OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Stellifer mancorensis

Stellifer mancorensis és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu fins als 40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de Costa Rica fins al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Oken, L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782 (for 1179-1182 + (1182a)).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Chirichigno F., N., 1962. Algunos peces nuevos y poco conocidos de la fauna marina del Perú. Serv. Pesq. Peru Núm. 17: 1-29.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Strømme, T., 1992. NAN-SIS: Software for fishery survey data logging and analysis. User's manual. FAO Comput. Inf. Ser. (Fish.) (4):1-103.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Macronycteris cryptovalorona

Macronycteris cryptovalorona és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. És endèmic de Madagascar. Es tracta d'un ratpenat de grans dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 119-123 mm, avantbraços de 80-81 mm, la cua de 30-34 mm, els peus de 14-15 mm, les orelles de 26-27 mm i un pes de fins a 42,5 g. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Goodman, S.M.; Schoeman, M.C.; Rakotoarivelo, A.; Willows-Munro, S. «How many species of Hipposideros have occurred on Madagascar since the Late Pleistocene?» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, vol. 177, 2, 2016, pàg. 428-449.
# Entomoftorals

Els entomoftorals (Entomophthorales) són un ordre de fongs entomoftoromicots de la classe entomoftoromicets (Entomophthoromycetes). Anteriorment van ser classificats dins la classe Zygomycetes, avui en desús.
El mot Entomophthorales deriva del grec i significa "destructor d'insectes" (entomo, insecte i phthor, destructor).
La majoria d'espècies dels Entomophthorales són patògens dels insectes. Unes poques ataquen nematodes, àcars i tardígrads, i algunes espècies, particularment del gènere, Conidiobolus, són sapròtrofs de vida lliure.

## Algunes espècies

* Basidiobolus ranarum, un fong comensal de granotes i patogen dels mamífers.
* Conidiobolus coronatus, un fong sapròfit de les fulles caigudes i patogen dels mamífers.
* Entomophaga maimaiga, un agent de biocontrol per algunes arnes.
* Entomophthora muscae, un patogen de la mosca comuna.
* Massospora spp., patògens de cigales periòdiques.

## Biologia

La majoria de les espècies dels Entomophthorales produeixen espores balístiques asexuals que es descarreguen. Quan no aterren en un hoste adequat, aquestes espores poden germinar per a fer formes d'espores alternatives, incloent espores adhesives dalt d'un prim conidiòfor anomenat capil·liconidiòfor.

## Referències

* ↑ Hyde, K.D. 2024. The 2024 Outline of Fungi and fungus-like taxa. Mycosphere, 15(1): 5146–6239, Doi 10.5943/mycosphere/15/1/25, ISSN 2077 7019. Versió web.
* ↑ Hibbett DS, Binder M, Bischoff JF; etal «A higher-level phylogenetic classification of the Fungi». Mycol. Res., 111, Pt 5, 5-2007, pàg. 509–47. DOI: 10.1016/j.mycres.2007.03.004. PMID: 17572334.
* ↑ Dromph KM, Eilenberg J, Esbjerg P «Natural occurrence of entomophthoralean fungi pathogenic to collembolans». J. Invertebr. Pathol., 78, 4, 11-2001, pàg. 226-31. DOI: 10.1006/jipa.2002.5077. PMID: 12009804.

