OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# French Gulch

French Gulch és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 254 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, French Gulch tenia 254 habitants, 109 habitatges, i 72 famílies. La densitat de població era de 7,9 habitants/km².
Dels 109 habitatges en un 21,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 24,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,9% tenia menys de 18 anys, un 2% entre 18 i 24, un 24% entre 25 i 44, un 39% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.083 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.250 $ mentre que les dones 33.750 $. La renda per capita de la població era d'11.943 $. Entorn del 21,6% de les famílies i el 24,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- French Gulch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- French Gulch». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Glendora (Califòrnia)

Glendora és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 49.415 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Glendora tenia 49.415 habitants, 16.819 habitatges, i 12.866 famílies. La densitat de població era de 996,8 habitants/km².
Dels 16.819 habitatges en un 38,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,1% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 23,5% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,88 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 60.013 $ i la renda mediana per família de 66.674 $. Els homes tenien una renda mediana de 49.548 $ mentre que les dones 35.062 $. La renda per capita de la població era de 25.993 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Glendora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Glendora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Greenview (Califòrnia)

Greenview és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 215 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greenview tenia 200 habitants, 88 habitatges, i 60 famílies. La densitat de població era de 55,2 habitants/km².
Dels 88 habitatges en un 22,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,1% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 26,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,77.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,5% tenia menys de 18 anys, un 3,5% entre 18 i 24, un 21% entre 25 i 44, un 33,5% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.667 $ i la renda mediana per família de 41.591 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.625 $ mentre que les dones 17.917 $. La renda per capita de la població era de 19.918 $. Cap de les famílies i l'1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greenview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greenview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Heber (Califòrnia)

Heber és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.988 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Heber tenia 2.988 habitants, 729 habitatges, i 677 famílies. La densitat de població era de 774,3 habitants/km².
Dels 729 habitatges en un 53,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,1% hi vivien parelles casades, en un 19,9% dones solteres, i en un 7% no eren unitats familiars. En el 5,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,24.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,8% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 17,3% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.221 $ i la renda mediana per família de 29.526 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.056 $ mentre que les dones 19.231 $. La renda per capita de la població era de 8.847 $. Entorn del 21,6% de les famílies i el 22,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Heber». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Heber». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Isla Vista

Isla Vista és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 18.344 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Isla Vista tenia 18.344 habitants, 5.164 habitatges i 1.208 famílies. La densitat de població era de 3.340,9 habitants/km².
Dels 5.164 habitatges en un 13,3 % hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 16,4 % hi vivien parelles casades, en un 4,8 % dones solteres, i en un 76,6 % no eren unitats familiars. En el 20 % dels habitatges hi vivien persones soles el 2,7 % de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 8,6% tenia menys de 18 anys, un 73,4 % entre 18 i 24, un 13,7 % entre 25 i 44, un 3,1 % de 45 a 60 i un 1,2 % 65 anys o més.
L'edat mediana era de 21 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.151 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.381 $ mentre que les dones 20.281 $. La renda per capita de la població era de 7.644 $. Entorn del 28,6% de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Isla Vista». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Isla Vista». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Jean Améry

Hans Maier, conegut pel seu pseudònim Jean Améry, (Viena, 31 d'octubre de 1912- Salzburg, 17 d'octubre de 1978) fou un escriptor austríac, supervivent de l'Holocaust. No es considerà semita ni tingué creences religioses.
Nasqué d'un pare jueu integrat, mort a la Primera Guerra Mundial i que per tant no arribà a conèixer, i una mare catòlica. Estudià filosofia i lletres a Viena. El desembre de 1938 fugí a Bèlgica i s'uní a la resistència contra els nazis baix el seu conegut pseudònim. Caigué en poc temps a mans de la Gestapo el 1940, fou torturat i després enviat a diversos camps de concentració (el d'Auschwitz, el de Bergen-Belsen i el de Buchenwald).
El 1945, uns mesos després de ser alliberat del camp de concentració tornà a Brussel·les on començà a escriure la novel·la Dornenkrone der Liebe, una autobiografia fingida protagonitzada per Althager que viu una tortura a la fortalesa de Breendonk després de ser arrestat el 1940 pels nazis per possessió de propaganda antinazi.
Es practicà la mort voluntària després d'escriure un assaig sobre el suïcidi.
Criticà la doctrina existencialista, especialment la de Jean-Paul Sartre. Tingué una polèmica amb Primo Levi perquè Améry estava en contra del perdó als partícips del nazisme. A més, argumentà a favor de respectar la decisió de practicar-se de manera voluntària la mort.

