OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johnson (Arkansas)

Johnson és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.319 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Johnson tenia 2.319 habitants, 928 habitatges, i 638 famílies. La densitat de població era de 289,8 habitants/km².
Dels 928 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,5% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 22,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,8% tenia menys de 18 anys, un 10,3% entre 18 i 24, un 42,8% entre 25 i 44, un 13,6% de 45 a 60 i un 5,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.556 $ i la renda mediana per família de 51.618 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.189 $ mentre que les dones 25.625 $. La renda per capita de la població era de 21.502 $. Entorn del 5,4% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Johnson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Johnson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Gibó galtablanc

«Gibó galtablanc» té aquests significats:
* Gibó galtablanc septentrional (Nomascus leucogenys)
* Gibó galtablanc meridional (N. siki)
# Sènons

Els sènons (llatí Senones, grec Σένονες, Σέννονες o Σήνωνες) eren un poble gal de la Gàl·lia Transalpina que es va establir també a la Gàl·lia Cisalpina.

## A la Gàl·lia Transalpina

La seva zona dins la Gàl·lia Cèltica se situava al nord-oest dels hedus, de qui eren veïns. La seva capital es deia Agendicum (actual Sens), a la riba dreta del Yonne, un afluent del Sena. Plini el Vell i Claudi Ptolemeu els situen a la Lugdunense. Les seves ciutats, a part d'Agedincum, eren Autissiodurum (Auxerre) i Melodunum (Melun), a la vora del Sena, no gaire lluny de Lutècia i a tocar dels mandubis (Mandubii), que tenien per capital Alèsia, i dels lingons (Lingones). Juli Cèsar esmenta també la ciutat de Vellaunodunum en direcció al país dels carnuts. El territori dels sènons era pla en una major part, molt fèrtil, i produïa blat.
Els sènons estaven ben disposats a aliar-se amb Cèsar, probablement per por als seus veïns belgues. Juli Cèsar els va donar com a rei Cavarinus, però el poble el va expulsar al cap de poc, i quan el procònsol va ordenar al senat local la seva restauració, aquest va refusar.
A la reunió d'estats gals de l'any 53 aC que va convocar Cèsar, els sènons no hi van anar com tampoc els carnuts ni els trèvers. La reunió es va traslladar a Lutècia, no lluny del territori dels sènons. De Lutècia Juli Cèsar va entrar al país dels sènons sense dificultats. Els sènons va retrocedir, tot i que Acco un dirigent del seu poble, era el cap de la revolta i després d'una lluita no gaire llarga Acco va morir i probablement Cavarinus va tornar a ser instal·lat al tron. Cèsar va aquarterar sis legions a Sens durant l'hivern.
El 52 aC, els sènons van enviar dotze mil soldats a Alèsia, però després ja no van causar més problemes als romans. Un cap dels sènons, Drappes, va fer incursions a la Província al front d'un grup, però finalment va ser capturat i el van deixar morir de gana.

## A la Gàl·lia Cisalpina

Els sènons es varen establir també a la Gàl·lia Cisalpina, a la costa de la mar Adriàtica a la vora del riu Aesis (Esino) al nord d'Ancona, fins al riu Utis (Montone). La seva capital allà era Agedicum.
Conquerits pels romans després de la guerra contra el seu cabdill Britomaris, al territori dels sènons s'hi van establir dues colònies: Sena i Ariminum. Més tard les terres que restaven es van repartir entre els ciutadans romans en virtut d'una antiga llei agrària anomenada Flaminia que havia promulgat el tribú de la plebs Gai Flamini. El districte es va incloure a Úmbria.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre II, II.2». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 129. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Smith, William (ed.). «Senones». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 6 agost 2021].
# Cavendish (Vermont)

Cavendish és un poble del Comtat de Windsor a l'estat de Vermont dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Cavendish tenia 1.470 habitants, 617 habitatges, i 420 famílies. La densitat de població era de 14,3 habitants per km².
Dels 617 habitatges en un 25,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,5% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 31,8% no eren unitats familiars. En el 23,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.727 $ i la renda mediana per família de 41.591 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.223 $ mentre que les dones 22.206 $. La renda per capita de la població era de 18.420 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cavendish». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cavendish». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Comtat de Koprivnica-Križevci

