OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lycenchelys chauliodus

Lycenchelys chauliodus és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 1.005-1.124 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: el Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1884. On the anacanthine fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 36. 167-183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M. E., 1995: The eelpout genera Lycenchelys Gill and Taranetzella Andriashev (Teleostei: Zoarcidae) in the eastern Pacific, with descriptions of nine new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 49 (núm. 2): 55-113.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Andriashev, A. P., 1955: A review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill (Pisces: Zoarcidae) and related forms in the seas of the U.S.S.R. and adjacent waters. Trudy Instituta Zoologii / Akademiia Nauk, Azerbaidzhanskoi SSR. v. 18: 349-384.
* Andriashev, A. P., 1958: An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neotoma phenax

Neotoma phenax és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmica de Mèxic, on viu a altituds d'entre 0 i 150 msnm. Es tracta d'un animal majoritàriament nocturn que s'alimenta de fruita i fulles. El seu hàbitat natural són els boscos caducifolis tropicals. Està amenaçada per la transformació del seu medi per a usos agrícoles. El seu nom específic, phenax, significa ‘impostora’ en llatí.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I. Neotoma phenax. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 19 juliol 2016.
* ↑ Entrada «Neotoma» d'Animalia (en anglès).
# Lycenchelys volki

Lycenchelys volki és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 3.940 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord: l'oest del Mar de Bering.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1884. On the anacanthine fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 36. 167-183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Andriashev, A. P., 1955: A review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill (Pisces: Zoarcidae) and related forms in the seas of the U.S.S.R. and adjacent waters. Trudy Instituta Zoologii / Akademiia Nauk, Azerbaidzhanskoi SSR. v. 18: 349-384.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1995: The eelpout genera Lycenchelys Gill and Taranetzella Andriashev (Teleostei: Zoarcidae) in the eastern Pacific, with descriptions of nine new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 49 (núm. 2): 55-113.
* Andriashev, A. P., 1958: An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Peromyscus madrensis

Peromyscus madrensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de les Islas Marías (Mèxic). El seu hàbitat natural són els boscos caducifolis tropicals. Està amenaçat per la competència d'espècies introduïdes a l'arxipèlag, com ara cabres domèstiques, cérvols de Virgínia i rates negres. El seu nom específic, madrensis, significa ‘de María Madre’ en llatí.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T.; Vázquez, E. Peromyscus madrensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 28 juliol 2016.
* ↑ Entrada «Peromyscus» d'Animalia (en anglès).
# Josef Suk

Josef Suk (Křekovice, 4 de setembre de 1874 - Benešov, 29 de maig de 1935) fou un compositor i violinista txec, nascut en la regió de Bohèmia.

## Biografia

Va fer els estudis en el Conservatori de Praga, on fou deixeble de Karel Stecker i Antonín Dvořák, amb la filla del qual, Otýlie, es va casar més endavant. El 1892 entrà com a segon violí en el Quartet Bohemi, del qual fou membre fundador, 1891-1933, i, a més, va fer una sèrie de concerts anuals a l'estranger. Les morts del seu sogre i la seva esposa l'inspiraren en la composició de la Simfonia núm. 2 Azrael, una de les seves obres mestres.
A Praga fou professor, entre altres de Julius Kalaš, Rudolf Firkusny, Bohuslav Martinů i Pavel Bořkovec. Junt amb Vítězslav Novák, se'l considera el pare de l'escola moderna txeca.
Podria ser familiar del també força conegut músic txec Vera Suk.

## Obres

* Composicions orquestrals:
** Serenata per a cordes (1892)
** Pohádka (1894-1895)
** Scherzo fantàstic (1903)
* Poemes simfònics:
** Praga (1904)
** Un conte d'estiu (1907-1909)
** Maduració (1912-1917)
* I l'anomenat Tríptic de guerra (1914-1920)
* Música de cambra:
** Dos quartets de corda, trio, quartet i quintet amb piano
** Peces per a piano Impressions (1895)
** Suite (1900)
** Primavera (1902)
** A prop de la mare (1907)
** Coses viscudes i somniades (1909)
* Obres vocals:
** Epíleg (1920-1929)
** I nombroses peces corals, així com música incidental.

## Referències

* ↑ Dictionnaire des compositeurs.. France: Encyclopædia Universalis, [2016]. ISBN 2-85229-559-8.
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 652. (ISBN 84-7291-255-8)
* ↑ Martín Bermúdez, Santiago. «Bohuslav Martinu o el hombre que dijo no» (en castellà). Scherzo. Núm. 50. Desembre 1990. Arxivat de l'original el 2012-06-26. [Consulta: 30 gener 2017].

## Bibliografia

* Tom núm. 58, pàg. 684, de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN 84-239-4558-8)
* Auditorium. Cinco Siglos de Música Inmortal, pàg. 538.

