OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Drink Hunters

Drink Hunters és un grup de Celtic punk de Barcelona.
A finals del 2011, van presentar el seu primer àlbum de 13 cançons "With my Crew", el qual els va ajudar a obtenir diversos concerts i reconeixement fora de Catalunya i de la península Ibèrica. El març de 2012 van participar en un recopilatori de Paddy Rock (Paddy Rock Vol. 4) amb el tema "With my Crew" junt a altres grups com The Mahones o The Rumjacks. L'any 2014 van presentar el seu àlbum "Lurking behind the woods", que més tard van mostrar a la seva primera gira europea passant per França, Itàlia, Alemanya, Eslovàquia i la República Txeca. Aquell mateix any van presentar el seu primer videoclip del tema del seu nou disc "The Big Fella".

## Discografia

* With my Crew (autopublicat, 2012)
* Lurking behind the Woods (2014).
* Shameless (autopublicat, 2016)

## Referències

* ↑ orellactiva. «Drink Hunters Archives». [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ comunicanroll. «13Krauss, Brutus Daughters y Drink Hunters en la nueva edición del St. Patrick’s Day, hoy en Zaragoza» (en castellà), 14-03-2015. [Consulta: 13 juny 2021].
* ↑ «Drink Hunters – With My Crew» (en anglès). Irish Punk, 31-05-2012. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «Get Ready!! Paddy Rock Vol. 4 is here!!!» (en anglès). Grinning Beggar's Paddy Rock, 22-02-2012. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2015. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «Drink Hunters / Lurking Behind The Woods» (en anglès). FolkPunk.net, gener 2014. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «Drink Hunters editan “Lurking behind the woods”» (en castellà). Rock in Spain, 27-02-2014. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2015. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «The Drink Hunters – Lurking Behind The Woods» (en anglès). Grinning Beggar's Paddy Rock, 13-05-2014. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2015. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «Drink Hunters "Lurking Behind The Woods"» (en castellà). todopunk.com, 12-03-2014. Arxivat de l'original el 2 d’abril 2015. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «Drink Hunters» (en espanyol). Maldito Digital. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ Michel. «Drink Hunters - 'Lurking Behind the Woods' (Maldito Digital, 2014)» (en anglès britànic), 10-04-2014. [Consulta: 13 juny 2021].

## Enllaços externs

* Drink Hunters - Lloc web oficial
# Districte de Bar-le-Duc

El Districte de Bar-le-Duc és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès del Mosa, a la regió del Gran Est. Té 9 cantons i 109 municipis. El cap del districte és la prefectura de Bar-le-Duc

## Cantons

cantó d'Ancerville - cantó de Bar-le-Duc-Nord - cantó de Bar-le-Duc-Sud - cantó de Ligny-en-Barrois - cantó de Montiers-sur-Saulx - cantó de Revigny-sur-Ornain - cantó de Seuil-d'Argonne - cantó de Vaubecourt - cantó de Vavincourt

## Vegeu també

* Cantons del Mosa
# El gronxador (Renoir)

El gronxador és una pintura a l'oli realitzada per Auguste Renoir el 1876 i que actualment s'exposa al Museu d'Orsay de París.
Un home d'esquena s'adreça a una jove dona dempeus sobre un gronxador, sota els ulls d'una nena i d'un segon home recolzat contra el tronc d'un arbre. Renoir ens dona la impressió de descobrir una conversa: fixa, com en una instantània fotogràfica, el joc de les mirades que convergeixen cap a l'home d'esquena. La jove dona desvia la mirada, com destorbada. A aquest quartet del primer pla, respon el grup dels cinc personatges al pla de darrere, que Renoir ha esbossat ràpidament en poques pinzellades.
El gronxador ofereix molts punts en comú al Ball al Moulin de la Galette. Els dos han estat executats paral·lelament durant l'estiu de 1876. Els models del gronxador, Edmond, el germà d'August Renoir, el pintor Robert Goeneutte i Jeanne, una jove de Montmartre, figuren entre els ballarins del Ball. Una mateixa atmosfera de despreocupació impregna els dos quadres. Com en el Ball, Renoir ha buscat sobretot traduir els efectes del sol que il·luminen l'escena, filtrats pels fullatges, en particular sobre la roba i el terra. Això va desagradar particularment als crítics de l'exposició impressionista de 1877. No obstant això, el quadre va trobar un comprador: es tracta de Gustave Caillebotte, que igualment va comprar Ball al Moulin de la Galette.

