OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# East Porterville

East Porterville és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 6.730 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Porterville tenia 6.730 habitants, 1.709 habitatges, i 1.413 famílies. La densitat de població era de 849,2 habitants/km².
Dels 1.709 habitatges en un 50,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 19,6% dones solteres, i en un 17,3% no eren unitats familiars. En el 12,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,2.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,9% tenia menys de 18 anys, un 13% entre 18 i 24, un 27,2% entre 25 i 44, un 14,8% de 45 a 60 i un 7,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.022 $ i la renda mediana per família de 25.481 $. Els homes tenien una renda mediana de 19.004 $ mentre que les dones 18.854 $. La renda per capita de la població era de 9.475 $. Entorn del 33,2% de les famílies i el 38,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Porterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Porterville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Ganache

La ganache és una crema de trufa de xocolata i crema que s'empra per a farcir o cobrir postres, pastissos i bombons.
La ganache pot ser fosca o clara segons de la proporció i del tipus de xocolata, fruits secs i nata que s'empre en la seua elaboració. Es pot aromatitzar amb vainilla, moka, rom, o licors diversos. Una variant és l'anomenada Pariser Creme d'Àustria, amb proporcions de meitat crema, meitat xocolata.
La paraula francesa provindria d'un aprenent que, per error, hauria vessat crema de la llet, calenta, sobre xocolata, i que s'hauria fet tractar de ganache, «ruc, estúpid» fins que es va descobrir finalment que la nova mescla era una bona idea.

## Referències

* ↑ «Ganache». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Castellanos i Llorenç, Carles; Castellanos i Llorenç, Rafael. «ganache». A: Diccionari francès-català [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ Friberg, Bo. The Advanced Professional Pastry Chef (en anglès). Wiley, 21 febrer 2003, p. 800 pages. ISBN 978-0471359265.
* ↑ «Pariser» (en alemany). Österreichisches Lebensmittelbuch. Viena: Bundesministeriums für Soziales, Gesundheit, Pflege und Konsumentenschutz, s.d. Arxivat de l'original el 2019-07-16. [Consulta: 15 març 2020].
* ↑ Hermé, Pierre. Le grand livre du chocolat: 380 recettes (en francès). Vevey: Edition Mondo, 2007, p. 289, 335. ISBN 978-2-88900-003-6.

## Enllaços externs

* Palou, Marc. «Ganache de xocolata». Cuïnes - Receptes. CCMA.
* Caramés, Gessamí. «Coca amb ganache picant». Cuïnes - Receptes. CCMA.
* Codina, Marta. «Cassoletes de fruites amb ganache». Som de Mercat. Institut Municipal de Mercats de Barcelona. [Consulta: 15 març 2020].
# Taft (Califòrnia)

Taft és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 6.400 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Taft tenia 6.400 habitants, 2.233 habitatges, i 1.565 famílies. La densitat de població era de 163,2 habitants/km².
Dels 2.233 habitatges en un 33,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 10,7% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,6% tenia menys de 18 anys, un 12,1% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.861 $ i la renda mediana per família de 42.468 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.000 $ mentre que les dones 26.838 $. La renda per capita de la població era de 17.564 $. Entorn del 13,1% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Taft». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Taft». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Setge de Calataiud

El Setge de Calataiud de 1362 fou un dels episodis de la Guerra dels dos Peres.

## Antecedents

El 1361 es va signar la pau de Terrer, obligant-se ambdós reis a restituir-se els castells i llocs conquerits, però Pere el Cruel només volia guanyar temps i aliances. Va aconseguir la de Granada després d'haver fet assassinar Muhammad VI, aliat del Cerimoniós, la de Navarra i la d'Anglaterra. el Cruel va trencar la pau el 1361 i va atacar per sorpresa la frontera aragonesa, on va prendre Calataiud, Tarassona (que havia estat recuperada pel rei Pere el 1360), Borja, Magallón i Carinyena i va amenaçar Saragossa.

## El setge

L'onze de juny de 1362 Pere el Cruel tornà a atacar la frontera aragonesa i en paral·lel l'infant Lluís de Navarra va assetjar i prendre Sos i Salvatierra, agafant per sorpresa a Pere el Cerimoniós, que després de la Pau de Terrer va llicenciar les tropes.
El 7 de juny va posar setge a Calataiud, que va caure en mans castellanes el 7 de setembre.