El Comtat de Koprivnica-Križevci - Koprivničko-križevačka županija és un comtat del nord de Croàcia. Ha pres el nom de dues entitats, les ciutats de Koprivnica i Križevci. El comtat de Koprivnica-Križevci limita amb el comtat de Medjimurje al nord, amb el comtat de Varaždin al nord-oest, amb el comtat de Zagreb al sud-oest, amb el comtat de Bjelovar-Bilogora al sud i amb el comtat de Virovitica-Podravina al sud-est.

## Divisió administrativa

Koprivnica-Križevci es divideix en:
* Ciutat de Koprivnica
* Vila de Križevci
* Vila de Đurđevac
* Municipi de Drnje
* Municipi de Đelekovec
* Municipi de Ferdinandovac
* Municipi de Gola
* Municipi de Gornja Rijeka
* Municipi de Hlebine
* Municipi de Kalinovac
* Municipi de Kalnik
* Municipi de Kloštar Podravski
* Municipi de Koprivnički Bregi
* Municipi de Koprivnički Ivanec
* Municipi de Legrad
* Municipi de Molve
* Municipi de Novigrad Podravski
* Municipi de Novo Virje
* Municipi de Peteranec
* Municipi de Podravske Sesvete
* Municipi de Rasinja
* Municipi de Sokolovac
* Municipi de Sveti Ivan Žabno
* Municipi de Sveti Petar Orehovec
* Municipi de Virje

## Govern del comtat

Lideratge actual
* Župan (prefecte): Josip Friščić (HSS)
* Segon župan: Darko Koren (HSS)
* Tercer župan: Vjekoslav Flamaceta (SDP)
L'assemblea del comtat és formada per 41 representants, presidida per Milivoj Androlić (SDP) i composta per:
* HSS-SDP: 27
** Partit dels Camperols de Croàcia (HSS)
** Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP)
* Uniói Democràtica Croata (HDZ): 10
* DC-HDSS: 2
** Centre Democràtic (DC)
** Partit Democràtic dels Camperols Croats (HDSS)
* HSLS-HNS-LS-HSU: 2
** Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS)
** Partit Popular Croat (HNS)
** Partit Liberal (LS)
** Partit dels Pensionistes Croats (HSU)
Basat en els resultats de les eleccions del 2005.

## Enllaços externs

* Oficina turística de Koprivnica-Krizevci Arxivat 2012-06-21 a Wayback Machine.
* CroMaps navigator: Mapes del comtat de Koprivnica-Križevci Arxivat 2006-12-06 a Wayback Machine.
# Comtat de Primorje – Gorski Kotar

El Comtat de Primorje-Gorski Kotar - Primorsko-goranska županija és un comtat de Croàcia occidental que inclou la Badia de Kvarner i la costa nord croata, així com la regió muntanyenca de Gorski Kotar. La capital és Rijeka.
El comtat inclou les illes de Krk, Cres, Lošinj i Rab.

## Divisió administrativa

Primorje-Gorski Kotar es divideix en:
* Ciutat de Rijeka
* Vila de Bakar
* Vila de Cres
* Vila de Crikvenica
* Vila de Čabar
* Vila de Delnice
* Vila de Kastav
* Vila de Kraljevica
* Vila de Krk
* Vila de Mali Lošinj
* Vila de Novi Vinodolski
* Vila d'Opatija
* Vila de Rab
* Vila de Vrbovsko
* Municipi de Baška
* Municipi de Brod Moravice
* Municipi de Čavle
* Municipi de Dobrinj
* Municipi de Fužine
* Municipi de Jelenje
* Municipi de Klana
* Municipi de Kostrena
* Municipi de Lokve
* Municipi de Lovran
* Municipi de Malinska-Dubašnica
* Municipi de Matulji
* Municipi de Mošćenička Draga
* Municipi de Mrkopalj
* Municipi de Omišalj
* Municipi de Punat
* Municipi de Ravna Gora
* Municipi de Skrad
* Municipi de Vinodolska
* Municipi de Viškovo
* Municipi de Vrbnik

