OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Baptista Torelló

Joan Baptista Torelló (Barcelona, 7 de novembre de 1920 - Viena, 15 d'agost de 2011) fou un sacerdot catòlic de la prelatura de l'Opus Dei, teòleg, neuròleg i psiquiatre català. Va estudiar medicina, amb l'especialitat de psiquiatria, a Barcelona. De l'Opus Dei des del 1941 i sacerdot des del 1948, va viure a Sicília i Zúric. Des del 1958 fou el vicari de l'Opus Dei a Itàlia i des del 1964 a Àustria, on mantenia bones relacions amb diverses personalitats de Viena com el cardenal emèrit, Franz Konig, o l'alcalde, Helmut Zilk. Va publicar diversos llibres com Psicología y vida espiritual o Psicoanálisis y confesión i va escriure poesia en català; alguns versos estan recollits a Les mil millors poesies de la llengua catalana.

## Referències

* ↑ «La represión freudiana no tiene nada que ver con la continencia cristiana». ABC, 08-05-2006 [Consulta: 18 novembre 2015].
* 1 2 «Joan B. Torelló». El Punt Avui, 16-08-2011 [Consulta: 18 novembre 2015].
* ↑ «Mor el Dr. Joan B. Torrelló». Opusdei.cat, 10-09-2011 [Consulta: 18 novembre 2015].
# Francesc Vidal i Careta

Francesc Vidal i Careta (Barcelona (Barcelonès), 13 de gener de 1860 - Madrid, 1923), va ser un metge, naturalista i compositor català.
Era fill del metge reusenc Francesc Vidal i Roselló, que exercia a Barcelona. Des de l'edat de cinc anys va estudiar piano, sent, respectivament, els seus mestres el seu pare, Querol Sabater, Rachel i l'eminent pianista Juan Bautista Pujol, en un dels concursos del qual va obtenir el primer premi (1877). El 1880 es va llicenciar en medicina i cirurgia i el 25 d'octubre de 1881 va doctorar-se a la Universitat Central de Madrid (l'única universitat espanyola que, fins a 1954 conferia el títol de doctor) amb la tesi titulada La música en sus relaciones con la medicina, estudio especulativo, fisiologico, higienico, terapeutico, alhora que prenia els graus de llicenciat i doctor en ciències naturals, la carrera dels quals va acabar a la mateixa Universitat. El 13 d'octubre de 1885 va guanyar per oposició la càtedra de paleontologia estratigràfica de la Universitat de l'Havana. Les autoritats superiors i universitàries de Cuba li van encomanar en diverses dates comissions científiques i literàries molt honroses, com la d'examinar els alumnes de l'Ateneu de Puerto Rico i instal·lar a l'Exposició Historico-americana celebrada a Madrid el 1892 una col·lecció de roques i fòssils. de la Gran Antilla.
El 1895, vacant la càtedra de paleontologia de la Universitat Central (Madrid) per mort de l'eminent geòleg Juan Vilanova, el concurs va ser fallat a favor de Vidal i Careta, sent nomenat per a aquesta vacant, que el 1900 es va anomenar de Geografia i Geologia dinàmica. Va col·laborar a la revista La Naturaleza.
Dels seus llibres, opuscles i articles cal recordar:
* Historia de las razas humanas de la isla de Cuba (1891);
* Tratado de Paleontología y estratigráfica (1891);
* Programa resumen de geografía y geología dinámica;
* Proyecto de Código marítimo;
* Bellezas geológicas de España;
* La música en sus relaciones con la medicina.

## Compositor

En la branca musical se li deuen nombroses peces i esborranys d'òpera i la partitura de Cristobal Colón, òpera que s'estrenà en el Gran Teatre del Liceu de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Francisco Vidal y Careta» (en castellà). Real Academia de la Historia. [Consulta: 13 gener 2022].
* 1 2 «Francesc Vidal i Careta». Galeria de Metges Catalans. [Consulta: 13 gener 2022].
* ↑ Fernandez-Bautista, Andrés; Torralbo, Manuel; Fernández-Cano, Antonio «Análisis longitudinal de tesis doctorales españolas en educación (1841-2012)» (en castellà). Relieve, 20, 2, 2014. DOI: 10.7203/relieve.20.2.4479 [Consulta: 14 gener 2022].
* ↑ Vidal y Careta, Francisco; Vidal y Careta, Francisco. «La música en sus relaciones con la medicina, estudio especulativo, fisiologico, higienico, terapeutico tesis presentada por Dn. Francisco Vidal y Careta, licenciado en Medicina y Cirujia, para optar al titulo de doctor» (en castellà). Universidad Complutense de Madrid - Repositorio Institucional, 1881. [Consulta: 13 gener 2022].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 68, pàg. 767/68. (ISBN 84-239-4568-5)
# Esteve Vergés i Galofre

