OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# 1 del Llangardaix

1 del Llangardaix (1 Lacertae) és un estel en la constel·lació del Llangardaix situat prop del límit amb Pegàs. Amb una magnitud aparent de +4,13, és el segon estel més brillant de la constel·lació després d'α Lacertae. S'hi troba a una distància aproximada de 627 anys llum respecte al Sistema Solar.
1 del Llangardaix és una gegant o gegant lluminosa taronja de tipus espectral K3II-III amb una temperatura efectiva entre 4260 y 4350 K. El seu diàmetre és 51 vegades més gran que el del Sol i brilla amb una lluminositat 3500 cops superior a la lluminositat solar. Considerada una gegant pobre en metalls, el seu índex de metal·licitat és [Fe/H] = -0,12, comparable al d'Alphard (α Hydrae), estrella de característiques molt semblants. Gira sobre si mateixa amb una velocitat projectada de 3,6 km/s, encara que un altre estudi eleva aquesta xifra fins a 7,6 km/s.
Encara que inicialment es pensava que 1 del Llangardaix podia ser una estrella variable, posteriors estudis descarten aquesta variabilitat.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Henrique Schmitt «Fundamental Parameters of 87 Stars from the Navy Precision Optical Interferometer» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 20-12-2017, pàg. 30-45. DOI: 10.3847/1538-3881/AA9D8B.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* 1 2 3 Saskia Hekker «Precise radial velocities of giant stars. III. Spectroscopic stellar parameters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 17-09-2007, pàg. 1003–1009. DOI: 10.1051/0004-6361:20078233.
* ↑ Afirmat a: Catàleg de velocitats rotacionals dels estels. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: juny 1970.
* ↑ Benoit Famaey «Local kinematics of K and M giants from CORAVEL/Hipparcos/Tycho-2 data» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1, 1-2005, pàg. 165–186. DOI: 10.1051/0004-6361:20041272.
* ↑ «1 Lacertae» (en anglès). SIMBAD (Centre de Dades astronòmiques d'Estrasburg). [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ 1 Lacertae Arxivat 2015-02-17 a Wayback Machine. (The Bright Star Catalogue)
* 1 2 Hekker, S.; Meléndez, J. «Precise radial velocities of giant stars. III. Spectroscopic stellar parameters». Astronomy and Astrophysics, 475, 2007. pp. 1003-1009.
* 1 2 Carney, Bruce W.; Gray, David F.; Yong, David; Latham, David W.; Manset, Nadine; Zelman, Rachel; Laird, John B. «Rotation and Macroturbulence in Metal-Poor Field Red Giant and Red Horizontal Branch Stars». The Astronomical Journal, 135, 3, 2008. pp. 892-906.
* ↑ Catalogue of Stellar Diameters (CADARS)
Viccionari
# Can Móra (Sant Cugat del Vallès)

Can Móra és un mas al municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.Can Mora fou un nom conegut en aquests indrets al segle X. La construcció de la masia fou aproximadament al segle XVI. El 1914 es va fundar el Club de Golf Sant Cugat per un grup d'anglesos residents a Barcelona. Anteriorment la casa pertanyia a FECSA. La reforma fou realitzada el 1974. És una masia d'estructura clàssica amb teulada a dues vessants i portal de punt rodó. La teulada té un gran ràfec i la façana és arrebossada de blanc. Ha estat reconstruïda excessivament, s'hi varen obrir noves finestres i s'hi van adossar noves construccions. Té un rellotge de sol a la façana principal.

## Referències

* 1 2 «Can Móra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].
# Sinocyclocheilus jiuxuensis

Sinocyclocheilus jiuxuensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Zhao, Y., J. Lan i C. Zhang 2008 A new cavefish species, Sinocyclocheilus brevibarbatus (Teleostei: Cypriniformes: Cyprinidae), from Guangxi, China. Environ. Biol. Fish.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sinocyclocheilus macrocephalus

Sinocyclocheilus macrocephalus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors) 1999 Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Gheorghe Dogărescu

Gheorghe Dogărescu (Viziru, 15 de maig de 1960 - 18 d'agost de 2020) fou un jugador d'handbol romanès, que va participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1984.
A Los Angeles 1984 fou membre de l'equip romanès que va guanyar la medalla de bronze. Hi va jugar tres partits.

