OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rèvola (peix)

La rèvola, rèmol empetxinat, rèmol de petxines, rom, rom clavellat o turbot (Scophthalmus maximus o Psetta maxima) és un peix teleosti de la família dels escoftàlmids i de l'ordre dels pleuronectiformes.

## Morfologia

* La talla màxima és d'1 m i pot assolir els 25 kg de pes.
* El cos és deprimit i quasi circular.
* Els ulls es troben al costat esquerre, l'inferior anterior al superior.
* La boca és grossa i es troba inclinada.
* La mandíbula inferior és prominent.
* La dorsal comença per davant els ulls i té els primers radis bifurcats.
* L'aleta anal és llarga.
* Les pèlviques són asimetriques.
* És de color gris clar i fosc amb taques de color groc, verd i negre.
* La cara inferior és blanca.

## Subespècies

* Psetta maxima maeotica (Pallas, 1814)
* Psetta maxima maxima (Linnaeus, 1758)

## Reproducció

Els mascles assoleixen la maduresa sexual abans que les femelles. Es reprodueix a la primavera i a l'estiu a fons de grava entre 30 i 80 m. Cada femella pot pondre 15 milions d'ous.
Maduren, sexualment, als 3 anys (mascles) i de 4 a 5 anys les femelles. La longevitat establerta és de 17 anys, en el cas dels mascles, i 27 anys per a les femelles.

## Alimentació

Menja crustacis i peixos bentònics.

## Hàbitat

És bentònic de fons sorrencs, fangosos i pedregosos entre els 5 i 150 m. Els alevins i joves són més litorals. Pot aparèixer en aigües salabroses. Presenta una distribució batimètrica per talles, els adults apareixen a major fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del Mediterrani, a la mar Bàltica i a l'Atlàntic nord-oriental fins al Cercle polar àrtic. La subespècie Psetta maxima maeotica viu a la mar Negra.

## Pesca

Es captura amb arts d'arrossegament i palangres a fons sorrencs. Es pot criar a piscifactories.
La carn és bastant apreciada i d'interès comercial. La seua pesca no està regulada ni té talla mínima legal.

## Referències

* ↑ Bailly, Nicolas & Chanet, Bruno. (2010). Scophthalmus Rafinesque, 1810: The valid generic name for the turbot, S. maximus (Linnaeus, 1758) [Pleuronectiformes: Scophthalmidae]. Cybium: international journal of ichthyology. 34. 257-261.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)

## Enllaços externs

* Informació sobre el rom clavellat. (català)
* Àmplia informació sobre el turbot. (anglès)
* Àmplia informació sobre aquest peix. (castellà)
# Forestville (Maryland)

Forestville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 12.707 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Forestville tenia 12.707 habitants, 4.642 habitatges, i 3.267 famílies. La densitat de població era de 1.223,5 habitants/km².
Dels 4.642 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 38,2% hi vivien parelles casades, en un 26,7% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 24,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,22.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 32,2% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 8,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 78 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.831 $ i la renda mediana per família de 57.096 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.739 $ mentre que les dones 34.796 $. La renda per capita de la població era de 22.205 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Forestville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Forestville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Kírov (óblast de Kírov)

Kírov (rus: Киров, antigament anomenada Viatka i Khlinov), és una ciutat de Rússia centre administratiu de l'óblast de Kírov. Encara que sigui l'única província amb aquest nom, hi ha altres localitats importants a Rússia que es diuen Kírov, entre elles la Kírov de l'óblast de Kaluga. Té un clima continental. La temperatura mitjana de gener és de -12,9 °C i la de juliol de +18,3 °C. La pluviometria anual és de 650 litres amb el màxim de pluja a l'estiu. Té aeroport i port fluvial que tingueren problemes de funcionament en la dècada de 1990. Fabrica maquinària, impremtes, bioquímica i indústria de la fusta.

## Història

El fort de Khlynov, a l'oest dels Urals, es va fundar el 1181. Va ser incorporat a Moscòvia el 1489. El 1781 Caterina la Gran li va donar el nom de Viatka. La ciutat també serví de lloc d'exili. Té una estació del Transsiberià. El 1934 rebé el nom actual de Kírov pel revolucionari soviètic Serguei Kírov.

## Bibliografia

* (rus) Vyatka. Materials for the History of the XVII and XVIII centuries (1887) (Вятка. Материалы для истории города XVII и XVIII столетий) at Runivers.ru in DjVu and PDF formats

## Enllaços externs

* Vistes de Kirov (anglès)
* Web oficial del Govern de la regió de Kirov (Kirov Oblast) Arxivat 2011-10-13 a Wayback Machine. (rus)
# Economia d'Egipte

Ocupant el nord-est d'Àfrica, l'Egipte és seccionat en dos per la fèrtil vall del Nil. La seva economia era molt centralitzada durant el període del president Gamal Abdel Nasser, però es va obrir durant els governs dels presidents Anwar Sadat i Hosni Mubarak.
El govern va implantar agressives reformes entre el 2004 i el 2008 amb la intenció d'atreure la inversió estrangera i estimular el creixement, que va ser superior al 7% a l'any el 2007 i el 2008. No obstant això, el 2009 el creixement va caure per 4,7, com a resultat de la crisi financera global, que va afectar els sectors bolcats a l'exportació, especialment les manufactures i el turisme.
La moneda del país és la lliura egípcia (EGP) amb taxa de canvi de 5,6 lliures per 1 US$ el 4 de maig de 2009.

## Referències

* 1 2 3 CIA. «The World Factbook». Arxivat de l'original el 2018-12-26. [Consulta: 4 setembre 2017].

## Vegeu també

* Borsa d'Egipte

## Enllaços externs

* Projecció econòmica d'Egipte
# Linda Beilharz

Linda Beilharz (1960) és una exploradora i científica australiana que és la primera dona australiana en recórrer amb èxit els pols sud i nord. Va completar l'expedició del Pol Nord amb el seu espòs Rob Rigato i l'exploradora canadenca Sarah McNair-Landry per l'abril de 2010, mentre que la gesta del Pol Sud es va completar al desembre de 2004, quan es va convertir en la primera dona australiana en esquiar a 1.100 km del caire de l'Antàrtica al Pol Sud. Beilharz i Rigato també van completar una travessia de 35 dies a través de la capa de gel de Grenlàndia per l'abril de 2007, i la capa de gel de Patagònia del Sud ek 2012, després d'un intent anterior sense èxit el 2009.

## Biografia

Beilharz viu en Bendigo, Victòria (Austràlia), on és l'oficial Executiva de Women's Health Loddon Mallee. Es va graduar a la Universitat de La Trobe el 1993 amb un Diploma de postgrau p en] Desenvolupament de la Comunitat i un Màster en Ciències de la Salut el 1999. Va ser guardonada amb el 2010 Aventurer Geogràfic Australià de l'Any per la seva expedició al pol Sud, va estar inclosa a la Llista d'honor victoriana de dones el 2006, y escollida Ciutadana de l'Any de Bendigo el 2013, i al mateix any va rebre la Medalla de la Ordre d'Austràlia.
Està molt involucrada en el treball comunitari com a membre del Grup de Sustentabilitat de Bendigo, Bush Search and Rescue, i va ser directora de Desenvolupament de Capacitats Comunitàries amb St Luke's Anglicare durant 10 anys. Ella ha creat recursos d'aprenentatge sota el títol "Journeys for Learning", que dona suport als mestres amb informació, històries i guies de lliçons, vinculant a les escoles amb les aventures modernes.

## Publicacions

* Building Communities: The Shared Active Experience.

## Referències

* ↑ «Explorer Beilharz notches up polar record». Sbs.com.au. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Linda Beilharz». Icecapjourneys.com.au. Arxivat de l'original el 2014-08-14. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Profile, Alumni and Advancement, La Trobe University». Latrobe.edu.au, 29-06-2010. [Consulta: 14 agost 2014-].
* ↑ «Linda Beilharz: champion of the poles». Australian Geographic, 21-05-2010. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ Snashall, Elise. «Adventurer Linda Beilharz wins award». Bendigo Advertiser, 22-01-2013. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Regions share in Australia Day gongs». Abc.net.au, 28-01-2013. [Consulta: 14 agost 2014].
* ↑ «Journeys for Learning». Journeys for Learning. Arxivat de l'original el 2019-03-09. [Consulta: 14 agost 2014].
# Província de Minsk

La província de Minsk (en belarús Мі́нская во́бласць, Mínskaia vóblasts) és una de les subdivisions de Belarús. La capital és Minsk. Limita a l'oest amb la província de Mahiliou, al sud amb les províncies de Hómiel, Brest i al nord amb la de Vítsiebsk. El seu territori comprèn les ciutats de Maladietxna o Maladzietxna, Minsk i Miàdziel.

## Divisió administrativa

Avui comprèn 22 districtes (raions), 307 selsovets, 22 ciutats, 8 municipis, i 20 assentaments urbans.

### Ciutats i municipis

* Baríssau (belarús Бары́саў; rus Бори́сов; Łacinka: Barysaŭ - 150,400
* Salihorsk (belarús Салігорск; rus Солигорск) - 101,400
* Maladietxna (belarús Маладзе́чна; rus Молоде́чно; Łacinka: Maładečna; polonès Mołodeczno) - 98,400
* Slutsk (belarús Слуцк; rus Слуцк; Łacinka: Słucak; polonès Słuck) - 62,300
* Jòdzina - 60,800
* Vileika (belarús Вiлейка; rus Вилейка; Łacinka: Vialejka; IPA: [vι'leιkʌ] - 30,000
* Dziarjinsk (belarús Дзяржы́нск; rus Дзержинск; Łacinka: Dziaržynsk) - 24,600
* Màrina Horka (belarús Мар'іна Горка; Łacinka: Marjina Horka) - 23,400
* Stouptsi (belarús Стоўбцы; rus Столбцы; Łacinka: Stoŭbcy, Stoŭpcy; IPA: [s'towpʦɪ]) - 16,900
* Niasvij (belarús Нясві́ж, rus Несвиж; Łacinka: Niaśviž) - 14,300
* Smaliavitxi (belarús Смалявічы; Łacinka: Smalavičy) - 14,200
* Saslaul - 13,500
* Berazinò (belarús Беразіно; Łacinka: Biarezań) - 13,100
* Fànipol (belarús Фаніпаль; rus Фаниполь) - 12,700
* Liuban (belarús Любань; Łacinka: Lubań)- 11,800
* Staria Darohi (belarús Старыя Дарогі; Łacinka: Staryja Darohi) - 11,700
* Valojin (belarús Вало́жын; rus Воло́жин; Łacinka: Vałožyn) - 11,400
* Kapil (belarús Капыль) - 10,700
* Kletsk (belarús Клецк; Łacinka: Klecak) - 10,600
* Txerven (belarús Чэрвень; rus Червень; Łacinka: Červień) - 10,500
* Krupki (belarús Крупкі) - 8,300
# Singnatiformes

Els singnatiformes (Syngnathiformes) són un ordre de peixos osteïctis, 15 espècies del qual són comunes a la Mediterrània.

## Morfologia

* Tenen un cos allargat, sovint protegit amb una cuirassa d'ossos cutanis (plaquetes òssies) que els donen un aspecte estrany.
* Absència de costelles.
* Boca petita, sense dents i amb un musell llarg i tubular.
* Brànquies reduïdes, lobulades o filiformes.
* Aletes abdominals reduïdes o inexistents.
* No tenen aletes ventrals.
* Aleta caudal homocerca i indivisa, quan és present.

## Hàbitat

Viu en aigües càlides, temperades i també fredes, tant dolces com salabroses.

## Taxonomia

* Família Aulostomidae
* Família Centriscidae
* Família Fistulariidae
* Família Solenostomidae
* Família Syngnathidae

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Carroll, R.: Vertebrate paleontology and evolution. W.H. Freeman, Nova York. Any 1988
* ↑ «Singnatiformes». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Mas Ferrà, Xavier i Canyelles Ferrà, Xavier: Peixos de les Illes Balears. Editorial Moll, Palma, maig del 2000. Manuals d'Introducció a la Naturalesa, 13. ISBN 84-273-6013-4. Plana 112.
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ uBio (anglès)

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, Alwyne. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Londres: Macdonald, 1985.
# Creekside (Kentucky)

Creekside és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 336 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2020, Creekside tenia 305 habitants, i 301 en 2024.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Creekside, Kentucky Population 2024». world population review. [Consulta: 18 desembre 2024].
# Districte de Château-Thierry

El districte de Château-Thierry (en francés arrondissement de Château-Thierry) és un dels 5 districtes amb què es divideix el departament francès de l'Aisne, a la regió dels Alts de França. Té 123 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Château-Thierry.

## Història

Llista dels Prefectes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| -2006 | Robert Djellal |
| 2006-2008 | Jean-François Colombet |
| 2009-2012 | Régis Elbez |
| 2012- | Virginie Lasserre |
| les dades anteriors no són pas conegudes |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 51.567 | 53.805 | 55.924 | 60.366 | 66.077 | 68.570 | 72.671 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||

## Vegeu també

* Cantons de l'Aisne
# Districte de Cascade

Cascade, situat a l'illa de Mahé, és un dels 25 districtes administratius de les illes Seychelles. Aquest districte bordeja la costa est de l'illa i presenta una superfície de 10 km². Segons el cens portat a terme l'any 2002 a Cascade hi viuen 3.400 persones. El clima d'aquest districte és majoritàriament càlid amb temperatures mitjanes de 25 °C.
# Judo als Jocs Olímpics d'estiu de 1996

Als Jocs Olímpics d'Estiu de 1996 celebrats a la ciutat d'Atlanta (Estats Units d'Amèrica) es disputaren 14 proves de judo, set d'elles en categoria masculina i set més en categoria femenina. La competició tingué lloc al Georgia World Congress Center.
Hi participaren un total de 387 judoques, entre ells 236 homes i 151 dones, de 92 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 60 kg | Tadahiro Nomura | Girolamo Giovinazzo | Dorjpalamyn Narmandakh |
| – 60 kg | Tadahiro Nomura | Girolamo Giovinazzo | Richard Trautmann |
| – 65 kg | Udo Quellmalz | Yukimasa Nakamura | Israel Hernández |
| – 65 kg | Udo Quellmalz | Yukimasa Nakamura | Henrique Guimarães |
| – 71 kg | Kenzo Nakamura | Kwak Dae-Sung | Christophe Gagliano |
| – 71 kg | Kenzo Nakamura | Kwak Dae-Sung | Jimmy Pedro |
| – 78 kg | Djamel Bouras | Toshihiko Koga | Soso Liparteliani |
| – 78 kg | Djamel Bouras | Toshihiko Koga | Cho In-Chul |
| – 86 kg | Jeon Ki-Young | Armen Bagdasarov | Mark Huizinga |
| – 86 kg | Jeon Ki-Young | Armen Bagdasarov | Marko Spittka |
| – 95 kg | Paweł Nastula | Min Soo Kim | Aurélio Miguel |
| – 95 kg | Paweł Nastula | Min Soo Kim | Stéphane Traineau |
| + 95 kg | David Douillet | Ernesto Pérez | Frank Möller |
| + 95 kg | David Douillet | Ernesto Pérez | Harry Van Barneveld |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| – 48 kg | Kye Sun-Hi | Ryoko Tamura | Amarilis Savon |
| – 48 kg | Kye Sun-Hi | Ryoko Tamura | Yolanda Soler |
| – 52 kg | Marie-Claire Restoux | Hyun Sook-Hee | Noriko Sugawara |
| – 52 kg | Marie-Claire Restoux | Hyun Sook-Hee | Legna Verdecia |
| – 56 kg | Driulis González | Jung Sun-Yong | Isabel Fernández |
| – 56 kg | Driulis González | Jung Sun-Yong | Marisbell Lomba |
| – 61 kg | Yuko Emoto | Gella Vandecaveye | Jenny Gal |
| – 61 kg | Yuko Emoto | Gella Vandecaveye | Jung Sung-Sook |
| – 66 kg | Cho Min-Sun | Aneta Szczepańska | Wang Xianbo |
| – 66 kg | Cho Min-Sun | Aneta Szczepańska | Claudia Zwiers |
| – 72 kg | Ulla Werbrouck | Yoko Tanabe | Diadenis Luna |
| – 72 kg | Ulla Werbrouck | Yoko Tanabe | Ylenia Scapin |
| + 72 kg | Sun Fuming | Estela Rodríguez | Christine Cicot |
| + 72 kg | Sun Fuming | Estela Rodríguez | Johanna Hagn |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Japó | 3 | 4 | 1 | 8 |
| 2 | França | 3 | 0 | 3 | 6 |
| 3 | Corea del Sud | 2 | 4 | 2 | 8 |
| 4 | Cuba | 1 | 1 | 4 | 6 |
| 5 | Bèlgica | 1 | 1 | 2 | 4 |
| 6 | Polònia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 7 | Alemanya | 1 | 0 | 4 | 5 |
| 8 | R.P. de la Xina | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 9 | Corea del Nord | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 10 | Espanya | 0 | 1 | 2 | 3 |
| 11 | Itàlia | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 12 | Uzbekistan | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 13 | Països Baixos | 0 | 0 | 3 | 3 |
| 14 | Brasil | 0 | 0 | 2 | 2 |
| 15 | Estats Units | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15 | Geòrgia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| 15 | Mongòlia | 0 | 0 | 1 | 1 |

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Judo at the 1996 Summer Olympics». [Consulta: 19 febrer 2025].
* ↑ «JudoInside - Olympic Games Atlanta Event». [Consulta: 19 febrer 2025].
# Mitchellville (Maryland)

Mitchellville és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Maryland. Segons el cens del 2000 tenia 9.611 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mitchellville tenia 9.611 habitants, 3.148 habitatges, i 2.556 famílies. La densitat de població era de 745,1 habitants per km².
Dels 3.148 habitatges en un 41,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 15,3% dones solteres, i en un 18,8% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,02 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,5% entre 25 i 44, un 30,1% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 84.687 $ i la renda mediana per família de 91.297 $. Els homes tenien una renda mediana de 52.228 $ mentre que les dones 46.648 $. La renda per capita de la població era de 30.801 $. Entorn de l'1,9% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mitchellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mitchellville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Vervins

El Districte de Vervins és un dels 5 districtes amb què es divideix el departament francès de l'Aisne, a la regió dels Alts de França. Compta amb 8 districtes i 130 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Vervins.

## Cantons

cantó d'Aubenton - cantó de La Capelle - cantó de Guise - cantó d'Hirson - cantó de Le Nouvion-en-Thiérache - cantó de Sains-Richaumont - cantó de Vervins - cantó de Wassigny

## Història

Llista dels Sotsprefectes successius :
| Data d'elecció | Identitat |
| -2006 | Anne Bruant-Bisson |
| 2006-2008 | Évelyne Guyon |
| 2008-2012 | Éléodie Sches |
| 2012- | Claude Ballade |
| les dades anteriors no són pas conegudes |||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 85.536 | 81.937 | 76.930 | 73.620 | 70.574 | 68.822 | 67.014 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||

## Vegeu també

* Cantons de l'Aisne
# La maja vestida

La maja vestida és una de les obres més conegudes del pintor Francisco de Goya. Està realitzat en pintura a l'oli sobre llenç. Les seves mides són de 95 cm d'alt i 188 cm d'amplada. Va ser pintat entre 1802 i 1805. Es troba al Museu del Prado, Madrid des del 1910, després d'un llarg període a la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.

## Història

Al seu origen, aquesta pintura i la seva «germana», La maja nua, rebien el nom de «gitanes» i no de «majas». Així apareixen a l'inventari dels béns de Manuel Godoy, que va ser el seu primer propietari. Se suposa que es col·locaven una sobre una altra, la vestida sobre la nua, per sorprendre el públic cortesà.

## Anàlisi

El vestit blanc d'aquesta «maja» se cenyeix de tal forma a la figura, en particular al sexe i als pits, que sembla més nua que l'altra. La cintura la ressalta mitjançant una llaçada rosa. La nota de color del quadre la posa la jaqueta curta, similar al dels toreros, de mànigues ataronjades amb els punys rematats amb encaix negre. Porta sabates daurades de petita mida.
Goya la va pintar amb pinzellades soltes, pastoses i molt lliures, a diferència de La maja nua, en què el pintor és més primmirat al tractament de les carnadures i ombrejos. La figura de la maja està banyada amb una llum que destaca les diferents textures.
Es retrata la mateixa dona en un llit i mirant directament a l'observador. No se sap, de ciència certa, qui és la retratada. Es va apuntar la possibilitat que es tractés de la tretzena duquessa d'Alba Maria del Pilar Teresa Cayetana de Silva y Álvarez de Toledo, amiga de Goya. Malgrat tot, ja que el primer propietari va ser Godoy, s'ha considerat més probable que la model directament retratada hagi estat l'aleshores amant i després la seva esposa de l'esmentat Godoy, Pepita Tudó.
També ha suscitat dubtes l'objecte vermellós que surt sota els coixins; alguns van pensar que era l'empunyadura d'una daga o punyal, el que accentuaria les connotacions novel·lesques i eròtiques del retrat. Altres fonts creuen que és un ventall tancat.

## Referències

* Lafuente Ferrari, E. Historia de la pintura española, Biblioteca básica Salvat, Salvat Editores y Alianza Editorial, 1971.
* Luna, Juan J. La maja nua, 1996.
* Luna, Juan J. La maja vestida, 1996.
* Artículo sobre las dos majas Arxivat 2007-06-17 a Wayback Machine. a la pàgina web del Museu del Prado
* Cirlot, L. (dir.), Museo del Prado II, Col. «Museos del Mundo», Tomo 7, Espasa, 2007. ISBN 978-84-674-3810-9, pp. 80-81