OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Eva Maria Steiger

Eva Maria Steiger, amb nom de guerra «Elefteria Hambi», (Baviera, segle XX - Garê, Kurdistan Meridional, 25 de novembre de 2019) fou una activista política i guerrillera alemanya, d'ideologia anarquista i ecologista. Integrant de la milícia kurda Unitats de Protecció de les Dones (YPJ), morí en un bombardeig de la Força Aèria Turca.
Nascuda als anys 1980 a l'estat federat alemany de Baviera, fruit de la relació entre la Corinna i el Hans Michael, mare i pare respectivament. Cursà estudis de Física i començà a entrar en contacte amb els moviments socials, particularment amb refugiats kurds com a membre d'un grup anarquista. El 2017 es traslladà al Kurdistan Occidental (Rojava) i, un any més tard, ingressà a la milícia kurda Unitats de Protecció de les Dones (YPJ). Steiger trià com a nom de guerra «Elefteria Hambi» en homenatge a Elefteria Fortulaki, el nom d'una mare grega de dos fills que el 2006 es va immolar com a protesta de la massacre al poble kurd, i el bosc de Hambach, un bosc antic a l'oest d'Alemanya on activistes ecologistes acamparen per protegir-lo i evitar la seva tala per interessos comercials. Després d'un any, el 2019, es traslladà a la part iraquiana, al Kurdistan Meridional (Başûr), per unir-se a l'ala militar del Partit dels Treballadors del Kurdistan (PKK), les Forces de Defensa del Poble (HPG). Morí el 25 de novembre de 2019 per culpa d'un bombardeig de la Força Aèria Turca a Garê, situat a la regió de Sêdarê, prop de Zaxo.

## Referències

* ↑ Minttu, Ronja. «Eva Maria Steiger» (en anglès), 03-08-2023. [Consulta: 27 novembre 2023].
* 1 2 3 «Turkish airstrike killed German ecologist in northern Iraq: HPG» (en anglès). MedyaNews.net, 05-08-2023. [Consulta: 27 novembre 2023].
* 1 2 3 «Remembering Lobo, a Revolutionary, a Comrade, a Friend» (en anglès). AnarchistNews.org, 27-08-2023. [Consulta: 27 novembre 2023].
* 1 2 «HPG rinden homenaje a la mártir Elefteria Hambi» (en castellà). ANFEspanol.com. [Consulta: 27 novembre 2023].
* 1 2 3 «La Turquie a tué une écologiste allemande au Kurdistan irakien» (en francès). Kurdistan-au-Feminin.fr, 05-08-2023. [Consulta: 27 novembre 2023].
# Pixley

Pixley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.586 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pixley tenia 2.586 habitants, 651 habitatges, i 557 famílies. La densitat de població era de 322,1 habitants/km².
Dels 651 habitatges en un 54,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,8% hi vivien parelles casades, en un 18% dones solteres, i en un 14,3% no eren unitats familiars. En l'11,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 39,9% tenia menys de 18 anys, un 12,8% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 108,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.304 $ i la renda mediana per família de 23.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.855 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 8.674 $. Entorn del 42,7% de les famílies i el 43,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pixley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pixley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Pleasanton

Pleasanton és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 census tenia 63.654 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pleasanton tenia 63.654 habitants, 23.311 habitatges, i 17.390 famílies. La densitat de població era de 1.134,1 habitants/km².
Dels 23.311 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,7% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 25,4% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 33,4% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 7,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 90.859 $ i la renda mediana per família de 115.944 $. Els homes tenien una renda mediana de 77.072 $ mentre que les dones 44.493 $. La renda per capita de la població era de 41.623 $. Entorn del 3,6% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pleasanton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pleasanton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Francesc Quetglas Rosanes

Francesc Quetglas Rosanes (Barcelona, 1948 - Palma, 22 de setembre de 2006) fou un polític mallorquí de llarga trajectòria política.

