castellar

| | Titular | Període |
| Creació per Alfonso XIII |||
| I | Emília Carles i Tolrà | 1896-1915 |
| II | Emili Carles-Tolrà i Amat | 1915-1940 |
| Rehabilitació per Francisco Franco |||
| III | Josep María Carles-Tolrà i Coll | 1964-1968 |
| IV | Emili Carles-Tolrà i Bofill | 1970-2013 |
| Vacant |||

## Història dels Marquesos de Sant Esteve de Castellar

* Emília Carles Tolrà (1848-1915), fou 1r marquesa de Sant Esteve de Castellar. És succeïda per dret a designació el seu cosí.
* Emili Carles-Tolrà i Amat (1864-1940), 2n marquès de Sant Esteve de Castellar.
* Casat amb Rosa Coll i Carles. Fou succeït pel seu fill per rehabilitació.
* Josep Ma Carles-Tolrà i Coll (1895-1968), 3r marquès de Sant Esteve de Castellar succeït pel seu fill:
* Emili Carles-Tolrà i Bofill (1927-2013), 4t marquès de Sant Esteve de Castellar.
* Casat amb Ma Rosa Deseux i Trías de Bés.

## Referències

* ↑ Carrera Pujal, Jaime. Espiritu y Fuerza de la Indústria textil catalana. Barcelona: Fomento de la Producción Española, 1943.
* ↑ Navas Ortiz, Manuel «Epigrafia de Castellar i personatges de l'època». Plaça Vella [Castellar del Vallès], núm. 52, 9-2008, pàg. 49-96.
* ↑ «Mor el marquès de Castellar». L'Actual de Castellar del Vallès. Ajuntament de Castellar del Vallès [Castellar del Vallès], 11 maç 2013. Arxivat de l'original el 2016-04-21 [Consulta: 11 març 2013].
* ↑ «Repertori de Títols Nobiliaris de Catalunya». Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía. Arxivat de l'original el 2012-02-03. [Consulta: 15 març 2013].
* ↑ Barredo de Valenzuela, Adolfo. Indice de insertos en XXV años de la revista Hidalguía. Madrid: Ediciones Hidalguia, 1989. ISBN 9788487204104.
# Surà (riu)

El Surà (rus i mokxa: Сура, èrzia: Сура лей, Sura lej, txuvaix: Сăр, Săr, mari dels turons: Шур, Šur) és un riu de Rússia i afluent dret del Volga. El curs passa per l'óblast de Penza, Mordòvia, l'óblast d'Uliànovsk, Txuvàixia i l'óblast de Nijni Nóvgorod. La llargària del Surà és de 841 km i 384 km dels quals són navegables des de l'embocadura.
La ciutat de Penza i les localitats d'Alàtir, Śĕmĕrle o Yetĕrne, es troben al llarg del Surà. A la confluència amb el Volga hi ha la població de Vassilsursk.
Els principals afluents del Surà són el Penza, el Piana i l'Alàtir.
El cabal mitjà del riu a Yetĕrne, prop de la desembocadura, és de 253 m$^3$/s, amb considerables diferències segons les estacions.
El Surà gaudia de rics recursos pesquers, avaluats en 35 espècies a finals del segle xix. Després de la construcció de les centrals hidroelèctriques al riu Volga, però, es van esgotar greument. Al llarg de la ribera del riu i als estanys de les planes al·luvials hi habiten rates mesqueres, llúdries i almesqueres siberianes.

## Referències

* 1 2 3 Karaganova, N. G. «Sura» (en rus). Čuvašskaja ènciklopedija [Consulta: 26 desembre 2024].
* ↑ «Ssudoxodstvo na reke Sure» (en rus). Ulʹjanovskaja pravda, núm. 146, 1946 [Consulta: 26 desembre 2024].
# Rhamdioglanis transfasciatus

Rhamdioglanis transfasciatus és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.
Els adults poden assolir 19 cm de longitud. És un peix d'aigua dolça i de clima tropical. que viu als rierols costaners entre Rio de Janeiro i Santa Catarina.

## Referències

* ↑ Miranda Ribeiro, A. de, 1908. Peixes da Ribeira. Resultados de excursão do Sr. Ricardo Krone, membro correspondente do Museu Nacional do Rio de Janeiro. Kosmos, Rio de Janeiro (Rev. Art. Sci. Litt.) v. 5 (núm. 2): 5 unnum. pp.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS
# Trichomycterus bahianus

Trichomycterus bahianus és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bahia (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Costa, W. J. E. M. 1992. Description de huit nouvelles espèces du genre Trichomycterus (Siluriformes: Trichomycteridae), du Brésil oriental. Rev. Fr. Aquariol. v. 18 (núm. 4) (1991): 101-110.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joseph Hansen

Joseph Hansen (19 de juliol del 1923 - 24 de novembre del 2004) va ésser un escriptor de misteri estatunidenc nascut a Aberdeen, Dakota del Sud.
Va ser el creador d'un investigador d'assegurances homosexual, Dave Brandstetter, enquadrat a l'agència Medaillon. Novel·les d'aquest personatge van ser Fade Out (1970), Death Claims (1973), Troublemaker (1975), The Man Everybody Was Afraid of (1978), Skinflick (1979), Gravedigger (1982) i Nightwork (1984). Les investigacions de Brandstetter estan influïdes sovint per la seva condició sexual, que assumeix d'una manera molt conscient i racional.
Altres novel·les de Joseph Hansen són Stranger to Himself (1977), Pretty Boy Dead (1977) i Backtrack (1982).
Hansen va estar casat amb l'artista Jane Bancroft, una lesbiana, des del 1943 fins a la seva mort l'any 1994. Ell mateix deia que la seva relació era allò d'"un home gai i una dona que s'estimaven l'un a l'altre.".

