OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Massachusett

Els massachusett eren una tribu índia algonquina, que també comprenia els natick, nonamtum i ponkapog.

## Localització

Vivien a la costa de Massachusetts, vora l'actual Boston, i als marges de la Badia de Massachusetts, des de Salem a Plymouth.

## Demografia

A començaments del segle xvii tenien 3.000 guerrers, però foren reduïts a 500 individus el 1631. El 1980 eren uns 1.200 amb els wampanoag.

## Costums

Tenien unes vint viles i foren cristianitzats pels puritans el 1629. Es dedicaven al conreu del moresc i d'altres cereals, a la cacera i a la pesca. Es movien estacionalment per tal d'explotar millor els recursos alimentaris de la zona. Es dividien en dues bandes, cadascuna amb un propi sachem. Vivien en wigwams i culturalment eren similars als altres algonquins de Nova Anglaterra.

## Història

Ja patiren una epidèmia de pesta el 1617 que els va reduir moltíssim. I el 1630 John Winthrop establí una colònia al seu territori, a la badia de Massachusetts. El 1629 foren aconvertits al cristianisme pels puritans, i en la seva llengua John Eliot va compondre la Bíblia índia. Però el 1633 una nova epidèmia de verola els va fer gairebé desaparèixer com a tribu i s'uniren als wampanoag. Endemés, el 1869 els retiraren l'estatut d'indis i passaren a ser ciutadans nord-americans. Actualment hi sobreviuen dues comunitats: una a Natick (coneguts com a praying indians) i una altra, els Ponkapoag, resideixen en dues comunitats, una a Brockton, Massachusetts, i l'altra a Canton, Massachusetts (l'últim membre d'aquesta comunitat va morir el 1852 als 101 anys).

## Enllaços externs

* Massachusett tribe Arxivat 2005-01-01 a Wayback Machine. (anglès)
* Encyclopedia of North American Indians: Massachusett (anglès)
* The Menotomy Journal Massachuset page Arxivat 2012-07-24 a Wayback Machine. (anglès)
* Els Ponkapoag
* Nadius de Canton
# Taurisc de Tral·les

Taurisc de Tral·les (en llatí Tauriscus, en grec antic Ταυρίσκος) fou un escultor grec nascut a Tral·les, a Lídia.
Juntament amb el seu germà Apol·loni de Tral·les va fer la cèlebre estàtua coneguda com el Toro Farnese, una escultura encarregada a finals del segle ii aC, la més gran que ha arribat fins avui esculpida en un sol bloc de marbre. Plini el Vell menciona també una obra titulada Hermerotes, del mateix autor, que era a la col·lecció de Gai Asini Pol·lió.

## Referències

* ↑ 1.Tauriscus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 984
# Gobisaure

El gobisaure (Gobisaurus) és un gènere representat per una sola espècie de dinosaure tireòfor ancilosàurid, que va viure en el Cretaci inferior (fa aproximadament 110 i 100 milions d'anys, en l'Albià) en el que és avui Xina.
El gobisaure és un dinosaure cuirassat gran, amb un llarg d'alrrededor de 8 metres, un alt de 2,5 m i un pes total de 3 tones. Tenia un crani de 46 centímetres del clatell a el musell i 45 centímetres de costat a costat. Les òrbites eren el 20 per cent de la longitud cranial i els orificis nasals externs d'un 23 per cent.
Les restes del gobisaure foren trobats per una expedició Sino-Soviètica, al desert de Gobi entre el 1959 i el 1960. Es coneix sol un esquelet molt bé preservat. La troballa es va fer en la formació d'Ulansuhai (Sohongru), Maortu, Mongòlia Interior, Xina.
Juntament amb el seu tàxon germà Shamosaurus scutatus, Gobisaurus domoculus es diferencia profundament dintre del linaje dels ancilosàurid com el primer grup fora de la successiu la subfamilia Ankylosaurinae.
El G. domoculus comparteix moltes semblances cranials amb el S. scutatus, incloent finestres orbitals el·líptiques envoltades per l'escamós, grans orificis nasals externs arrodonits i un perfil dorsal trapezoïdal amb un rostre estret, protuberàncies cuadratojugal, i processos paroccipital caudolateralment dirigits. Però els dos tàxons es poden distingir per diferències en la longitud de la fila de dents maxil·lar, un procés sense fondre del basipterygoïdeu amb el pterygoideo en Gobisaurus, la presència en un procés premaxilar del vomer allargat en Gobisaurus, i la presència d'escultura cranial en Shamosaurus, però no en Gobisaurus. Ambdós els col·loca en una subfamília pròpia anomenada Shamosaurinae.
# St. David (Illinois)