## Biografia

Es llicencià en Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona i fou funcionari del Cos Superior d'Administradors Civils de l'Estat des de l'any 1978.
Entre els anys 1978 i 1981, ocupà el càrrec de sotsdirector general de Cooperació Informativa del govern central presidit per Adolfo Suárez. Del 1982 al 1986 fou el president del Centre Democràtic i Social (CDS) a les Balears.
Fou diputat del Parlament de les Illes Balears per aquest partit i senador per Balears del 1987 al 1991, on formà part del grup parlamentari del CDS.
L'any 1995 va ser elegit diputat al parlament balear pel PSIB-PSOE com a independent. S'acabà afiliant a aquest partit l'any 1996.
Entre 1995 i 1999, i amb Maria Antònia Munar com a presidenta del Consell Insular de Mallorca, fou president de la Comissió Insular d'Urbanisme, on va ser víctima d'un cas d'espionatge electrònic, conegut com el Cas Bitel.
L'any 1999 va ser nomenat director del Centre Balears Europa pel Govern de les Illes Balears presidit per Francesc Antich.
El 29 de setembre de 2001 fou nomenat pel mateix Francesc Antich Conseller d'Obres Públiques, Habitatge i Transports en substitució del dimitit Josep Antoni Ferrer Orfila. Ostentà aquest càrrec fins al final de la legislatura, el maig del 2003.
Com a conseller d'obres públiques, destacà per la reinauguració de la línia de tren entre Manacor i Inca, un servei llargament demanat per la comarca del Llevant.
Una greu malaltia l'anà apartant dels càrrecs públics i finalment li provocà la mort el 22 de setembre de 2006.

## Referències

* ↑ Fitxa al Senat Arxivat 2011-12-12 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Breu biografia a Mallorcaweb
# Amadeu Recasens i Brunet

Amadeu Recasens i Brunet (Barcelona, 22 d'abril de 1956) és un expert català en matèria de seguretat i policia, doctor en dret per la Universitat de Barcelona i diplomat superior en criminologia per l'Institut de Criminologia de la Universitat de Barcelona. El juny de 2015 va ser nomenat Comissionat de Seguretat de l'Ajuntament de Barcelona, en el govern d'Ada Colau.
Va ser el director general de Modernització de l'Administració de la Generalitat de Catalunya des de novembre de 2007 a gener de 2011. Prèviament, fou comissionat del Centre d'Estudis i Seguretat (2004-2007); director de l'Escola de Policia de Catalunya (1996-2004); director del Gabinet d'Estudis i Prospectiva de la Secretaria d'Estat d'Interior del Ministeri de Justícia i Interior (1994-1996) i cap de la secció d'estudis i documentació de l'Escola d'Administració Pública de Catalunya (1989-1991), entre d'altres.
Des del 1998 és expert del Consell d'Europa en temes de seguretat i policia. També ha estat director científic i membre de diversos projectes i programes de la Unió Europea i director del Centre CIFAL (Centre Internacional de Formació d'Autoritats Locals), vinculat a les Nacions Unides, des del 2004 i fins al 2007.
Pel que fa a l'àmbit acadèmic, és professor associat del Departament de Dret Penal i Ciències Penals de la Universitat de Barcelona des del 1996. També és professor associat de l'Escola de Criminologia de la Universitat de Porto (Portugal). Ha estat professor de màsters i cursos en països com Mèxic, Argentina, Itàlia, França, Portugal o Algèria. Recasens també és membre del Comitè Científic del GERN (Group Européen de Recherches sur les Normativités) i autor de nombroses publicacions científiques en l'àmbit policial i de seguretat.
L'any 2016 va ser nomenat membre del Comitè d'Ètica de l'Organització Internacional de Policia Criminal - INTERPOL.

## Obres

(selecció)
* Recasens, Amadeu (direcció i coordinació). Codi europeu d'Ètica de la Policia = Código Europeo de Ética de la Policía. Barcelona: Atelier - Escola de Policia de Catalunya, 2004 (col. Legislativa, 3).
* Recasens, Amadeu. La Seguridad y sus políticas. Barcelona: Atelier, 2007 (col. Políticas de Seguridad; 3).
* Recasens, Amadeu (dir.). La Violència entre joves en espais d'oci nocturn: un estudi comparatiu europeu. Barcelona: Escola de Policia de Catalunya - Atelier, 2007. ISBN 9788496758216.

## Referències

* 1 2 3 4 «NOMENAMENTS - Sala de premsa». Generalitat de Catalunya, 20-11-2011. [Consulta: 16 juny 2015].
* ↑ Ajuntament de Barcelona. «El nou Govern municipal ja està en marxa». Nota de premsa, 14-06-2015. [Consulta: 15 juny 2015].
* ↑ «La Interpol nombra a Recasens miembro del Comité permanente de Ética» (en castellà), 22-03-2016. [Consulta: 26 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Amadeu Recasens, candidato de Colau a jefe de la Guardia Urbana: "La seguridad debe estar al servicio de las libertades"
* Amadeu Recasens: «No tendré inconveniente en aplicar la contundencia policial»
# Trachyglanis sanghensis

