OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Florentina de Cartagena

Florentina (Cartagena, ca. 550 - ca. 612) va ser una religiosa visigoda, fundadora de diversos monestirs femenins, germana d'Isidor de Sevilla i Leandre de Sevilla. És venerada com a santa per diverses confessions cristianes.

## Biografia

Filla de Severià, noble hispanoromà, i Túrtura, va néixer a Cartagena cap al 542, tercera de cinc germans, entre els quals hi havia els sants Isidor, Leandre i Fulgenci. Aviat, la família es traslladà a Sevilla i hi consagrà la seva vida a la religió. Com d'altres germans seus, gairebé no se'n conserven dades de la vida.
Potser influïda per Leandre, que havia estat monjo abans que bisbe, va fer-se monja, abans del 600. Va formar una comunitat monàstica amb altres dones: algunes fonts diuen que era a la rodalia d'Écija (Astigi), on el seu germà Fulgenci era bisbe, al convent de Santa María del Valle. Dona de gran cultura, va fundar uns quaranta monestirs, als quals va donar la regla que havia escrit Leandre de Sevilla al seu Regula, sive, Libellus de institutione virginum et de contemptu mundi ad Florentinam sororem, tot i que, més que una regla, és un escrit que lloa la virginitat i el retir com a mitjans per assolir la perfecció cristiana, a més de la temperança en el menjar, beure, etc.
Isidor li dedicà la seva obra De fide catholica contra Judæos.

## Veneració

Florentina és venerada com a santa des del temps de la seva mort. La seva festivitat és el 20 de juny i a Plasència, el 14 de març, aniversari de la translació de les seves relíquies. És la santa patrona de la diòcesi de Cartagena i de la diòcesi de Plasència (Càceres). Les seves restes van ésser traslladades, per mantenir-les salves durant la invasió musulmana, a la serra de Guadalupe (Extremadura), i van ésser trobades al segle xiv a l'església de San Juan Bautista del poble de Berzocana (Càceres), juntament amb les del seu germà Fulgenci. Una petita part se'n portà a l'Escorial i una altra a l'altar major de la Catedral de Múrcia.

## Notes

* ↑ Són coneguts com els Quatre Sants de Cartagena
* ↑ Altres fonts parlen de Talavera de la Reina.

## Bibliografia

* "Santa Fiorentina", en: Santiebeati.com
* Biografia a la Catholic encyclopedia

## Vegeu també

* Isidor de Sevilla
* Leandre de Sevilla
* Fulgenci d'Écija
* Quatre Sants de Cartagena
# Secció 31

En l'univers fictici de Star Trek, la Secció 31 és una organització clandestina d'intel·ligència de la Federació de Planetes Units, no reconeguda pel mateix govern. Té per objectiu principal la protecció dels interessos de la Federació contra possibles amenaces internes o externes a aquesta. Els seus agents es caracteritzen per la seva metodologia poc ortodoxa i antiètiques, utilitzada per complir amb les seves missions.
La Secció 31 va tenir gran participació en la victòria de la coalició Federació-Imperi Klingon-Imperi Galàctic romulà en la guerra contra el Domini a causa de la introducció d'un virus al Gran Enllaç, la qual cosa va decidir en gran manera el resultat de la guerra.
# Wilsey

Wilsey és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilsey tenia 191 habitants, 77 habitatges, i 51 famílies. La densitat de població era de 273,1 habitants/km².
Dels 77 habitatges en un 33,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,4% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 32,5% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,4% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 16,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.688 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 10.781 $. Entorn del 2% de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilsey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilsey». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Anià d'Alexandria

Anià d'Alexandria (Egipte, s. I - Alexandria, 82-85) va ser un deixeble de l'evangelista Marc, segon patriarca d'Alexandria. És venerat com a sant per totes les confessions cristianes.

## Hagiografia

La seva vida és narrada als Actes de Sant Marc, apòcrifes, i per Eusebi de Cesarea, sense que es pugui esbrinar la versemblança del relat. Diuen que Marc, després del seu viatge a la Cirenaica, va arribar a Alexandria, entrant pel barri de Rakotis. Hi cercà un sabater, ja que tenia una sandàlia trencada i anà a l'obrador d'Anià. Mentre reparava el calçat, Anià es punxà amb l'agulla i renegà enrabiat "Heis ho Theos!" (literalment, "Déu és un"). Marc aprofità l'ocasió i, alhora que li guaria miraculosament la ferida, li predicà l'evangeli. Anià convidà Marc a casa seva, on continuà predicant a ell i la seva família i on els batejà, juntament amb l'amo de la casa. Altres persones van ésser també convertides i batejades.
La moderna historiografia dubta de la historicitat d'aquestes fonts i pensa que Anià hauria estat un noble alexandrí, convertit al cristianisme per Marc.
* Sant Marc evangelista bateja Anià per Tullio Lombardo, s. XV.
* Retaule de Sant Marc, d'Arnau Bassa, 1346, amb escenes de la vida d'Anià i Marc, i la consagració com a bisbe (Seu de Manresa).
* Catedral copta d'Alexandria, on hi ha les restes del sant

### Ordenació d'Anià

Quan Marc va deixar la ciutat, va ordenar Anià com a cap de la comunitat cristiana o bisbe, a més d'ordenar tres preveres i set diaques que l'ajudarien. Quan tornà, dos anys després, va trobar que l'església alexandrina s'havia consolidat i estès, edificant un temple a Bucalis, a l'est del port. Marc hi fou martiritzat i Anià continuà dirigint la comunitat durant un total de disset anys i mig.
Anià morí de mort natural i fou sebollit a la vora de Marc, a l'església de Bucalis. És venerat juntament a Sant Marc el 25 d'abril, llevat de l'Església Copta, que el celebra el 16 de novembre.

## Iconografia

Obresː
* Retaule de Sant Marc i Sant Anià, obra d'Arnau Bassa (segle xiv) a la Seu de Manresa
* Taula de Sant Anià, sant Crispí i sant Crispinià, del gremi de sabaters de Barcelona, atribuïda a Gabriel Guàrdia s. XV (MUHBA)

## Referències

* ↑ Potser Anià era hebreu o un pagà convertit al judaisme.
* ↑ Existeix una controvèrsia sobre si s'ha de considerar com el primer o el segon patriarca d'Alexandria: l'Església catòlica i l'Església Ortodoxa el consideren el primer, però l'Església Ortodoxa Copta pensa que el primer va ésser Marc i Anià només n'era el segon.
* ↑ «Fitxa del retaule de Sant Marc i Sant Anià de la Seu de Manresa». Arxivat de l'original el 27 de gener 2016. [Consulta: 13 gener 2016].

## Bibliografia

* Atiya, Aziz S.. The Coptic Encyclopedia. Nova York: Macmillan Publishing Company, 1991. ISBN 0-02-897025-X
* Cronologia del patriarcat d'Alexandria
# Wallago hexanema

Wallago hexanema és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hora, S. L., 1936: Siluroid fishes of India, Burma and Ceylon. II. Fishes of the genus Akysis Bleeker. III. Fishes of the genus Olyra McClelland. IV. On the use of the generic name Wallago Bleeker. V. Fishes of the genus Heteropneustes Müller. Records of the Indian Museum (Calcutta) v. 38 (pt 2): 199-209.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S., 1938: Notes on Ansorgia, Clarisilurus, Wallago, and Ceratoglanis, four genera of African and Indo-Malayan catfishes. Copeia 1938 (núm. 2): 98.
* Myers, G. S., 1948: Note on two generic names of Indo-Malayan silurid fishes, Wallago and Wallagonia. Proceedings of the California Zoological Club v. 1 (núm. 4): 19-20.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R., 1982: Systematics and geographical distribution of the Asian silurid catfish genus Wallago, with a key to the species. Copeia 1982 (núm. 4): 890-894.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Alfonso Carlos Santisteban Gimeno

