OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Wilsonville (Alabama)

Wilsonville, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 1.551 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilsonville tenia 1.551 habitants, 610 habitatges, i 486 famílies La densitat de població era de 60,8 habitants/km².
Dels 610 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,9% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 20,3% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 16% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 97,1 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.105 $ i la renda mediana per família de 48.409 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.263 $ mentre que les dones 25.598 $. La renda per capita de la població era de 21.112 $. Aproximadament el 4,5% de les famílies i el 7,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilsonville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Thungyai Naresuan

El Santuari de fauna de Thungyai Naresuan (en tailandès เขตรักษาพันธุ์สัตว์ป่าทุ่งใหญ่นเรศวร) és una àrea protegida de Tailàndia. Està localitzada al nord de la província de Kanchanaburi i al sud de la província de Tak. Va ser creat el 24 d'abril de 1974.Juntament amb el contigu Santuari de fauna de Huai Kha Khaeng,estan inscrits a la llista del Patrimoni de la Humanitat de la UNESCO des de l'any 1991.
Thungyai va ser ampliat el 1991 fins a una àrea de 364.000 ha. Combinat amb Huai Kha Khaeng (257.464 ha), formant l'àrea protegida més gran del sud-est asiàtic, incloent en total 622.200 ha.

## Localització i topografia

El Santuari de vida salvatge de Thung Yai Naresuan es troba a la frontera nacional occidental de Tailàndia amb Birmània, a la zona sud de la Serralada Dawna. S'estén al nord-est de les Pas de les Tres Pagodes de Sangkhla al districte de Buri (província de Kanchanaburi) a Umphang districte (província de Tak).
La zona és predominantment muntanyosa composta per diferents calcàries intercalades amb intrusions massives de granit i afloraments petits de quarsites i esquists. Les altituds varien des d'uns 180 metres sobre el nivell del mar al Vajiralongkorn embassament al sud del santuari al seu pic més alt Khao Tai Pa arribar a 1.811 metres. Els principals rius són el Mae Klong i el Mae Chan que s'originen al santuari de fauna d'Umphang i conjoin en Thung Yai a l'Upper Khwae Yai que alimenta l'embassament Si Nakharin. Diversos rius més petits al sud i sud-oest alimenten l'embassament Vajiralongkorn mentre que a la part nord-oest del santuari del Mae Kasat i el Mae Suriya desemboquen a Birmània

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Thungyai-Huai Kha Khaeng Wildlife Sanctuaries» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
# Museu de la Paraula

El Museu de la Paraula - Arxiu de la Memòria Oral Valenciana és un arxiu audiovisual en línia de dades biogràfiques realitzat pel Museu Valencià d'Etnologia en col·laboració amb l'Acadèmia Valenciana de la Llengua (AVL), sorgit de la signatura d'un conveni de col·laboració d'ambdues institucions l'any 2016. Ambdues institucions són propietàries dels arxius i de la base de dades del projecte, estant compromeses a intercanviar-se els fons que cadascuna d'elles ha anat recopilant al llarg del temps.
Està format per vora 400 entrevistes enregistrades en format digital, transcrites, indexades i disponibles per a consulta en internet. L'Acadèmia Valenciana de la Llengua va posar a disposició del projecte el seu fons d'entrevistes fetes a escriptors, intel·lectuals i personalitats valencianes, i a més, va donar suport tècnic lingüístic a totes les accions derivades de la signatura del conveni de col·laboració del qual va sorgir al Museu de la Paraula.
El projecte té per objectiu recopilar, estudiar i difondre la memòria oral dels valencians mitjançant entrevistes biogràfiques obertes amb voluntat de relat rememoratiu. La primera entrevista recopilada data de l'any 2002 i el projecte es va dur a terme durant una dècada, rebent un fort reforç amb la signatura del conveni amb la AVL.
El projecte del museu utilitza Dédalo com a suport informàtic.

