OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Telmatoscopus kimabalensis

Telmatoscopus kimabalensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: cos de color marró fosc; pèls espatulats i densos al cap i la base de les antenes (la resta del cos i ales no en tenen); vèrtex apical prominent; sutura interocular en forma de "V"; el segment dels palps núm. 4 és més llarg, més esvelt i més pàl·lid que tots els altres; tòrax sense patagi; ales d'1,9 mm de longitud i 0,6 d'amplada, esveltes, amb les membranes de color marró clar (les vores una mica més fosques), una taca de color marró fosc i allargada entre les bases de les venes radials núm. 1 i R2/R3, vena radial núm. 5 acabant més enllà de l'apex arrodonit; edeagus tubular.
* Femella: similar al mascle, però sense els pèls espatulats al cap; antenes de 16 artells; placa subgenital restringida al centre i amb lòbuls apicals amples; antenes d'1,1 mm de llargària; ales de 2 mm de llargada i 0,7 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Borneo.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Telmatoscopus oxybeles

Telmatoscopus oxybeles és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: sutura interocular molt feble i en forma de "V"; vèrtex més alt que l'amplada del pont dels ulls; front amb una àrea triangular pilosa; palp núm. 4 més llarg que el 3; ales de 2,10-2,15 mm de llargària, 0,85-0,90 d'amplada i amb taques als extrems de la nervadura; fèmur i tíbia d'igual llargària; edeagus amb una part apical sòlida i en forma de fletxa i una tija basal esvelta.
* Femella: similar al mascle amb l'àpex de les ales més arrodonit; lòbuls de la placa subgenital en forma de paleta d'obrar i estretament separats; ales d'1,90 de llargada i 0,85 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Guinea: l'arxipèlag de Bismarck.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Marutea Sud

Marutea és un atol situat al sud de les Tuamotu, a 1.400 km al sud-est de Tahití. S'anomena amb l'orientació sud per distingir-lo de Marutea Nord, també a les Tuamotu a la comuna de Makemo. Administrativament depèn de la comuna de les Gambier.

## Geografia

La superfície total és de 14 km², amb una llacuna de 112 km². És deshabitat i visitat ocasionalment per pescadors de perles. El 1984 va ser comprat per Robert Wan, el principal comerciant de perles negres de les Tuamotu. El 1993 es va construir un aeròdrom privat.

## Història

Va ser descobert per Pedro Fernández de Quirós, el 4 de febrer de 1606, i el va anomenar «San Telmo», «San Blas» o «Corral de Agua». Explorat per Edward Edwards, el 1791 mentre buscava els amotinats del Bounty, l'anomenà Lord Hood.
# Teodelap

Teodelap (Theudelapius) fou fill del primer duc Faroald I de Spoleto. Va lluitar per la successió amb un germà, i es va imposar i va succeir a Ariulf quan aquest va morir vers el 602.
Va governar independent durant cinquanta anys, fins a la seva mort el 652. El va succeir Attó.
# Castell de Glamis

El castell de Glamis està situat prop de la vila de Glamis a la regió d'Angus, a Escòcia; és la residència oficial del comte de Strathmore, el qual l'obre al públic.
El castell de Glamis és conegut per la residència on la reina Elisabet del Regne Unit passà la seva infància i per ser l'emplaçament on es comprometeren lady Elisabet Bowes-Lyon i el llavors duc de York, després rei Jordi VI del Regne Unit.
A Glamis també nasqué la princesa Margarida del Regne Unit, filla de lady Elisabet Bowes-Lyon. El castell és considerat al costat del castell de Muchalls i el castell de Craigievar una de les millors peces de l'arquitectura escocesa. Actualment hom pot observar una pintura del castell al bitllet de 10 lliures del Royal Bank of Scotland.
# Krapina-Zagorje

Krapina-Zagorje —Krapinsko-zagorska (croat)— és un comtat croat al nord de Croàcia. Engloba la regió històrica de Hrvatsko Zagorje (Zagorje Croat). El comtat té una superfície de 1.230 km² i 142.432 habitants (cens de 2001). La capital és Krapina. El comtat limita al nord-oest amb el comtat de Varaždin, al sud-oest i al sud-est amb el comtat de Zagreb i al sud amb la ciutat de Zagreb.

## Ciutats i municipis

El comtat de Krapina-Zagorje comprèn 7 ciutats i 25 municipis (cens de 2001):

### Ciutats

* Donja Stubica 5.930
* Klanjec 3.234
* Krapina 12.950
* Oroslavje 6.253
* Pregrada 7.165
* Zabok 9.365
* Zlatar 6.506

### Municipis

* Bedekovčina 8.482
* Budinščina 2.793
* Desinić 3.478
* Đurmanec 4.481
* Gornja Stubica 5.726
* Hrašćina 1.826
* Hum na Sutli 5.476
* Jesenje 1.643
* Konjščina 4.074
* Kraljevec na Sutli 1.815
* Krapinske toplice 5.744
* Kumrovec 1.854
* Lobor 3.669
* Mače 2.715
* Marija Bistrica 6.612
* Mihovljan 2.234
* Novi Golubovec 1.073
* Petrovsko 3.022
* Radoboj 3.513
* Stubičke toplice 2.752
* Sveti Križ Začretje 6.619
* Tuhelj 2.181
* Veliko Trgovišće 5.220
* Zagorska Sela 1.197
* Zlatar Bistrica 2.830

## Vegeu també

* Brezovica Petrovska

## Enllaços externs

* Krapina-Zagorje - Lloc web oficial
# Comtat de Karlovac

El Comtat de Karlovac és un županija a la intersecció de carreteres que separen la Croàcia històrica de les antigues fronteres militars (Krajina). Limita amb Eslovènia al nord i Bòsnia-Hercegovina al sud, així com amb el Comtat de Zagreb, Comtat de Sisak-Moslavina, Comtat de Primorje-Gorski Kotar i el Comtat de Lika-Senj.

## Divisió administrativa

* Ciutat de Karlovac
* Vila d'Ozalj
* Vila d'Ogulin
* Vila de Slunj
* Vila de Duga Resa
* Municipi de Barilović
* Municipi de Bosiljevo
* Municipi de Cetingrad
* Municipi de Draganić
* Municipi de Generalski Stol
* Municipi de Josipdol
* Municipi de Kamanje
* Municipi de Krnjak
* Municipi de Lasinja
* Municipi de Netretić
* Municipi de Plaški
* Municipi de Rakovica
* Municipi de Ribnik
* Municipi de Saborsko
* Municipi de Tounj
* Municipi de Vojnić
* Municipi de Žakanje

## Població

| Ètnies | Nombre | Percentatge |
| Croats | 119.490 | 84,27% |
| Serbis | 15.651 | 11,04% |
| Bosnians | 892 | 0,63% |
| Eslovens | 340 | 0,24% |
| Albanesos | 300 | 0,21% |
| Altres | 3.183 | 2,24% |

## Política

L'assemblea del comtat és composta de 44 representants, repartits per partits:
* Unió Democràtica Croata (HDZ) 16
* Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) 11
* Partit dels Camperols de Croàcia (HSS) 6
* Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS) 4
* Centre Democràtic (DC) 3
* Partit Croat dels Drets (HSP) 1
* Partit Croat Pur dels Drets (HČSP) 1
* Bloc Croat (HB) 1
* Independents 1

## Vegeu també

* Blatnica Pokupska
* Brezova Glava
* Brezovica Žumberačka
* Broćanac
* Bubnjarci
* Cerovac Vukmanićki
* Donje Mrzlo Polje Mrežničko

## Enllaços externs

* Comtat de Karlovac Arxivat 2006-12-13 a Wayback Machine.
* Karlovac
* Bjelolasica
# Comtat de Lika-Senj

El Comtat de Lika-Senj - Ličko-senjska županija és un comtat de Croàcia que inclou la regió de Lika i part de la costa nord del mar Adriàtic vora la vila de Senj, inclosa la part septentrional de l'illa de Pag. La capital és Gospić. Limita amb el comtat de Karlovac al nord-est, amb el comtat de Zadar al sud i amb el comtat de Primorje-Gorski Kotar al nord-oest.

## Divisió administrativa

Lila-Senjes divideix en:
* Vila de Gospić
* Vila de Novalja
* Vila de Otočac (formerly Ottochaz)
* Vila de Senj
* Municipi de Brinje
* Municipi de Donji Lapac
* Municipi de Karlobag
* Municipi de Lovinac
* Municipi de Perušić
* Municipi de Plitvička Jezera (Plitvice Lakes)
* Municipi d'Udbina
* Municipi de Vrhovine

## Govern del comtat

L'assemblea del comtat és formada per 42 representants, i composta per:
* HDZ-DC: 26
** Unió Democràtica Croata (HDZ)
** Centre Democràtic (DC)
* HSS-SDP-HNS: 10
** Partit dels Pagesos Croats (HSS)
** Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP)
** Partit Popular Croat (HNS)
* Partit Independent Democràtic Serbi (SDSS) 3
* Partit Croat dels Drets (HSP) 3
* Partit Popular Serbi (SNS) 3
Basat en els resultats de les eleccions del 2005.
# Comtat de Brod-Posavina

El Comtat de Brod-Posavina (Brodsko-posavska županija) és un comtat de Croàcia en l'Eslavònia meridional. La seva capital és Slavonski Brod i està als marges del riu Sava, d'on pren el nom Posavina. Altres ciutats destacables són Nova Gradiška, Vrpolje, Slavonski Šamac.

## Geografia

Brod-Posavina limita amb el comtat de Sisak-Moslavina a l'oest, amb el comtat de Požega-Eslavònia al nord, amb el comtat d'Osijek-Baranja al nord-est, i amb el comtat de Vukovar-Srijem a l'est.

## Divisió administrativa

Brod-Posavina es divideix en:
* Ciutat de Slavonski Brod
* Vila de Nova Gradiška
* Municipi de Bebrina
* Municipi de Brodski Stupnik
* Municipi de Bukovlje
* Municipi de Cernik
* Municipi de Davor
* Municipi de Donji Andrijevci
* Municipi de Dragalić
* Municipi de Garčin
* Municipi de Gornja Vrba
* Municipi de Gornji Bogićevci
* Municipi de Gundinci
* Municipi de Klakar
* Municipi de Nova Kapela
* Municipi de Okučani
* Municipi de Oprisavci
* Municipi de Oriovac
* Municipi de Podcrkavlje
* Municipi de Rešetari
* Municipi de Sibinj
* Municipi de Sikirevci
* Municipi de Slavonski Šamac
* Municipi de Stara Gradiška
* Municipi de Staro Petrovo Selo
* Municipi de Velika Kopanica
* Municipi de Vrbje
* Municipi de Vrpolje

## Govern del comtat

L'assemblea del comtat és formada per 42 representants, i composta per:
* Unió Democràtica Croata (HDZ) 20
* Partit dels Camperols de Croàcia (HSS) 11
* Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) 11
* Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS) 5
* Partit Popular Croat (HNS) 4
Basat en els resultats de les eleccions del 2005.
# Bemelen

Bemelen (Bieëmele, en limburguès) és un poble al terme municipal d'Eijsden-Margraten a la província neerlandesa de Limburg, situat a la vora de la vall del Mosa a la part precisament més a l'oest de Maastricht. Al poble hi viuen més o menys uns 370 habitants.
Bemelen va ser fins al 1982, quan va ser annexat per Margraten, un dels termes municipals més petits dels Països Baixos. Ja l'any 1970 es van annexionar moltes parts del municipi a Maastricht.
Bemelen és conegut per la reserva natural De Bemelerberg i per la fossa 't Rooth.
# Província de Montana

La província de Montana (en búlgar: Област Монтана) és una província al nord-oest de Bulgària, fronterera amb Sèrbia i Romania. La principal ciutat és Montana, a més d'altres menors com Berkovitsa, Lom, Txiprovtsi, Boitxinovtsi, Valtxedram, Varxets i Brusartsi. La densitat de població és de 47.7 persones per quilòmetre quadrat.
Montana es divideix en 11 municipalitats: Berkovitza, Boittxinovtzi, Brusartzi, Varxetz, Valttxedrum, Georgi Damianovo Lom, Montana, Txiprovtzi i Iakimovo.

## Enllaços externs

* Informació i mapa (anglès)
# Teresa Arguyol i Fontseca

Teresa Arguyol i Fontseca (Sarrià, 1814 - Badalona, 6 de desembre de 1853), també Teresa del Sagrat Cor, va ser una religiosa llega franciscana, fundadora de l'orde de les Clarisses de la Divina Providència, així com de diversos convents d'aquesta orde durant la primera meitat de segle xix.
Va entrar als dinou anys, com a llega, al monestir de clarisses de Santa Isabel de Barcelona. El 1835, per decret governamental, va ser obligada, junt amb les seves companyes, a abandonar el monestir. El 1849 va fundar a la vila de Gràcia el seu primer convent, dedicat a la vida contemplativa segons la regla original de Santa Clara, tornant així a l'austeritat i rigor que havia volgut la fundadora. El bisbe, per a donar l'aprovació, exigí que també obrissin una escola gratuïta. Així, l'orde es dedicà a l'ensenyament en una escola primària annexa al recinte per ensenyar a les nenes del barri, majoritàriament filles d'obrers, de forma totalment gratuïta. Arguyol va obtenir el títol de mestra per a poder encarregar-se'n.
També va fundar monestirs a altres indrets: Olot, Vilanova i la Geltrú, Vinaròs, Banyoles, Mataró, l'Escala i Badalona. Mentre supervisava les obres d'aquesta darrera fundació, va morir la mare Teresa. El seu cos va ser dut pels homes de professions marineres de Badalona fins a Gràcia, on va rebre sepultura a la casa mare de les germanes clarisses.

## Referències

* 1 2 Cuyàs i Tolosa, 1982, p. 177.
* 1 2 Lainati, 2004, p. 362.
* ↑ Sadurní i Puigbò, 2005, p. 154.
* 1 2 Redacció «Clara d'Assís o una història d'amor». Catalunya Cristiana, any II, núm. 98, 09-08-1981, pàg. 15. Arxivat de l'original el 2016-04-20 [Consulta: 1r abril 2016].

## Bibliografia

* Lainati, Chiara Augusta. Santa Clara de Asís: Contemplar la belleza de un Dios Esposo. Madrid: Ediciones Encuentro, 2004.
* Cuyàs i Tolosa, Josep Maria. Història de Badalona (Volum VII). Badalona: Arts Gràfiques Duran, 1982. ISBN 84-400-8651-2.
* Sadurní i Puigbò, Núria. L'Abans: Recull gràfic de Badalona (1888-1965). Editorial Efadós, 2005, p. 313-319. ISBN 84-95550-45-8.
# Província de Smolian

La província de Smolian (en búlgar: Област Смолян) és una província del sud de Bulgària. Fa frontera amb Grècia i està situada a les Muntanyes Rhodope. La província és poblada per musulmans búlgars, i els musulmans hi són 58.758 habitants dels 140.066 del total de la província, uns 41.599 són ortodoxos i un total de 39.003 no declaren la seva religió .
La principal ciutat és Smolian, i altres importants són:
* Txepelare
* Devin
* Madan
* Rudozem
* Zlatograd
* Nedelino
* Dospat
# Província de Veliko Tàrnovo

La Província de Veliko Tàrnovo és una província al bell mig de la zona septentrional de Bulgària. La capital, Veliko Tàrnovo, té una significança històrica per haver estat capital de la Bulgària medieval.
Altres ciutats de la provincial són Gorna Oriàhovitsa, situada a uns 10 kilòmetres de Veliko Tarnovo, Svixtov, als marges del Danubi i famosa per l'Acadèmia d'Economia Tsenov, i Súhindol, la llar de Lovico — una marca de vins reconeguda internacionalment. Un altre lloc notable és Arbanassi, situada entre Veliko Tàrnovo i Gorna Oriàhovitsa. La combinació de vell estil i arquitectura moderna, així com d'esglésies i monestirs, hi és present l'esperit de Bulgària.

## Enllaços externs

* Portal de Veliko Tàrnovo Arxivat 2011-02-19 a Wayback Machine.
* Pàgina oficial
* Província de Veliko Tàrnovo — municipis, ciutats, viles
* Província de Veliko Tàrnovo a BlackSeaEstates.com Arxivat 2006-12-22 a Wayback Machine.
* Mapa amb els hotels de Veliko Tàrnovo
# Károly Levitzky

Károly Levitzky (Dorgoş, província d'Arad, 1 de maig de 1885 – Budapest, 23 d'agost de 1978) va ser un remer hongarès que va competir a començaments del segle xx.
El 1908 va prendre part en els Jocs Olímpics de Londres, on guanyà la medalla de bronze en la prova de scull individual del programa de rem.
Quatre anys més tard disputà la mateixa prova als Jocs d'Estocolm, però no aconseguí medalla.

## Referències

* 1 2 «Károly Levitzky Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 5 desembre 2015].
# Paraplotosus muelleri

Paraplotosus muelleri és una espècie de peix de la família dels plotòsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26,8 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja mol·luscs gastròpodes i crustacis.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 0-8 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord-oest d'Austràlia, incloent-hi el Territori del Nord.

## Costums

Sembla que és nocturn.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Klunzinger, C. B., 1879. Die v. Müller'sche Sammlung Australischer Fische. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 16 (núm. 22): 254-261.
* 1 2 3 4 «Paraplotosus muelleri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Allen, G. R., 1998: A review of the marine catfish genus Paraplotosus (Plotosidae) with the description of a new species from north-western Australia. The Raffles Bulletin of Zoology v. 46 (núm. 1): 123-134.
* ↑ Allen, G. R., 1998.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sant Miquel d'Argelaguer

Sant Miquel d'Argelaguer és una antiga capella del terme municipal de Castellcir, al Moianès.
Està situada al paratge de Vilacís, a prop i al nord-oest de Ca l'Antoja, al nord-est de l'actual poble de Castellcir i al nord de l'església parroquial antiga de Sant Andreu de Castellcir.
Només se'n conserven unes ruïnes.
Se'n té esment des del 1229, quan rep a través del testament de Guillema de Castellcir unes donacions.

## Referències

* ↑ Dantí i Ruiz, 1993

## Bibliografia

* DANTÍ I RIU, Jaume i RUIZ I CALONJA, Joan. Castellcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 1993. (Col·lecció Camí Ral, núm. 2). ISBN 978-84-232-0459-5
* GAVÍN, Josep M. Vallès Oriental. Barcelona: Arxiu Gavín i Editorial Pòrtic, 1990 (Inventari d'esglésies, 23). ISBN 84-7306-410-0
* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* Sant Miquel d'Argelaguer en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; cerqueu Vilacís
# Simfonia núm. 11 (Villa-Lobos)

La simfonia núm. 11 és una composició escrita l'any 1955 pel compositor brasiler Heitor Villa-Lobos. Una actuació dura uns vint-i-cinc minuts.

## Història

El 29 d'octubre de 1954, juntament amb altres compositors destacats, Villa-Lobos va rebre l'encàrrec de la Koussevitzky Music Foundation a la Biblioteca del Congrés i l'⁣Orquestra Simfònica de Boston per a una obra per celebrar el 75è aniversari d'aquesta orquestra. Com a resposta, el 1955 va compondre la seva Onzena Simfonia. El manuscrit autògraf de la partitura, conservat per la Biblioteca del Congrés, Washington, DC, està dedicat a Serge i Natalie Koussevitzky. La simfonia es va interpretar per primera vegada al Symphony Hall, Boston, el 2 de març de 1956 per l'Orquestra Simfònica de Boston, dirigida pel compositor. L'actuació va ser ben rebuda a la premsa.

## Instrumentació

La simfonia està escrita per a una orquestra formada per 2 flautins, 2 flautes, 2 oboès, corn anglès, 2 clarinets, clarinet baix, 2 fagots, contrafagot, 4 trompes, 4 trompetes, 4 trombons, tuba, timbales, tam-tam, plats, triangle, matraca (un sonall de fusta), bombo, marimba, xilòfon, celesta, vibràfon, 2 arpes, piano i cordes.

## Anàlisi

La simfonia consta de quatre moviments:
* Allegro Moderato
* Largo
* Scherzo (Molto vivace)
* Molto Allegro

## Referències

* ↑ Peppercorn, 1984, p. 29.
* ↑ Villa-Lobos, sua obra, 2009, p. 47.
* ↑ Béhague, 1994, p. 28.

### Fonts citades

* Béhague, Gerard. 1994. Villa-Lobos: The Search for Brazil's Musical Soul. Austin: Institute of Latin American Studies, University of Texas at Austin, 1994. ISBN 0-292-70823-8.
* Peppercorn, Lisa M. 1984. "Villa-Lobos's Commissioned Compositions". Tempo new series, no. 151 (December): 28–31.
* Villa-Lobos, sua obra. 2009. Version 1.0. MinC / IBRAM, and the Museu Villa-Lobos. Based on the third edition, 1989.

## Bibliografia

* Durgin, Cyrus. 1956. "Orquestra Simfònica de Boston: Simfonia núm. 11 de Villa-Lobos". Daily Boston Globe (3 de març): 20.
* Enyart, John William. 1984. "Les simfonies d'Heitor Villa-Lobos". doctorat diss. Cincinnati: Universitat de Cincinnati.
* Peppercorn, Lisa M. 1991. Villa-Lobos: The Music: An Analysis of His Style, traduït per Stefan de Haan. Londres: Kahn & Averill; White Plains, Nova York: Pro/Am Music Resources Inc.ISBN 1-871082-15-3ISBN 1-871082-15-3 (Kahn i Averill);ISBN 0-912483-36-9 .
* Salles, Paulo de Tarso. 2009. Villa-Lobos: processos composicionais . Campinas, SP: Editora da Unicamp.ISBN 978-85-268-0853-9ISBN 978-85-268-0853-9