## Conseqüències

La primavera de 1363 Pere el Cruel tornà a entrar a l'Aragó i pren Tarassona, però Daroca aguanta i s'apoderà de Terol. Pere el Cerimoniós es va apressar a reunir l'exèrcit a Saragossa, però Pere el Cruel va refusar d'enfrontar-s'hi i es va dirigir cap al País Valencià, prenent Sogorb, Xèrica, Morvedre, Almenara, el Puig, Llíria i Xiva, i va assetjar València, i pel camí en arribar el Cerimoniós, es va retirar a Morvedre, on es va signar la Pau de Morvedre el 2 de juliol.
La vila va romandre en mans castellanes fins al 1365, sent el seu alcaid Fernán Pérez de Monroig, i en reconeixement de la resistència, Pere el Cerimoniós va atorgar-li la distinció de ciutat.

## Referències

* ↑ Ferrer i Mallol, Maria Teresa. «Reintegracionisme i dificultats polítiques: el regnat de Pere el Cerimoniós». A: Història de Catalunya. vol.3. Salvat, 1978, p. 84.
* ↑ Boletín de la Real Academia de la Historia (en castellà). Real Academia de la Historia, 1926, p. 35.
* ↑ Monterde y López de Ansó, Miguel. Ensayo para la descripción geográfica, física y civil del Corregimiento de Calatayud: 1788 (en castellà). Centro de Estudios Bilbilitanos, Institución "Fernando el Católico", 1999, p. 42. ISBN 8478205039.
* ↑ Esteban Abad, Rafael. Estudio histórico-político sobre la ciudad y comunidad de Daroca (en castellà). Instituto de Estudios Turolenses, 1959, p. 105.
* ↑ Ferrer i Mallol, Maria Teresa. «Reintegracionisme i dificultats polítiques: el regnat de Pere el Cerimoniós». A: Història de Catalunya. vol.3. Salvat, 1978, p. 85.
* ↑ Cárcel Ortí, María Milagros. Un formulari i un registre del bisbe de València en Jaume d'Aragó (segle XIV). Universitat de València, 2005, p.197. ISBN 843706046X.
* ↑ González Zymla, Herbert «El castillo y las fortificaciones de Calatayud: estado de la cuestión y secuencia constructiva» (en castellà). Anales de Historia del Arte, Vol. 22, Especial (II), 2012, pàg. 204 [Consulta: 30 juny 2017].
* ↑ «Guerra de los Pedros» (en castellà). Calatayud.es. [Consulta: 30 juny 2017].
# Sant Iscle i Santa Victòria de Talltendre

L'església de Sant Iscle i Santa Victòria de Talltendre és una obra del municipi de Bellver de Cerdanya (Cerdanya) que està situada a l'entitat de població de Talltendre, a 1.579 metres d'altitud. S'esmenta en l'Acta de consagració de la Seu d'Urgell, del segle x, amb el nom de Sancti Aciscli de Telltendre. És una obra que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

D'estil romànic del segle xii, consta de nau única rectangular amb absis semicircular amb dues finestres de pedra ben treballada, les voltes són de perfil lleugerament apuntat, la coberta exterior és un llosat de llicorella. La portada de calcària vermella és de tres arcades rectangulars en disminució amb un petit timpà llis. En un principi el frontispici devia acabar en una espadanya, més tard modificat per un campanar de torre quadrada amb una obertura en cada un dels seus quatre costats.

## Vegeu també

* Art romànic de la Baixa Cerdanya

## Referències

* ↑ Ventosa i Serra, Enric. Les Esglésies romàniques de la Cerdanya. Farell Editors, 2004. ISBN 84-95695-39-1.
* ↑ «Sant Iscle i Santa Victòria de Talltendre». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].

## Enllaços externs

* Sant Iscle i Santa Victòria de Talltendre
# Ferndale (Califòrnia)

Ferndale és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.382 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ferndale tenia 1.382 habitants, 611 habitatges, i 392 famílies. La densitat de població era de 518,1 habitants/km².
Dels 611 habitatges en un 25,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 30,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,26 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 24,2% entre 25 i 44, un 29,5% de 45 a 60 i un 16,6% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 37.955 $ i la renda mitjana per família de 49.706 $. Els homes tenien una renda mitjana de 32.404 $ mentre que les dones 29.808 $. La renda per capita de la població era de 21.727 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ferndale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ferndale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Societat per a l'Estudi de les Llengües Indígenes de les Amèriques

La Societat per a l'Estudi de les Llengües Indígenes de les Amèriques (en anglès Society for the Study of the Indigenous Languages of the Americas o SSILA) és una organització internacional fundada el desembre del 1981 dedicada a l'estudi de la llengües indígenes d'Amèrica del Nord, Centre i Sud. Elabora una llista d'articles acadèmics, tesis i dissertacions sobre aquestes llengües.
La SSILA té una reunió anual d'hivern celebrat en associació amb la conferència anual de la Societat Lingüística d'Amèrica (LSA). Les reunions d'estiu se celebren en anys alterns en els llocs propers a Institut d'Estiu de la LSA. Les presentacions a les reunions de la SSILA poden fer-se en anglès, espanyol o portuguès.
Cada any la SSILA accepta nominacions per a tres premis, que es presenten en la reunió anual. El Mary R. Haas Book Award és presentat per a un manuscrit inèdit excepcional que faci una contribució substantiva significativa al coneixement de les llengües americanes natives. El Premi Ken Hale es presenta en reconeixement de la tasca acadèmica de compromís amb la comunitat lingüística i la documentació, manteniment, promoció i revitalització de les llengües indígenes a les Amèriques.
El tercer premi va ser creat en honor del fundador de la SSILA, Victor Golla, qui va exercir com a secretari-tresorer fins al 2007. El Premi Golla s'atorga als acadèmics que mostren una història significativa en trajectòria d'investigació lingüística i en servei a la comunitat acadèmica.
SSILA emet dues publicacions online: el trimestral SSILA Newsletter i l'ocasional SSILA Bulletin.

## Referències

* ↑ Johansen, Bruce E. (Bruce Elliott) «Back from the (Nearly) Dead: Reviving Indigenous Languages across North America». The American Indian Quarterly, 28, 3, 2004, pàg. 579. DOI: 10.1353/aiq.2004.0099.
* ↑ «Society for the Study of the Indigenous Languages of the Americas». Worldcat. Identities. Arxivat de l'original el 13 d’abril 2018. [Consulta: 12 abril 2018].

## Vegeu també

* American Indian Quarterly

## Enllaços externs

* SSILA website
# Narcís Cuyàs i Parera

Narcís Cuyàs i Parera (Vilafranca del Penedès, 1880 - Barcelona, 1953) fou un fotògraf i cineasta català.

## Biografia

Va col·laborar l'any 1910 amb la productora Iris Films, amb pel·lícules com: El curioso impertinente, Don Álvaro o la fuerza del sino, Amor heroico, Mar i Cel, La muerte del tirano i Don Quijote de la Mancha.
Van fer una gran treball com a fotògraf i editor de postals. La Casa Cuyàs va començar editant una col·lecció sobre Barcelona i una sobre l'illa de Mallorca. Amb el temps, es va ampliar l'àrea geogràfica fotografiada a l'àmbit dels Països Catalans. El 1988 plegà i es va fer càrrec del fons l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
Va crear l'Arxiu Cuyàs de geografia, art i etnologia dels Països Catalans. Amb els anys, els seus fills Enric i Narcís el van continuar.

## Fons personal

Part del seu fons es conserva a l'Arxiu Fotogràfic de Barcelona. Aplega, d'una banda, fotografies de Barcelona de final del segle xix i començament del xx i, de l'altra, fotografies en format postal que mostren el paisatge, la vida quotidiana, el folklore i la monumentalitat de Barcelona, Catalunya, Andorra, Aragó i les Balears.

## Referències

* 1 2 3 4 Domènech, Sílvia (dir.); Torrella, Rafel; Ruiz, Montserrat. Barcelona fotografiada: 160 anys de registre i representació: guia dels fons i les col·leccions de l'Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona (CC-BY-SA-3.0). Arxiu Municipal de Barcelona, Institut de Cultura de Barcelona, 2007, p. 309. ISBN 978-84-9850-029-5.
# Trypauchenopsis intermedius

Trypauchenopsis intermedius és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 Volz, W., 1903. Neue Fische aus Sumatra. Zool. Anz. v. 26 (núm. 703): 553-559.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Trypauchenopsis intermedius». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Koumans, F.P., 1953. Gobioidea. A: M. Weber i L. de Beaufort (eds.) Fishes of the Indo-Australian Archipelago, Vol. 10. E.J. Brill, Leiden. 423 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Gustine (Califòrnia)

Gustine és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 4.698 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gustine tenia 4.698 habitants. La densitat de població era de 1.148 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,2% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 15,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.824 $ i la renda mediana per família de 45.583 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.920 $ mentre que les dones 22.149 $. La renda per capita de la població era de 16.821 $. Entorn de l'11,5% de les famílies i el 16,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gustine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Fact Sheet- Gustine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Pleasantville (Iowa)

Pleasantville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2010 tenia 1.694 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000 tenia 1.539 habitants, 615 habitatges, i 394 famílies. La densitat de població era de 512,3 habitants/km².

