OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Berta Pichel

Berta Pichel (La Portela de Valcarce, Lleó, 1951) és una escriptora i historiadora resident a l'Hospitalet de Llobregat des del 1973.
Es va llicenciar en Filosofia i Lletres, amb especialitat en Història Moderna i Contemporània, a la Universitat de Barcelona. Va començar a treballar com a docent a l'Hospitalet de Llobregat el 1973 en el Col·legi Tecla Sala durant més de quaranta anys. S'ha format a l'Escola d'Escriptura de l'Ateneu Barcelonès. L'any 2018 va publicar la seva primera novel·la, Cicatrices de charol, ambientada en la Guerra Civil Espanyola. L'any 2021 va publicar Poemari del deambular. La seva segona novel·la, El tiempo nos deshizo, s'emmarca en el cicle de canvi històric des de la dictadura a la crisi del sistema democràtic actual, i es publica l'any 2022, a Eolas.

## Obres

* Cicatrices de charol, 2018, en Ediciones B.
* Poemario del deambular, 2021, en Eolas.
* El tiempo nos deshizo, 2022, en Eolas.
* Breu història del col·legi Tecla Sala (1957-2007), Quaderns d'estudi l'Hospitalet de Llobregat: Centre d'Estudis, 1987-Núm. 24 (gener 2011), p. 183-193.

## Referències

* ↑ Redacción. «La escritora de L'Hospitalet Berta Pichel presenta su última novela: El tiempo nos deshizo» (en castellà), 20-09-2022. [Consulta: 12 març 2025].
* ↑ «Sobre mí» (en castellà). [Consulta: 12 març 2025].
* ↑ «Sobre mí» (en castellà). [Consulta: 12 març 2025].
* ↑ Hernández, Óscar. «Berta Pichel, escritora: "Mi novela refleja la emoción de la lucha de las mujeres"» (en castellà), 08-03-2018. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ «La berciana Berta Pichel presenta su libro 'Poemario del deambular'» (en castellà). Leon Noticias, 14-10-2021. [Consulta: 25 juliol 2023].
* ↑ «La escritora de L’Hospitalet Berta Pichel presenta su última novela: El tiempo nos deshizo» (en castellà). El Tot L'Hospitalet Baix Llobregat, 20-09-2022. [Consulta: 25 juliol 2023].

## Enllaços externs

* Berta Pichel - Lloc web oficial
# Bisó

Els bisons (Bison) constitueixen un gènere d'ungulats que pertanyen a la família dels bòvids. Actualment es troben reduïts a dues espècies: el bisó americà (Bison bison) que viu preferentment en les grans planícies dels Estats Units i el Canadà i l'amenaçat bisó europeu (Bison bonasus), confinat a algunes àrees protegides d'Europa de l'Est.
El gènere més pròxim és Bos, amb el que pot arribar a generar híbrids en captivitat com el beefalo (Bison sp. × Bos taurus) i el yakalo (Bison bison × Bos grunniens). Les dues espècies del gènere Bison també poden creuar-se entre si, generant normalment individus fèrtils.
El gènere sembla tenir el seu origen al sud d'Àsia durant el Pliocè, on sorgiren una sèrie de formes gràcils de potes llargues, cap petit i gep poc pronunciat que després s'expandiren per la resta del continent i Europa. L'arribada de formes robustes similars a les actuals es produí a l'Àsia central durant les glaciacions del Plistocè, que al final d'aquesta època sortirien d'Euràsia per colonitzar Nord-amèrica. Els canvis climàtics posteriors acabaren per extingir els bisons a l'Àsia (amb l'excepció del Caucas, on sobrevisqué una subespècie endèmica fins a començaments del segle xx) i per individualitzar una espècie brostejadora i pròpia de boscos a Europa i una altra a Amèrica, la qual es divideix, al seu torn en dues subespècies diferents, una pasturadora a les planes (B. b. bison) i una altra d'hàbits forestals (B. b. athabascae).
Les qualitats físiques característiques del bisó li han permès obtenir certs avantatges, tal com quan es troba envoltat de neu i utilitza la seva voluminosa testa per moure-la i així trobar pastura o obrir pas. També és dels pocs animals, si no l'únic, que s'enfronta a les tempestes en lloc d'allunyar-se'n. Això li era molt favorable quan, en el passat, migrava llargues distàncies, però ara en estar confinat, el seu desplaçament és molt més limitat i aquesta actitud ha perdut vàlua de supervivència per a l'espècie. Els depredadors del bisó sol ser els llops i els ossos bruns, i quant son cries solen ser els coiots i els ossos negres americans.

## Taxonomia
### Fòssils

* Bison antiquus
* Bison degiulii
* Bison latifrons
* Bison menneri
* Bison occidentalis
* Bison priscus
* Bison schoetensacki
* Bison voigdtedtensis

### Actuals

* Bisó americà
    Bison bison athabascae
    Bison bison bison
* Bisó europeu
    Bison bonasus borasus
    Bison bonasus caucasicus (extint, 1930)
    Bison bonasus hungarorum (extint, 1790)
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
Viccionari
# Sweden (Maine)

Sweden és un poble del Comtat d'Oxford (Maine) als Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Sweden tenia 324 habitants, 132 habitatges, i 97 famílies. La densitat de població era de 4,4 habitants/km².
Dels 132 habitatges en un 31,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,9% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 19,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,4% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 28,7% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.781 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 24.375 $. La renda per capita de la població era de 14.991 $. Entorn del 12,9% de les famílies i el 19,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sweden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sweden». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.

## Enllaços externs

* http://maine.gov/local/oxford/sweden/ Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.
* Genealogia de Maine: Sweden, Comtat d'Oxford, Maine. (anglès)
# Kàmenka (Arkhànguelsk)

Kàmenka (en rus: Каменка) és un poble (un possiólok) de l'óblast d'Arkhànguelsk, a Rússia, segons el cens del 2021 tenia 1.847 habitants.

## Referències

* ↑ «Схема территориального планирования Каргопольского района». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП).
* ↑ Iuri B. Koriakov. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2022-02-05. [Consulta: 2 maig 2022].
# Virtus et Labor

Virtus et Labor va ser una publicació religiosa editada a Igualada entre l'any 1922 i el 1928.

## Descripció

Portava el subtítol Revista mariana i, entre el núm. 4 i el 24 també Portaveu de la Congregació de Maria Immaculada i Sant Lluís Gonçaga.
L'editor era la Congregació Mariana d'Igualada i tenia la redacció i l'administració al passeig de Mossèn Cinto Verdaguer. Fins al núm. 24 es va imprimir a la Impremta Catòlica del carrer de les Piques, núm. 15, de Manresa i després, fins al final, als tallers de Nicolau Poncell d'Igualada. Tenia vuit pàgines, amb un format de 21 x 13 cm, a dues columnes. La capçalera dels 24 primers núm. era il·lustrada amb una imatge de la Mare de Déu. El primer número va sortir el setembre de 1922 i l'últim, el 72, l'agost de 1928.

## Continguts

Era una publicació religiosa adreçada als membres de la Congregació Mariana i de Sant lluís Gonçaga. Referint-se a l'Església, A l'article de presentació deien, referint-se a l'Església: «quines ensenyances volem obeir i defensar sempre i en tots els instants, ensems que combatre els errors i heretgies, especialment a l'heretgia de les heretgies del nostre temps, el modernisme». Cal fer esment de la secció fixa «Galeria d'igualadins il·lustres», amb biografies de personatges, interessant per al coneixement de la història local.
La dirigia Pere Bas i Vich i entre els seus redactors i col·laboradors hi havia Francesc M. Colomer, Francesc Llansana, Gabriel Castellà i Raich, Alfons Díaz Carbonell, Antoni Jorba i Soler, Josep M. Aguilera, Lluís Serra i Adzet, Josep Riba Clavé i Joan Domingo i Bisbal.

## Referències

* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 329.
* ↑ «Salutació». Virtus et Labor, 1, 9-1922.

## Localització

* Biblioteca Central d'Igualada.. Plaça de Cal Font. Igualada (col·lecció completa i relligada).

## Enllaços externs

* https://trencadis.diba.cat/
# Anguila elèctrica

L'anguila elèctrica (Electrophorus electricus) és una espècie de peix pertanyent a la família dels gimnòtids.

## Descripció

* És l'espècie de gimnotiforme més grossa, ja que sol créixer fins a uns dos metres i mig de llarg i assoleix un pes de vint kg.
* Té un cos allargat, cilíndric i gairebé sense escates.
* Cap aplanat.
* Boca grossa amb una fila de dents còniques a cada mandíbula.
* És marró fosc grisós al dors i groc o blanc al ventre.

## Reproducció

Pot arribar a pondre fins a 17.000 ous.

## Alimentació

Els joves mengen invertebrats, mentre que els adults es nodreixen de peixos i mamífers petits.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (23 °C-28 °C) que es troba a Sud-amèrica: el Brasil, la Guaiana Francesa, la Guaiana, el Perú, Surinam i Veneçuela, incloent-hi les conques dels rius Amazones i Orinoco.

## Observacions

És capaç de generar potents xocs elèctrics, els quals utilitza tant per a caçar com per a defensar-se. Malgrat el seu nom, no és una anguila, sinó un gimnotiforme. És emprada en experiments científics.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Albert, J.S. «Species diversity and phylogenetic systematics of American knifefishes (Gymnotiformes, Teleostei)». Misc. Publ.. Mus. Zool. University of Michigan, 190, 2001, pàg. 1–127.
* ↑ Boujard, T., M. Pascal, F.J. Meunier i P.-Y. Le Bail, 1997. Poissons de Guyane. Guide écologique de l'Approuague et de la réserve des Nouragues. Institut National de la Recherche Agronomique, París, 219 p.
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail, 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol. 22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* ↑ Da Silva Assunçao, M.I. i Schwassmann, H.O., 1992. Modos de reproduçao do poraquê Electrophorus electricus (L.) (Gymnotiformes, Electrophoridae). Congr. Latino-Amer. Zool 406: 102.
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail, 1996.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Westby, G.W.M., 1988. The ecology, discharge diversity and predatory behavior of gymnotiform electric fish in the coastal streams of French Guiana. Behavioral Ecology and Sociobiology 22: 341-354.

## Vegeu també

* Peix elèctric
# Nevada (Iowa)

Nevada és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 6.658 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Nevada tenia 6.358 habitants, 2.716 habitatges, i 1.787 famílies. La densitat de població era de 615 habitants/km².
Dels 2.716 habitatges en un 33,07% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,5% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 34,2% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.527 $ i la renda mediana per família de 48.700 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.635 $ mentre que les dones 24.680 $. La renda per capita de la població era de 20.392 $. Entorn del 3,9% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Nevada». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Nevada». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Jiroft

Jiroft (de vegades coneguda com a Djiruft) és una ciutat de l'Iran, al sud-est del país, a la província de Kerman, a la plana d'Hali Rud al sud de les muntanyes Bariz o Baridjan, sud-oest de Bam. És el lloc on s'ha regitrat la temperatura més alta del món amb 57 graus l'agost de 1993. Està situada a uns 150 km al sud-est de la ciutat de Kerman.

## Història

Fou la tercera vila del país després de Bardsir (avui Kerman) i Bam. Fou i és encara un centre comercial. Quan fou conquerida pels musulmans la principal ciutat era Sirjan, i Djiruft estava plena de boscos i animals salvatges.
La ciutat fou conquerida per Mudhashi ibn Masud el 655. La història de la vila és desconeguda. Hi foren actius els kharigites. Els safàrides la van embellir amb algunes construccions. Progressivament va prosperar i al segle xi era la tercera ciutat de la província. Després va declinar fins a quasi desaparèixer al segle xiii. A la meitat del segle xiv el castell anomenat de Sulayman (Qala-i-Sulayman) estava en poder de la tribu awghani. Encara existia sota els timúrides, però després desapareix de les fonts, deixant el seu nom a la comarca.
L'antiga vila es trobava segurament prop de la moderna Sabzawaran. La moderna vila ha crescut als darrers anys; és capital d'un comtat que el 2007 tenia 126.825 habitants i s'ha desenvolupat absorbint la veïna Sabzawaran.

## Jaciments arqueològics

En aquest lloc s'han fet important troballes de l'edat del bronze, separades de les del resta de la zona, amb una piràmide i altres restes d'arquitectura pròpia. Una de les hipòtesis és que seria el regne d'Aratta, esmentat a les llegendes sumèries (després del 2500 aC) com un país ric i muntanyós governat pel rei Ensuh-keshdanna, i on els sumèries es proveïen de materials que mancaven al seu país com plata, or i lapislàtzuli. Fins aquestes troballes (el 1976) es donava per segur que el regne d'Aratta era el d'Urartu on era el mont Ararat. La cultura d'aquest lloc s'ha batejat com civilització de Jiroft o cultura de Jiroft.

## Referències

* Frye, R.N.. « Ḏj̲īruft.» Encyclopaedia of Islam, segona edició. Editada per: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel, W.P. Heinrichs. Brill Online, 2012. 2 de maig del 2012 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-of-islam-2/djiruft-SIM_2086>
* «Jiroft» a Encyclopaedia Iranica

## Enllaços externs

* اطلاعات در مورد جیرفت در سایت
# Daniel Aranzubía Aguado

Daniel Aranzubía Aguado (nascut a Logronyo, La Rioja, el 18 de setembre del 1979) és un exfutbolista riojà que jugava com a porter. Va disputar 303 partits a la primera divisió espanyola de futbol, durant 13 temporades, amb l'Athletic Club – del planter del qual va sortir – Deportivo de la Corunya i Atlètic de Madrid. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria

Format a les categories inferiors de l'Athletic Club de Bilbao, l'any 2000 s'incorporà al primer equip. A la seva primera temporada juga només dos partits de lliga, debutant a la Primera divisió espanyola el 10 d'abril del 2001 en el partit Athletic 1 - 3 Reial Societat. Fins a la temporada 2006/07 ha jugat un total de 152 partits de lliga a la Primera divisió.
L'estiu del 2007 va estar a punt de ser fitxat pel Reial Saragossa, però finalment, va decidir quedar-se a l'Athletic Club.
El 2008 decideix acabar el seu cicle amb l'Athletic i començar un nou cicle, aquesta vegada al Deportivo de la Coruña, entrenat per Miguel Ángel Lotina.

## Selecció estatal

Titular a les categories inferiors de la selecció d'Espanya, va ser campió del món Sub-20 de 1999 i medalla de plata als Jocs Olímpics de Sydney 2000. Aranzubia va ser titular a totes dues finals.
Amb la selecció absoluta va jugar un partit. Va ser un partit amistós contra Andorra jugat el 5 de juny del 2004, en el qual Aranzubia va jugar la mitja hora final. Posteriorment, va formar part del combinat espanyol que va participar en l'Eurocopa 2004 de porter suplent. Aranzubia no ha tornat a ser convocat per la selecció des de la dimissió del seleccionador Iñaki Sáez, que havia estat el seu tècnic a les categories inferiors i el qual li va fer debutar amb l'absoluta.

## Palmarès

* Copa del Món de Futbol sub-20 (1999)
* Medalla d'argent als Jocs Olímpics de Sidney 2000

## Referències

* ↑ Marca - Aranzubía no cede en sus pretensiones y el Zaragoza lo descarta (28-07-2007)
* ↑ Des Aranzubia: Me voy de aquí agradecido al club

## Enllaços externs

* Aranzubia a www.lfp.es
# Trenton (Maine)

Trenton és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 1.370 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Trenton tenia 1.370 habitants, 574 habitatges, i 388 famílies. La densitat de població era de 29,1 habitants/km².
Dels 574 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 27% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 27,7% de 45 a 60 i un 14,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.808 $ i la renda mediana per família de 45.859 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.847 $ mentre que les dones 25.197 $. La renda per capita de la població era de 21.140 $. Entorn del 6,2% de les famílies i el 10% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Florence (Kentucky)

Florence és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 23.551 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Florence tenia 23.551 habitants, 9.640 habitatges, i 6.073 famílies. La densitat de població era de 921,3 habitants/km².
Dels 9.640 habitatges en un 32,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,2% hi vivien parelles casades, en un 12,8% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,41 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,9% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.567 $ i la renda mediana per família de 52.160 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.677 $ mentre que les dones 26.323 $. La renda per capita de la població era de 20.451 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 9,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Florence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Florence». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Pathein

El districte de Pathein és una divisió administrativa de Myanmar, un dels districte que formen la divisió d'Ayeyarwady. Fins al 1989 es va dir districte de Bassein. vegeu per la història i dades anteriors: Districte de Bassein
La capital és la ciutat de Pathein (abans Bassein). La població del districte era el 2001 d'1.769.280 habitants.
Està dividit en set towships (àrees dependents d'una ciutat) :
* Pathein
* Kangyidaunk
* Thabaung
* Ngaputaw
* Kyonpyaw
* Yekyi
* Kyaunggon
El districte inclou nou ciutats:
* Pathein
* Kangyidaunk
* Thabaung
* Ngaputaw
* Higyi Island
* Kyonpyaw
* Yekyi
* Ngathaingchaung
* Kyaunggon
Inclou també 48 viles, 519 grups de pobles i 2963 llogarets.
# Ponte de Lima

Ponte de Lima és un municipi portuguès, situat al districte de Viana do Castelo, a la regió del Nord i a la subregió de Minho-Lima. L'any 2021 tenia 41.164 habitants. Es divideix en 51 freguesies. Limita al nord amb Paredes de Coura, a l'est amb Arcos de Valdevez i Ponte da Barca, al sud-est amb Vila Verde, al sud amb Barcelos, a l'oest amb Viana do Castelo i Caminha, i al nord-oest amb Vila Nova de Cerveira.
Va rebre un fur de Teresa de Lleó i Núñez el 1125, raó per la qual és considerada la vila més antiga de Portugal.
Població del municipi de Ponte de Lima (1801 – 2021) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 | 2021 |
| 13202 | 29869 | 33314 | 36256 | 42979 | 43797 | 43421 | 44343 | 44609 | 41164 |

## Freguesies

* Anais
* Arca
* Arcos
* Arcozelo
* Ardegão
* Bárrio
* Beiral do Lima
* Bertiandos
* Boalhosa
* Brandara
* Cabaços
* Cabração
* Calheiros
* Calvelo
* Cepões
* Correlhã
* Estorãos
* Facha
* Feitosa
* Fojo Lobal
* Fontão
* Fornelos
* Freixo
* Friastelas
* Gaifar
* Gandra
* Gemieira
* Gondufe
* Labruja
* Labrujó
* Mato
* Moreira do Lima
* Navió
* Poiares
* Ponte de Lima
* Queijada
* Refóios do Lima
* Rendufe
* Ribeira
* Sá
* Sandiães
* Santa Comba
* Santa Cruz do Lima
* Santa Maria de Rebordões
* Seara
* Serdedelo
* Souto de Rebordões
* Vilar das Almas
* Vilar do Monte
* Vitorino das Donas
* Vitorino dos Piães

## Limians il·lustres

* António Feijó
* Norton de Matos
* Teófilo Maciel Pais Carneiro
* Abel Augusto de Almeida Carneiro

## Vegeu també

* Muralles de Ponte de Lima

## Referències

* ↑ INE - Institut Nacional d'Estadística. «Cens de població i habitatges - Cens 2021». [Consulta: 13 gener 2023].

## Enllaços externs

* Web Municipal de Ponte de Lima
* Centre de Recursos de Ponte de Lima
* Fira quinzenal de Ponte de Lima