## Referències

* 1 2 3 Ferrero i Gandia, 2012, p. 74.
* ↑ Levante-EMV. «El Museu Valencià d´Etnologia i l'AVL crearan el «Museu de la Paraula»» (en castellà). [Consulta: 3 març 2019].
* 1 2 «L'AVL s'integrarà en el Museu de la Paraula de la Diputació de València - Diari La Veu». [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ «El Museo de Etnología y la AVL crearán juntos el», 14-10-2016. [Consulta: 3 març 2019].
* ↑ Ferrero i Gandia, 2012, p. 78-79.
* ↑ Ferrero i Gandia, 2012, p. 80.
* ↑ Ferrero i Gandia, 2012, p. 78.
* ↑ Press, Europa. «L'AVL se suma al Museu de la Paraula per a recuperar "fragments de les vivències" dels valencians del segle XX», 18-10-2016. [Consulta: 3 març 2019].

## Bibliografia

* Ferrero i Gandia, Raquel «Ampliando la ecología de los saberes. El Museu de la Paraula-Arxiu de la Memòria Oral Valenciana». Anales del Museo Nacional de Antropología, XIV/2012, pàg. 74-84. ISSN: 1135-1853.
# Districte de Morlaix

El Districte de Morlaix (bretó Arondisamant Montroulez) és un dels quatre districtes amb què es divideix el departament francès de Finisterre, a la regió de la Bretanya. Té 10 cantons i 60 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Morlaix.

## Categoria

cantó de Landivisiau - cantó de Lanmeur - cantó de Morlaix - cantó de Plouescat - cantó de Plouigneau - cantó de Plouzévédé - cantó de Saint-Pol-de-Léon - cantó de Saint-Thégonnec - cantó de Sizun - cantó de Taulé

## Vegeu també

* Cantons de Finisterre
# Mount Olive (Illinois)

Mount Olive és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.150 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mount Olive tenia 2.150 habitants, 906 habitatges, i 609 famílies. La densitat de població era de 754,7 habitants/km².
Dels 906 habitatges en un 30,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,6% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 29,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 28,8% entre 25 i 44, un 19,9% de 45 a 60 i un 20,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.065 $ i la renda mediana per família de 41.765 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.709 $ mentre que les dones 21.125 $. La renda per capita de la població era de 17.172 $. Aproximadament el 6,1% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mount Olive». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mount Olive». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aleneva

Aleneva és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 68 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Aleneva tenia 68 habitants, 14 habitatges, i 13 famílies La densitat de població era de 0,4 habitants/km².
Dels 14 habitatges en un 57,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 92,9% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 7,1% no eren unitats familiars. En el 7,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 5,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 52,9% tenia menys de 18 anys, un 14,7% entre 18 i 24, un 17,6% entre 25 i 44, un 10,3% de 45 a 60 i un 4,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 17 anys. Per cada 100 dones hi havia 119,4 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 10.417 $ i la renda mediana per família de 10.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 3.707 $. Aproximadament el 47,6% de les famílies i el 40,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Aleneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Aleneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 5 juliol 2010].
# Marzban