## Enllaços externs

* Fitxa al Museu d'Orsay
# Ana Casp Vanaclocha

Ana Casp Vanaclocha (València, anys 40? - Pamplona, 2 d'agost de 2017) fou una enginyera agrònoma i científica valenciana, sent la primera en col·legiar-se a la ciutat de València.
Col·legidada des del 1966, va ser Catedràtica de Tecnologia d'Aliments a les Universitats de València (1986-1991) i Navarra (1991-2012). El 2017 va rebre el premi a l'excel·lència professional del Col·legi d'Enginyers Agrònoms.

## Referències

* ↑ Aimeur, Carlos. «Fallece Ana Casp, la catedrática valenciana pionera». ValenciaPlaza, 05-08-2017. [Consulta: 5 agost 2017].
* ↑ «¿Quién es Ana Casp?». Las Provincias, 12-05-2017.
* ↑ Aimeur, Carlos. «Ana Casp: “No soporto la moda de lo natural”». ValenciaPlaza, 30-04-2017. [Consulta: 5 agost 2017].
* ↑ «La ingeniera Ana Casp, premio a la excelencia». Las Provincias, 27-04-2017.
# Taumant

Segons la mitologia grega, Taumant (en grec antic Θαύμας, "meravella", "miracle"), va ser un déu marí, fill de Pontos, (el Mar) i de Gea (la Terra). És germà de Nereu, Forcis, Ceto i Euríbia, i pertany al grup de les divinitats primordials. Personifica els fenòmens del mar.
Unit a l'Oceànida Electra, fou pare d'Iris i de les Harpies. No té cap llegenda pròpia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 503. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 102. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Abd-Al·lah ibn Jahx

Abd-Al·lah ibn Jahx (àrab: عبد الله بن جحش, ʿAbd Allāh ibn Jaḥx) (la Meca, s. VI) fou un company del profeta Muhàmmad.
Pertanyia al Banu Àssad-Banu Khudhayma, aliats (halif) dels Banu Umayya de Quraix. La seva mare era Umayma bint Abd-al-Múttalib, tia de Mahoma. Fou un dels primers creients de l'islam juntament amb els seus germans Ubayd-Al·lah i Abu-Àhmad. Juntament amb els seus germans i la seva germana Zàynab, va emigrar a Abissínia; allà Ubayd-Al·lah es va convertir al cristianisme i s'hi va quedar, mentre els altres tres van tornar posteriorment a la Meca.
Va participar en l'hègira de la Meca a Medina i des d'allà va dirigir la ràtzia de Nakhla, on per primera vegada es va vessar la sang de gent de la Meca. També va prendre part en la campanya de Badr i en la batalla d'Úhud, on va morir.

## Bibliografia

* Farzaneh, Babak; Khodaverdian, Shahram. "ʿAbd Allāh b. Jaḥsh." Encyclopaedia Islamica. Editors en cap: Wilferd Madelung i Farhad Daftary. Brill Online, 2016. Referència. 29 de maig de 2016. Primera edició en línia: 2008. Primera edició impresa: ISBN 978-90-04-16860-2, 20080710, 978-90-04-17859-5, 20091123, 9789004191655, 20110912 <http://referenceworks.brillonline.com/entries/encyclopaedia-islamica/abd-allah-b-jahsh-SIM_0032>
# Lagrange (Maine)

Lagrange és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2020 tenia 635 habitants.