## Govern del comtat

L'assemblea del comtat és formada per 42 representants, i composta per:
* Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) 9
* Unió Democràtica Croata (HDZ) 7
* Aliança de Primorje - Gorski Kotar (PGS) 7
* Partit Popular Croat (HNS) 4
* Partit dels Camperols de Croàcia (HSS) 3
* Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS) 3
* Assemblea Democràtica Istriana (IDS) 2
* Partit de l'Autonomia Regional (ARS) 2
* Partit dels Pensionistes Croats (HSU) 1
* Unió Democràtica Cristiana de Croàcia (HKDU) 1
* Bloc Croat (HB) 1
* Democristians Croats (HD) 1
* independents 1
Basat en els resultats de les eleccions del 2005.

## Vegeu també

* Monestir de Gomirje.

## Enllaços externs

* Allotjaments a Rab i Lopar Arxivat 2021-02-11 a Wayback Machine.
# Teodosio Vesteiro Torres

Teodosio Vesteiro Torres (Vigo, Pontevedra, Galícia - Madrid, 11 de juny de 1876) fou un escriptor i músic gallec.
El 1860, en el Seminari de Tui, va guanyar per oposició la primera beca de gràcia, acabant el 1870 la carrera fins al doctorat de filosofia i teologia, i va merèixer en totes les assignatures la nota d'excel·lent. Als 21 anys ja havia estat nomenat bibliotecari d'aquell establiment d'ensenyança, ordenant i classificant 6.000 volums i posant-los en estat de servir al públic. Sent encara un col·legial se li conferí una càtedra d'humanitats i en el curs de 1869 a 1870 assolí anivellar els alumnes de primer any de llatí amb els de segon pel mètode ollendorfià.
Arribat el moment de rebre les ordes sagrades dimití de la seva càtedra i desistí d'ordenar-se, no sentint-se amb suficient vocació per la carrera eclesiàstica, no obstant el seu accentuat fervor religiós. Guiat per les seves aficions artístiques, el 1871 es traslladà a Madrid, dedicant-se a l'ensenyança musical, i allà publicà sis melodies per a cant i piano titulades Flores de soledad, que immediatament assoliren una segona edició. Com a músic havia rebel·lat des de la infància les seves excepcional aptituds, escrivint als dotze anys irreprotxables composicions, als tretze una sarsuela i dirigint als disset anys l'orquestra de la Catedral. En aquell temps va compondre un gran nombre de Scherzos per a piano, cant i petita orquestra i una sarsuela entres actes.
A Madrid publicà un volum de poesies titulat Versos (1874), i la seva obra Galeria de gallegos il·lustres, amb 5 Volums. Així mateix, fundà una societat titulada La Galicia Literaria, a la qual van pertànyer, entre d'altres, l'il·lustre poeta Manuel Curros Enríquez, el festiu escriptor Luis Taboada, els poetes Francisco Añón Paz i Andrés Muruais i els literats Gómez Quintero, Victoriano Novo, Arturo Vázquez Núñez, Vázquez Reyes, Núñez Canto i Peña Rucabado. Els treball llegits en aquesta societat es troben per disposició del fundador, en la Biblioteca de la Universitat de Santiago.
Després d'una breu estança en la seva vila nadiua retorna a la cort madrilenya, posant fi a la seva existència l'11 de juny de 1876. Dies abans sens dubte pensant ja en la seva fatal resolució, esquinçà els treballs de la seva joventut, entre d'altres, una sarsuela (lletra i música), dos poemes, dues llegendes, i gran nombre de poesies i obres musicals. En una admirable carta del seu fins llavors amic inseparable Curros Enríquez, deia:
| « | <Moriré creient en Déu i confiant en la seva misericòrdia, estimant la meva pàtria com sempre, a la meva família, els meus amics i paisans i companys de lletres...> | » |
El 1896 la Biblioteca Gallega de Martínez Salazar publicà les obres pòstumes de Vesteiro Torres: un tom titulat Recuerdos de Galicia i un altre de Poesias. Les poesies de Vesteiro Torres es distingeixen especialment pel seu lirisme, el seu sentiment i per la seva unció religiosa. En aquest últim sentit són admirables les titulades Dios, A la religión, i La Virgen de Crespi.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 68, pàg. 184 (ISBN 84-239-4568-5)
# Carretera d'Andratx