Esteve Vergés i Galofre (Barcelona, 11 de gener de 1854 - Barcelona, 29 de juliol de 1926), astrònom català. Fou catedràtic de cosmografia de la Universitat de Saragossa (1911). Es doctorà en ciències exactes per la Universitat de Barcelona (1873), on fou professor numerari (1889-1905) abans d'ocupar la càtedra (1911-1924). Soci fundador de la Sociedad Económica Graciense de Amigos del País (1882), fou després numerari de la Societat Econòmica Barcelonesa d'Amics del País (1897). Casat el 1895 amb Elisa de Trias i Tastàs, filla de Josep de Trias i Travesa i germana de Josep Antoni.

## Referències

* ↑ «Esteve Vergés i Galofre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Tomeo Lacrué, M. (1961). Biografía científica de la Universidad de Zaragoza. Saragossa: Secretariado de Publicaciones de la Universidad de Zaragoza, 31-32.
* ↑ Tomeo Lacrué, M. (1962). Biografía científica de la Universidad de Zaragoza. Saragossa: Secretariado de Publicaciones de la Universidad de Zaragoza, 161.
* ↑ Pares de Rosa (1896) i Maria Vergés de Trias (1904), fundadores del Parvulari Sant Ignasi de Barcelona (1941), i de Josep Antoni Vergés de Trias (Barcelona, 1898 - Congost (Celrà), província de Girona, 1936), màrtir jesuïta.
* ↑ «Esteve Vergés i Galofre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Esteve Vergés i Galofre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eva Baró i Ramos

Eva Baró i Ramos (Barcelona, 23 d'octubre de 1974) és una psicòloga i política catalana.
Llicenciada en Psicologia per la Universitat de Barcelona, s'ha dedicat a la recerca en biomedicina i en salut pública durant molts anys. Fou empresària d'una companyia del sector sanitari dedicada al disseny, execució i anàlisi de projectes de recerca i desenvolupament en l'àmbit clínic. És coneguda per ser membre dels Castellers de Barcelona, dels qual va ser cap de colla els anys 2007 i 2008.
Ha estat membre de l'Executiva Nacional d'Esquerra Republicana de Catalunya ocupant el càrrec de Secretària Nacional de Gestió del Coneixement. Va dimitir del càrrec a l'Executiva Nacional del partit el passat 2 d'octubre de 2023, per centrar-se amb plena dedicació a la ciutat de Barcelona. En l'àmbit municipal, va ser escollida Secretària d'Organització de la Federació Regional de Barcelona d'ERC, ha estat la responsable de la campanya territorial per a les eleccions locals del 2015 a Barcelona i va ser Cap de Gabinet del President del grup municipal d'ERC a l'Ajuntament de Barcelona.
Després de guanyar les primàries del partit a Barcelona, a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2017 fou escollida com a diputada amb la llista d'Esquerra Republicana de Catalunya-Catalunya Sí. Actualment, és regidora d'Esquerra Republicana a l'Ajuntament de Barcelona.

## Referències

* ↑ «I. Sra. Eva Baró Ramos». Parlament de Catalunya. [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ «Barcelona canvia de xip». Revista Castells, 27-01-2016. [Consulta: 22 gener 2018].
* ↑ «Composició del Parlament - Resultats provisionals - Eleccions al Parlament de Catalunya 2017». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 22 desembre 2017].
# Joan Modolell i Mainou

Joan Modolell i Mainou (Barcelona, 4 de març de 1937 - Madrid, 28 de febrer de 2023) fou un bioquímic català.