## Demografia
### Cens del 2000

Segons el cens del 2000, Lagrange tenia 747 habitants, 286 habitatges, i 197 famílies. La densitat de població era de 5,8 habitants/km².
Dels 286 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,2% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 25,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 33,9% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.295 $ i la renda mediana per família de 42.159 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.193 $ mentre que les dones 20.489 $. La renda per capita de la població era de 13.743 $. Entorn de l'11,9% de les famílies i el 17% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «Census - Geography Profile: Lagrange town, Penobscot County, Maine» (en anglès). Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008. [Consulta: 29 febrer 2024].
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lagrange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lagrange». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Hunters Hollow

Hunters Hollow és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 372 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hunters Hollow tenia 372 habitants, 117 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 2.393,8 habitants/km².
Dels 117 habitatges en un 52,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 76,1% hi vivien parelles casades, en un 12% dones solteres, i en un 9,4% no eren unitats familiars. En el 6,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,7% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 38,4% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 1,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 55.000 $ i la renda mediana per família de 55.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.375 $ mentre que les dones 20.809 $. La renda per capita de la població era de 17.665 $. Entorn de l'1,8% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hunters Hollow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hunters Hollow». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Yvonne Astruc

Yvonne Astruc (Asnières-sur-Seine (Illa de França), 27 d'abril, 1889 - París, 17 d'octubre, 1980), va ser una pianista francesa .

## Biografia

Va començar estudiar la música als cinc anys i el 1906 va ingressar a la classe de violí d'Augustin Lefort al Conservatori de París, on va obtenir un 1r premi el 1909.
Com a intèrpret, va debutar a París abans de marxar a Anglaterra i ser contractada per Henry Wood. Aleshores va gaudir d'una carrera internacional i va defensar els compositors de la seva època, sobretot interpretant Gabriel Fauré, Maurice Ravel, Florent Schmitt, Igor Stravinski, Darius Milhaud, Lili Boulanger i Georges Enesco, amb qui actua habitualment en Sonata.
El 1920, Yvonne Astruc es va casar amb el pianista Marcel Ciampi, amb qui també va tocar en concert.
Es va convertir en una figura central en l'ensenyament de la música francesa. Denominada per Alfred Cortot, va ser professora a l'École Normale de Musique de París, on va formar molts estudiants.
És la dedicada de diverses obres, de Darius Milhaud (Concertino de primavera, op. 135, 1935) i Germaine Tailleferre (Concert per a violí, 1936; Sonata per a violí i piano núm. 2, 1951), i la creadora de la Suite en cinc parts per a violí, recitador i orquestra (1925) de Georges Migot, en particular.
És oficial de la Legió d'Honor i mare del cineasta Yves Ciampi.
Yvonne Astruc va morir el 17 d'octubre de 1980 al 17è districte de París.

## Referències

* ↑ Archives numérisées d'état civil des Hauts-de-Seine, Asnières, 1889, acte de naissance n° 147, vue 40/120 : E_NUM_ASN_N1889 [archive] », sur Archives départementales des Hauts-de-Seine (consulté le 8 décembre 2023)
* 1 2 3 4 5 6 Pâris 2015, p. 44.
* 1 2 3 Pierre d'Arquennes, « Yvonne Astruc », Europe, vol. 59, no 623, 1er mars 1981, p. 319 (lire en ligne [archive])
* ↑ Yvonne Astruc (1889-1980) [archive], sur data.bnf.fr (consulté le 8 décembre 2023)

## Bibliografia

* Alain Pâris (dir.), Le Nouveau Dictionnaire des interprètes, Paris, Laffont, coll. «Bouquins», 2015 (1re éd. 2004), 1366 p. (ISBN 978-2-221-14576-0, OCLC 908685632).
# Districte de Commercy

El Districte de Commercy és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès del Mosa, a la regió del Gran Est. Té 7 cantons i 136 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Commercy

## Cantons

cantó de Commercy - cantó de Gondrecourt-le-Château - cantó de Pierrefitte-sur-Aire - cantó de Saint-Mihiel - cantó de Vaucouleurs - cantó de Vigneulles-lès-Hattonchâtel - cantó de Void-Vacon