St. David és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 587 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. David tenia 587 habitants, 239 habitatges, i 163 famílies. La densitat de població era de 755,5 habitants/km².
Dels 239 habitatges en un 28% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 31,4% no eren unitats familiars. En el 25,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 18% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mediana per família de 37.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.792 $ mentre que les dones 18.250 $. La renda per capita de la població era de 14.292 $. Aproximadament el 8,2% de les famílies i l'11,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. David». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. David». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Valor absolut

En matemàtiques, donat un nombre real x s'anomena valor absolut de x i es denota per |x| a la distància d'aquest nombre a l'origen de coordenades. En altres paraules, és el mateix nombre prescindint del signe algebraic (+ o -). Atès que es defineix com una distància el seu valor sempre és estrictament positiu llevat del zero, que te valor absolut zero.
Aquesta funció es pot definir a trossos com segueix:
    $|x|=\left\{{\begin{matrix}-x&\mathrm {si} &x<0\\x&\mathrm {si} &x\geq 0\end{matrix}}\right.$
Molts llenguatges de programació contenen la funció ABS definida com
$\operatorname {ABS} (x)=|x|=+{\sqrt {x^{2}}}$
Aquesta aplicació converteix tot nombre real d'entrada en positiu i, per tant, en calcula el valor absolut.
Per a nombres no-reals (complexos, espais vectorials de dimensió superior a 1) el valor absolut s'anomena mòdul. El concepte "mòdul d'un vector" és el mateix, és la longitud del vector o distància entre el seu origen i el seu extrem.

## Referències

* ↑ Corbalán Yuste, 2003, p. 66.
* ↑ Corbalán Yuste, F. et al.. Gamma 2 : matemàtiques : Educació Secundària, segon curs. 1a.. Barcelona: Vicens Vives, 2003, p. 65. ISBN 84-316-6978-2.
# Bartomeu Català Barceló

Bartomeu Català Barceló (Vilafranca de Bonany, 1942) és un sacerdot mallorquí. Ha estat vicari de la parròquia de l'Alcúdia i actualment és el president del Projecte Home de les Illes Balears a més de ser el rector de la parròquia de Puigpunyent.
Ha estat guardonat el 1997 amb el Premi Ramon Llull, el 2002 amb la Medalla d'Or de l'Ajuntament de Palma i el 2007 amb la Medalla d'Or de la Comunitat Autònoma de les Illes Balears en reconeixement de la seva tasca d'ajuda a les persones amb addicció a les drogues.
El Diumenge del Ram de 2014 va llegir el Pregó de la Setmana Santa d'Artà.

## Enllaços externs

* Entrevista a Bartomeu Català al Diari de Mallorca
* Biografia a la Web dels Premis Llull Arxivat 2011-12-06 a Wayback Machine.

## Referències

* ↑ «La Reina Sofía inaugurará la nueva sede de Projecte Home Balears» (en castellà). Última Hora, 18-08-2015. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ Pregó de Setmana Santa : llegit al Santuari de Sant Salvador d'Artà el Diumenge del Ram, dia 13 d'abril de 2014 per Tomeu Català Barceló. Artà, 2015. Dipòsit Legal: PM 260-2015
# Naucrària

Naucrària (en grec antic ναυκραρία), és el nom d'una subdivisió dels habitants de l'Àtica que es va fer en els primers temps, amb la finalitat de pagar tributs per les despeses militars. Encara que aquesta divisió Heròdot l'atribueix a Soló sembla que ja existia anteriorment. La funció de la naucrària sembla que era la de proveir a l'exèrcit grec d'una nau per la flota, i seria l'antecedent de les simmories, o grups de ciutadans que equipaven un vaixell.
Segons Heròdot, Soló havia dividit les quatre antigues tribus jònies en tres grans divisions anomenades τριττύες ("trityes"), i cada una es subdividia en quatre ναυκραρίαι (naucràries) i, per tant, de naucràries n'hi havia 48. Aquesta divisió va ser utilitzada també en el repartiment que va fer Clístenes, i corresponia a un districte format per membres d'una mateixa tribu. Sembla que en temps de Quiló d'Esparta, quan va voler ser tirà d'Atenes, els revolucionaris derrotats i refugiats al temple d'Atena eren d'una mateixa naucrària. No obstant no se sap amb certesa quin era el significat de naucrària en aquell temps.
La naucrària estava al càrrec d'un naucrari, que supervisava la construcció dels vaixells i actuava de comandant de la nau. S'encarregava de recollir anualment els diners amb aquesta destinació. Un temps després, a més d'una nau, la naucrària proporcionava també dos genets completament equipats, segons diu Juli Pòl·lux. Les naucràries, com tota l'organització de l'exèrcit àtic, estava sotmesa al polemarca (πολέμαρχος).
Quan Clístenes va instituir els demos la naucrària va deixar d'existir com a organització estatal, encara que van seguir subministrant vaixells. Foci diu que van ser augmentades de 48 a 50, cinc per cadascuna de les dues noves tribus, i que en total proporcionaven 50 vaixells, com es confirma per una anotació d'Heròdot que diu que els atenesos en la guerra contra Egina només van poder subministrar 50 naus.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Naucraria». A Dictionary of Greek and Roman Antiquities (1890). [Consulta: 23 desembre 2020].
# Le Carlar del Còmte