## Obres

* Dornenkrone der Liebe: novel·la.
* Lefeu, oder der Abbruch: novel·la.
* Charles Bovary. Landarzt: novel·la.
* Hand an sich legen – Diskurs über den Freitod: assaig.

## Referències

* 1 2 3 4 5 González Rivera, Pilar «Comentario sobre Levantar la mano sobre uno mismo, de Jean Améry». Desde el Jardín de Freud, 9, 2009, pàg. 23-29.
* ↑ Pardo, José Luis «Llegué, vi, perdí». El País, 28-10-2006 [Consulta: 31 març 2016].
* 1 2 3 4 5 6 7 West, Adrian. «Hope as Insult and Provocation». Asymptote. [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ Rosoux, Valérie; Brudholm, Thomas «The Unforgiving. Reflections on the Resistance to Forgiveness after Atrocity.». Law and Contemporary Problems, 72, 2, Primavera 2009, pàg. 33-50.
* ↑ Abad Faciolince, Héctor «¿Por qué se mata un escritor?». El País, 28-09-2008 [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ Moix, Ana María «Levi y sus autores favoritos». El Pais, 16-10-2004 [Consulta: 31 març 2016].
* ↑ Hinterhuber, Hartmann «Philosophisch-literarische Aspekte des Suizids». Antidepressiva bei Bipolaren Depressionen Einstellungsforschung Behandlungszufriedenheit Suicid: Philosophisch, 72, 2005, pàg. 76. Arxivat de l'original el 2016-04-13 [Consulta: 1r abril 2016].
# Alexandre d'Eges

Alexandre d'Eges (en llatí Alexander Aegaeus, en grec antic Ἀλέξανδρος Αἰγαῖος) fou un filòsof peripatètic grec que va florir a Roma al segle I.
Era deixeble del cèlebre matemàtic Sosígenes, a qui Juli Cèsar va encarregar la correcció del calendari. Alexandre d'Eges va ser tutor de l'emperador Neró, segons diuen Suides i Suetoni. Se li atribueixen dos tractats sobre els escrits d'Aristòtil, però alguns autors diuen que en realitat eren d'Alexandre d'Afrodísies. Un dels tractats era sobre La Meteorologia, i un altre sobre la Metafísica. Simplici, que va fer també alguns tractats sobre Aristòtil, el cita.

## Referències

* ↑ Alexander of Aegae a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 110-111
# Salvador Moreno Manzano

Salvador Moreno Manzano (Orizaba, Veracruz, 1916 - Ciutat de Mèxic, 7 de juny de 1999) fou un compositor, historiador de l'art i pintor mexicà molt vinculat a Catalunya.
A instàncies de Carlos Chávez va provar sort en la direcció d'orquestra. El 1944 va dirigir l'Orquestra Simfònica de Mèxic, única ocasió en què va exercir aquest ofici.
Deixeble de Carlos Chávez, vingué a Barcelona atret per la fama de gran pedagog del compositor Cristòfor Taltabull, de qui va ser també deixeble destacat.
La seva òpera Severino (1961), sobre llibret de Joao Cabral de Melo, va significar el debut del tenor Plácido Domingo al Teatre del Liceu de Barcelona (1966). Com a músic són molt conegudes les seves cançons asteques, que la soprano Victòria dels Àngels programava molt sovint als seus recitals. També posà música a diversos poèmes del seu amic Rafael Santos Torroella.
Va fer també una gran tasca estudiant artistes catalans que treballaren a Mèxic, com els romàntics El pintor Pelegrí Clavé (1966) i El escultor Manuel Vilar (1969), així com del pintor pompier col·laborador de Porfirio Díaz Antonio Fabrés (1977), llibres publicats per la Universidad Autónoma de Mèxic, de la que ell era investigador especial.
Prologà el llibre del seu amic Francisco de la Maza, La erótica homosexual en Grecia y en Roma (Oasis, México 1985).
Membre de la Reial Acadèmia Catalana de Belles Arts de Sant Jordi, de Barcelona, al seu discurs d'ingrés catalogà la col·lecció d'escultura d'aquesta entitat (1983).
Com a pintor destaquen les seves subtils aiguades de natures mortes, molt influïdes per l'obra del seu amic Ramon Gaya.