## Biografia

Llicenciat en Ciències biològiques per la Universitat de Barcelona en 1959, tres anys més tard es llicencia en Ciències químiques per la Universitat de La Laguna. Va obtenir el doctorat de bioquímica el 1966 en la Universitat Estatal d'Ohio als Estats Units, on romania des de 1963 com a becari ppredoctoral. El 1971 va obtenir el doctorat en química per la Universitat Complutense de Madrid.
Va morir el 28 de febrer del 2023 a conseqüència d'un càncer de pròstata.

## Treballs

* 1967-1969 va treballar com a becari postdoctoral en el Departament de bacteriologia i immunologia en l'Escola Mèdica de Harvard.
* 1970-1975 fou becari, col·laborador i investigador de l'Institut de Biologia Cel·lular del CSIC.
* 1975-1984 treballa com a investigador científic en el Centre de Biologia Molecular depenent de la Universitat Autònoma de Madrid i del CSIC.
* 1984-2007 és Professor d'Investigació del CSIC en aquest Centre.
Ha treballat com a professor a la Universitat Harvard (1980-1981) i a la Universitat de Cambridge (1998).

## Investigació

Des de 1967 i fins a 1980 treballà investigant els mecanismes de la biosíntesi de proteïnes i l'acció dels antibiòtics. Contribueix a descobrir els mecanismes d'interacció de l'aminoacil-tRNA amb el ribosoma, estequiometria de l'elongació de la cadena peptídica. Funcionament de l'estreptomicina, siomicina, àcid fusídic, neomicina B, higromicina A i viomicina.
Desenvolupament i morfogènesi de Drosophila (des del 1980). Caracterització molecular i funcional dels gens proneurals del complex achaete-scute (C-AS) i del seu regulador extramacrochaetae. Caracterització de reforçadores del C-AS. Descobriment dels gens del complex iroquois, i de la seva funció en el prepatró neural i en l'especificació del tòrax i cap. Identificació i caracterització de gens Xiro, homòlegs d'iroquois en Xenopus. Caracterització funcional dels gens charlatan, echinoid, msh i tail-up de Drosophila.
Mapa genètic i seqüenciació del genoma de Drosophila (1991-1999).

## Guardons

* 1993 Premi de la Reial Acadèmia de Ciències Exactes, Físiques i Naturals
* 1994 Premi en Biologia molecular de la Fundació Carmen i Severo Ochoa
* 1996 Medalla Narcís Monturiol de la Generalitat de Catalunya.
* 2000 Premi DuPont per al Foment de la Ciència
* 2002 Premi Rei Jaume I d'Investigació Científica
* Premi Fundació Catalana per a la Recerca. 2003
* Premi Nacional d'Investigació Santiago Ramón y Cajal en Biologia. 2006

## Referències

* 1 2 3 «En memoria de Juan Modolell Mainou». Centro de Investigaciones Biológicas (CIB). Consejo Superior de Investigaciones Científicas (CSIC), 07-03-2023.
* ↑ «Premis Nacionals d'Investigació 2006». Arxivat de l'original el 2011-11-07. [Consulta: 22 juliol 2011].
# Roderic Guigó i Serra

Roderic Guigó i Serra és un bioinformàtic català.
Va obtenir el seu doctorat el 1988 a la Universitat de Barcelona, en una tesi sobre l'estudi de models computacions en la genètica de poblacions i l'ecologia evolutiva. Tot seguit, va moure's als Estats Units d'Amèrica, on va treballar en diferents camps com ara la predicció gènica o l'estructura del genoma.
Va tornar el 1994 a Catalunya primer al Programa de Recerca en Informàtica Biomèdica (GRIB) i des del 2005 és el coordinador del Departament de Bioinformàtica i Genòmica del CRG. Des de llavors ha participat en projectes com ara ENCODE.
En l'àmbit més polític ha participat en diferents campanyes juntament amb altres científics, com per exemple en contra de la instal·lació d'Eurovegas o a favor de la independència de Catalunya. El novembre de 2016 fou nomenat membre de la Secció de Ciències Biològiques de l'IEC.
El desembre de 2017 va guanyar el Premi Nacional de Recerca 2017.