## Enllaços externs

* G. Benny. Entomophthorales section of Zygomycetes.org
* «Entomoftorals» (en anglès). Medical Subject Headings.
# Stenogobius blokzeyli

Stenogobius blokzeyli és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1861. Vierde bijdrage tot de kennis der vischfauna van Bali. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 22: 239-242.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* McDowall, R.M., 1997. The evolution of diadromy in fishes (revisited) and its place in phylogenetic analysis. Rev. Fish Biol. Fish. 7(4):443-462.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oecomys franciscorum

Oecomys franciscorum és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'Argentina i, possiblement, el Paraguai i el Brasil. L'holotip tenia una llargada total de 311 mm, la cua de 172 mm, els peus de 30 mm, les orelles de 22 mm i un pes de 60 g. L'espècie fou anomenada en honor del metge Francisco Maldonado da Silva i del papa Francesc. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Ulyses F. J. Pardiñas, Pablo Teta, Jorge Salazar-Bravo, Phil Myers, Carlos A. Galliari. «A new species of arboreal rat, genus Oecomys (Rodentia, Cricetidae) from Chaco» (en anglès). Journal of Mammlogy, 2016.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Peromyscus gardneri

Peromyscus gardneri és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'oest de Guatemala. Té una llargada total de 265,4 mm i les orelles de 25,4 mm. L'espècie fou anomenada en honor del biòleg estatunidenc Alfred L. Gardner. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Consuelo Lorenzo, Sergio T. Álvarez-Castañeda, Sergio G. Pérez-Consuegra, James L. Patton. «Revision of the Chiapan deer mouse, Peromyscus zarhynchus, with the description of a new species» (en anglès). Journal of Mammalogy, vol. 97, 3, 2016, pàg. 910-918.
# Stenogobius keletaona

Stenogobius keletaona és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,6 cm de longitud total i les femelles 4,88.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oceania: Futuna (entre Samoa i Fiji).

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Keith P. & Marquet, G., 2006. Stenogobius (Insularigobius) keletaona, a new species of freshwater goby from Futuna Island (Teleostei: Gobiidae). Cybium, 30 (2): 139-143.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bullimus carletoni

Bullimus carletoni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmica del sud de l'illa de Luzon (Filipines). Es tracta d'un animal majoritàriament nocturn. El seu hàbitat natural són els boscos parcialment pertorbats de sòl calcari o ofiolític. Fou anomenada en honor del zoòleg estatunidenc Michael Dean Carleton. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Heaney, Kyriazis i Balete, Rickart, p. 131.

## Bibliografia

* Heaney, L. R.; Kyriazis, C.; Balete, D. S.; Rickart, E. A.; Bates, J. B. «A new species of Bullimus (Muridae, Rodentia) from southern Luzon Island, Philippines» (en anglès). Proceedings of the Biological Society of Washington, 134, 1, 2021, pàg. 131-148. DOI: 10.2988/0006-324X-134.1.yy.
# Ratpenat de dits llargs de Phillips

El ratpenat de dits llargs de Phillips (Miniopterus phillipsi) és una espècie de ratpenat de dits llargs. Viu a altituds d'entre 263 i 1.590 msnm a l'Índia i Sri Lanka. El seu hàbitat natural són les coves situades en medis de clima humit i intermedi. Té una llargada de cap a gropa de 50-56 mm, la cua de 48-58 mm i un pes de 10-10,5 g. Fou anomenat en honor del mastòleg i plantador de te anglès William Watt Addison Phillips. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Kusuminda et al., 2022, p. 9.
* ↑ Kusuminda et al., 2022, p. 8 i 9.
* ↑ Kusuminda et al., 2022, p. 8.

## Bibliografia

* Kusuminda, T.; Mannakkara, A.; Ukuwela, K. D. B.; Kruskop, S. V.; Amarasinghe, C. J.; Saikia, U.; Venugopal, P.; Karunarathna, M.; Gamage, R.; Ruedi, M.; Csorba, G.; Yapa, W. B.; Patterson, B. D. «DNA Barcoding and Morphological Analyses Reveal a Cryptic Species of Miniopterus from India and Sri Lanka» (en anglès). Acta Chiropterologica, 24, 1, 2022, pàg. 1-17. DOI: 10.3161/15081109ACC2022.24.1.001.
# Sternarchorhynchus britskii