## Fonts

* Josep Maria Montaner, Talaia d'Amèrica, Columna, Barcelona 1993.
* Josep M. Mestres Quadreny, Tot recordant amics, Arola Editors, Tarragona 2007.

## Referències

Moreno, Salvador. Detener el tiempo. Escritos musicales (edición, selección e introducción por Ricardo Miranda), México D.F.: INBA/CENIDIM. 1996.
Moreno, Salvador. El sentimiento en la música (Ensayos) (con dibujos de Ramón Gaya), Valencia: Pretextos/Música, núm. 73, 1986.
Pool Castellanos, Emmanuel. Nunca esperei muita cosa... Edición crítica de la ópera Severino de Salvador Moreno. UNAM. 2020
* Biografia a puertorealgen
# Cases d'en Puig

Les Cases d'en Puig són un grup de cinc cases del Prat de Llobregat, considerades les més antigues del nucli urbà, juntament amb les cases d'en Janet. Completament transformades, la seva ubicació actual és a la Plaça de l'Agricultura, 4, tocant l'Avinguda Verge de Montserrat. Als anys trenta estaven ubicades en un cantó de l'antic camí de la Bufera. No s'han de confondre amb la masia de Cal Puig de la mateixa localitat. Formen part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Arquitectura

És un conjunt de cases de tipus popular, entre mitgeres, amb teulada de teula àrab a dues aigües amb vessant a la façana del tipus que es construïren al Baix Llobregat entre els segles XVIII i XX per als menestrals. És probable que aquest conjunt fos més gran, ja que es veu clarament el lloc per on varen enderrocar per obrir el carrer J. Casanovas. Totes elles de planta baixa i un pis, amb portes d'arc rebaixat i una finestra, sense balcons. "Les Cases d'en Puig" deu de correspondre al nom popular, car són al mig del carrer Verge de Montserrat i només en el seu espai canvia el carrer de nom. Eren cases senzilles amb planta baixa, primer pis i eixida amb hort. A l'entrada de les cases hi havia un pou artesià. I al centre del seu passatge lateral hi havia un forn de pa comunitari, fet de pedra. Modificades al llarg del temps, actualment es conserven pocs dels elements originaris.

## Història

L'impuls demogràfic del segle xviii anà configurant un nucli de població entorn de l'església, l'hostal i la carnisseria que hi havia en una cruïlla de camins que hom començà a anomenar plaça. Els primers estatges foren les llars dels menestrals i dels jornalers, però tot i així fins al final del segle les cases d'humils no igualaren en nombre a les de pagès. Fou durant el segle xix que anà creixent i eixamplant-se malgrat la pobresa dels jornalers i d'aquesta època deuen ser les cases que configuren el conjunt.
L'any 2001 l'Ajuntament del Prat de Llobregat comprà tres de les cases i modificà completament tota la seva estructura, mantenint la façana. En l'actualitat acullen els Serveis a la Ciutadania dins l'Àrea d'Igualtat i Drets socials del Prat. S'hi poden trobar diversos programes municipals (Dones, Gent Gran, Persones amb discapacitat, Nova ciutadania, Solidaritat i cooperació, Participació, Convivència i civisme, Voluntariat), el Consell de Participació i altres serveis.

## Referències

* ↑ Masies del Prat (L'Albufera i La Ribera), vol. I, de Gerard i Teresa Giménez i Joan Jordà, Editorial Efadós, El Papiol, 2003, pàg. 38.
* 1 2 «Les Cases d'en Puig». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 22 agost 2014].
* 1 2 L'Abans. El Prat de Llobregat (Recull gràfic 1894-1965), de Joan Montblanc, Editorial Efadós, El Papiol, 2001, pàg. 336.

## Enllaços externs

* Cases d'en Puig. Centre d'informació ambiental Arxivat 2012-05-01 a Wayback Machine.
# Shanksville

Shanksville és un poble al comtat de Somerset (Pennsilvània), als Estats Units, amb una població de 245 habitants, segons el cens del 2000. Forma part de l'àrea metropolitana de Johnstown, Pennsilvània. Shanksville captà l'atenció internacional durant els atacs terroristes de l'11 de setembre de 2001, a causa de l'estavellament als seus afores del vol 93 de United Airlines.
# Mariandins

Els mariandins (en llatí Mariandyni, en grec antic Μαριανδυνοί, Μαριανδηνοί, o Μαρυανδυνοί) eren un poble antic i conegut que vivien al nord-est de Bitínia entre els rius Sangari i Billaeus, a l'est de la tribu anomenada tini o bitini. El seu país s'anomenava Mariandinia (Μαριανδυνία), segons Esteve de Bizanci.
Segons Escílax de Carianda no ocupaven tota la vall del Sangarios, perquè el riu Hypius formava el límit entre els tinis i els mariandins. Estrabó els considera una branca dels bitinis però Heròdot clarament diu que els mariandins eren un poble no traci i els bitinis eren tracis. A més a l'exèrcit persa els bitinis i els mariandins apareixen per separat i l'armament i vestimenta dels mariandins era més similar a la dels soldats de Paflagònia que a la dels bitinis.
La principal ciutat del seu territori era Heraclea Pòntica. Els grecs que habitaven la ciutat van reduir als mariandins a un estat de servitud, com eren per exemple els peneste a Tessàlia. No és segur a quina ètnia pertanyien, encara que si no eren tinis havien d'estar emparentats amb els paflagonis. A la divisió del territori que va fer l'Imperi Persa formaven part de la tercera satrapia.
L'heroi mític Mariandí, es considera, en mitologia grega, l'epònim dels mariandins.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Mariandyni». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 10 gener 2021].
# Riu Argun (Caucas)

El riu Argun (en rus: Аргу́н) flueix a través del nord del Caucas, a Geòrgia i Txetxènia. És un afluent del Sunzha i és dins de la conca del Terek. El riu té les seves fonts en els pendents del nord del Caucasus a Geòrgia. Entra a la Txetxènia occidental a través dels districtes d'Itum-Kalinski i Xatoiski.
Els voltants del riu Argun són considerats el primer assentament dels txetxens, i s'hi troben ruïnes d'aquestes antigues poblacions, on s'aprecia l'arquitectura tradicional. El riu és la frontera natural dels districtes de Salinski i Grozneski. Abans de les Guerres Txetxenes hi havia nombrosos habitatges i granges a la regió al voltant del riu. La ciutat d'Argun pren el nom del riu.
# Enginyeria geotècnica

L'Enginyeria geotècnica és la disciplina que estudia les propietats dels materials de la terra en relació amb els projectes d'enginyeria. Els enginyers geotècnics investiguen les propietats del terreny i de les roques d'un lloc per determinar-ne les propietats i la manera en què interaccionarien amb la construcció proposada. L'enginyer geotècnic determina i dissenya els tipus de fonaments, calçades i paviments que calen per la construcció de les estructures dels edificis que s'hi construiran.
Els enginyers geotècnics dissenyen els fonaments per les estructures dels gratacels, ponts, edificis comercials i també per altres estructures més petites en què les condicions del terreny no permeten un disseny predeterminat. També dissenyen les estructures que es construeixen a partir de les roques o perforant el terreny, com ara els túnels, les preses i els canals.
Els enginyers geotècnics també han d'avaluar el risc per als humans, les propietats i el medi ambient, de les calamitats naturals com ara els terratrèmols, devessalls, la liquidació del terreny, etc. La disciplina de l'enginyeria geotècnica també s'aplica en la construcció de plataformes marines.

## Tipus de plataformes marines

* Fitxa- De 100 m a 250 m de profundidat.
* Flotant- De 600 m a 1600 m de profundidat.
* Vaixell de perforació- Pot assolir fins als 3.000 m de profundidat. Un exemple clar de vaixell de perforació el tenim en el "Glomar Challenger" que opera habitualment al Golf de Mèxic. La seva missió és extreure petroli per estudis científics que arriba als 3.000 metres de profundidat.

## La Barrena de Perforació

En 1909 apareix la barrena amb uns cons giratoris i es fabriquen amb dues, tres o quatre cons. Hi ha un grup de gran diàmetre que va des de 610 fins a 1.080 mm amb sis tipus intermedis. El pes pot variar entre les 1.000 i 1.500 kg.
La barrera gira i perfora la roca amb les seves dents d'acer de diamants. Després un tub dins l'interior utilitzarà el fang de la perforació per lubricar i refrigerar la barrena. A propòsit d'això, s'equilibra la pressió que exerceix el petroli o l'aigua i neteja la barrera de petits fragments de la roca. Si hi ha prou pressió interna al perforar la borsa, el crud pujarà pel tub, si no, s'utilitzarà una bomba per succionar-lo.

## Referències

* ↑ «Geotècnia». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 21 març 2019].
* ↑ «Informació general. Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya». Arxivat de l'original el 2019-04-06. [Consulta: 6 abril 2019].