Alfonso Carlos Santisteban Gimeno (Madrid, 28 de juny de 1943 - Màlaga, 24 de maig del 2013) va ser un compositor, arranjador, productor i director d'orquestra espanyol. Va dedicar la major part de la seva obra al cinema. Va posar la banda sonora a més de cinquanta pel·lícules, a més de sèries de televisió (entre elles La Barraca, Canyes i fang...) i sintonies per a programes de TVE (Aplauso, Bla, Bla, Bla, Sobremesa, Blanco y Negro...). En els anys 90 la companyia Subterfuge va reeditar part de la seva discografia. Va estar casat amb la desapareguda presentadora de televisió Marisa Medina, amb qui va tenir tres filles. El 1995 va publicar el llibre El mundo del espectáculo y la madre que lo parió que va ser reeditat i actualitzat el 2004. Va morir el 24 de maig de 2013 a un hospital de Màlaga després de sofrir un càncer.

## Filmografia

* Sonata de estío (1982, TV)
* Sonata de primavera (1982, TV)
* La mujer del ministro (1981)
* Casta e pura (1981)
* Él y él (1980)
* El consenso (1980)
* Pasión prohibida (1980)
* La patria del rata (1980)
* Savana violenza carnale (1979)
* La Barraca (1979, TV)
* Las Siete magníficas y audaces mujeres (1979)
* Ésta que lo es... (1977)
* Nosotros que fuimos tan felices (1976)
* Música y estrellas (1976, TV)
* Palmarés (1976, TV)
* Esclava te doy (1976)
* Las desarraigadas (1976)
* Taxi love, servizio per signora (1976)
* El Comisario G. en el caso del cabaret (1975)
* De profesión: polígamo (1975)
* El Asesino de muñecas(1975)
* Como matar a papá... sin hacerle daño (1975)
* Las alegres vampiras de Vögel (1975)
* El vicio y la virtud(1975)
* Yo fui el rey (1975)
* No quiero perder la honra (1975)
* Juego de amor prohibido (1975)
* Las protegidas (1975)
* Vida íntima de un seductor cínico (1975)
* Obsesión (1975)
* Dick Turpin (1974)
* Doctor, me gustan las mujeres, ¿es grave? (1974)
* Los Caballeros del Botón de Ancla (1974)
* El Padrino y sus ahijadas (1974)
* Cebo para una adolescente (1974)
* Odio a mi cuerpo (1974)
* Onofre (1974)
* El asesino está entre los trece (1973)
* No es bueno que el hombre esté solo (1973)
* La venganza de la momia (1973)
* Señora doctor (1973)
* La red de mi canción (1971)
* Necrophagus (1971)
* La casa de los Martínez (1971)
* La Orilla (1971)
* Y mañana... un día cualquiera (1971)
* La Conquista de una vega (1971)
* Arte e historia en Lérida (1971)
* La montaña rebelde (1971)
* Los hombres las prefieren viudas (1970)
* Enseñar a un sinvergüenza (1970)
* ¿Por qué te engaña tu marido? (1969)
* Las panteras se comen a los ricos (1969)
* Diógenes (1966)

## Referències

* ↑ «Balboa Producciones Audiovisuales, S.L.». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 27 maig 2013].
* ↑ El compositor Alfonso Santisteban fallece en Málaga a los 69 años
* ↑ «El compositor Alfonso Santisteban fallece en Málaga a los 69 años» (en castellà). El Periódico, 24-05-2013. [Consulta: 24 abril 2016].