Sternarchorhynchus britskii és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 26,1 cm de llargària màxima.
* 166-178 radis tous a l'aleta anal.
* 80-90 vèrtebres.
* 18-22 radis a l'aleta anal.
* Presència d'escates sobre la línia lateral (al llarg de la regió anterodorsal del cos).
* Té una franja de color blanc a blanc groguenc a la part frontal del cap.
* Aletes pectorals i anal sense vores fosques.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: la conca del riu Paranà.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Castelnau F. L., 1855. Poissons. A: Animaux nouveaux or rares recueillis pendant l'expédition dans les parties centrales de l'Amérique du Sud, de Rio de Janeiro a Lima, et de Lima au Para; exécutée par ordre du gouvernement Français pendant les années 1843 a 1847... Part 7, Zoology. Exped. Amer. Sud. v. 2. i-xii + 1-112.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Campos-da-Paz, R., 2000. On Sternarchorhynchus (Castelnau): a South American electric knifefish, with descriptions of two new species (Ostariophysi: Gymnotiformes: Apteronotidae). Copeia 2000 (núm. 2): 521-535.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Campos-da-Paz, R., 2000.
* ↑ Graça, W.J.D. i C.S. Pavanelli, 2007. Peixes da planíce de inundação do alto do rio Paraná e áreas adjacentes. EDUEM, Maringá, 241 p.

## Bibliografia

* Arratia, G., 2003. Percichthyidae (Temperate basses). P. 596-597. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* Campos-da-Paz, R., 2005. Previously undescribed dental arrangement among electric knifefishes, with comments on the taxonomic and conservation status of Tembeassu marauna Triques (Otophysi: Gymnotiformes: Apteronotidae). Neotrop. Ichthyol. 3(3):395-400.
* De Santana, C. D. i R.P. Vari, 2010. Electric fishes of the genus Sternarchorhynchus (Teleostei, Ostariophysi, Gymnotiformes); phylogenetic and revisionary studies. Zool. J. Linn. Soc. 159:223-371.
* Triques, M.L., 1993. Filogenia dos Gêneros de Gymnotiformes (Actinopterygii, Ostariophysi), com base em caracteres esqueléticos. Comun. Mus. Ciênc. Tecnol. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre (CMCPSZ), v. 6:85-130.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Hipposideros kingstonae

Hipposideros kingstonae és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. Viu a altituds d'entre 22 i 170 msnm a Malàisia i Tailàndia. És un hiposidèrid petit, amb una llargada dels avantbraços de 35,3-42,6 mm, una llargada de cap a gropa de 40,2-49 mm, la cua de 21,5-30 mm i un pes de 4,9-7 g. El seu hàbitat són les selves de plana, on probablement nia dins de coves calcàries. Fou anomenat en honor de Tigga Kingston, per la seva contribució a la recerca sobre els ratpenats. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Wongwaiyut et al., 2023, p. 406 i 420.
* ↑ Wongwaiyut et al., 2023, p. 407.
* ↑ Wongwaiyut et al., 2023, p. 420.
* ↑ Wongwaiyut et al., 2023, p. 406.

## Bibliografia

* Wongwaiyut, P.; Karapan, S.; Saekong, P.; Francis, C. M.; Guillén-Servent, A.; Senawi, J.; Khan, F. A. A.; Bates, P. J. J.; Jantarit, S.; Soisook, P. «Solving the taxonomic identity of Hipposideros cineraceus sensu lato (Chiroptera: Hipposideridae) in the Thai-Malay Peninsula, with the description of a new species» (en anglès). Zootaxa, 5.277, 3, 2023, pàg. 401-442. DOI: 10.11646/ZOOTAXA.5277.3.1.
# Miniopterus srinii