Marzban fou un títol persa equivalent a governador de província fronterera, usat al període sassànida. Anteriorment els governadors es deien sàtrapes. Literalment vol dir "Guardià de la Marca" equivalent a marquès, de l'avèstic marəza i el part mrz, que vol dir frontera, més "pat", protegir. La forma antiga fou marzpan que va passar a l'armeni com a marz o marzpan (i el derivat marzpanutiun) i al siríac com a marzbana. La forma neo persa (segle vi) marzban va passar a l'àrab com a marzuban (plural mazariba o mazarib). D'aquesta paraula van derivar:
* Marzaba, com a verb equivalent a nomenar un marzuban, i com a nom, la tasca d'un marzuban
* Marzubani, adjectiu relatiu al mazurban
Els marzpans eren funcionaris estretament subjectes a l'autoritat reial, encara que sovint per la distància i les comunicacions complexes gaudien d'una real autonomia en el seu territori de govern. El títol està testimoniat al segle iv.
El primer esmentat fou el marzpan de Beth Aramaye, sota Sapor II (Shapur II 310-379). Posteriorment es van crear els de Firuz Shapur (Anbar) i el de l'Eufrates. Al segle V apareix un marzpan a Nisibin que el 504 manava 7000 homes i un altre governava Amida (setge romà d'Orient 504/505). Sota Cosroes I el Just (Khusraw I Anushirwan, 531-579) l'imperi es va dividir en quarts i els marzpan foren uns funcionaris militars i administratius d'alt rang, per darrere del ispahbadh i del patkostan, i per damunt del sharidj (cap de districte); sembla que al segle VI hi havia una categoria de grans marzbans o marzpans que residien a la capital i eren generals o ambaixadors dependents directament del rei. Al segle VII els àrabs esmenten marzbans a al-Hira, al-Hadjar, Djazira, Babil, Khutarniyya i Balad.
Els caps locals que van organitzar la resistència a la conquesta musulmana foren anomenats marzbans (Anbar, Madhar o Maysan, Dasht-i Maysan, Susa, Isfahan, Rayy, Ardabil, Fars, Kirman, Zarandj, Nishapur, Tus, Sarakhs i Merv. Encara que és possible que alguns fossin marzbans o grans marzbans, el nom els fou donat de manera genèrica pel seu caràcter de caps militars. Al príncep heftalita d'Herat, Badghis i Pushang se l'anomena com a marzban. A Merv el nom de marzban va romandre per a un funcionari local iranià encarregat de recaptar els impostos als zoroastrians. També s'anomenava marzban al ishpabadh de Tabaristan, i a altres nobles locals de rang inferior a aquesta regió. El títol de marzuban fou adoptat per alguns governadors perses com al-Marzuban ibn Wahriz, al Iemen, però no va subsistir al domini musulmà.

## Nota

* ↑ a Fars el títol autèntic era shahridj, a Isfahan padhghosban, a Zarandj (Sistan) ishpabadh, i a Khurasan (Nishapur, Tus, Sarakhs i Merv) kanarang.

## Bibliografia

* René Grousset, Histoire d'Armenie
# Radio Picnic

Radio Picnic és un grup pop de Barcelona fundat l'any 2014 per Jordi Bardavio (teclista i autor) i Lorena Juste (veu). La resta de la banda es completa amb Alberto Dumall (guitarra acústica), Joaquín Sanchez (guitarra elèctrica), Richard Castillo (bateria) i Victor Manjarín (baix elèctric). Escriuen en català i les seves lletres són molt metafòriques amb tocs psicodèlics. Les melodies són pop de la vella escola, molt senzilles i directes.

## Referències

* ↑ «Ràdio Pícnic publica 'Estèreo'». Enderrock.cat, 13-02-2015. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Catalunya Exprés Magazine: Entrevista al grup Ràdio Picnic. Playlist sobre el foc | RTVE Play», 25-02-2015. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Radio Picnic "Estèreo"», 04-02-2015. [Consulta: 9 març 2025].
# Districte d'Alençon

El Districte d'Alençon és un dels tres districte amb què es divideix el departament francès de l'Orne, a la regió de la Normandia. Té 11 cantons i 133 municipis. El cap del districte és la prefectura d'Alençon.

## Cantons

cantó d'Alençon-1 - cantó d'Alençon-2 - cantó d'Alençon-3 - cantó de Carrouges - cantó de Courtomer - cantó de Domfront - cantó de La Ferté-Macé - cantó de Juvigny-sous-Andaine - cantó de Le Mêle-sur-Sarthe - cantó de Passais - cantó de Sées

## Vegeu també

* Cantons de l'Orne
# Moweaqua

Moweaqua és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.923 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moweaqua tenia 1.923 habitants, 772 habitatges, i 541 famílies. La densitat de població era de 662,9 habitants/km².
Dels 772 habitatges en un 32,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 27,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 22,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.114 $ i la renda mediana per família de 48.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 21.974 $. La renda per capita de la població era de 18.195 $. Aproximadament el 7,3% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moweaqua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moweaqua». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Porte du Hainaut

La Comunitat d'aglomeració de la porte du Hainaut és una mancomunitat de municipis francesa, situa al departament francès del Nord, a la regió de Nord-Pas-de-Calais i en concret, al districte de Valenciennes.