## Enllaços externs

* http://lnx.indajaus.com/acidjazzhispano/modules.php?name=Content&pa=showpage&pid=3198 Arxivat 2009-08-03 a Wayback Machine.
* http://spanish.imdb.com/name/nm0763778/
* http://www.elmundo.es/magazine/2002/149/1028294673.html
# Resident Evil: Venjança

Resident Evil: Venjança (títol original en anglès, Resident Evil: Venjança) és una pel·lícula de terror d'acció del 2012 escrita i dirigida per Paul W. S. Anderson. Representa una seqüela de Resident Evil: Ultratomba (2010) i és la cinquena entrega de la sèrie de pel·lícules Resident Evil. Està basada en la franquícia de videojocs del mateix nom. També és la tercera escrita i dirigida per Anderson després de la primera pel·lícula i Ultratomba. La pel·lícula se centra en Alice (Milla Jovovich), que està capturada per l'Umbrella Corporation i que es veu obligada a escapar-see d'una instal·lació submarina a la Rússia del nord, utilitzada per provar el virus T. S'ha doblat i subtitulat al català.
Venjança estava prevista perquè es filmés conjuntament amb la sisena entrega, però Anderson va decidir centrar-se en la cinquena pel·lícula. El rodatge va tenir lloc a Toronto, des de mitjans d'octubre fins al 23 de desembre de 2011. La pel·lícula compta amb molts actors i personatges que tornen, juntament amb personatges nous dels videojocs que no apareixen a les pel·lícules anteriors, com Leon S. Kennedy, Ada Wong i Barry Burton.
La pel·lícula es va estrenar en 2D, 3D i IMAX 3D amb un èxit de taquilla, amb una recaptació de més de 240 milions de dòlars a tot el món, però va rebre crítiques generalment negatives, que es van centrar en els personatges, la trama i la interpretació, alhora que van elogiar el 3D, els efectes visuals i les escenes de combat. El DVD i el Blu-ray de la pel·lícula es van estrenar el 21 de desembre de 2012 als EUA. Una sisena pel·lícula, Resident Evil: The Final Chapter, es va estrenar el 2016.

## Referències

* ↑ «Paul W. S. Anderson RESIDENT EVIL 5 RETRIBUTION Interview». Collider.com, 19-01-2012. [Consulta: 7 juliol 2012].
* ↑ «Resident evil: Venjança». ésAdir. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ «Resident evil: Venjança». Goita què fan, ara!. [Consulta: 23 març 2024].
* ↑ Vlessing, Etan «'Resident Evil 5' To Shoot In Toronto». The Hollywood Reporter, 16-08-2011.
* ↑ «Resident Evil: Retribution Title Tweak». IGN, 09-01-2012. [Consulta: 9 gener 2012].
# Hopkins (Minnesota)

Hopkins és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 17.145 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hopkins tenia 17.145 habitants, 8.224 habitatges, i 3.741 famílies. La densitat de població era de 1.622,5 habitants per km².
Dels 8.224 habitatges en un 22,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 31,4% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 54,5% no eren unitats familiars. En el 42,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,6% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 37,2% entre 25 i 44, un 18% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.203 $ i la renda mediana per família de 50.359 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.541 $ mentre que les dones 30.687 $. La renda per capita de la població era de 26.759 $. Entorn del 8,1% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hopkins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hopkins». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Wilmore (Kansas)

Wilmore és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 57 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilmore tenia 57 habitants, 30 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 110 habitants/km².
Dels 30 habitatges en un 16,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,35.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 14% entre 25 i 44, un 40,4% de 45 a 60 i un 31,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.786 $ i la renda mediana per família de 28.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 21.875 $ mentre que les dones 13.750 $. La renda per capita de la població era de 12.820 $. Entorn del 25% de les famílies i el 27,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilmore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilmore». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de See-Gaster

El Districte de See-Gaster és un dels 8 cercles administratius (en alemany walkreis) del Cantó de Sankt Gallen (Suïssa). Té una població de 60662 habitants (cens de 2007) i una superfície de 246,16 km². Està format per 14 municipis.

## Municipis

L'1 de gener de 2013 els antics municipis de Rieden i Ernetschwil es van fusionar al municipi de Gommiswald i els antics municipis de Goldingen i St. Gallenkappel es van fusionar al d'Eschenbach.
| Nom | Població (Dez. 2007) | Superfície in km² | Núm. SFOS |
| Amden | 1.784 | 43.48 | 3311 |
| Benken | 3.025 | 16.48 | 3312 |
| Eschenbach | 9.605 | 54.89 | 3342 |
| Gommiswald | 5.167 | 33.59 | 3341 |
| Kaltbrunn | 4.839 | 18.68 | 3313 |
| Rapperswil-Jona | 26.999 | 22.17 | 3340 |
| Schänis | 3.819 | 39.90 | 3315 |
| Schmerikon | 3.710 | 4.15 | 3338 |
| Uznach | 6.417 | 7.55 | 3339 |
| Weesen | 1.724 | 5.39 | 3316 |
| Total (10) | 67.089 | 246.16 | 1726 |

## Fusions de municipis

* Municipis el 2006

### Fusionen

* 2007: Rapperswil i Jona → Rapperswil-Jona

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Sankt Gallen

## Referències

* ↑ Amtliches Gemeindeverzeichnis der Schweiz published by the Swiss Federal Statistical Office (alemany) accessed 2 January 2013
# Adelina Castillejo i Garnés

Adelina Castillejo i Garnés (Barcelona, 31 de gener de 1952) és una periodista catalana que ha treballat sobretot a la ràdio. És germana del músic Bernat Castillejo.

## Biografia

Va néixer a Barcelona. De ben petita, es va traslladar amb la família a Binèfar, a causa d'un canvi de destinació del pare, que treballava a l'empresa Hidroelèctrica de Catalunya. Quan ella tenia 9 anys es van establir a Sabadell i Adelina va estudiar a l'Institut Arraona-Egara. Va viure en aquesta ciutat vallesana fins als 28 anys.
Als 17 anys va començar a fer de locutora en el magazine de tarda Adelina y sus cosas de Ràdio Sabadell, emissora en què va treballar entre 1969 a 1973. Més endavant va ser a Ràdio Espanya, Ràdio Miramar –amb el programa feminista Nosotras–, Ràdio Barcelona –amb La respuesta, entre altres programes–, la Cadena SER i Ràdio Televisió Espanyola. Des del 1984 treballa a Catalunya Ràdio, on ha dirigit i presentat Adelina Boulevard i La solució. Del 2004 al 2006 va ser coordinadora de l'emissora Catalunya Cultura. Més endavant va fer de cap del Servei d'Atenció a l'Oient i de Responsabilitat Social de les emissores de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. El 2011 va substituir el periodista Carles Pérez com a defensora de l'audiència de la Corporació.

## Premis

El 2010 va ser guardonada amb el Premi APEI –atorgat per l'Associació Professional Espanyola d'Informadors– i el 2011 va rebre una menció d'honor en els Premis Ràdio Associació de Catalunya per la seva dedicació i treball en els diferents àmbits de la comunicació audiovisual.

## Referències

* 1 2 3 «ADELINA CASTILLEJO, PREMI RADIO ASSOCIACIÓ : «La ràdio et dona accés a persones sàvies»». Diari de Sabadell, 12-04-2011. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Adelina Castillejo». Audio en català. [Consulta: 2 desembre 2020].
* 1 2 «Adelina Castillejo, nova Defensora de l'Audiència de la CCMA». El Punt Avui, 19-10-2011. [Consulta: 13 març 2015].
* ↑ «Adelina Castillejo, nova defensora de l'audiència de la CCMA». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. [Consulta: 3 març 2015].
* ↑ «Adelina Castillejo, nova Defensora de l'Audiència de la CCMA». Vilaweb. [Consulta: 3 març 2015].
# Alekséievka (Khvalinsk)

Alekséievka — Алексеевка (rus) — és un poble (un possiólok) de l'óblast de Saràtov, a Rússia, segons el cens del 2010 tenia 1.936 habitants. Pertany al districte municipal de Khvalinsk.

## Referències

* ↑ «Почвенная карта России». Arxivat de l'original el 2018-01-25.
* ↑ «Топографические карты СССР N-39 (В) 1:100000. Самарская область.». Arxivat de l'original el 2018-01-15.