## Referències

* ↑ «Trenta articles científics descriuen el mapa del genoma humà». Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 31 març 2015].
* ↑ «Eurovegas diu que segueix apostant per venir a Espanya», 09-06-2012. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ «Científics pel Sí», 23-08-2015. [Consulta: 28 agost 2015].
* ↑ «L'Institut d'Estudis Catalans incorpora vuit membres numeraris», 21-11-2016.
* ↑ «El bioinformàtic Roderic Guigó guanya el Premi Nacional de Recerca 2017». Sala de premsa. Generalitat de Catalunya, 2017. Arxivat de l'original el 2017-12-28. [Consulta: 27 desembre 2017].

## Enllaços externs

* Biografia i publicacions a la pàgina personal
* Portal de Producció Científica de la UPF
* Discurs de presentació com a membre de l'IEC Arxivat 2019-07-06 a Wayback Machine.
# Erin Gruwell

Erin Gruwell (nascuda el 15 d'agost de 1969) és una mestra americana coneguda pel seu mètode únic d'ensenyament, que va conduir a la publicació de The Freedom Writers Diary: How a Teacher and 150 Teens Used Writing to Change Themselves and the World Around Them (1999). La pel·lícula Freedom Writers (2007) i el documental de PBS Freedom Writers: Stories from the Heart (2019) es basen en la seua història.

## Educació

Erin Gruwell va nàixer a Glendora, Califòrnia, filla de Stephen Douglass Gruwell, un antic explorador de beisbol per als Anaheim Angels, i Sandra Faye Alley. Els seus pares es van divorciar quan era encara una xiqueta. Es va graduar a la Bonita High School de La Verne, Califòrnia, i a la Universitat de Califòrnia, Irvine, on va rebre el premi Lauds and Laurels Distinguished Alumni. Va obtenir el màster i els certificats d'ensenyament a la Universitat Estatal de Califòrnia, Long Beach, on va ser reconeguda com a Antiga Alumna Distinguida per la Facultat d'Educació.
Inicialment, Gruwell tenia la intenció d'estudiar dret per a convertir-se en advocada. No obstant això, després de veure les imatges dels disturbis de Los Angeles de 1992 en les notícies, va decidir canviar de professió i convertir-se en mestra perquè creia que educar els estudiants podia marcar una diferència més gran. Va raonar: «Pensava, Déu meu, quan defenses un xiquet al tribunal, la batalla ja està perduda. Crec que la lluita real hauria de passar ací, a l'aula.»

## Carrera

Gruwell va començar a treballar com a mestra en pràctiques en 1994 a la Woodrow Wilson High School de Long Beach, Califòrnia. Se li van assignar estudiants de baix rendiment acadèmic. Un alumne, anomenat Sharaud, havia estat transferit recentment des d'un institut rival on presumptament havia amenaçat un professor amb una pistola. Uns mesos després d'iniciar el curs, un altre estudiant va passar una nota que representava Sharaud (afroamericà) amb uns llavis exageradament grans. Gruwell va explicar als seus estudiants que dibuixos com aquell havien conduït a l'Holocaust. Quan un estudiant li va preguntar què era l'Holocaust, va descobrir que cap d'ells n'havia sentit parlar.
Va dur els estudiants a veure Schindler's List, va comprar llibres nous amb els seus propis diners i va convidar ponents. A més, els va fer llegir llibres com The Diary of a Young Girl, Zlata's Diary i Night. Escriure diaris es va convertir en un refugi per a molts estudiants.

## Després de l'ensenyament

En 1998, després de només quatre anys com a mestra, Gruwell va deixar Wilson High School per a convertir-se en Professora Distinguida en Residència a la Universitat Estatal de Califòrnia, Long Beach. Posteriorment, va fundar la Freedom Writers Foundation, amb l'objectiu d'estendre el mètode Freedom Writers arreu del país.

## Vegeu també

* Freedom Writers

## Referències

* ↑ Freedom Writers Diary Movie Questions Essay
* 1 2 Freedom Writers. The Freedom Writers Diary. New York: Broadway Books, 1999, p. 2–5. ISBN 0-385-49422-X.
* ↑ McGhee, Tom «""Freedom Writers" tale inspires students"». www.denverpost.com, 27-02-2008.

## Enllaços externs

* Freedom Writers Foundation
# Omloop Het Nieuwsblad femení 2025

L' Omloop Het Nieuwsblad femení 2025 fou la 20a edició de l'Omloop Het Nieuwsblad femení, una cursa ciclista d'un dia que es disputà a les Ardenes flamenques l'1 de març de 2025. Formava part del calendari UCI Women's WorldTour 2025, circuit del qual fou la quarta prova; la primera a Europa.
La belga Lotte Claes (Arkéa-B&B Hotels) en fou la guanyadora, després d'imposar-se a l'esprint a la polonesa Aurela Nerlo (Winspace Orange Seal). La neerlandesa Demi Vollering (Team SD Worx-Protime) arribà en tercera posició, a més de 3 minuts del duet capdavanter. Es dona la circumstància que el de l'Omloop Het Nieuwsblad fou el millor resultat fins al moment tant per a Claes —mai no havia guanyat cap prova— com per a Nerlo. Totes dues havien format part de l'escapada inicial, que va arribar a tenir quasi 15 minuts de marge sobre el pilot.

## Equips

Vint-i-quatre equips hi prengueren part: els quinze WorldTeam, sis ProTeam i tres de Continentals.

## Classificació

Font: ProCyclingStats :

## Referències

* ↑ «Women's peloton late to Claes: The favourites cancel themselves out as break wins Omloop Nieuwsblad» (en anglès). Escape collective, 01-03-2025. [Consulta: 3 març 2025].
* ↑ «Discover the women's teams for the 2025 Omloop het Nieuwsblad» (en anglès). Omloop Nieuwsblad, 14-01-2025. [Consulta: 29 gener 2025].

## Enllaços externs

* [ Omloop Het Nieuwsblad femení 2025 - Lloc web oficial]
# Manuel Fuentes Campesino

Manuel Fuentes Campesino (Peñacastillo, Cantàbria, 20 d'abril de 1913 - Màlaga, 12 de març de 1992) fou un futbolista espanyol de les dècades de 1930 i 1940.

## Trajectòria

Era conegut com El Pistola. Jugà al FC Barcelona durant la temporada 1939-40, en la qual jugà vuit partits de lliga en els quals marcà 2 gols. Durant la dècada de 1930 havia destacat a clubs com el Racing de Santander, Gimnástica de Torrelavega, Español de Tetuán o Murcia CF. Després de la seva estada al Barça destacà al CD Málaga, on jugà 4 temporades, i també al RCD Mallorca o al Real Jaén.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Toni Closa; Josep Pablo, José Alberto Salas i Jordi Mas. Gran diccionari de jugadors del Barça. Editorial Base, 2015. ISBN 978-84-16166-62-6.
* 1 2 «Perfil». amigosmalaguistas. [Consulta: 17 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Perfil a BDFutbol
# Sandra Nasić

Sandra Nasić (Göttingen, 25 de maig de 1976), és una cantant alemanya.de pares croats. És la cantant principal de la banda de rock Guano Apes.

## Primera etapa amb Guano Apes

Després de graduar-se a l'escola de secundària, planejava estudiar Art i Disseny. Però una nit de l'any 1994, en una festa universitària, els altres tres membres de la futura banda la van veure i després d'una breu xerrada amb ells va començar a assajar.
Nasić va ser introduïda originalment a la banda pel guitarrista Henning Rümenapp que volia la seva opinió sobre un cantant que Henning havia descobert per al seu propi projecte. La banda va canviar d'ell a ella, encara que van seguir sent amics.
Sandra té una veu única com a cantant de rock, és capaç de cobrir el rang d'agressivitat fins a la vulnerabilitat dins d'una sola cançó. El seu estil fa que es destaqui dins l'escena musical des dels començaments de la seva carrera.
Ha estat comparada amb molts cantants com Serj Tankian i Chino Moreno. De fet, System of a Down, Deftones i Korn són algunes de les seves bandes preferides, la qual cosa revela les seves influències musicals.
Entre l'any 1997 i el 2003 grava amb Guano Apes tres àlbums d'estudi, Proud Like a God, Don't Give Me Names i Walking on a Thin Line.
L'any 2000 va ser artista convidada en un tema de la banda finlandesa Apocalyptica, sent la cantant del senzill «Path Vol. 2».
El 2001 va rebre un premi EinsLive Krone com a millor cantant.