## Referències

* ↑ «A murit fostul handbalist Gheorghe Dogărescu, medaliat cu bronz la Olimpiada din 1984», 19-08-2020. [Consulta: 20 agost 2020].
* ↑ Gheorghe Dogărescu a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Gheorghe Dogarescu - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». Arxivat de l'original el 2016-10-04. [Consulta: 20 agost 2020].
# Sinocyclocheilus oxycephalus

Sinocyclocheilus oxycephalus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sinocyclocheilus tileihornes

Sinocyclocheilus tileihornes és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sinocyclocheilus xunlensis

Sinocyclocheilus xunlensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sinogastromyzon chapaensis

Sinogastromyzon chapaensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1930. New homalopterin loaches from Kwangsi, China. With supplementary note on basipterigia and ribs. Sinensia v. 1 (núm. 3). 25-42.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fang, P.-W. 1930: New and inadequately known Homalopterin loaches of China, with a rearrangement and revision of the generic characters of Gastromyzon, Sinogastromyzon and their related genera. Contributions from the Biological Laboratory of the Science Society of China. (Zoological Series) v. 6 (núm. 4): 25-43.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i X.L. Chu 1988 A synopsis of Chinese balitorine loaches (Osteichthyes: Homalopteridae) with comments on their phylogeny and description of a new genus. Rev. suisse Zool. 95(1):181-201.
* Mai, D. Y. 1978. Identification of the fresh-water fishes of North Vietnam. Hanoi, Scientific & Technology, Publisher. Freshwater Fish Vietnam: 1-340, Pls. 1-48.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sinogastromyzon szechuanensis

Sinogastromyzon szechuanensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1930. New homalopterin loaches from Kwangsi, China. With supplementary note on basipterigia and ribs. Sinensia v. 1 (núm. 3). 25-42.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, Y. i W. Tang 2000. Homalopteridae: Gastromyzoninae, Homalopterinae. p. 438-567. A: P. Yue et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fang, P.-W. 1930: New and inadequately known Homalopterin loaches of China, with a rearrangement and revision of the generic characters of Gastromyzon, Sinogastromyzon and their related genera. Contributions from the Biological Laboratory of the Science Society of China. (Zoological Series) v. 6 (núm. 4): 25-43.
* Fang, P.-W. 1930. Sinogastromyzon szechuanensis, a new homalopterid fish from Szechuan, China. Contr. Biol. Lab. Sci. Soc. China (Zool. Ser.) v. 6 (núm. 9): 99-103.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i X.L. Chu 1988. A synopsis of Chinese balitorine loaches (Osteichthyes: Homalopteridae) with comments on their phylogeny and description of a new genus. Rev. suisse Zool. 95(1):181-201.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Anselma Manuela Hernández Flores

Anselma Manuela Hernández Flores (Los Santos de Maimona, 1894 - 20 d'agost de 1936) fou una llevadora republicana, pionera en el millorament de les condicions sanitàries durant l'embaràs, part i puerperi i en la reducció de la mortalitat perinatal. Morí a l'inici de la Guerra Civil espanyola, assassinada pels sublevats franquistes.

## Biografia

Era filla d'una família de jornalers d'una petita hisenda de Los Santos de Maimona, a 75 km de Badajoz. Coneguda con Manuela, des de molt jove, va presenciar els parts de les dones de la família i d'altres veïnes del poble. Interessada en els temes de la salut, aviat es va adonar que les precàries condicions d'higiene eren la causa de l'elevada mortalitat de les mares i els nadons. Després d'obtenir el títol oficial de llevadora, va exercir un potent lideratge per a la renovació del sistema de salut, al mateix temps que propugnava una reforma social i política d'Extremadura, una regió oblidada amb pobresa endèmica. Aquest fet, i la seva militància socialista, la va enfrontar amb el sector més immovilista i conservador de la professió médica i la societat local, malgrat que durant els seus vint anys d'exercíci, va aconseguir reduir més d'un 20% la mortalitat perinatal.
A l'inici de la Guerra Civil, el ràpid triomf del cop d'estat del General Franco a Extremadura, va desencadenar una repressió atroç contra les persones d'esquerres. Les llevadores republicanes van ser especialment maltractades. Llurs idees avançades, les feien semblar sospitoses de divulgar mètodes anticonceptius i provocar avortaments. Al poble d'Arroyo de la Luz (Càceres) fou afusellada Polonia Mateos Pérez, a Badajoz Carmen Orellana Alcarazo i moltes més van patir vexacions, consells de guerra, presó i depuració. A Los Santos de Maimona, van ser afusellades més de cent vint persones, entre les quals, la llevadora Anselma Manuela Hernández Flores, malgrat haver sigut respectada i estimada per la majoria de veins del poble.