Miniopterus srinii és una espècie de ratpenat de la família dels minioptèrids. És endèmic dels Ghats Occidentals, al sud de Karnataka (Índia). Presenta una certa similitud amb les poblacions de ratpenat de dits llargs melanesi (M. pusillus) de les illes Nicobar, de les quals es diferencia per la seva major mida i els sons d'ecolocalització que emet. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Srinivasulu, B.; Srinivasulu, A. «A new species of the Miniopterus australis species complex (Chiroptera: Miniopteridae) from the Western Ghats, India» (en anglès). Zootaxa, 5.296, 2, 2023, pàg. 233-249. DOI: doi.org/10.11646/zootaxa.5296.2.5.
# Neacomys marci

Neacomys marci és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del nord-oest de l'Equador, on viu a altituds d'entre 450 i 1.630 msnm. Els seus hàbitats naturals són els ecosistemes montans baixos i subtropicals del Chocó biogeogràfic. Es tracta d'un representant petit del gènere Neacomys, amb una llargada de cap a gropa de 65-85 mm, la cua d'un 69-126% la llargada de cap a gropa, el pelatge ventral de color camussa amb una base grisa i la gola blanca. Fou anomenat en honor del neerlandès Marc Hoogeslag, cofundador del Fons d'Adquisició de Terres de la Unió Internacional per a la Conservació de la Natura. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Tinoco et al., 2023, p. 187 i 206.
* ↑ Tinoco et al., 2023, p. 206.
* ↑ Tinoco et al., 2023, p. 187.
* ↑ Tinoco et al., 2023, p. 198.

## Bibliografia

* Tinoco, N.; Koch, C.; Colmenares-Pinzón, F. X.; Castellanos, F. X.; Brito, J. «New species of the Spiny Mouse genus Neacomys (Cricetidae, Sigmodontinae) from northwestern Ecuador» (en anglès). Zookeys, 1.175, 2023, pàg. 187-221. DOI: doi.org/10.3897/zookeys.1175.106113.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Soriculus medogensis

Soriculus medogensis és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica del comtat de Mêdog, al Tibet (Xina), on viu a altituds d'entre 2.100 i 2.830 msnm. El seu entorn natural té característiques de selva tropical. Fou descrita el 2023 a partir de dades genètiques, morfològiques i morfomètriques. El seu nom específic significa ‘de Mêdog’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* 1 2 Chen, Z.; Pei, X.; Hu, J.; Song, W.; Khanal, L.; Li, Q.; Jiang, X. «Multilocus phylogeny and morphological analyses illuminate overlooked diversity of Soriculus (Mammalia: Eulipotyphla: Soricidae), with descriptions of two new endemic species from the eastern Himalayas» (en anglès). Zoological Journal of the Linnean Society, zlad131, 2023. DOI: 10.1093/zoolinnean/zlad131.
* ↑ «Científicos chinos descubren en el Tíbet dos nuevos tipos de musaraña» (en castellà). La Vanguardia, 10 octubre 2023. Arxivat de l'original el 2023-11-01. [Consulta: 1 novembre 2023].
# Ribèra de Nert

Ribèra Nert (en francès Rivèrenert) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Pasang Lhamu Xerpa