## Composició

La Comunitat d'aglomeració de la Porte du Hainaut està formada per 39 municipis:
| Abscon Avesnes-le-Sec Bellaing Bouchain Bruille-Saint-Amand Château-l'Abbaye Denain Douchy-les-Mines Escaudain Escautpont Flines-lès-Mortagne Hasnon Haspres | Haulchin Haveluy Hélesmes Hérin Hordain La Sentinelle Lieu-Saint-Amand Lourches Marquette-en-Ostrevant Mastaing Maulde Millonfosse Mortagne-du-Nord | Neuville-sur-Escaut Nivelle Noyelles-sur-Selle Oisy Raismes Rœulx Saint-Amand-les-Eaux Thiant Trith-Saint-Léger Wallers Wasnes-au-Bac Wavrechain-sous-Denain Wavrechain-sous-Faulx |

## Representants

El consell està format per 73 representants escollits segons el nombre d'habitants de cada municipi, així els municipis de menys de 2500 habitants tenen un escó; 2 escons per als que estan compresos entre 2500 i 4999 habitants; 3 pels de 5000 a 9999; quatre pels que estan entre 10000 i 14999; finalment 5 per als d'entre 15000 i 20000. Els municipis de més de 20000 habitants tenen dret a un escó suplementari per cada tram de 5000 habitants.
El president és qui decideix els serveis de la mancomunitat i és ajudat per 14 vicepresidents.

## Competències

La mancomunitat comparteix les competències pròpies dels municipis francesos, com política municipal, desenvolupament econòmic, ordenament de l'espai mancomunat, habitatge social, infraestructures, medi ambient, esport i cultura.
# Can Genové

Can Genové és un edifici d'el Masnou (Maresme) catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

La va fer construir l'any 1880 el farmacèutic Pere Genové i Colomer (1834-1900). El disseny original del jardí s'atribueix a Gaietà Buïgas i Monravà, però la construcció de blocs d'habitatges n'ha disminuït la superfície.

## Descripció

Casa aïllada als quatre vents de planta rectangular amb la façana de ponent alineada al carrer de Joan XXIII i les altres envoltades de jardí. Consta de planta baixa i dos pisos amb una teulada a dues vessants amb el carener perpendicular a la façana, de manera que a la part frontal i posterior es forma un frontó. L'adaptació de l'edifici al terreny inclinat en el qual està situat fa que la part posterior, que confronta amb el jardí, tingui un semisoterrani.
La façana es genera a partir d'una disposició simètrica a partir de tres eixos de verticalitat, excepte la planta superior, on hi ha tres grups de tres petites obertures d'arc rebaixat. La planta baixa es defineix amb la porta d'entrada enretirada del pla de façana, precedida d'un vestíbul obert. A cada costat hi ha finestres amb reixa metàl·lica. Al pis hi ha una balconera i als costats balcons amb barana de ferro. Les obertures estan protegides per persianes de llibret de fusta. Les plantes presenten una disminució progressiva de l'alçada, ben senyalades per motllures a nivell del forjat, a més de les que ressegueixen els punts d'arrencada de les llindes, els arcs rebaixats i les finestres de la última planta.

## Referències

* 1 2 3 «Can Genové». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Can Genové». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.

## Vegeu també

* Casa Doctor Genové

## Enllaços externs

* «Can Genové». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Olatz Rivera Olmedo

Olatz Rivera Olmedo (Bilbao, Biscaia, 7 d'octubre de 1996) és una àrbitra espanyola de futbol de la Primera Divisió Femenina d'Espanya i Àrbitra FIFA. Pertany al Comitè d'Àrbitres del País Basc.