## Referències

* 1 2 Murillo Tovar, Juan «Mujeres relevantes en la historia de Los Santos - Anselma Manuela Hernández Flores» (en castellà). Revista Calameo 2012 - Virgen de la Estrella, pàg. 96.
* ↑ Aroca, José L. «Memoria de agosto del 36: el mes en que Badajoz pasó a manos de las tropas franquistas» (en castellà), 11-08-2019. [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ Redacción. «El olvidado papel de las matronas en la Guerra Civil» (en castellà), 14-12-2019. [Consulta: 14 febrer 2023].
* ↑ Penco Martin, Antonio Daniel «Los Santos de Maimona en la Guerra Civil». Santos de Maimona en la historia VI y otros estudios de la Orden de Santiago, 2015, pàg. 127-148.
* ↑ Ruiz-Berdún, Dolores; Gomis, Alberto «Matronas víctimas de la Guerra Civil Española» (en castellà). Asclepio, 68, 2, 30-12-2016, p159–p159. DOI: 10.3989/asclepio.2016.31. ISSN: 1988-3102.
* ↑ «Los santos de Maimona (Badajoz). Homenaje en el cementerio a las 120 víctimas fusiladas en la Guerra Civil por los franquistas. – Todos (…) los Nombres_» (en castellà). [Consulta: 13 febrer 2023].
# Estela de Solana de Cabañas

L'Estela de Solana de Cabañas és una estela o llosa de pissarra que data per entre els anys 1000 aC. - 800 aC.. Se la va trobar en una pedania del municipi de Cabañas del Castillo, d'Espanya, a la província de Càceres, Comunitat Autònoma d'Extremadura. La peça s'exposa de forma permanent al Museu Arqueològic Nacional d'Espanya a Madrid, amb el número d'inventari 1898/1/1.

## Simbologia

Es tracta d'una estela, de la qual s'especulen sobre dues hipòtesis de quina va ser la seva utilització, la tesi més estesa pels experts en la matèria és que podria tractar-se d'una «estela funerària» encara que no es descarta que pogués haver-se'n utilitzat com una fita o senyalització. A l'edat del bronze es van fer freqüents al sud-oest peninsular representacions esquemàtiques de guerrers envoltats del seu armament i de diversos objectes personals com ara miralls o pintes, conegudes com a «Esteles de Guerrer».

## Característiques

Presenta gravats d'un escut amb escotadura en V, una llança, una espasa, un carro, una pinta, un mirall i una fíbula.
* Forma: Estela.
* Material: pissarra micàcia.
* Context: Bronze Final.
* Tècnica: gravat, talla.
* Alçada : 130 centímetres.
* Amplada: 65 centímetres.
* Grossor: 15 grams.

## Referències

* 1 2 3 «Ficha técnica de la Estela de Solana de Cabañas de la web del Museo Arqueológico Nacional» (en castellà). CERES. [Consulta: 1r gener 2016].
* ↑ «Arqueologia del geoparque de las Villuercas» (en castellà), 30-05-2013. [Consulta: 1r gener 2016].