## Àlbum solista

Després que Guano Apes completés un breu comiat en suport al seu disc de grans èxits Planet of the Apes, al febrer de 2005, ella va anunciar una carrera en solitari, que es va concretar amb el seu àlbum debut The Signal, publicat el 29 d'octubre del 2007 sense gaire èxit. El primer tema es titula «Candy Love» i té un ritme techno-electrònic.

## Nova etapa amb Guano Apes

L'any 2009 Guano Apes es tornen a reunir per realitzar una sèrie de concerts a Alemanya, Portugal, Bèlgica, etc. El més destacat és el realitzat al festival Rock am Ring 2009.
Després d'aquesta gira la banda comunica a la seva pàgina oficial que treballen en un nou àlbum, al febrer del 2011 publiquen el senzill «Oh What a Night», i a l'abril surt el disc amb el títol Bel Air.
L'any 2014 publiquen el disc Offline i el 2017 l'àlbum Proud Like a God XX.

## Discografia
### Àlbums amb Guano Apes

* Proud Like a God (1997).
* Don't Give Me Names (2000).
* Walking on a Thin Line (2003).
* Guano Apes - Live (2003).
* Planet of the Apes (2004).
* Lost (T)apes (2006).
* Bel Air (2011).
* Offline (2014).
* Proud Like a God XX (2017).

### Amb Apocalyptica

* Com a cantant en el senzill «Path Vol. 2» (2000).

### Àlbum en solitari

* The Signal (2007).

## Referències

* ↑ Guano Apes a IndiRock
* ↑ Sandra Nasić, su genius.com
* ↑ Entrevista Sandra Nasic WDR
* ↑ Apocalyptica Feat. Sandra Nasic - Path Vol. 1 & 2". hitparade.ch

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2007-09-26 a Wayback Machine.
# Menawa

Menawa o “gran guerrer” (Oakfuskee, vora el riu Tallapoosa, 1765- ?) fou un cap militar creek, mestís d'escocès i amerindi, primer conegut com a Hothlepoya. Durant la Guerra Creek fou un dels líders dels Bastons Vermells, i en la Guerra del 1812 donà suport als britànics i a Tecumseh (cabdill shawnee), s'enfrontà a Andrew Jackson a la batalla de Horseshoe Bend (1814). Fou ferit set cops a la batalla, però aconseguí escapar.
Després de la guerra, s'oposà a la cessió de terres als nord-americans, raó per la qual fou un dels artífex de l'assassinat de William McIntosh, qui havia signat el Tractat d'Indian Springs. També fou membre del Consell Nacional Creek que el 1826 anà a Washington per a oposar-se a la cessió de terres a l'Estat de Geòrgia. Va morir durant el trasllat a Oklahoma.

## Enllaços externs

* (anglès) Menawa, cap dels Upper Creek
* (anglès) Tractat amb els Creeks, 1826. Jan. 24, 1826 Arxivat 2018-02-10 a Wayback Machine.
# Cristina Andreu Displàs

Cristina Andreu Displàs (Barcelona, 14 de novembre de 1970) és educadora social, política gironina i activista pels drets humans. Actualment és Tinenta d'alcaldia i regidora de Trasició Ecològica i Transformació Urbana a l'Ajuntament de Girona.
Va ser directora Administració, Promoció i Gestió, SA (ADIGSA), empresa pública de la Generalitat de Catalunya que gestionava els habitatges socials. Regidora de Guanyem Girona des de 2019, ha treballat a fons les polítiques habitacionals a la ciutat. També va treballar a l'Àrea de Serveis Socials de l'Ajuntament de Girona on hi ha treballat durant molts anys.

## Referències

* ↑ «Regidors i regidores». [Consulta: 30 setembre 2024].
* 1 2 «Recursos | Servei de Gestió Documental, Arxius i Publicacions (SGDAP). Ajuntament de Girona». [Consulta: 30 setembre 2024].
# Ompok hypophthalmus

Ompok hypophthalmus és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia i Indonèsia, incloent-hi el riu Mekong.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. 2003. A review of the Ompok hypophthalmus group of silurid catfishes with the description of a new species from South-East Asia. J. Fish Biol. v. 62 (núm. 2): 1296-1311.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.