Trachyglanis sanghensis és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Sangha (conca del riu Congo).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Harry, R. R., 1953: A contribution to the classification of the African catfishes of the family Amphiliidae, with description of collections from Cameroon. Revue de Zoologie et de Botanique Africaines v. 47 (núm. 1-2 i 3-4): 177-200; 201-232.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Seegers, L., 2008. The catfishes of Africa. A handbook for identification and maintenance. Aqualog Verlag A.C.S. GmbH, Alemanya. 604 p.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Castàlia (nimfa)

Segons la mitologia grega, Castàlia (en grec antic: Κασταλία) fou una nimfa del Parnàs associada a la font Castàlia. Perseguida per Apol·lo vora el seu santuari, per evitar que l'assolís es llançà a la font que perpetuà el seu nom, i a partir d'aleshores aquella font va romandre consagrada a Apol·lo i les muses, i les seues aigües s'empraven per a les purificacions rituals del santuari de Delfos. També es creia que les aigües de la font tenien la virtut d'inspirar la poesia.
Segons una altra tradició, Castàlia era filla d'Aqueloos i esposa del rei de Delfos. D'ell va tenir un fill, Castali, que regnà al país de Delfos en morir el seu pare.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 91-92. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana, Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 45. El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Tractat d'Ágreda (1281)

El Tractat d'Ágreda fou signat entre els dies 27 i 28 de març de 1281 entre el comte-rei de la Corona d'Aragó Pere el Gran i el rei de Castella Alfons X el Savi a Ágreda.
Pel tractat, Pere el Gran va obtenir d'Alfons X el Savi els castells de Pueyo i Ferrellón, el terme de Pozuelo i la Vall d'Aiora, i de Sanç de Castella, Requena i la sobirania sobre la senyoria d'Albarrasí un cop aquesta fos conquerida per Castella o Aragó, a canvi del reconeixement de Sanç com a hereu de la Corona de Castella. Hi havia també una clàusula secreta que establia un futur repartiment del regne de Navarra.

## Referències

* ↑ (castellà) Carlos Ayala Martínez, Paces castellano-aragonesas de Campillo-Agreda (1281) Arxivat 2016-03-27 a Wayback Machine.
* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 13
* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 19.
# Tractat de Tudela

El Tractat de Tudela fou signat l'any 1231 entre Jaume I de la Corona d'Aragó i Sanç VII de Navarra.
S'hi establí que el primer que es morís cediria en herència el regne a l'altre.
De fet, però, Sanç VII morí sense tindre descendència i el Regne de Navarra passà al seu cunyat Teobald.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 251.
# Casa Saladrigas

La Casa Saladrigas és una obra del municipi de Blanes (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici presenta façana a tres carrers i és de planta rectangular, amb tres pisos i golfes. Destaquen els timpans que decoren les entrades principals, les balconades a les dues cantonades amb baranes de ferro forjat molt ben treballades i les cobertes a diferent nivell. Al tercer pis s'obren set finestres amb arc de mig punt. A la cantonada de mar, entre el primer i el segon pis hi ha un rellotge de sol. S'utilitza com a sala d'exposicions.

## Història

Casa construïda entre 1926 i 1931, un cop derruïda l'original, per l'arquitecte Isidre Puig i Boada (1891-1987) per encàrrec de l'empresari Manuel Saladrigas Freixa (1872-1949). L'arquitecte Isidre Puig Boada fou deixeble d'Antoni Gaudí i director de l'obra de la Sagrada Família de Barcelona a la seva mort. L'empresari Manuel Saladrigas era un industrial que tenia una fàbrica tèxtil al Poble Nou de Barcelona i estiuejava a Blanes. En aquella zona hi vivien i donaven classe diversos mestres, d'aquí que el passeig s'anomeni actualment “de la Mestrança”.
Durant la Guerra Civil, a més de classes particulars, s'hi van celebrar misses clandestines organitzades pel mossèn Agustí de Blanes. La casa va ser conservada per la filla de Manuel Saladrigas, Teresa, i va resistir a l'embat constructiu dels seixanta fins que fou protegida per l'Ajuntament als vuitanta i adquirida pel mateix Ajuntament a finals dels anys noranta. El 13 d'abril de 2003 es va inaugurar la restaurada Casa Saladrigas com a Sala d'exposicions municipal en un acte multitudinari.

## Referències

* ↑ Annex de Promoció econòmica de l'Ajuntament de Blanes
* 1 2 3 «Casa Saladrigas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].

## Enllaços externs

* «Casa Saladrigas». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Aurora Martín Ortega

Aurora Martín i Ortega (Barcelona, 1947) és una historiadora especialitzada en prehistòria, història antiga i arqueologia que ha dedicat més de quaranta anys a la recerca i gestió de jaciments arqueològics gironins, amb el poblat ibèric d'Ullastret com a centre destacat de la seva carrera. Va ser directora del Museu d'Arqueologia de Catalunya a Ullastret.

## Biografia

Nasqué a Barcelona però als 3 anys la seva família es traslladà a Figueres on s'educà. Va cursar la carrera d'història a la Universitat de Barcelona. Allà, Joan Maluquer de Motes, cap del Departament d'Història Antiga, la va posar en contacte amb l'arqueòleg Miquel Oliva, que hi feia classes de metodologia i tècniques d'excavació, i que des de 1947, portava a terme excavacions en el jaciment ibèric d'Ullastret. L'any 1974 va signar el seu primer contracte com a arqueòloga amb la Diputació́ de Girona, que acabava de crear el Servei d'Investigacions Arqueològiques i el 1977 va aprovar les oposicions a aquesta plaça. El 1975 començà a dirigir excavacions a la ciutadella d'Ullastret. Durant tota la seva etapa com a arqueòloga combina aquesta tasca amb la de la gestió́ dels Museu d'Arqueologia de Girona i d'Ullastret. El 1994 va deixar d'exercir com a arqueòloga territorial, però̀ va continuar la direcció museística. Entre els llibres publicats per Martín es pot esmentar “ULLASTRET. Guia de les excavacions del seu museu” (1980) o “Els ibers indigets” (2019).

## Referències

* 1 2 Abarca, Puri «Aurora Martín, passió per la història». Revista de Girona, 2013, pàg. 71.
* ↑ «Todos los libros del autor Martin Ortega Aurora» (en castellà). Todos tus Libros. [Consulta: 7 abril 2021].
# Vladímir Kaminski

Vladímir Kaminski (en rus Владимир Владимирович Каминский) (Minsk, 18 d'abril de 1950) és un ciclista soviètic, d'origen belarús, ja retirat.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or als Jocs Olímpics de Mont-real i quatre més als Campionats del Món en contrarellotge per equips, una d'elles d'or.
Entre 1996 i 1999 va dirigir la selecció nacional de Belarús. Els seus dos germans grans, Leonid i Anatoli, també foren ciclistes.

## Palmarès

* 1976
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Moscou en la prova de persecució per equips, amb Aavo Pikkuus, Valeri Txapliguin i Anatoli Txukànov
** Campió de la Unió Soviètica en contrarellotge per equips (amb Valeri Txapliguin, Anatoli Txukànov, Aavo Pikkuus)
* 1977
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Aavo Pikkuus, Valeri Txapliguin i Anatoli Txukànov)
* 1978
** Vencedor d'una etapa al Gran Premi de L'Humanité
* 1979
** Vencedor d'una etapa a la Milk Race

## Referències

* ↑ «KAMINSKI Vladimir (Vladimir Vladimirovitch)». [Consulta: 30 març 2024].
* ↑ «Olympedia – Vladimir Kaminsky». [Consulta: 30 març 2024].
* 1 2 «КАМИНСКИЙ Владимир Владимирович (велоспорт)» (en rus). noc.by. Belarus Olympic Committee. Arxivat de l'original el 29 January 2013.

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Aurora (Kansas)

Aurora és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 79 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Aurora tenia 79 habitants, 33 habitatges, i 23 famílies. La densitat de població era de 305 habitants per km².
Dels 33 habitatges en un 30,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,6% hi vivien parelles casades, en un 3% dones solteres, i en un 27,3% no eren unitats familiars. En el 27,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 8,9% entre 18 i 24, un 29,1% entre 25 i 44, un 15,2% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 119,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.583 $ i la renda mediana per família de 51.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 24.213 $. Cap de les famílies i el 9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Aurora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Aurora». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Stewardson

Stewardson és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 747 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Stewardson tenia 747 habitants, 305 habitatges, i 204 famílies. La densitat de població era de 480,7 habitants/km².
Dels 305 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,8% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 33,1% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.923 $ i la renda mediana per família de 42.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.981 $ mentre que les dones 20.125 $. La renda per capita de la població era de 15.586 $. Aproximadament el 10,3% de les famílies i l'11,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Stewardson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Stewardson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.