## Bibliografia

* Almagro Basch, Martín. Las estelas decoradas del Suroeste peninsular (tesi doctoral) (en castellà). Madrid: CSIC,, 1966 (Biblioteca Praehistorica Hispana VIII).
* Almagro Gorbea, Martín. El Bronce Final y el Período orientalizante en Extremadura. (pdf) (en castellà). CSIC, 1977 (Biblioteca Praehistorica Hispana XIV).
# Paolo da Firenze

Paolo da Firenze (Paolo Tenorista, Magister Dominis Paulas Abbas de Florentia) (Florència, 1355 — idem. després del 20 de setembre de 1436), fou un compositor italià, i un teòric musical de finals del segle xiv i principis del XV.
Fou un dels més notables de l'escola florentina, de l'època de transició entre la música medieval i la renaixentista. La major part de la música que es coneix de l'ars nova italiana es en gran part atribuïble més a Paolo que a qualsevol altre compositor exceptuant a Francesco Landini.
En la Biblioteca de Florència i en el Museu Britànic de Londres, s'hi conserven diversos madrigals i aires de casera, manuscrits, d'aquest autor. J. Wolf va publicar a principis del segle XX dos dels últims, un a dues veus i l'altre a tres.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 131. (ISBN 84-239-4524-3)
# Lepidotrigla macrobrachia

Lepidotrigla macrobrachia és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu fins als 93 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler, H. W,. 1938. Descriptions of new fishes obtained by the United States Bureau of Fisheries steamer "Albatross", chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Proceedings of the United States National Museum v. 85 (núm. 3032): 31-135.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Richards, W.J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bull. Mar. Sci. 51(1):45-65.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Brenosc

Brenosc (en francès Brenoux) és un municipi francès situat al departament del Losera i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans de la Losera
# Cantó de Tolosa-11

El cantó de Tolosa-11 és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Tolosa, està format per una part del municipi que és cap del cantó i de la prefectura Tolosa de Llenguadoc.

## Barris

* Bagatèla
* Crotz de Pèira
* La Faoreta
* Laforgueta
* Papús
* Tabar
* Bòrda longa

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Odaiba

Odaiba (お台場), també coneguda com a Daiba (台場), és una illa artificial a la badia de Tòquio, al Japó. Administrativament forma part dels barris de Minato, Kōtō i Shinagawa.

## Història

Odaiba va ser construïda el 1853 pel shogunat Tokugawa, i consistia en una sèrie de sis fortaleses dedicades a protegir Tòquio dels atacs per mar, principalment els comandats per Matthew Perry. La paraula japonesa daiba es refereix a les bateries de canons instal·lades a les fortaleses.
El 1928, la Dai-San Daiba (第三台場) o Bateria núm. 3 fou oberta al públic com a parc amb el nom de Parc Metropolità de Daiba. Avui en dia, continua estant obert.
El desenvolupament modern d'Odaiba va començar després de l'èxit de l'Expo 85 a Tsukaba. L'economia japonesa a la dècada del 1980 estava avançant a grans passos i Odaiba fou conceptualitzada com una vitrina per mostrar l'estil de vida futurista. Amb un pressupost de deu mil milions de dòlars, es va desenvolupar com a illa residencial i fou oberta el 1993, però l'estancament econòmic japonès d'aleshores va fer que no tingues una ocupació massiva fins a anys després.
El 1996, l'àrea va començar a ser vista com a lloc idoni per instal·lar-hi empreses, comerços i locals d'esbarjo. S'hi van començar a obrir hotels i botigues, així com grans companyies com Fuji TV, que hi va traslladar les seves oficines centrals.

## Atraccions

Odaiba és un lloc famós per fer compres i de diversió.
Algunes de les atraccions són:
* Estudis Fuji TV amb un edifici amb una arquitectura molt particular dissenyada per Kenzo Tange
* El pont "Rainbow Bridge (Tòquio)" que uneix Odaiba amb Tòquio.
* El centre comercial Decks Tokyo Beach, i el centre d'entreteniment Sega Joypolis
* El centre comercial Aqua City
* El centre comercial Venus Fort, el qual és un centre comercial que intenta recrear l'ambient de Venècia
* El centre nocturn de diversió Zepp Tokyo, un dels més grans de Tòquio.
* La roda de Chicago Daikanransha, una de les més grans en el món després del London Eye
* Les aigües termals d'Oedo-Onsen-Monogatari
* Una de les dos platges disponibles en la zona urbana de Tòquio, encara no es recomana banyar-s'hi.
* El Miraikan, El Museu Nacional de Ciència Emergent i Innovació (anglès) Arxivat 2007-06-27 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Guia turística d'Odaiba (japonès) (anglès)