La Ma-1 o Carretera d'Andratx és una carretera de Mallorca que va de Palma (Ma-20) al Port d'Andratx, passant per Cal Català, Illetes, Portals Nous, Palmanova, Santa Ponça, Peguera (Calvià), Camp de Mar i Andratx.
La seva gestió i manteniment són competència del Consell de Mallorca.
# Teoria del partit-càrtel

En política, un partit-càrtel o un partit polític-càrtel és un partit que utilitza els recursos de l'Estat per mantenir la seva posició dins del sistema polític. Richard Katz i Peter Mair sostenen que: "Els partits d'Europa Occidental s'han adaptat a la disminució dels nivells de participació i implicació en les activitats del partit, no només recorren als recursos proporcionats per l'Estat, però en fer-ho de manera col·lusòria".
El concepte fou proposat per primera vegada l'any 1992 com un mitjà per cridar l'atenció als patrons de col·lusió o de cooperació i no la competència entre partits, i com una manera d'emfatitzar la influència de l'Estat en el desenvolupament del partit. En termes de definició, el partit-càrtel és un tipus de partit que sorgeix en les societats democràtiques avançades i que es caracteritza per la interpenetració del partit i l'Estat, i per un model de col·lusió entre els partits. Amb el desenvolupament del partit-càrtel, l'objectiu de la política es torna autoreferencial, professional i tecnocràtica, i el poc que la competència entre partits continua sent converteix centrat en la gestió eficient i eficaç de la política. Les campanyes electorals que es duen a terme per part dels càrtels són intensius en capital, professionalitzada i centralitzada, i s'organitzen sobre la base d'una forta dependència de l'Estat per les subvencions financeres i per altres beneficis i privilegis. Dins del partit, la distinció entre els membres del partit i els no membres es desdibuixa, en què a través d'eleccions primàries, la votació electrònica, i així successivament, les parts conviden a tots els seus simpatitzants, membres o no, per a participar en les activitats del partit i presa de decisions. Per sobre de tot, amb el sorgiment dels partits-càrtel, la política es converteix cada vegada més en menys polititzada.

## Referències

* ↑ Detterbeck, K. Cartel Parties in Western Europe? (en anglès). vol. 11 núm. 2. Party Politics, 2005, p. 173-191.
* ↑ Katz, Richard S; Mair, Peter. Changing Models of Party Organization and Party Democracy: the emergence of the cartel party (en anglès). vol. 1 núm. 1. Party Politics, 1995, p. 5-31.
# Parc Nacional Tathra

El Parc Nacional Tathra és un parc nacional d'Austràlia Occidental, situat a 240 km al nord de Perth.

## Dades

* Àrea: 43 km²
* Coordenades: 29° 46′ 37″ S 115° 31′ 44″ E
* Data de Creació: 1970
* Administració: Departament de Conservació i terres d'Austràlia Occidental
* Categoría UICN: II
# Riu Lambayeque

El Lambayeque o Chancay és un riu del Perú que travessa les regions de Cajamarca i Lambayeque. Amb les aigues d'aquest riu s'irriguen unes 40.000 Ha de la regió. Amb un curs d'uns 205 km, la seva conca de drenatge abasta els 2.900 km². A finals del s. XIX s'estimava el seu cabal mitjà durant l'estiatge a La Puntilla (lloc poc després de la captació de la séquia Tayme) a l'entorn dels 5 m$^3$/s.
El riu és intensament usat per a la irrigació essent superior al 90% del cabal desviat, successivament, cap a les séquies de Tayme, Eten i Chiclaya. El seu cabal té unes fortes variacions al llarg de l'any i provoca recurrents episodis d'inundacions per efecte del Niño, essent particularment notòries en els registres històrics les de 1720, 1791, 1828, 1866, 1871 (possiblement la més mortífera fins a la data), 1878 i 1891. L'any 1871 s'excavà un nou curs - el "Río Nuevo" - per tal d'allunyar les avingudes de la ciutat de Lambayeque.