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* ↑ «Fact Sheet- Pleasantville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pleasantville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pucusana

Pucusana és un districte de la Província de Lima, Perú. Fa frontera amn l'oceà Pacífic a l'oest, el districte de Santa María del Mar al nord, la Província de Cañete a l'est, i l'oceà Pacífic al sud.
És conegut per les seves platges i atreu molts banyistes tots els estius. Molts d'ells també lloguen apartments durant aquesta temporada, fent que la població augmenti considerablement. Les platges més populars al districte són Naplo i La Tiza .

## Vegeu també

* Organització política del Perú

## Enllaços externs

* (castellà) Municipalidad Distrital de Pucusana Arxivat 2019-11-25 a Wayback Machine.
* Portal del Balneario de Pucusana Arxivat 2008-08-28 a Wayback Machine.
# Hillsborough (Califòrnia)

Hillsborough és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 10.825 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hillsborough tenia 10.825 habitants, 3.689 habitatges, i 3.161 famílies. La densitat de població era de 670,9 habitants/km².
Dels 3.689 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 78,6% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 14,3% no eren unitats familiars. En l'11,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 4,4% entre 18 i 24, un 19,7% entre 25 i 44, un 32,2% de 45 a 60 i un 18,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,6 homes.
Entorn de l'1,8% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hillsborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hillsborough». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Districte de Lurigancho

Lurigancho és un districte de la Província de Lima al Perú, situat a la vall del Riu Rímac, veí dels districtes de Chaclacayo i Ate. Es va crear el 2 de gener de 1857. La capital és Chosica. El districte té una superfície de 236,47 km². El seu centre administratiu està situat a 861 metres sobre el nivell del mar.

## Límits

* Cap al nord: Província Huarochirí a la Regió de Lima
* A l'est: Província d'Huarochirí
* Cap al sud: Chaclacayo i Ate
* Cap a l'oest: San Juan de Lurigancho

## Demografia

Segons una estimació del 2002 feta per l'INEI, el districte té 125.088 habitants i una densitat de població de 529 persones/km². El 1999, hi havia 32.327 cases al districte.

## Altres dades

La seva capital, Chosica, està situada a l'extrem est del districte, prop del comtat Huarochirí. Lurigancho compta amb un Centre Poblat Menor dins del cor urbà de Lima, que és Santa María de Huachipa, localitzat en l'extrem oest del districte i adjacent a San Juan de Lurigancho. Altres àrees urbanes notables en aquesta zona són Jicamarca i Cajamarquilla, on està situada una de les refineries de Zenc principals del país. A prop de la refineria està situat l'Observatori de Jicamarca.

## Vegeu també

* Organització política del Perú

## Referències

* ↑ Alberto Tauro del Pino, Enciclopedia Ilustrada del Perú , volum X, pàg. 1534.

## Enllaços externs

* Web oficial
* Chosica.com - Portal de la ciutat de Chosica]
# Rotruda (filla de Carlemany)

Rotruda (vers 775- † 6 juny de 810) fou filla de Carlemany i d'Hildegarda de Vintzgau (de la família dels agilolfing), promesa a l'emperador romà d'Orient Constantí VI, però l'emperadriu Irene d'Atenes, mare de Constantí, va fer trencar les esposalles del seu fill el 788.
Esdevinguda lliure, Rotruda va esdevenir l'amant del comte Rorgó I del Maine. D'aquesta relació il·legítima va néixer un fill, Lluis, (vers 800 - † 867), que fou abat de Saint-Denis i canceller de Carles II el Calb.
És possible que hagi tingut d'aquesta relació una filla que es podria dir Adeltruda, casada amb Gerard d'Alvèrnia, comte d'Alvèrnia i mare de Rainulf, comte de Poitiers (vers 815 † 866).

## Notes

* ↑ vegeu l'article Biquilda (filla de Rorgó I)