Pasang Lhamu Xerpa (en xerpa: པ་སངས་ལྷ་མོ་ཤར་པ།, 10 de desembre de 1961 - 22 d'abril de 1993) fou la primera dona nepalesa que va pujar a l'Everest.
Va néixer en una família d'alpinistes i es va implicar en l'escalada durant l'adolescència. Ascendí amb èxit al Mont Blanc, al Cho Oyu, al Yalapic, al Pisang Himal i d'altres. Intentà tres cops l'Everest abans de tenir-hi èxit, el 22 d'abril de 1993, quan va assolir el cim pel coll sud per la via de l'aresta sud-est.
El matí del 22 d'abril de 1993 era brillant i clar, i així es va mantenir fins que Pasang va arribar als 8.848 metres amb cinc homes xerpes, Sonam Tshering Xerpa, Lhakpa Norbu Xerpa, Pemba Dorje Xerpa i Dawa Tashi Xerpa. Mentrestant, un membre de l'equip que ja havia fet el cim cinc vegades prèviament, Sonam Tshering, caigué realment malalt al cim sud i, malgrat els esforços de Pasang per ajudar-lo, no va sobreviure a la seva malaltia. Mentre descendia del cim, el temps va empitjorar de cop, fenomen habitual en l'alta muntanya, provocant la mort de Pasang al cim sud. Vladas Vitkauskas ajudà a traslladar el seu cos muntanya avall.
Per haver aconseguit el que cap altra dona nepalesa havia aconseguit abans, Pasang Lhamu fou honorada pòstumament pel seu país i per diversos alpinistes d'arreu del món. Fou la primera dona a ser condecorada amb l'estrella "Nepal Tara" pel rei del Nepal. La Fundació Nacional de Joventut instituí en honor seu el Premi Excel·lència Jove 1993-94. Així mateix, per tal de commemorar la seva gesta, s'erigí una estàtua a mida real de Pasang Lhamu a Bouddha (Chuchepati); s'emeté un segell de correus amb el seu nom; el Govern del Nepal va rebatejar el pic Jasamba Himal (7.315 m) a la Serralada Mahlangur com a Pic Pasang Lhamu; el Ministeri d'Agricultura va batejar una varietat de blat amb el seu nom; s'establí el Centre Memorial Pasang Lhamu a Dhulabari, al districte Jhapa, a l'est del Nepal; i la carretera entre Tirshuli i Dunche (117 km) fou batejada com a Autopista Pasang Lhamu.

## Referències

* 1 2 3 4 Bhandari, Bibek. «Pasang Lhamu Sherpa: Inspiring the next generation of Nepali» (en anglès). ECS Nepal, núm. 140, 01-06-2013. [Consulta: 26 febrer 2023].
* 1 2 3 4 Jiménes Ríos, Jorge. «Pasang Lhamu, luz de Nepal» (en castellà). Revista Oxigeno, 08-03-2018. [Consulta: 26 febrer 2023].
* 1 2 3 «The history. Pasang Lhamu Sherpa». Pasang Lhamu Foundation. [Consulta: 26 febrer 2023].
* ↑ «Pasang Lhamu Sherpa: Inspiring the next generation of Nepali | Features | ECSNEPAL - The Nepali Way». [Consulta: 9 desembre 2016].
# Sfax Médina

La delegació o mutamadiyya de Sfax Médina o Sfax Ville (àrab: معتمدية صفاقس المدينة, muʿtamadiyyat Safāqus al-Madīna) és una delegació de Tunísia a la governació de Sfax, que abraça la part antiga de la ciutat de Sfax, coneguda com la medina, dedicada principalment a mercat, més per a la població tunisiana que per a turistes. La delegació té una població de 113.040 habitants. L'edifici principal n'és la mesquita de Sfax.

## Economia

L'activitat econòmica és comercial i artesana. A la medina, es poden veure diversos tallers artesans, sobretot de mobles treballats i pintats a mà. En destaca també un cafè turc d'època otomana.

## Administració

Com a delegació o mutamadiyya, duu el codi geogràfic 34 51 (ISO 3166-2:TN-12) i està dividida en dotze sectors o imades:
* La Medina (34 51 51)
* Bab El Bhar (34 51 52)
* Cité El Kairi (34 51 53)
* El Bassatine (34 51 54)
* Er-Rbadh (34 51 55)
* 15 Novembre (34 51 56)
* Aïn Chaikh Rouhou (34 51 57)
* Cité Ettaouidhi (34 51 58)
* Merkez Kaddour (34 51 59)
* Merkez El Pacha (34 51 60)
* Sidi Abbès (34 51 61)
* Mohamed Ali (34 51 62)
A nivell de municipalitats o baladiyyes, forma part de la municipalitat de Sfax (codi geogràfic 34 11).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 91-96. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 153-154. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].