## Vegeu també

* Cantons del Mosa
# Tiridates III de Pàrtia

Tiridates III de Pàrtia (segle I aC - segle I) fou rei de Pàrtia del 36 al 37.
Les lluites d'Artaban III de Pàrtia per Armènia podien menar a la guerra amb Roma, i els nobles parts van decidir enderrocar al rei i van demanar a l'emperador romà Tiberi el nomenament d'un noi rei de la nissaga dels arsàcides. Tiberi va nomenar el net de Fraates IV, Tiridates III, i va enviar Lucius Vitelius (el pare del futur emperador Viteli) a posar-lo al tron. Viteli va fer les operacions el mateix any 36 i ràpidament, amb el suport de la noblesa, i molt poca lluita, va col·locar al tron de Ctesifont Tiridates III, però Artaban III va fugir a Hircània i, a la part oriental de l'imperi va aixecar als nòmades escites en favor seu i va retornar al cap de pocs mesos. Tiridates III (que havia elegit malament als seus consellers i ministres i practicava costums romans) va perdre el suport i Artaban va recuperar el poder (37).
| Rebel·lat contra el rei: Artaban III | Imperi Part | Enderrocat per: Artaban III |
# Lamarckisme

El lamarckisme fou la primera teoria d'evolució, també coneguda com a transformisme. Fou proposada pel naturalista Jean-Baptiste Lamarck. La seva hipòtesi era que quan uns éssers vius pateixen un canvi climàtic o de qualsevol tipus aquests s'adapten mitjançant la variació, la utilització i la transformació dels òrgans. Els òrgans més utilitzats durant l'adaptació es desenvolupaven de forma favorable per a l'individu mentre que els no utilitzats s'atrofiaven. Aquesta llei d'ús i desús dels òrgans es pot sintetitzar en l'aforisme "la funció crea l'òrgan". Segons Lamarck aquests canvis es transmetien per via sexual als descendents.
Durant molts anys s'ha considerat que aquesta teoria és errònia, ja que, la modificació de l'òrgan per mitjà de la seva utilització no queda "gravada" a l'ADN, i per tant, és impossible la seva transmissió per via hereditària. Però l'any 2009 el genetista Joseph H Nadeau va publicar els resultats d'uns experiments en animals que suposadament demostraven l'herència de caràcters adquirits.
Lamarck pensava que unes espècies es transformaven en altres d'una manera continuada al llarg del temps. La seva teoria es basava en tres punts:
* Els organismes mostren una tendència cap a la complexitat. Els organismes evolucionen des de formes senzilles cap a formes complexes.
* L'ús repetit d'un òrgan en produeix el desenvolupament. Els canvis que tenen lloc en l'entorn fan que els éssers vius s'adaptin al medi modificant certs òrgans depenent de l'ús o desús que en facin.
* La funció crea l'òrgan i el desús en produeix la degeneració. D'aquesta manera els caràcters originaris van sent substituïts lentament per un seguit de caràcters adaptatius o caràcters adquirits.
A causa dels coneixements actuals de genètica, la teoria de Lamarck es considera incorrecta, ja que els caràcters adquirits no es transmeten a la descendència. En efecte, només s'hereten els caràcters la informació dels quals està continguda als gens. Actualment la teoria de l'evolució més acceptada és la teoria de la selecció natural proposada per Darwin.

## Exemple de lamarckisme

* Les girafes primitives provenien d'antílops primitius que vivien a la sabana i s'alimentaven de les fulles baixes de les acàcies.
* En èpoques de sequera, l'aliment disminuïa i les girafes necessitaven estirar el coll i les potes un cop i un altre per arribar a les fulles de la part alta de les acàcies. A mesura que els usaven, aquests òrgans s'anaven allargant.
* Els caràcters adquirits -un coll i unes potes cada vegada més llargs-, eren transmesos a la descendència de generació en generació.

## Bibliografia

* ↑ Joseph H. Nadeau «Transgenerational genetic effects on phenotypic variation and disease risk». Hum Mol Genet, 18, 2009, pàg. R202-R210. DOI: 10.1093/hmg/ddp3667.

## Vegeu també

* Teoria científica obsoleta
# Mariaville

Mariaville és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 414 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mariaville tenia 414 habitants, 149 habitatges, i 105 famílies. La densitat de població era de 4,1 habitants/km².
Dels 149 habitatges en un 40,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,4% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 22,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,26.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 33,6% entre 25 i 44, un 23,2% de 45 a 60 i un 5,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.250 $ i la renda mediana per família de 40.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.545 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 13.931 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 12,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mariaville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 10 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mariaville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Muri

El districte de Muri és un districte de Suïssa, al cantó d'Argòvia. El cap del districte és Muri, té 20 municipis, una superfície de 138.96 km² i 29082 habitants (cens de 2005).

## Municipis

| Municipi | Habitants (31.12.2003) | Superfície en km² |
| Abtwil | 700 | 4.14 |
| Aristau | 1251 | 8.64 |
| Auw | 1432 | 8.61 |
| Beinwil (Freiamt) | 952 | 11.29 |
| Benzenschwil | 545 | 2.46 |
| Besenbüren | 552 | 2.38 |
| Bettwil | 558 | 4.25 |
| Boswil | 2289 | 11.78 |
| Bünzen | 893 | 5.77 |
| Buttwil | 1143 | 4.61 |
| Dietwil | 1002 | 5.49 |
| Geltwil | 157 | 3.28 |
| Kallern | 285 | 2.67 |
| Merenschwand | 2375 | 11.05 |
| Mühlau | 986 | 5.52 |
| Muri | 6373 | 12.34 |
| Oberrüti | 1207 | 5.37 |
| Rottenschwil | 811 | 4.49 |
| Sins | 3415 | 20.28 |
| Waltenschwil | 2156 | 4.54 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó d'Argòvia
# Vincentia punctata

Vincentia punctata és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls del litoral i de clima temperat que viu entre 0-18 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: és un endemisme d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans i de costums nocturns.

## Referències

* ↑ Castelnau F. L., 1872. Contribution to the ichthyology of Australia. Núm. 1.--The Melbourne fish market (pp. 29-242). Núm. II.--Note on some South Australian fishes (pp. 243-247). Proc. Zool. Acclim. Soc. Victoria v. 1. 29-247 plus 1 p. Errata.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klunzinger, C. B., 1879. Die v. Müller'sche Sammlung Australischer Fische. Anz. Akad. Wiss. Wien v. 16 (núm. 22): 254-261.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Vincentia punctata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida. 992 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Fernando Goñi Erice

Fernando Goñi Erice (Esteribar, 1973), més conegut com a Goñi III, és un jugador professional de pilota basca a mà, en què ocupa la posició de rest, en nòmina de l'empresa Aspe. Va debutar el 1988 al Frontó Labrit de Pamplona.

## Palmarès

* Campió per parelles, 2001, 2004, 2005 i 2009.

## Enllaços externs

* Fitxa de l'empresa Arxivat 2007-10-24 a Wayback Machine.
# Teatre Calderón (Plaça de Sant Agustí Vell)

El Teatre Calderón va ser un teatret ubicat en el núm. 16 de la Plaça de Sant Agustí Vell, de Barcelona. El Diario de Barcelona en dona referències els anys 1855, 1856 i 1857. Era un teatre d'afeccionats on hi actuaven els caps de setmana. A partir de 1856, passa a dir-se Teatre de l'Orient.
Aquest teatre no pot confondre's amb dos altres teatres anomenats Calderón, un situat a la Rambla de Catalunya i l'altre a la Ronda de Sant Antoni.
# North Haven (Maine)

North Haven és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 381 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Haven tenia 381 habitants, 162 habitatges, i 109 famílies. La densitat de població era de 12,6 habitants/km².
Dels 162 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.446 $ i la renda mediana per família de 42.361 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.071 $ mentre que les dones 16.000 $. La renda per capita de la població era de 17.112 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Haven». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.