Le Carlar de Baile (francès Carlar-Bayle) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Melrose Park (Illinois)

Melrose Park és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 23.171 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Melrose Park tenia 23.171 habitants, 7.631 habitatges, i 5.448 famílies. La densitat de població era de 2.110 habitants/km².
Dels 7.631 habitatges en un 37,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 11,6% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 17,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.689 $ i la renda mediana per família de 46.963 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.353 $ mentre que les dones 24.961 $. La renda per capita de la població era de 16.206 $. Aproximadament el 8,7% de les famílies i el 10,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Melrose Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Melrose Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pennacooks

Els pennacooks eren una Confederació de tribus índies algonquines, el nom de la qual volia dir "dalt del turó", que era composta pels agawam, wamesit, nashua, souhegan, amoskeag, pennacook i winnipesaukee.

## Localització

Vivien a la conca del riu Merrimac, al centre de Nou Hampshire, Nord-est de Massachusetts i sud de Maine.

## Demografia

El 1600 tenien uns 3.000 guerrers, però el 1674 foren reduïts a 1.250 individus amb 250 guerrers. Els darrers parlants de la seva llengua van morir el 1924.

## Costums

Vivien de la cacera, de la pesca i del conreu de blat de moro. Eren semisedentaris i es movien estacionalment a la recerca de nous recursos alimentaris. Eren veïns dels abnaki i dels wampanoag, amb qui compartien moltes afinitats culturals.

## Història

El seu cabdill Passaconaway (m. 1679) fou el primer a establir relacions amb els britànics, i els va mantenir neutrals en les guerres entre francesos i anglesos. La seva capital era Amoskeag (avui Manchester, Nou Hampshire) i el seu centre principal, Wamesit. La guerra del Rei Felip del 1675 els va dividir. Un grup, dirigit per Kancamangus i el seu cosí Pargus ajudaren als wampanoag, i atacaren i arrasaren l'assentament de Dover, però els mohawks van destruir el seu assentament al llac Wiunnisquam i hagueren de fugir a Connecticut. Més tard s'establirien eventualment a Schaghticoke (Renssehaer, Nova York) amb els mohicans. L'altra grup, tips de l'arrogància i dels mals tractes dels blancs, dirigits pel fill de Passaconaway, Wonalancet (mort el 1697), fugiren al Canadà i s'establiren a Saint François du Lac (Quebec) amb la fracció sokoki dels abnaki.

## Enllaços externs

* Pàgina dels Pennacook-Abnaki de Cowasuck
# Sotió d'Alexandria (segle I)

Sotió d'Alexandria (en llatí Sotion, en grec antic Σωτίων) fou un filòsof grec nadiu d'Alexandria que va florir al començament del segle i en el regnat de Tiberi.
Va ser mestre de Sèneca que va aprendre de Sotió l'admiració per Pitàgores. Va ser l'autor d'un tractat sobre la ira mencionat per Estobeu. També el cita Plutarc com autoritat per les ciutats fundades per Alexandre el Gran a l'Índia, que havia recollit del seu contemporani Potamó de Mitilene. És força probable que es tracti del mateix Sotió que menciona Joan Tzetzes com a filòsof peripatètic del que diu que era l'autor d'una obra sobre temes de l'Índia. Tzetzes no dona detalls de la seva biografia.
Amb el mateix nom, hi va haver un filòsof grec peripatètic que menciona Aulus Gel·li del que diu que va ser l'autor d'una obra de temes variats titulada Κέρας Ἀμαλθείας (El corn d'Amaltea). No en dona detalls de la seva biografia. Com que no es pot situar el seu origen ni època, alguns pensen que seria el mateix personatge que aquest Sotió d'Alexandria.

## Referències

* ↑ 2. 3.Sotion a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 889
# Juan Jesús Vivas

Juan Jesús Vivas Lara (Ceuta, 1953) és l'Alcalde-President de Ceuta, i membre del Partit Popular d'aquesta localitat. És Llicenciat en Econòmiques per la Universitat de Màlaga i funcionari de carrera de l'Ajuntament de Ceuta.

## Referències

* ↑ Juan Jesús Vivas Lara a fondo, ELPAIS.com (castellà)
# Mokena

Mokena és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 18.669 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mokena tenia 14.583 habitants, 4.703 habitatges, i 3.912 famílies. La densitat de població era de 938,4 habitants/km².
Dels 4.703 habitatges en un 48,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,7% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 16,8% no eren unitats familiars. En el 14% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,1 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 32,7% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 74.703 $ i la renda mediana per família de 82.599 $. Els homes tenien una renda mediana de 58.226 $ mentre que les dones 31.522 $. La renda per capita de la població era de 26.737 $. Aproximadament el 0,7% de les famílies i l'1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mokena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mokena». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# St. Joseph (Illinois)

St. Joseph és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del tenia 2.912 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Joseph tenia 2.912 habitants, 1.125 habitatges, i 834 famílies. La densitat de població era de 995 habitants/km².
Dels 1.125 habitatges en un 40,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,4% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,5% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 33% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.424 $ i la renda mediana per família de 61.094 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.250 $ mentre que les dones 29.450 $. La renda per capita de la població era de 21.381 $. Aproximadament el 2,8% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Joseph». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Joseph». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joan Barrau i Esplugues

Joan Barrau i Esplugues (Barcelona, 27 d'abril de 1820 – 20 de setembre de 1879) va ser mestre de cant al Teatre del Liceu, compositor i teòric musical.
Com a professor va assolir un reconeixement notable i va plasmar la seva metodologia en el seu conegut Método de canto para voz de soprano con un discurso preliminar. També va realitzar classes de piano, instrument per al qual va transcriure alguns motius d'ópera com La Traviata i Los Puritanos.
Va realitzar diversos viatges, el 1851 a Itàlia i el 1855 a L'Havana, on hi va ensenyar i dirigir un teatre. Al seu retorn a Barcelona es segueix dedicant a l'ensenyament i va fundar la Societat Liricodramàtica del Cercle del Liceu. També fou compositor d'algunes fantasies i d'un innovador mètode de cant. Entre els seus deixebles més destacats hi ha Juan Ordinas, Gonzalo Tintorer, Trinidad Mestres, Calafell i Domingo Seguí.
Joan Barrau i Esplugues va morir el 20 de setembre de 1879 a Barcelona després d'una llarga i penosa malaltia.

## Referències

* ↑ «Crónica general». La Publicidad : eco de la industria y del comercio, diario de anuncios, avisos y noticias: (22 Septiembre 1879), 22-09-1879, pàg. 3.
* ↑ Casares Rodicio, Emilio. «Barrau Esplugas, Juan», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2, p. 253.
# Plectrophenax

Plectrophenax és un gènere d'ocells de la família dels calcàrids (Calcariidae). Agrupa dues espècies típiques de les zones àrtiques d'Alaska, nord d'Amèrica, Europa i Sibèria.

## Descripció

Són ocells que mengen llavors que es reprodueixen a l'Àrtic més septentrional, amb un bec cònic i plomatge molt blanc, especialment en els mascles adults. Nien a les escletxes de les roques. Com era d'esperar, ambdues espècies són altament migratòries, hivernant en zones més temperades.
Els plomatges són semblants, però el sit de McKay té el plomatge més blanc i menys negre, sobretot a les ales i la cua. Els mascles reproductors adults d'ambdues espècies són principalment blancs amb contrast de negre com a mínim a les ales, però són més apagats a l'hivern. Les femelles tenen el plomatge blanc i marró. Els reclams d'ambdues espècies són idèntics.

## Taxonomia

El gènere Plectrophenax va ser introduït l'any 1882 pel zoòleg noruec Leonhard Stejneger amb el sit blanc com a espècie tipus.[1] El nom combina el grec antic “plēktron” que significa “esperó de gall” amb «phenax» que significa “impostor”.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies que podrien ser coespecífiques:
* Plectrophenax nivalis - Sit blanc.
* Plectrophenax hyperboreus - sit de McKay

## Referències

* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 6 març 2025].
* 1 2 Stejneger, Leonhard «On some generic and specific appellations of North American and European birds» (en anglès). Proceedings of the United States National Museum, 5, 261, 1882, pàg. 28–43. DOI: 10.5479/si.00963801.261.28.
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 310. ISBN 978-1-4081-2501-4 [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Finches, euphonias, longspurs, Thrush-tanager – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ Withrow, J.J. «Plumage variation in Bering Sea Plectrophenax buntings and the specific status of McKay's bunting» (PDF). vol. 51(3) p. 174–189. Western Field Ornithologists, 2020. [Consulta: 6 març 2025].