## Enllaços externs

* Àudio Bagatelle (S kyticí v ruce; With a Posy inn one's Hand)
# Lycenchelys hadrogeneia

Lycenchelys hadrogeneia és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 700-1.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: l'Equador.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1884. On the anacanthine fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 36. 167-183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M. E., 1995: The eelpout genera Lycenchelys Gill and Taranetzella Andriashev (Teleostei: Zoarcidae) in the eastern Pacific, with descriptions of nine new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 49 (núm. 2): 55-113.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Andriashev, A. P., 1955: A review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill (Pisces: Zoarcidae) and related forms in the seas of the U.S.S.R. and adjacent waters. Trudy Instituta Zoologii / Akademiia Nauk, Azerbaidzhanskoi SSR. v. 18: 349-384.
* Andriashev, A. P., 1958: An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Stigmatopora macropterygia

Stigmatopora macropterygia és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 35 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Zelanda i de les Illes Auckland.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1982: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Stigmatopora (Syngnathidae). Records of the Australian Museum v. 34 (núm. 13): 575-605.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Torquigener squamicauda

Torquigener squamicauda és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.
* ↑ Johnson, J.W., 1999. Annotated checklist of the fishes of Moreton Bay, Queensland, Australia. Memoirs of the Queensland Museum 43(2):709-762.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, G. S., 1983: Revision of Australian species of Torquigener Whitley (Tetraodontiformes: Tetraodontidae), and two new generic names for Australian puffer fishes. Journal of the Royal Society of New Zealand v. 13 (núm. 1/2): 1-48.
* Hardy, G. S., 1983: The status of Torquigener hypselogeneion (Bleeker) (Tetraodontiformes: Tetraodontidae) and some related species, including a new species from Hawaii. Pacific Science v. 37 (núm. 1): 65-74.
* Hardy, G. S., 1984: Redescription of the pufferfish Torquigener brevipinnis (Regan) (Tetraodontiformes: Tetraodontidae), with description of a new species of Torquigener from Indonesia. Pacific Science v. 38 (núm. 2): 127-133.
* Hardy, G. S., 1989: Description of a new species of Torquigener Whitley (Pisces: Tetraodontidae) from South Africa, with a key to the genus. National Museum of New Zealand Records v. 3 (núm. 11): 119-123.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Torquigener vicinus

Torquigener vicinus és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, G. S., 1983: Revision of Australian species of Torquigener Whitley (Tetraodontiformes: Tetraodontidae), and two new generic names for Australian puffer fishes. Journal of the Royal Society of New Zealand v. 13 (núm. 1/2): 1-48.
* Hardy, G. S., 1983: The status of Torquigener hypselogeneion (Bleeker) (Tetraodontiformes: Tetraodontidae) and some related species, including a new species from Hawaii. Pacific Science v. 37 (núm. 1): 65-74.
* Hardy, G. S., 1984: Redescription of the pufferfish Torquigener brevipinnis (Regan) (Tetraodontiformes: Tetraodontidae), with description of a new species of Torquigener from Indonesia. Pacific Science v. 38 (núm. 2): 127-133.
* Hardy, G. S., 1989: Description of a new species of Torquigener Whitley (Pisces: Tetraodontidae) from South Africa, with a key to the genus. National Museum of New Zealand Records v. 3 (núm. 11): 119-123.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Torre Giralt

Torre Giralt és una casa de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. És una torre de planta rectangular voltada de jardí. Consta de planta baixa més una única habitació al pis superior voltada de terrat. És una construcció de línia purament geomètrica. La teulada és plana. L'única decoració són els tons salmó sobre l'arrebossat blanc de les façanes que emmarquen totes les obertures de la casa, igual que sota els ràfecs. Els forjats de portes, balcons i terrat són decorats amb sanefes florals, que són l'única decoració curvilínia de l'edificació. Es conserva íntegrament segons el disseny original.
Pot servir de model de les torres edificades a la vila de Sant Joan com lloc d'estiueig dels barcelonins al primer quart del segle actual i que avui encara realitza les mateixes funcions. La promotora de l'obra fou Cristina Canalies, Vda. de Girals, domiciliada al carrer del Consell de Cent núm. 325, 3r 1a de Barcelona, en el moment en què sol·licità la llicència municipal d'obres (10/2/1914). La llicència li fou concedida el 3/3/1914.

## Referències

* 1 2 3 «Torre Giralt». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Raúl Padilla López

Raúl Padilla López (Guadalajara, 3 de maig de 1954 - Guadalajara, 2 d'abril de 2023) fou un directiu cultural mexicà.