## Trajectòria

Va pujar a la màxima categoria del futbol femení espanyol el 2017, quan aquesta va ser creada perquè la Primera Divisió Femenina d'Espanya fos dirigida únicament per àrbitres dones. El seu carisma i qualitats els han portat en els darrers anys a la designació en partits amb creixent notorietat de les competicions RFEF. El 2021 aconsegueix ser l'única àrbitre proposada per la federació per debutar com a internacional, per la qual cosa l'any 2022 es va unir a col·legiades de la talla de Zulema González, Acevedo Dudley, Martínez Madrona, i Huerta de Aza. Compagina l'arbitratge amb la seva feina com a informàtica i professora a Saragossa.

## Temporades

| Categoria | País | Any |
| Primera Divisió | Espanya | 2017- |
| UEFA SECOND Cat. Ref. | Internacional | 2022 |

## Premis

* Premi MARCA: Millor arbitra de l'any (1): 2020

## Referències

* ↑ «Comité Técnico de Árbitros» (en anglès). www.rfef-cta.com. [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «OLATZ: Olatz Rivera Olmedo (Centrocampista)» (en castellà). www.aupaathletic.com. [Consulta: 25 juny 2017].
* ↑ User, Super. «Entrevista a Olatz Rivera jugadora del Arratia en Cantera Deportiva» (en espanyol europeu). www.canteradeportiva.net. [Consulta: 25 juny 2017].
* ↑ AS, Diario «La Liga femenina será arbitrada de forma íntegra por mujeres | Más Fútbol | AS.com» (en castellà). , 11-07-2016 [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Las árbitras piden paso en la Liga Femenina Iberdrola» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Ellas también impartirán justicia en la Liga femenina de fútbol» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «El arbitraje español, a la cabeza de Europa con cinco colegiados UEFA ELITE | rfef.es» (en castellà). www.rfef.es. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Chefren. «Law 5 - The Referee: UEFA Referees Categories for the second part of 2021-22 season - 8 promotions to Elite - Category 3 has been abolished». Law 5 - The Referee, 17-12-2021. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ «DESIGNACIONES | Estas son las árbitras de la jornada 16 en Primera Iberdrola | rfef.es» (en castellà). www.rfef.es. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Redacción. «Relación de Árbitros UEFA 2022: Segunda Femenino» (en castellà). Noticias y Reglamentos para Árbitros de Fútbol. [Consulta: 9 gener 2022].

## Enllaços externs

* Rivera Olmedo a Soccerway (castellà)
# Districte de Bernay

El Districte de Bernay és un dels tres amb què es divideix el departament de l'Eure a la regió de Normandia. Té 16 cantons i 263 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Bernay.

## Cantons

cantó d'Amfreville-la-Campagne - cantó de Beaumesnil - cantó de Beaumont-le-Roger - cantó de Bernay-Est - cantó de Bernay-Oest - cantó de Beuzeville - cantó de Bourgtheroulde-Infreville - cantó de Brionne - cantó de Broglie - cantó de Cormeilles - cantó de Montfort-sur-Risle - cantó de Pont-Audemer - cantó de Quillebeuf-sur-Seine - cantó de Routot - cantó de Saint-Georges-du-Vièvre - cantó de Thiberville

## Vegeu també

* Cantons de l'Eure
# Matthew Stadler

Matthew Stadler és un escriptor i editor estatunidenc. És l'autor de quatre novel·les i ha rebut diversos premis i beques en reconeixement de la seva tasca. Més recentment, ell ha recopilat quatre antologies sobre la literatura, la vida de la ciutat i la vida pública. Els seus assajos, centrats en l'arquitectura, el planejament urbanístic i el problema de la dispersió urbana, han estat publicats en revistes i catàlegs de museus de tot el món, i. Actualment viu a Portland (Oregon).

## Obra publicada

* Landscape: Memory (1990)
* The Dissolution of Nicholas Dee (1993)
* The Sex Offender: A Novel (1995)
* Allan Stein (1999) Premi literari Lambda de ficció gai i el premi Fundació Richard i Hilda Rosenthal de l'Acadèmia Estatunidenca de les Arts i les Lletres.

## Referències

* ↑ White, Edmund «Sex and the City». The New York Times, 21-02-1999.
* ↑ Upchurch, Michael «There's lots to celebrate with gay, lesbian themes». The Seattle Times, 25-06-2000. Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine.