OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teatre Principal (Olot)

El Teatre Principal d'Olot, ubicat al Firal, és un edifici que ha viscut múltiples reformes al llarg dels anys. Les primeres referències daten del segle xvii. El 1842 es va reedificar i ampliar. El 1874 va ser incendiat pel general carlí Savalls i els seus escamots, durant les guerres carlines. Després de la guerra, l'Ajuntament el feu reconstruir de nou, i el 1887 es tornà a inaugurar, tot i que la façana es va refer el 1902. En l'actualitat és un equipament públic que gaudeix d'una àmplia programació per a tots els públics. El desembre del 2020, el Teatre Principal va ser declarat Bé Cultural d'Interès Nacional en la categoria de Monument Històric. És una obra d'Olot inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Presenta tres entrades amb arcs de mig punt. Entre els espais els arcs hi ha un medalló amb una esfinx. En el segon pis hi ha un balcó amb balustrada i tres portes amb llinda decorada, les laterals amb frontó triangular i la central amb un de semicircular.
Al costat del balcó hi ha dues finestres amb balustrades i una llinda decorada. El tercer pis està format per una sèrie de petites finestres al costat de les quals hi ha una decoració vegetal. L'edifici té una cornisa que queda trencada per un frontó semicircular on hi ha l'escut de la vila.

## Història

A mesura que avançà el segle xix i especialment durant la segona meitat, els mòduls neoclàssics, sense desaparèixer del tot, donen pas a una arquitectura molt més historicista i eclèctica, és a dir, reinterpretació vuitcentista —imitació i barreja— d'estils del passat: romànic, gòtic, barroc, etc.
En aquesta línia se situaria el Teatre Municipal d'Olot, reedificació d'un altre d'anterior (1842), cremat en un incendi el 1874. Aquesta reedificació la dugué a terme Martí Sureda i Deulovol (1822-1890), un dels arquitectes més significatius del segle xix gironí. Sureda tingué una intensa activitat com a professional i teòric de l'arquitectura. Destacà com a urbanista, constructor i restaurador. Fou arquitecte municipal de Girona (1847-1859) i provincial (1859-1875), creà una Escola d'Obres Públiques, el Museu Provincial i fou membre de la Comissió Provincial de Monuments, on elaborà (1856) un inventari de monuments provincials.
A la reconstrucció del Teatre d'Olot utilitzà el seu típic estil monumentalista que es reflecteix especialment a les tres arcades de la planta baixa. La façana, però, fou refeta de nou el 1902 per Pujol, Cordomí i Toronell, així com l'ornamentació interior.

## Referències

* ↑ Acord GOV/161/2020, de 15 de desembre, pel qual es declara Bé Cultural d'Interès Nacional, en la categoria de Monument Històric, el Teatre Principal d'Olot (Garrotxa), i se'n delimita l'entorn de protecció (DOGC, núm. 8.297, de 17/12/2020).
* 1 2 3 4 5 «Teatre Principal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 setembre 2016].

## Bibliografia

* Alexandre Cuéllar i Bassols; El Teatre Principal d'Olot. 1988, Olot Edicions.
# Somontano de Barbastre

El Somontano de Barbastre (en aragonès Semontano de Balbastro) és una de les comarques de l'Aragó.

## Etimologia

Somontano és l'adaptació fonètica i escrita de la paraula aragonesa Semontán al castellà. El terme aragonès apareix reflectit a diversos documents històrics des de l'època del rei Alfons I d'Aragó i Navarra El Bataller, artífex de la conquesta de la contrada, originalment com a Semontán d'O Grau (que podria ésser traduït com "Sota-montà d'El Grau") en referència a la llavors població més important de la zona, El Grau. Cal recordar que la plaça de Barbastre no va rebre el títol de diòcesi (que actualment comparteix amb Montsó), amb els pertinents privilegis, que la conduïren a l'expansió política i demogràfica, fins força dècades després de la seva conquesta.
La procedència del mot és un terme compost de l'arrel llatina Sub (Per sota de, inferior a) i Mons , Montis (Muntanya, muntanyes). Per tant, és una clara referència a la seva ubicació més enllà de les serres baixes del Sobrarb i l'Alcanadre, a la semiplana prepirinenca aragonesa.

## Llista de Municipis

Abiego, Avosca, Alquèssar, Azara, Azlor, Barbastre, Barbuñales, Berbegal, Bierge, Castejón del Puente, Castillazuelo, Colungo, Estada, Estadella, El Grau, Hoz y Costean, Ilche, Laluenga, la Perdiguera, Lascellas-Ponzano, Naval, Olvena, Peralta de Alcofea, Peraltilla, Pozán de Vero, Salas Altas, Salas Bajas, Santa María de Dulcis i Torres de Alcanadre

## Referències

* ↑ «Somontano de Barbastre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia Aragonesa, Somontano de Barbastro Arxivat 2018-10-03 a Wayback Machine.
* Govern d'Aragó, El Somontano de Barbastre Arxivat 2018-10-04 a Wayback Machine.
Viccionari
# Pyxichromis parorthostoma

Pyxichromis parorthostoma és una espècie extinta de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles podien assolir 11,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

Era una espècie de clima tropical que vivia fins als 12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es trobava a Àfrica: llac Victòria.

## Referències

* ↑ «Pyxichromis parorthostoma». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ Witte, F.; de Zeeuw, M.P. (2016). "Haplochromis parorthostoma." 2016 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2016. [Consulta: 3 Abril 2023]
* 1 2 3 «Haplochromis parorthostoma» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Fermon, Y., 1997. Les Haplochromis spp. (Teleostei, Cichlidae) des zones rocheuses du Mwanza Gulf, lac Victoria, Tanzanie: Structure des communautes et écomorphologie. Thèse présentée pour l'obtention du Diplôme de Doctorat du Muséum National d'Histoire naturelle. Thèses et Documents Microfichés Núm. 157. ORSTOM, París.
* ↑ Van Oijen, M.J.P., 1996. The generic classification of the haplochromine cichlids of Lake Victoria, East Africa. Zool. Verh. Leiden 302:57-110.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lippitsch, E. i L. Kaufman, 2003: Pyxichromis paradoxus (Perciformes: Cichlidae), a new haplochromine species from Lake Edward, East Africa, and reassessment of the genus Pyxichromis (Greenwood, 1980). Zeitschrift für Fischkunde v. 6 (núm. 1-2): 87-98.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Assumpció Laïlla i Jou

Assumpció Laïlla i Jou (Barcelona, 3 d'octubre de 1975) és psicopedagoga, infermera i política catalana, diputada al Parlament de Catalunya en diverses legislatures.
Llicenciada en psicopedagogia per la Universitat Ramon Llull i diplomada en infermeria per la Universitat de Barcelona, ha treballat com a infermera i com a psicopedagoga a l'hospital de Sant Joan de Déu (1997-2003), i del 2003 ençà hi treballa com a supervisora d'infermeria. També des del 2003 exerceix la docència, com a professora adscrita, a l'Escola Universitària d'Infermeria de Sant Joan de Déu. És membre del Col·legi Oficial d'Infermeres i Infermers de Barcelona.
És membre de l'associació cultural Seguem Cadenes i de l'associació donesjoves.cat. Militant d'Unió Democràtica de Catalunya (UDC) i de la Unió de Joves des del 1998, és presidenta d'UDC del barri de Sarrià de Barcelona des del 2002 i presidenta de la Unió de Joves des del 2004. Fou consellera nacional d'UDC i de Convergència i Unió (CiU) per la Unió de Joves, membre de la Comissió Executiva Nacional de la Federació de CiU del 2004 ençà i diputada a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2006 i 2010.
El 22 de juliol de 2014 torna al Parlament de Catalunya, en substitució del fins ara diputat de CiU Oriol Pujol.
El 12 de juliol de 2015 es desvincula d'Unió Democràtica de Catalunya i s'afillia al nou partit Demòcrates de Catalunya, juntament amb altres companys que també deixen UDC.
El 30 de juliol de 2015 és designada diputada al Parlament de Catalunya en el número 35, en la candidatura de confluència "Junts pel Sí" per a les eleccions del 27 de setembre a la Generalitat de Catalunya. Des del 7 de novembre del 2015 forma part del Consell Nacional de Demòcrates de Catalunya.
Durant la primera onada de la Covid no va dubtar a demanar permís a la mesa del Parlament per poder treballar de nou com a infermera, i així ho va fer a l’hospital Sant Joan de Déu.

## Referències

* ↑ «I. Sra. M. Assumpció Laïlla i Jou». Parlament de Catalunya. [Consulta: setembre 2020].
* ↑ «Enfermera y diputada en el Parlament de Catalunya» (en castellà). Enfermería Blog, 21-07-2016. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ «Titón Laïlla entrarà al Parlament en substitució de l'estimada Muriel Casals?». Racó Català, 14-02-2016. [Consulta: 6 setembre 2020].
* ↑ Riera, Miquel. «"En política sempre he agraït venir de la infermeria" - 22 set 2021». [Consulta: 10 març 2022].

## Enllaços externs

* Assumpció Laïlla al web del Parlament de Catalunya
* Noticia de Reincorporació al Parlament de Catalunya el 2014
* Arxivat 2019-05-26 a Wayback Machine. Llista Oficial de la Candidatura "Junts pel Si" a les eleccions el 27 de setembre
# Miquel Martí Valenciano

Miquel Martí Valenciano fou un compositor del segle XVII molt mencionat als escrits dels professionals però s'ignora quasi tot de la seva vida. Cultivà el gènere líric, de tonades, solos humans, etc., propi de l'època, del qual va deixar alguna molt bella composició.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 33, pàg. 455, ISBN 84-239-4533-2
# La Hérelle

La Hérelle és un municipi francès, situat al departament de l'Oise i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 162 habitants.

## Situació

La Hérelle forma part d'un grup de petits poblets que també comprèn poblacions com ara Bacouël, Chepoix, Gannes o Le Mesnil-Saint-Firmin. És travessada per la carretera D117, que uneix Bacouël i Saint-Just-en-Chaussée.

## Administració

La Hérelle forma part del cantó de Breteuil, que al seu torn forma part de l'arrondissement de Clermont. L'alcalde de la ciutat és François Sence (2001-2008).

## Vegeu també

* Llista de municipis de l'Oise

## Enllaços externs

* La Hérelle al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-13 a Wayback Machine.
# Aberaeron

Aberaeron és un municipi de la costa de Ceredigion, a Gal·les, entre Aberystwyth i Aberteifi (anglès: Cardigan), i la seu del Consell del Comtat de Ceredigion.
Aberaeron fou projectat i construït el 1805 pel Rev. Alban Thomas Jones. El municipi s'estén al voltant de la desembocadura del Riu Aeron, que s'amplià per tal de servir de petit port per a embarcacions recreacionals. L'estuari pot travessar-se a través d'un pont de fusta per a vianants.
L'arquitectura d'Aberaeron és poc corrent en relació a aquesta part rural de Gal·les: està estructurada al voltant d'una plaça principal amb edificis d'un estil Regency elegant, agrupats entorn del port. L'arquitectura d'algunes parts fou prou interessant com per aparèixer a alguns segells de correu britànics.
Aberaeron està situat a la carretera A487 i l'A482 passa pel municipi fins a Llanbedr Pont Steffan (anglès: Lampeter) i altres ciutats del sud.
La part litoral d'Aberaeron està formada generalment de platges de còdols, tot i que, quan la marea és baixa, s'hi pot veure sorra més fina. Pels seus avanços en tractament de residus, la platja del sud d'Aberaeron fou premiada amb la bandera blava de l'any 2005.
El clima és suau i temperat, condicionat sobretot per la proximitat a una mar de poca profunditat immediata. Tanmateix, les gelades ocasionals afecten el municipi a l'hivern, a causa de l'arribada d'aire fred provinent de les parts més elevades de Ceredigion, a través de la Vall d'Aeron.
El municipi és conegut per la venda de mel i especialment de gelats de mel i, més recentment, de mostassa com a condiment culinari.
Amb un 70% de gal·lesoparlants segons el cens del 2001, Aberaeron és una de les poques zones costaneres de Ceredigion que encara romanen predominantment gal·lesòfones.
# Thymallus pallasii

Thymallus pallasii és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 44 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Rússia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linck H. F., 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 1, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* ↑ Andriyashev, A.P. i N.V. Chernova, 1995. Annotated list of fishlike vertebrates and fish of the arctic seas and adjacent waters. J. Ichthyol. 35(1):81-123.
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.

## Bibliografia

* Berg, L. S., 1908: Vorläufige Bemerkungen über die europäisch-asiatischen Salmoninen, insbesondere die Gattung Thymallus. Ezhegodnik. Zoologicheskogo Muzeya Akademii Nauk SSSR. v. 12: 500-514.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Makoedov, A.N., 1982. A chromosomal polymorphism of Thymallus articus pallasi and some problems in evolution of the Thymallinae subfamily karyotypes Tsitologiya i Genetika (Cytology and Genetics). 16(5):53-56. Kíev.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Rass, T.S., 1983. Fish. Vol. 4, Life of animals. V.E. Sokolov (ed.), Moscou: Prosveschenie. 575p.
* Steindachner, F., 1874: Beschreibung einer neuen Art und Gattung aus der Familie der Pleuronectiden und einer neuen Thymallus-Art vor. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 11 (núm. 21): 171-172.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cei Newydd

Cei Newydd (en anglès, New Quay), és una ciutat costanera i barri electoral a Ceredigion, Gal·les; tenia una població resident de 1.045 al cens de 2021. Situat a 31 km al sud-oest d'Aberystwyth, a la badia de Cardigan amb un port i grans platges de sorra, la ciutat es troba al Ceredigion Coast Path i al Wales Coast Path. Continua sent una popular estació costanera i una ciutat pesquera tradicional, amb sòlides associacions familiars i literàries amb el poeta Dylan Thomas i la seva obra Under Milk Wood.
Altres atraccions del municipi són el seu port, la platja, i el Centre de Fauna i Flora Marina. Fora del municipi s'hi troba la Granja de Mel de Cei Newydd, la granja de mel més gran de Gal·les, que produeix i ven mel, cera d'abelles i altres productes derivats, i on es pot observar la vida de les abelles en directe.

## Referències

* ↑ «New Quay (Ceredigion, Wales / Cymru, United Kingdom) - Population Statistics, Charts, Map, Location, Weather and Web Information». citypopulation.de.
* ↑ AA Book of British Villages. Drive Publications Limited, 1980, p. 293. ISBN 9780340254875.
* ↑ Informació Arxivat 2007-06-30 a Wayback Machine.
* ↑ Centre de Fauna i Flora Marina de la Badia d'Aberteifi
# Golden Gate (estret)

El Golden Gate (literalment porta daurada en català) és un estret situat a Califòrnia occidental, a l'entrada de la badia de San Francisco, a la qual separa de l'oceà Pacífic. Té 7,9 km de llarg. El famós Pont Golden Gate amb una amplada de 28 metres i 2,7 quilòmetres de longitud, creua l'estret per unir la ciutat de San Francisco, al sud, amb el comtat de Marin, al nord. A causa del clima normalment està cobert de boira, és per això que van decidir pintar-lo de vermell, per fer-lo més visible pels vaixells.
Encara que l'explorador anglès sir Francis Drake va visitar la regió de la badia de San Francisco el 1579, i és possible que un altre, a les ordres del governador colonial espanyol Gaspar de Portolà, hagués recorregut la zona el 1769, les primeres persones d'origen europeu que se sap amb seguretat que van estar allí van ser una partida de soldats espanyols enviats per Portolà el 1772. L'explorador americà John Charles Frémont li va donar a l'estret el nom de Golden Gate el 1846. La Zona d'esbarjo del Golden Gate (Golden Gate National Recreational Area) va ser establerta el 1972 pel Servei de Parcs Nacionals dels Estats Units. S'estén cap al nord i sud del pont Golden Gate i també inclou les illes d'Alcatraz i d'Angel.

## Referències

* ↑ «GNIS Detail - San Francisco Bay» (en anglès americà). U.S. Department of the Interior. Arxivat de l'original el 1 de desembre 2017. [Consulta: 28 novembre 2017].
* ↑ James William Steele. Rand, McNally & Co.'s New Overland Guide to the Pacific Coast: California, Arizona, New Mexico, Colorado, and Kansas. Rand, McNally, 1888, p. 175.
* ↑ Eldredge, Zoeth S. The beginnings of San Francisco. San Francisco: Zoeth S. Eldredge, 1912, 31-32.
* ↑ «SAN FRANCISCO NORTH, CA» (en anglès). USGS US Topo 7.5 - minute map, 2015 [Consulta: 29 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Àrea Recreativa Nacional del Golden Gate (anglès) (castellà)
# Théâtre La Licorne

El Théâtre La Licorne és una sala d'espectacles situada en el núm. 4.559 del carrer Papineau de Mont-real, (Quebec). La companyia que la porta és Le Théâtre de la Manufacture.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
# Pangkal Pinang

Pangkal Pinang és la ciutat més gran de l'illa de Bangka i la capital de la província indonèsia de Bangka-Belitung.
La població de Pangkal Pinang ha passat de 108.411 habitants el 1990 a 134.082 el 2005. La població és principalment malaia, però una part gran de la població és xinesa, immigrants de la província de Guangdong, a la República Popular de la Xina. Localment s'anomenen Peranakan (els "Nens de les Índies") i parlen el dialecte hakka.
# Tigrigobius

Tigrigobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Tigrigobius dilepis (Robins & Böhlke, 1964)
* Tigrigobius gemmatus (Ginsburg, 1939)
* Tigrigobius pallens (Ginsburg, 1939)
* Tigrigobius redimiculus (Taylor & Akins, 2007)
* Tigrigobius zebrella (Robins, 1958)

## Referències

* ↑ Ginsburg, I., 1939. Twenty one new American gobies. Journal of the Washington Academy of Sciences v. 29 (núm. 2): 51-63.
* ↑ Robins, C. R., 1958. Garmannia zebrella, a new gobiid fish from Trinidad, with notes on the species of the subgenus Tigrigobius (Fowler). Journal of the Washington Academy of Sciences v. 48 (núm. 6): 192-198.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Tina de fermentació

Una tina de fermentació és un dipòsit en el qual té lloc la fermentació alcohòlica del most.
Les millors són les d'acer inoxidable, encara que siguin cares de cost. Les portelles, aixetes i colls de tina, també han d'ésser inoxidables o bé han de portar un revestiment, per tal d'evitar la contaminació per ferro o per coure, que poden produir greus trastorns al vi. Les de ciment armat, algunes de les quals són enormes, fan molt difícil el control del procés, i actualment són poc usades.
El clima dels Països Catalans, de setembres generalment calorosos, fa aconsellable que comptin amb algun sistema de refrigeració per tal de controlar la temperatura del procés, punt fonamental en l'obtenció d'un vi de qualitat.
A la població rossellonesa de Tuïr presumeixen de tindre la tina de roure més gran de tot el planeta.

## Referències

* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria: Diccionari del vi i del beure. Edicions de La Magrana, col·lecció Pèl i Ploma, núm. 21. Barcelona, desembre del 1998. ISBN 84-8264-131-X, plana 223.
# Djerba Ajim

La delegació de Djerba Ajim (àrab: مُعْتَمَدِيَّة جِرْبَة أَجِيم, muʿtamadiyyat Jarba Ajīm o معتمدية جِرْبَة آجِيم, muʿtamadiyyat Jarba Ājīm) és una delegació o mutamadiyya de Tunísia, a la governació de Médenine, a l'illa de Gerba, la capital de la qual és la ciutat d'Ajim. La delegació abraça la part sud-occidental de l'illa.

## Economia

L'activitat econòmica de la delegació se centra en el turisme, la pesca i l'agricultura.

## Administració

La delegació o mutamadiyya, amb codi geogràfic 52 58 (ISO 3166-2:TN-12), està dividida en sis sectors o imades:
* Ajim (52 58 51)
* El Khenensa (52 58 52)
* Mezrene (52 58 53)
* Guellala (52 58 54)
* Oued Ezzebib (52 58 55)
* El Groa (52 58 56)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 52 17, dividida en dues circumscripcions o dàïres:
* Ajim (52 17 11)
* Guellala (52 17 12)

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 116-119. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 159-160. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].