## Trajectòria

Era fill d'un dirigent del Partit Revolucionari Institucional (PRI) dels anys 60, va ser capdavanter en l'Escola de Filosofia i dirigent de la Federació d'Estudiants de Guadalajara (FEG) de 1977 a 1979, sota la tutela d'Alvaro Ramírez Ladewig. Després es va convertir en cap del Departament d'Investigació Científica i Superació Acadèmica i el 1989 va ser rector general de la Universitat de Guadalajara, on es va llicenciar en història, i que va deixar a Víctor González Romero en 1995.
Entre moltes altres iniciatives, cal destacar-ne el seu paper com a fundador i president de la Feria Internacional del Libro de Guadalajara a Mèxic, que l'any 2004 acollí la cultura catalana com a convidada d'honor. És autor de diversos assaigs sobre temes educatius, polítics i culturals. El 2006 va rebre la Creu de Sant Jordi. També ha estat diputat a la cambra de l'estat de Jalisco pel Partit de la Revolució Democràtica (PRD).

## Referències

* ↑ «Muere Raúl Padilla, exrector de la Universidad de Guadalajara». El Pais, 02-04-2023.
* ↑ Raul Padilla López Arxivat 2014-12-17 a Wayback Machine. al web de la Feria
* ↑ PRD: Raúl decidirá, otra vez Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. a El Respetable, 20 de juliol de 2014

## Enllaços externs

* Raúl Padilla López Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine. al web de la Universitat de Guadalajara
# Toledo (Canelones)

Toledo és una ciutat de l'Uruguai, ubicada al departament de Canelones, pocs quilòmetres al nord de Montevideo, la capital del país. Té llocs d'interès com el Viver Nacional, que pot ser visitat pel públic; l'Escola Militar; el Batalló 14, on es busquen cossos de desapareguts durant la dictadura militar; i l'antiga estació de ferrocarril.
Segons el cens de l'any 2004, Toledo té una població aproximada de 4.000 habitants, la majoria dels quals viatja a la capital nacional amb freqüència per assumptes laborals, ja que la ciutat serveix de dormitori per a milers de treballadors que viuen en les proximitats de la zona metropolitana de Montevideo.
Als seus voltants es poden trobar bodegues que treballen actualment, desenvolupant majoritàriament vins d'alta qualitat que es ven al mercat nacional. Actualment, l'esforç i l'experiència van fent que algunes de les marques tinguin major reconeixement i intenten traspassar fronteres.

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
* ↑ (castellà) Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai (INE) – Cens de 2004 Arxivat 2011-07-21 a Wayback Machine., consultat el 3 de juny de 2011
* ↑ (castellà) Cens 2004 del INE. Població per grup d'edats, segons localitat i sexe.

## Enllaços externs

* Web de la Intendència Municipal de Canelones (en castellà)
* Mapa de Toledo (PDF; 241 kB)
# Torre das Águias

La Torre das Águias es troba al llogaret d'Águias, freguesia de Brotas, municipi de Mora, districte d'Évora, a Portugal.
Veïna del riu Divor i del santuari de Nossa Senhora das Brotas, integrava la vila d'Águias, de la qual encara subsisteixen algunes cases. És un dels exemplars més significatius de torres manuelines de la zona (Torre do Esporão, Solar da Camoeira), Castelo de Torre de Coelheiros i Quinta da Torre do Carvalhal), encara que fretura d'una urgent intervenció de consolidació per part de l'administració pública.

## Història

Erguida al 1520 per Nuno Manuel, guarda major al servei de Manuel I (1495-1521), possiblement sobre una estructura anterior, aquesta torre s'utilitzava per a repòs dels cavallers en les caceres, freqüents a la zona, llavors.
Tot i que va resistir al terratrèmol de 1755, començà a degradar-se a partir del segle xix.
Classificada com a Monument Nacional pel Decret núm. 136 publicat el 23 de juny de 1910, ha estat reparada a càrrec de la Direcció General d'Edificis i Monuments Nacionals (DGEMN), el 1978.
Actualment pertany a particulars i es troba en avançat estat de degradació.(1)

## Característiques

En estil manuelí, presenta planta quadrada amb prop de 18 m de costat per prop de 20 m d'altura, en maçoneria, carreus i pedra de granit, dividit internament en quatre pisos, en els quals hi ha finestres també quadrades. La cobertura seria en adarb o terrassa, coronada per merlets amb balcons de matacans, rematats per cuculles còniques.
Per dins, enclou un ampli saló, cobert per volta d'ogives nervades; el tercer i quart pisos tenen cobertura en voltes de cúpula abatuda.

## Referències

* Torre das Águias na base de dados Ulysses da Direcçâo-Geral do Património Nacional.

## Enllaços externs

* http://www.monumentos.gov.pt/Site/APP_PagesUser/SIPA.aspx?id=2763
* http://www.ipa.min-cultura.pt/
* http://WikiMapia.org/#lat=38.874998&lon=-8.125763&z=16&l=0&m=a&v=2