OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teòdota (consort de Constantí VI)

Teòdota, en grec antic Θεοδότη, va ser una emperadriu romana d'Orient, la segona esposa de l'emperador romà d'Orient Constantí VI. Va néixer cap a l'any 780 i va morir després del 797.
El 791, tres anys després del seu primer matrimoni amb Maria d'Àmnia, Constantí VI la va repudiar perquè no li havia donat un fill mascle i es va voler casar amb la seva concubina Teòdota, que era una cubicularia o dama d'honor de l'emperadriu Irene, la mare de l'emperador. El mes de setembre del 795, Constantí i Teòdota es van casar, i ella va ser nomenada Augusta. Maria va ser monja la resta de la seva vida. Teòfanes el Confessor diu que es va divorciar instigat per la seva mare Irene d'Atenes. El casament va escandalitzar els membres de l'Església, que ho van interpretar com una legalització de l'adulteri. El patriarca de Constantinoble Tarasi es va negar a oficiar la boda però no va gosar a fer cap comentari criticant-lo. En canvi, Plató de Sakkudion, un monjo molt respectat que era oncle de Teòdota, es va enfrontar a Constantí i a Tarasi per la seva passivitat. Com a conseqüència Plató va ser empresonat i els que el secundaven exiliats a Tessalònica. Finalment Tarasi va autoritzar el casament, que es va celebrar a Santa Sofia. En el transcurs del matrimoni anterior Maria havia tingut dues filles, una anomenada Irene com l'àvia i l'altra Eufrosina. Maria, i les seves filles van ser tancades en un convent a Büyükada, una de les Illes dels Prínceps.
Constantí i Teòdota sembla que van intentar una reconciliació pacífica amb l'església durant els primers dos anys del seu matrimoni, però totes les seves ofertes van ser rebutjades, i al final Constantí va perdre la paciència. A començaments de l'any 797, va enviar les tropes imperials al monestir de Sakkudion, i va dissoldre la comunitat. Teodor va ser fet presoner i assotat, i amb altres deu monjos, exiliat a Tessalònica, i Plató posat a la presó a Constantinoble. Constantí, amb aquests fets, va perdre el recolzament que havia tingut per part de la facció dels inconòduls, i els iconoclastes ja s'havien posat en contra d'Irene del seu fill, a partir del Segon Concili de Nicea, que va restaurar les icones com a objecte de culte l'any 787.
Irene va organitzar una poderosa conspiració contra el seu fill. Constantí ja havia perdut influència, i l'emperadriu el va deposar i el va cegar el mes d'agost del 797 i ella mateixa el va succeir. Teòdota es va retirar a un palau privat per acompanyar el seu marit. No se sap quan va morir. Simeó Metafrastes diu que aquest palau va ser convertit en monestir quan Teòdota encara era viva.

## Referències

* ↑ Garland, Lynda. «Constantine VI (780-797 A.D.) and Irene (797-802 A.D.)». De Imperatoribus Romanis. [Consulta: 3-I-2020].

## Bibliografia

* Pratsch, Thomas. Theodoros Studites (759-826) zwischen Dogma und Pragma : der Abt des Studiosklosters in Konstantinopel im Spannungsfeld von Patriarch, Kaiser und eigenem Anspruch. Frankfurt am Main; New York : Lang, 1998. ISBN 9783631338773
# Arnošt Förchtgott Tovačovský

Arnošt Förchtgott Tovačovský conegut com a Ernst Bohaboj Tovacowsky (Tovačov, 28 de desembre de 1825 - Viena, 18 de desembre de 1874) fou un compositor i mestre de capella txec.
Estudià en la Universitat d'Olmütz, dedicat les seves estones d'oci a la música. El 1851 entrà en la facultat jurídica de Viena, però aviat es dedicà exclusivament a la música, com a professor de cant en el Pedagògic de Schubert. Des de 1860 ensenyà cant en l'Institut de Santa Anna i en el Centre per al foment de la música religiosa. Dues vegades l'any anà organitzant els seus famosos concerts vocals, els quals despertaren viu interès, fins i tot en els cercles més elevats de la societat vienesa. El príncep Maximilià llavors li proposà l'estada en el seu castell de Miramar, prop de Trieste.
El 1862 Förchtgott fundà a Viena el Centre Coral Eslau, que presidí fins a la seva mort. El 1864 se li conferí la plaça de mestre de capella en la de l'ambaixada russa a Viena. En reconeixement dels seus mèrits professionals se li atorgà pel tsar Alexandre II la gran medalla d'or, amb la comanda de Santa Anna.
Les seves composicions vocals, de dimensions sempre reduïdes, es distingeixen per la seva sorprenent sonoritat i encert en el maneig de les veus, fluïdesa melòdica i correcció de forma. Entre els seus cors popularíssims a Bohèmia fins a mitjan segle xx, cal mencionar:
* La primavera;
* La rosa;
* A la pàtria;
* L'himne dels hussites;
* El cant de guerra;
* Els ecos eslaus (lletra de Sušil), etc.
A més, se li deu una sèrie de cançoners selectes com:
* Cants de Nadal txecs-moravians;
* Cançoner nacional serbi
* Cants nacionals russos.
Entre els seus cors fúnebres destaquen Libera i Vers el cel estelat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 386 (ISBN 84-239-4524-3)
# Cantó de Besiers-3

El cantó de Besiers-3 és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Besiers, té 8 municipis i una part del municipi que n'és el cap, Besiers.

## Municipis

* Besiers (en part)
* Baçan
* Bojan
* Cèrç
* Cervian
* Espondelhan
* Liuran de Besièrs
* Sauvian
* Vilanòva de Besièrs

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. (en francès)
# Antoni Montserrat i Solé

Antoni Montserrat i Solé (Barcelona, 25 de maig de 1941) és un economista polític català.

## Trajectòria

Llicenciat en ciències econòmiques, durant els seus anys d'estudiant i professors fou un dels 462 catalans vigilats pel franquisme, degut a la seva militància comunista. Actualment exerceix de professor a la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha publicat diversos treballs sobre economia regional. Ha col·laborat en diverses ocasions amb revistes com Recerques i com Serra d'Or. Ha col·laborat amb diversos economistes catalans de renom, com Ramon Trias Fargas, Joan Clavera entre d'altres, i ha format part del col·lectiu Enric Cerdà, format inicialment per Carme Sans, Emili Gasch i ell mateix. A les eleccions generals espanyoles de 1979 va substituir Juan Ramos Camarero com a diputat per la circumscripció electoral de Barcelona dins les llistes del PSUC en 1980. Fou vocal de les Comissions d'Economia i Comerç, de Pressupostos i d'Indústria i Energia del Congrés dels Diputats.
El 1991 participà en el Primer Congrés Català de Geografia organitzat per la Societat Catalana de Geografia de l'Institut d'Estudis Catalans amb la comunicació Mobilitay dels recursos i xarxes financeres: El cas espanyol en la cruïlla del 93.

## Llibres publicats

* L'aptitud financera de Catalunya (1967), amb Jacint Ros i Hombravella
* Economia crítica: una perspectiva catalana (1973)
* Capitalismo español: de la autarquía a la estabilización (1939-59) (1973)

## Referències

* ↑ La llista negra antifranquista Arxivat 2012-06-29 a Wayback Machine. a Sàpiens
* ↑ «Antoni Montserrat i Solé». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Francesc Roca. El pensament econòmic català, 1900-1970. II: la transmissió de les idees econòmiques. Edicions Universitat Barcelona, 1996, p. 323–. ISBN 9788447514137 [Consulta: 24 agost 2010].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ «Fitxa de la SCG». Arxivat de l'original el 2015-09-28. [Consulta: 20 abril 2015].
# Elsmore

Elsmore és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2006 tenia 68 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elsmore tenia 73 habitants, 35 habitatges, i 21 famílies. La densitat de població era de 187,9 habitants/km².
Dels 35 habitatges en un 11,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,7% hi vivien parelles casades, en un 2,9% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,09 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,1% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 30,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 138,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375$ i la renda mediana per família de 33.750$. Els homes tenien una renda mediana de 30.417$ mentre que les dones 20.625$. La renda per capita de la població era de 20.600$. Entorn del 16,7% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elsmore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elsmore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Saint-André (illa de la Reunió)

Saint-André és un municipi de l'illa de la Reunió. L'any 2007 tenia 51.817 habitants. Limita amb els municipis de Bras-Panon, Sainte-Suzanne i Salazie.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1967 | 1974 | 1981 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 22.094 | 25.231 | 30.075 | 35.079 | 43.174 | 51.817 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1962-1963 | Charles Armand Barau | |
| 1963-1963 | Henri Morange | |
| 1963-1967 | Jean Ramasamy | |
| 1967-1969 | Sully Dubard | |
| 1969-1972 | Edelbert Nativel | |
| 1972-2008 | Jean-Paul Virapoullé | UMP |
| 2008- | Éric Fruteau | PCR |
# Maksim Pokídov

Maksim Petróvitx Pokídov (en rus Максим Петрович Покидов) (Lípetsk, 11 de juliol de 1989) és un ciclista rus, professional del 2007 al 2015. Combina la carrereta amb el ciclisme en pista.

## Palmarès en carretera

* 2012
** Vencedor de 2 etapes a la Friendship People North-Caucasus Stage Race
* 2013
** Campió de Rússia en critèrium
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou
** Vencedor d'una etapa al Tour d'Alsàcia
** Vencedor d'una etapa a la Friendship People North-Caucasus Stage Race
* 2015
** Campió de Rússia en ruta per equips
** Vencedor d'una etapa al Tour de Kuban

## Palmarès en pista

* 2006
** Campió d'Europa júnior en Puntuació

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Asymmetric Digital Subscriber Line

Asymmetric Digital Subscriber Line (abreujat ADSL) és un protocol de la família DSL que permet la transmissió de dades a alta velocitat a través de línies telefòniques de coure tradicionals, i que proporciona una major velocitat respecte a les connexions amb mòdem.
Les dades poden viatjar a diferent velocitat en anar del servidor al client (velocitat de baixada) que del client al servidor (velocitat de pujada). Aquesta és la raó per la qual s'anomena asimètric. Aquesta tecnologia és especialment adequada per a navegar per Internet, atès que la quantitat de dades que el servidor envia a l'ordinador d'un usuari generalment és molt superior a les que l'ordinador envia cap a la xarxa.
L'ADSL arribà a Espanya durant el 1999, i alguns dels proveïdors foren Telefónica, Terra Networks, Ya.com, Orange, Tiscali i Jazztel. A inicis de l'any 2005 la velocitat mitjana era aproximadament de 512/128 Kilobits/segon, a un preu mitjà d'uns 36 euros al mes. I la velocitat màxima contractable era de 8192/512 Kilobits/segon. Des de finals de 2005 està disponible la tecnologia ADSL2+ que permet un límit teòric de velocitat de 24Mbps/1Mbps, malgrat que tots els proveïdors ofereixen velocitats de 20Mbps/1Mbps. El primer proveïdor a oferir aquesta tecnologia va ser Jazztel, seguit per Wanadoo, ya.com i Telefónica.

## Referències

* ↑ «Telefónica de España instala el producto de televisión Imagenio número 100.000» (en castella), 30-10-2005. [Consulta: 29 març 2011].

## Enllaços externs

* Comparativa de proveïdors ADSL a Espanya
* Comunitat d'usuaris d'ADSL Arxivat 2006-02-07 a Wayback Machine. (castellà)
* ADSL quick guide
* Una de les proves de velocitat més fiables Pujada i Baixada des de diversos punts
# Convenció de Moss

La Convenció de Moss (Mossekonvensjonen) va ser l'acord d'alto el foc entre Suècia i Noruega, signat el 14 d'agost de 1814 a Moss pel rei Carles XIII de Suècia i el govern noruec, posant punt final a l'última guerra entre tots dos països (26 de juliol – 14 d'agost) i a les reivindicacions de soberania noruegues. També va suposar un acord de facto i va formar la base per a la unió personal entre Suècia i Noruega, que es va establir quan el parlament noruec (Storting) va elegir Carles XIII de Suècia com a rei de Noruega el 4 de novembre d'aquell mateix any. La unió va durar fins que Noruega va declarar la desintegració de la unió el 1905.
La Convenció, que consisteix en dos documents escrits en tela, és l'acord que va establir la base perquè Noruega fos capaç de mantenir les seves lleis constitucionals. En cert sentit va permetre que ambdues parts obtinguéssin allò que voien: Noruega mantenia una imatge d'independència i la idea que s'havia unit a Suècia voluntàriament, però Suècia seguia governant de facto sobre Noruega.
Amb la signatura, el príncep danès Christian Frederick renunciava a la corona noruega i Noruega acceptava l'elecció del monarca suec com a rei de Noruega (fet que implicava l'establiment de la unió) i mantenia la constitució signada el maig.

## Referències

* 1 2 Sweden and Norway celebrate peace treaty a The Local, 14 d'agost de 2014 (anglès)
* ↑ Moss Convention of 1814 a The Great Soviet Encyclopedia, 3a edició (1970-1979) (anglès)
* ↑ Charles XIV John a l'Enciclopèdia Britànica (anglès)

## Vegeu també

* Tractat de Kiel
* Unió entre Suècia i Noruega
* Guerra sueco-noruega
# Cantó de Lodeva

El cantó de Lodeva és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Lodeva, té 54 municipis i el cap cantonal és Lodeva.

## Municipis

* Agonés
* Alaumet e Vilacun
* Lo Bòsc
* Briçac
* Casilhac
* Lo Castèl de Londras
* Lo Causse de la Cèla
* Cèlas
* Claret
* Lo Cròs
* Ferrièiras de las Veirièiras
* Fontanés
* Fosièiras
* Gange
* Gornièrs
* Lauret
* Laurós
* Lodeva
* Londras
* Montoliu
* Molés e Baucèls
* Pegairòlas de Buòja
* Pegairòlas de l'Escaleta
* Pojòls
* Lo Puòg
* Los Plans
* La Ròca
* Lo Roet
* Sant Joan de la Blaquièira
* Sant Estève de Gorgaç
* Sant Martin de Londras
* Sant Miquèl (Erau)
* Sant Pèire de la Faja
* Sant Privat
* Sobès
* Somont
* Usclats del Bòsc
* La Vacariá e Sant Martin de Castrias
* La Valeta

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. (en francès)
# Francesc Moragas i Barret

Francesc Moragas i Barret (Barcelona, 13 de desembre de 1868 - 27 de març de 1935) fou un advocat i economista català.

## Biografia

Fill de l'advocat Arístide Moragas i Barret i de la seva esposa, Consol Barret i Carafí, va néixer al núm. 7 del carrer Lledó de Barcelona (vegeu Palau Benet-Desvilar). Els seus dos avis es van dedicar també al dret, sent el patern Ferran Moragas i Ubach un notari nascut a Berga, i el seu avi matern Francesc Barret i Druet, un advocat nascut a Barcelona. Francesc Moragas i Barret es va especialitzar en els problemes de previsió i d'estalvi i fou Secretari del Foment del Treball Nacional i conseller adjunt de la Mancomunitat de Catalunya.
Amb Lluís Ferrer-Vidal i Soler, va preparar i fundar la Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis el 1904, de la qual fou director, i va crear nombroses institucions benèfiques, com els Homenatges a la Vellesa, l'Institut de la Dona que Treballa, l'Empar de Santa Llúcia per a cegues, l'Obra de les Colònies Infantils i socials obreres, la Clínica Maternal i l'Institut de Serveis Socials, entre d'altres.
El 1930 va rebre la Gran Creu de Beneficència i fou condecorat pel govern francès.

## Obres

* Jerarquía de las instituciones de previsión social (1912)
* Armonías entre el seguro social y mercantil (1914)

## Referències

* ↑ Nomenclàtor. «Carrer de Moragas i Barret». Ajuntament de Sabadell. [Consulta: 23 març 2014].
* ↑ Andreu Missé; "Les arrels de La Caixa", a El País, QUADERN nº 867, de 20 d'agost del 2000 : "L'historiador Alfred Pérez-Bastardas publica la primera biografia de Francesc Moragas, fundador de la principal entitat financera catalana"
* 1 2 «Francesc Moragas i Barret». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 37, 251.
* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1868, foli 247, número de registre 5786.
# Elgin (Kansas)

Elgin és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 82 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elgin tenia 82 habitants, 44 habitatges, i 22 famílies. La densitat de població era de 166,6 habitants/km².
Dels 44 habitatges en un 18,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 36,4% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 50% no eren unitats familiars. En el 50% dels habitatges hi vivien persones soles el 29,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 17,1% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 30,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 52 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 73 homes.
La renda mediana per habitatge era de 14.500 $ i la renda mediana per família de 21.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.250 $ mentre que les dones 14.583 $. La renda per capita de la població era de 9.993 $. Entorn del 21,1% de les famílies i el 17,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elgin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Omanuperla bruningi

Omanuperla bruningi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids. Es troba a l'illa del Sud de Nova Zelanda. El seu nom científic honora la figura de Harry Bruning en reconeixement de les seues contribucions en l'estudi dels plecòpters de Nova Zelanda i Austràlia. En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a rierols petits amb un substrat de sorra, fang, arrels d'arbres i vegetació caiguda, mentre que com a adult és terrestre i volador. L'adult mascle fa 5 mm de llargària total, 6 a les ales anteriors i 5,5 a les antenes. La femella en fa 6 de llargària, 6,5 a les ales anteriors i 6 a les antenes. Els adults presenten les antenes amb segments llargs de color marró; els ulls grans, foscos i amb un tint vermellós; els palps maxil·lars penjants; els ocels prominents; el pronot subrectangular; les ales de color marró clar; i la part basal del segment de la tíbia més fosc que la resta de la pota.

## Referències

* 1 2 3 4 McLellan, I.D., 1972. Revisions and new taxa in New Zealand Notonemouridae (Insecta: Plecoptera). New Zealand journal of marine and freshwater research, 6: 469-481. http://www.royalsociety.org.nz/publications/journals/nzjm/1972 http://www.stoneflies.org.nz/Fact_Sheets/references/McLellan_1972.pdf
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ McLellan, 1972. N. Z. J. Mar. Freshwater Res. 6(4):478.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ McLellan I., 2006. Endemism and Biogeography of New Zealand Plecoptera (Insecta). Illiesia, 2(2):15-23
* ↑ Freshwater Macroinvertebrates of Potential Conservation Interest (anglès)
* ↑ Fauna of New Zealand Arxivat 2013-02-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Uropterygius oligospondylus

Uropterygius oligospondylus és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels murènids i a l'ordre dels anguil·liformes.

## Etimologia

Uropterygius prové dels mots grecs oura (cua) i pterygion (ala petita), mentre que oligospondylus deriva de les paraules gregues oligo (poc) i spondylos (vèrtebra) en referència al seu nombre total de vèrtebres.

## Descripció

El cos, robust, fa 53,5 cm de llargària màxima i és de color gris amb un patró reticulat negrós (no canvia de color si és conservat en alcohol o formol). Mandíbula inferior marronosa. Aletes anal i dorsal situades cap al final de la cua. 100-103 vèrtebres (83-85 preanals). Narius anteriors tubulars a cada costat de l'extrem del musell. Canal supraorbitari amb 3 porus, infraorbitari amb 4, mandibular amb 6 i 1 -petit- branquial. Boca en posició terminal i capaç de tancar completament. 3 fileres de dents a les mandíbules. Es diferencia del seu congènere més proper, Uropterygius macrocephalus, per tindre un cos més gros, menys vèrtebres (80-84-101 vs. 90-94-112), un color diferent (gris vs. negre o marró negrós) i una disposició distinta de les dents (triserials vs. biserials).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentopelàgic (entre 0 i 15 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu al Pacífic occidental: Taiwan, les illes Salomó i Vanuatu.

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és de baix a moderat (30 de 100).

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S., 1835-1838. Neue Wirbelthiere zu der Fauna von Abyssinien gehörig. Fische des Rothen Meeres. Frankfurt-am-Main. 1-148, Pls. 1-33. (1835:1-28, Pls. 1-7; 1836:29-52, Pls. 8-14; 1837:53-80, Pls. 15-21; 1838:81-148, Pls. 22-33). Fische Rothen Meeres 1835-38.
* 1 2 3 4 5 6 Loh, K.-H., Chen, I-S., Randall, J. E. & Chen, H.-M., 2008. A review and molecular phylogeny of the moray eel subfamily Uropterygiinae (Anguilliformes: Muraenidae) from Taiwan, with a description of a new species. The Raffles Bulletin of Zoology, Supplement Series No. 19: 135–150.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid, l'Estat espanyol.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Ho, H.-C. i K.-T. Shao, 2011. Annotated checklist and type catalog of fish genera and species described from Taiwan. Zootaxa, núm. 2957: 1-74.
* ↑ List of Marine Fishes reported from Solomon Islands - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Vanuatu - FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Smith, D. G., 2012. A checklist of the moray eels of the world (Teleostei: Anguilliformes: Muraenidae). Zootaxa, núm. 3474: 1-64.