## Referències

* ↑ Coma, Xavier: Diccionari de la novel·la negra nord-americana. Edicions 62, col·lecció de La Cua de Palla, núm. 50. Barcelona, desembre del 1985. ISBN 84-297-2319-6, plana 93.

## Enllaços externs

* Article al diari britànic The Guardian sobre la mort de Joseph Hansen. (anglès)
* Article sobre les novel·les on apareix el personatge de Dave Brandstetter. (anglès)
# Marta Abreu Arencibia

Marta Abreu Arencibia, coneguda com a Marta Abreu de Estévez (Santa Clara, Cuba, 13 de novembre, 1845 – París, 2 de gener, 1909) va ser una filantropa cubana.
Va néixer a Santa Clara, però l'any 1869 va anar a viure amb la seva família a l'Havana, on va conèixer Luis Estévez y Romero, quatre anys més jove que ella. Els pares d'Abreu van oposar-se al casament de la seva filla amb aquell home més jove que ella i de posició econòmica inferior i la van enviar a Santa Clara, perquè s'estigués amb uns parents. El seu promès va anar darrera d'ella i va insistir molt, fins que l'oncle de Marta Abreu va accedir al casament, cerimònia a la qual els pares d'ella no van assistir.
La parella va viure a Santa Clara i el 1875 van tenir el seu primer fill, Pedro Nolasco Julio Zenón Estévez Abreu, el naixement de qual va propiciar la reconciliació de la parella amb els pares d'ella. Després van tenir també una filla, però va morir als pocs mesos del naixement.
Marta Abreu era posseïdora d'una gran fortuna, heretada dels seus pares, i va fer moltes obres benèfiques; a Santa Clara va fundar diverses escoles, un dispensari per a nens pobres, un asil, el teatre La Caridad i altres establiments.
L'any 1895, en esclatar la darrera guerra de la independència cubana, la família Estévez-Abreu s'exilia a París. Des de l'exili, Abreu enviava gran quantitat de diners a Cuba, amb el pseudònim d'Ignacio Agramonte, perquè poguessin continuar la lluita per la independència.
El 1899, acabada la guerra i amb el seu país independent, tornen a Cuba, per instal·lar-se de nou a la seva casa Santa Clara, però van traslladar-se a l'Havana en ser nomenat el seu marit secretari de Justícia. Després, Estévez va acceptar de ser vicepresident de la República de Cuba, en el primer mandat de Tomás Estrada Palma.
El 1905, Estévez va renunciar a la Vicepresidència del país i més endavant tornen a instal·lar-se a París, sense que siguin molt clars els motius d'aquest darrer trasllat. Des de París, Abreu va continuar les seves obres de filantropia.
Marta Abreu va morir a París el 2 de gener de 1909, a conseqüència d'una operació. El seu marit, desesperat per la seva mort es va suïcidar amb una arma de foc poques setmanes després, el 4 de febrer. Les restes de tots dos van ser repatriades a Cuba, el 20 de febrer de 1920 i sepultades a la Necròpolis de Cristóbal Colón, a l'Havana. A Santa Clara van recordar Marta Abreu anomenant-la «La Gran Benefactora».

## Referències

* 1 2 3 4 Fernández Ramírez, Narciso Amador. «Marta Abreu y Luis Estévez, un Amor Inolvidable» (en castellà). Cubahora, 13-02-2017. [Consulta: 22 febrer 2022].
* 1 2 3 4 Fernández Soneira, Teresa. «Marta Abreu. La Villaclareña Ilustre» (en castellà), 2009. [Consulta: 22 febrer 2022].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 1, pàgs. 653/54. (ISBN 84-239-4501-4)
# Rhinogobio hunanensis

Rhinogobio hunanensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Yuanjiang (la Xina).

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1870. Mededeeling omtrent eenige nieuwe vischsoorten van China. Versl. Akad. Amsterdam (Ser. 2) v. 4. 251-253.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tang, J.-H., 1980. Two new species of Cyprinid fishes of the subfamily Gobioninae from China. Acta Zootaxonomica Sinica v. 5 (núm. 4): 436-439.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
* ↑ Chen, Y., Y. Chen i D. He, 2002. Biodiversity in the Yangtze river fauna and distribution of fishes. J. Ichthyol. 42(2):161-171.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Rhinogobius changjiangensis

Rhinogobius changjiangensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Chen, I-S., P. J. Miller, H.-L. Wu & L.-S. Fang, 2002. Taxonomy and mitochondrial sequence evolution in non-diadromous species of Rhinogobius (Teleostei: Gobiidae) of Hainan Island, southern China. Mar. Freshwater Res. v. 53 (núm. 2): 259-273.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Rhinogobius lentiginis

Rhinogobius lentiginis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Notes on a collection of Japanese fishes, made by Dr. J. Morrow. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 144-150.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zheng, M.-L. & H.-L. Wu. 1985. A study on the freshwater gobioid fishes of Zhejiang Province, China, with descriptions of two new species (Perciformes: Gobiidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 10 (núm. 3): 326-333.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, I.-S. i P.J. Miller, 1998. Redescription of a Chinese freshwater goby, Gobius davidi (Gobiidae), and comparison with Rhinogobius lentiginis. Cybium 22(3):211-221.
* ↑ Chen, I.-S., H.L. Wu i K.-T. Shao, 1999. A new species of Rhinogobius (Teleostei: Gobiidae) from Fujian Province, China. Ichthyol. Res. 46(2):171-178.
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB