OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# El meu pare

El meu pare (títol original: Dad) és una pel·lícula estatunidenca de Gary David Goldberg, estrenada l'any 1989, adaptació de la novel·la homònima de William Wharton. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jack i Bette Tremont (Jack Lemmon i Olympia Dukakis) són una tranquil·la parella de jubilats on la mestressa de casa gestiona amb mà de ferro el dia a dia de la parella. Fins al dia que Bette és hospitalitzada a conseqüència d'una crisi cardíaca. D'un dia a l'altre, el discret Jack Tremont es troba per primera vegada de la seva vida sol a la casa, amo del seu destí. Aquesta llibertat el deixa en un principi una mica circumspecte. També, decideix cridar als seus fills John (Ted Danson) i Annie (Kathy Baker) per donar-li un cop de mà en la vida diària. John és un home d'afers pròsper, sempre per tot arreu i ocupant-se de la seva carrera, i és en aquestes circumstàncies que s'apropa (més que no ho ha fet mai) al seu pare: ensenya al seu pare a esdevenir més independent i autònom, més a la seva imatge i pren a poc a poc consciència en aquest procés, que l'ha allunyat del seu propi fill, Billy (Ethan Hawke). És doncs a través de l'aprenentatge de la seva relació amb el seu pare que descobreix la seva relació amb el seu fill.

## Repartiment

* Jack Lemmon: Jake Tremont
* Ted Danson: John Tremont
* Ethan Hawke: Billy Tremont
* Kathy Baker: Annie Tremont
* Kevin Spacey: Mario
* Olympia Dukakis: Bette Tremont
* Gregory Itzin: Ralph Kramer
* J. T. Walsh: Dr. Santana
* Zakes Mokae: Dr. Chad
* Peter Michael Goetz: Dr. Ethridge
* John Apicella: Dr. Delibro
* Art Frankel: instructor DMV

## En el cas de la pel·lícula

* En una de les escenes de la pel·lícula, Kevin Spacey porta una jaqueta Chatsworth. Spacey per la seva banda està diplomat pel liceu Chatsworth (Califòrnia).
* La pel·lícula és treta de la segona novel·la de l'escriptor americà William Wharton. La seva primera novel·la, Birdy, apareguda l'any 1978, ja va ser portada a la pantalla per Alan Parker, el 1984, amb Matthew Modine i Nicolas Cage.

## Referències

* ↑ «El meu pare». esadir.cat.
* ↑ «Dad». The New York Times.
# Opua

Opua és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Opua atherinoides (Peters, 1855)
* Opua elati (Goren, 1984)
* Opua nephodes (Jordan, 1925)

## Referències

* 1 2 Jordan, E. K., 1925. Notes on the fishes of Hawaii, with descriptions of six new species. Proceedings of the United States National Museum v. 66 (núm. 2570): 1-43, Pls. 1-2.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Oreoglanis delacouri

Oreoglanis delacouri és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 40-41.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Laos i la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith H. M., 1933. Contributions to the ichthyology of Siam. II-VI. J. Siam Soc. Nat. Hist. Suppl. v. 9 (núm. 1). 53-87.
* ↑ «Oreoglanis delacouri». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Pellegrin, J., 1936. Poissons nouveaux du haut-Laos et de l'Annam. Bulletin de la Société Zoologique de France v. 61: 243-248.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ng, H. H. i W. J. Rainboth, 2001: A review of the sisorid catfish genus Oreoglanis (Siluriformes: Sisoridae) with descriptions of four new species. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan. Núm. 732: 1-34.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Chu, X. i T. Mo, 1999. Sisoridae. p. 114-181. A: X.-L. Chu, B.-S. Cheng i D.-Y. Dai (Eds). Faunica Sinica. Osteichthyes. Siluriformes. Science Press, Beijing. i-vii + 1-230.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1):1-55.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H.H. i J. Freyhof, 2001. Oreoglanis infulatus, a new species of glyptosternine catfish (Siluriformes: Sisoridae) from central Vietnam. J. Fish Biol. 59(5):1164-1169.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oreoglanis frenatus

Oreoglanis frenatus és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Laos.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith H. M., 1933. Contributions to the ichthyology of Siam. II-VI. J. Siam Soc. Nat. Hist. Suppl. v. 9 (núm. 1). 53-87.
* ↑ «Oreoglanis frenatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Ng, H. H. i W. J. Rainboth, 2001: A review of the sisorid catfish genus Oreoglanis (Siluriformes: Sisoridae) with descriptions of four new species. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan. Núm. 732: 1-34.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H.H. i J. Freyhof, 2001. Oreoglanis infulatus, a new species of glyptosternine catfish (Siluriformes: Sisoridae) from central Vietnam. J. Fish Biol. 59(5):1164-1169.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oreonectes polystigmus

Oreonectes polystigmus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Cos i ventre completament recoberts per escates.
* Els mascles poden assolir 5,8 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 34-37.
* 9-10 radis tous a l'aleta dorsal i 7 a l'anal.
* Fosses nasals anterior i posterior separades per una distància curta.
* Aleta caudal arrodonida.
* Línia lateral incompleta i amb 6-8 porus.
* Presenta dimorfisme sexual.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Guangxi (la Xina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A., 1868. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Heteropygii, Cyprinidae, Gonorhynchidae, Hyodontidae, Osteoglossidae, Clupeidae,... Halosauridae, in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 7. i-xx + 1-512.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Du, L.-N., Chen, X.-Y. & Yang, J.-X., 2008. A review of the Nemacheilinae genus Oreonectes Günther with descriptions of two new species (Teleostei: Balitoridae). Zootaxa, 1729: 23-36.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0940228238. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Prokofiev, A. M., 2005: Osteology of Oreonectes platycephalus (Günther, 1868) (Balitoridae: Nemacheilinae) with notes on the composition of the genus and its phylogenetic relations. Voprosy Ikhtiologii v. 45 (núm. 4): 460-474.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Oreonectes retrodorsalis

Oreonectes retrodorsalis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Cos i ventre recoberts completament per escates.
* Els mascles poden assolir 3,8 cm de longitud total.
* Cap comprimit i amb presència d'ulls.
* 11 radis tous a l'aleta dorsal i 9 a l'anal.
* Aleta caudal dentada.
* L'origen de l'aleta dorsal es troba darrere del de la pelviana.
* Línia lateral incompleta i amb 3-4 porus.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Guangxi (la Xina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A., 1868. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Heteropygii, Cyprinidae, Gonorhynchidae, Hyodontidae, Osteoglossidae, Clupeidae,... Halosauridae, in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 7. i-xx + 1-512.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lan, J.-H., Yang, J.-X. & Chen, Y.-R., 1995. Two new species of the subfamily Nemacheilinae from Guangxi, China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxonomica Sinica v. 20 (núm. 3): 366-372.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Du, L.-N., X.-Y. Chen i J.-X. Yang, 2008. A review of the nemacheilinae genus Oreonectes Günther with descriptions of two new species (Teleostei: Balitoridae). Zootaxa 1729:23-36.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0940228238. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Prokofiev, A. M., 2005: Osteology of Oreonectes platycephalus (Günther, 1868) (Balitoridae: Nemacheilinae) with notes on the composition of the genus and its phylogenetic relations. Voprosy Ikhtiologii v. 45 (núm. 4): 460-474.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Orfeó de Música Eivissenc

L'Orfeó de Música Eivissenc va ser una coral fundada a la ciutat d'Eivissa per Joan Gamisans Arabí a final del mes de juliol de 1930.
El 29 de desembre de 1930 al Teatre Pereira aquesta entitat coral va fer el seu primer concert, interpretant l'obra del seu fundador Roqueta sa meua roca, La Balanguera (poema de Joan Alcover i Maspons (1854-1926), musicat el 1926 pel compositor Amadeu Vives); Les ruïnes d'Atenes de Ludwig van Beethoven, Scherzo de Giovanni Battista Martini i Las galas del Cinca de Josep Anselm Clavé i Camps.
Va ser la primera coral eivissenca en què participaren dones. L'any 1931 Gamisans va marxar d'Eivissa i Joan Mayans Escandell es feu càrrec de l'orfeó fins al 1933, quan desaparegué aquesta entitat.

## Vegeu també

* Orfeó
* Joan Gamisans Arabí

## Referències

* 1 2 3 Enciclopèdia d'Eivissa i Formentera, Orfeó de Música Eivissenc

## Bibliografia

* TORRES PLANELLS, Joan Antoni: El moviment coral a Eivissa (1917-1994), Eivissa núm. 38; Editorial Institut d'Estudis Eivissencs,
2002, pàgines 27 i 28. ISBN/ISSN 1130-7803
# Redcanyonita

La redcanyonita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom de Red Canyon, als Estats Units, on es troba la seva localitat tipus.

## Característiques

La redcanyonita és un sulfat de fórmula química (NH₄)₂Mn[(UO₂)₄O₄(SO₄)₂](H₂O)₄. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016, i la primera publicació data del 2018. Cristal·litza en el sistema monoclínic. Està relacionada estructuralment amb la zippeïta. Presenta una combinació única, sent el primer mineral en combinar nitrogen, manganès i urani.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 66293, 66294, 66295, 66296, 66297 i 66298.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Blue Lizard, situada a Red Canyon, dins el comtat de San Juan (Utah, Estats Units). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral, tot i que a la propera mina Markey podria haver estat trobada també.

## Referències

* ↑ «Redcanyonite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 1r desembre 2019].
# Liviu Dănceanu

Liviu Dănceanu (Roman (comtat de Neamţ), 19 de juliol, 1954 - Bucarest, 26 d'octubre, 2017), va ser un compositor romanès.
Dănceanu va estudiar composició amb Ștefan Niculescu a la Universitat de Bucarest i aleshores va ser alumne de Iannis Xenakis, Włodzimierz Kotoński i Paul Patterson. Va debutar com a compositor l'any 1978, al Conservatori de Bucarest. Dănceanu va impartir cursos sobre història de la música, estètica, estilística barroca, etc. dins de la Universitat Nacional de Música de Bucarest (des de 1990).
Va ser fundador (1985) i director musical del conjunt de música contemporània "Archaeus" i director artístic del festival contemporani Zilele muzicii de Bacău. De 1991 a 1994 va ser president de la secció romanesa de la "International Society for Contemporary Music" (ISCM). Per les seves composicions va ser, entre altres coses, guardonat amb el Premi George Enescu de l'Academia Română (1989), el Premi de la Crítica Musical (1991) i el Premi de la Unió de Compositors Romanesos (1988, 1990 i 1994). Va rebre una menció honorífica al concurs de composició Antidogma Musica de Torí el 1994.
Va compondre més de 100 obres simfòniques, de música de cambra i vocals i va publicar estudis, assaigs i ressenyes en revistes musicals.

## Referències

* ↑ https://www.amazon.es/Santacreu-Musica-Somni-Liviu-Danceanu/dp/B00I8L4DJM
* 1 2 Taylor & Francis Group, pag. 171
* ↑ Fișa compozitorului Liviu Dănceanu Arhivat în 28 octombrie 2007, la Wayback Machine., publicată pe site-ul Uniunii Compozitorilor și Muzicologilor din România

## Bibliografia

* Cornel Galben - Personalități băcăuane, vol. I, Bacău, Editura Corgal Press, 2000; Taylor i Francis Group, David Cummings (2003). International Who's Who in Classical Music (19a edició, revisada), Routledge. ISBN 1-85743-174-X, ISBN 978-1-85743-174-2
* Ansamblul Archaeus Arxivat el 29 de setembre de 2006 a la Wayback Machine., article publicat al lloc web onlinegallery.ro

## Enllaços externs

* Elena Maria Sorban, Festival CLUJ MODERN – X edició, 2013. Inauguració: EVADADA
http://www.cimec.ro/Muzica/Cronici/ElenaSorban101.html
# Quartet de corda núm. 3 (Bacewicz)

El Quartet de corda núm. 3 és una composició per a quartet de corda escrita l'any 1947 per la compositora polonesa Grażyna Bacewicz. La violinista-compositora va escriure aquesta peça durant la seva estada a París després de l'⁣aixecament de Varsòvia de 1944, i més tard va rebre el Premi del Ministeri de Cultura de Polònia el 1955 juntament amb la seva Simfonia núm. 4 i el Concert per a violí núm. 3. Aquest quartet va ser el primer que es va publicar inicialment juntament amb els quartets 4-7 abans de reimpressions més recents dels seus quartets anteriors.

## Context històric

Després de l'operació fallida a Varsòvia, Bacewicz i la seva família van marxar temporalment de Polònia durant els violents conflictes de la Segona Guerra Mundial. A la seva tornada, Varsòvia va ser llavors ocupada pels alemanys, fent que les seves autoritats prohibissin l'actuació de la música polonesa. Això va portar a Bacewicz i altres a interpretar i fer llegir les seves obres durant concerts underground privats. Després d'establir-se a París i consolidar-se com a solista de renom, Bacewicz va escriure el Tercer Quartet. En aquest període contrastantment optimista de la seva vida que li va oferir un grau més alt de llibertat creativa, Bacewicz va assenyalar diverses de les experiències positives que va tenir tant com a violinista com a compositora, remarcant l'orgull per la seva composició del quartet i pel que fa a la seva composició del quartet, assenyalant que "París té una qualitat inefable que és favorable al treball creatiu".

## Anàlisi

Escrit durant l'època de composició notablement neoclàssica de Bacewicz, aquest quartet va precedir el seu posterior ús de cançons populars poloneses com es veu al Quartet de corda núm. 4. Amb un ús polifònic freqüent de moviment contrari, entrellaçades de línies melòdiques, escales de tons sencers i passatges cromàtics, el quartet es basa més en l'harmonia triàdica que la de les seves obres posteriors que presenten intents de tècniques compositives més avantguardistes com el serialisme, tot i que és encara no del tot tonal i conté molts gestos i frases sense una cadència tradicional. Els tres moviments tenen una signatura de tonalitat sense sostinguts ni bemolls, però no es troben especialment en les tecles associades de do major o la menor. Això es pot veure clarament en l'obertura del primer moviment, que arriba a una secció que es podria considerar en re major, però està anotada totalment amb accidentals. Aquesta obra inclou marques detallades d'arcs, estils, articulacions, cordes destinades a tocar i gestos expressius com ara glissandos cap avall. Bacewicz va orquestrar de manera clara grans seccions del quartet per permetre harmònicament l'ús freqüent de cordes obertes i els seus respectius harmònics naturals al llarg dels tres moviments.

## Referències

* 1 2 Anon. «Grażyna Bacewicz». Culture.pl, 01-11-2001. [Consulta: 5 abril 2022].
* ↑ Thomas, Adrian Notes, 60, 12-2003, pàg. 544–545.
* 1 2 GĄSIOROWSKA, MAŁGORZATA Musicology Today, 16, 30-12-2019, pàg. 66–102. DOI: 10.2478/muso-2019-0003 [Consulta: free].
# Luxor Hotel

El Luxor Hotel és un hotel i casino al strip de Las Vegas a Paradise (Nevada). Fou un dels primers mega-resorts completament al·lusiu a un tema. Les excavacions a Luxor començaren el 1991, el mateix any en què començà el Treasure Island i l'actual MGM Grand. El seu tema és de l'antic Egipte i conté un total de 4.408 habitacions, totes ordenades al seu interior com una piràmide balmada i amb dues torres ziggurat bessones que foren construïdes després. L'hotel té el nom de la ciutat Luxor (antiga Tebes) a Egipte, el lloc de la Vall dels Reis, Karnak i el Temple de Luxor, i altres monuments faraònics — però no piràmides.
El Luxor és cap al sud i final de Las Vegas Strip, davant de l'Aeroport Internacional McCarran. L'hotel està envoltat pel Mandalay Bay al sud i per l'Excalibur al nord; els tres estan connectats per monorail i tramvies locals. Les tres propietats van ser construïdes per Circus Circus Enterprises, que després es va convertir en Mandalay Resort Group.
Quan es va inaugurar el 15 d'octubre de 1993, la piràmide va ser l'edifici més alt del strip, i es van gastar $ 375 milions en la construcció. Un teatre i dues torres addicionals amb 2.000 habitacions van ser agregades el 1998 per 675 $ milions.El juny de 2004, el Mandalay Resort Group va ser comprat per MGM Mirage, agregant aquest hotel com un dels millors del "Strip". Aquest casino apareix en el joc Grand Thef Auto: San Andreas, en el strip de Les Ventures, com el casino The Camel's Toe. A més és esmentat diverses vegades a Las Vegas (NBC).
En l'actualitat a l'hotel hi resideix Criss Angel Un il·lusionista i escapista reconegut que té el seu propi espectacle al Cirque du Soleil. Per una altra banda també té un espectacle el famós comediant Scott Thompson (carrot top) que no resideix al Luxor Hotel però té el seu propi espectacle.

## Referències

* ↑ Howard Stutz «MGM aims to adopt a new name». Las Vegas Review-Journal, 21-04-2010.
* ↑ MGM Resorts International. «Luxor Las Vegas Fact Sheet - press kit». Luxor.com, 2010. [Consulta: 12 novembre 2010].
* ↑ «Luxor casino: 30-story pyramid». Chicago Sun-Times, 26-04-1992 [Consulta: 25 març 2017]. Arxivat 5 de novembre 2012 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-11-05. [Consulta: 25 març 2017].
* 1 2 Howard Stutz «Farewell to Egypt». The Las Vegas Review-Journal, 12-07-2007.
* ↑ Caine, Rachel «The Best Game in Town». Texas Monthly, 2003, pàg. 73. Arxivat de l'original el 2012-10-11 [Consulta: 25 març 2017]. Arxivat 2012-10-11 a Wayback Machine.
* ↑ About the show CRISS ANGEL Believe

## Enllaços externs

* Luxor Hotel - Lloc web oficial
# Westgate Las Vegas Resort & Casino

Westgate Las Vegas Resort & Casino, antigament conegut com Las Vegas Hilton és un hotel, casino, i centre de convencions a Las Vegas, Nevada. Amb 3.174 habitacions, l'hotel localitzat als afores del Strip era l'hotel Hilton més gran del món i un dels casinos més grans de Las Vegas. L'hotel té una superfície construïda de 3,24 ha, té 9.000 m² de casino i el saló esportiu més gran de Las Vegas. L'hotel és al costat del Centre de Congressos i té el seu propi centre de convencions.
Era una inversió conjunta entre Colony Capital i de REIT Whitehall Street Real Estate Funds de Nova York. El novembre del 2011 ser reanomentat LVH-Las Vegas Hotel, com que le contracte amb el grup Hilton s'acabava. El 2012 va ser venut a una empresa conjunta de Goldman Sachs i Gramercy Capital. Goldman Sachs del seu costat el van vendre al grup Westgate Resorts el juny del 2014 i el propietari nou va canviar el nom en Westgate Las Vegas.
L'hotel també va ser l'escenari de Star Trek The Experience i té una parada del Monorail de Las Vegas.

## Referències

* ↑ «Private-equity investors may map future of Strip growth». Las Vegas Review-Journal, 27-05-2007.
* ↑ Sieroty, Chris «Las Vegas Hilton getting new name». Las Vegas Review-Journal, 22-11-2011.
* ↑ Green, Steve «LVH hotel-casino in Las Vegas sold at foreclosure auction». Vegas Inc, 31-10-2012.
* ↑ «Westgate ready to change marquee as purchase of LVH is official». Las Vegas Sun, 30-06-2014.