## Notes

* ↑ Adams, Jorge I. «Caudal, procedencia y distribución de aguas de la provincia de Tumbes y los departamentos de Piura y Lambayeque» (en castellà). Boletín del Cuerpo de Ingenieros de Minas del Perú. Imprenta de la Escuela de Ingenieros. Cuerpo de Ingenieros de Minas [Lima], Volum 27, 1905, p. 93-101 [Consulta: 18 juliol 2022].

## Enllaços externs

* Portal Agrario - Ministerio de Agricultura del Perú.
# Teplice

Teplice, anomenada Teplice-Šanov fins al 1948; (en alemany: Teplitz-Schönau, i anteriorment, Töplitz) és una ciutat de la República Txeca, capital del Districte de Teplice, dins la Regió d'Ústí nad Labem. És la segona ciutat balneari més gran del país (després de Karlovy Vary).
Teplice és localitzada al nord-oest de Bohèmia, prop de la frontera amb l'estat alemany de Saxònia. Se situa a la plana del riu Bílina, que separa les Muntanyes Metal·líferes (en txec: Krušné Hory) al nord-oest de la Serralada Central txeca (en txec: České středohoří) al sud-est.

## Persones il·lustres
### Nascuts a Teplice

* Julius von Payer (1841–1915), explorador
* Karl Pohlig (1864–1928), director d'orquestra
* Humbert Achamer-Pifrader (1900–1945), coronel de les SS
* Paul Kohner (1902–1988), productor de cinema
* Frederick Kohner (1905–1986), escriptor
* Helmut Pfleger (n. 1943), Gran Mestre d'escacs
* Jaromír Kohlíček (n. 1953), polític
* Daniela Peštová (n. 1970), model
* Robert Lang (n. 1970), jugador d'hoquei sobre gel (Phoenix Coyotes)
* Lucie Králová (n. 1982), Miss República Txeca 2005
* Karl Panzner (1866-1923) director d'orquestra
* Karl Pohlig (1864-1828), compositor, director d'orquestra i mestre de capella.

### Residents

* El matemàtic Adam Adamandy Kochański morí a Teplice el 1700
* El poeta Johann Gottfried Seume morí a Teplice el 1810
* El comporitor Ludwig van Beethoven va començar a escriure la seva Setena Simfonia el 1812 mentre s'estava a Teplice
* Oscar Straus treballà com a Kapellmeister a Teplice
* Kurt Eichhorn treballà com a director d'orquestra a Teplice
* L'astrònom Otto Tetens va morir a Teplice el 1945

## Referències

* ↑ «Teplice | Czech Republic» (en anglès). [Consulta: 29 juny 2019].

## Enllaços externs

* Lloc web municipal
* Fotos de Teplice
* Tour virtual per la ciutat balneari Arxivat 2012-02-23 a Wayback Machine.
* Notícies de Teplice Arxivat 2012-02-29 a Wayback Machine.
* Historical Maps "Herrschaft Toeplitz" & Streetmap Toeplitz with different Views (A. F. Zuerner, Amsterdam 18th Cent.)
# Província de Stara Zagora

La província de Stara Zagora és una província del centre-sud de Bulgària. La capital és Stara Zagora, mentre que altres ciutats en són Txirpan, Kazanlâk i Radnevo, un important centre de producció de carbó. Radnevo és a 20 quilòmetres al sud de Stara Zagora. Aproximadament, hi ha 410.000 residents a la província de Stara Zagora, mentre que la població de les ciutats de Stara Zagora i Kazanlak és de 183.000 i 80.000 habitants, respectivament.
Stara Zagora és un centre cultural de significació particular per a Bulgària com a centre de l'antiga Tràcia, Grècia, Roma i l'Imperi Romà d'Orient. S'hi han trobat restes neolítiques. El famós film de la BBC The History of Europe comença amb el Museu Neolític de Stara Zagora, com a les restes de la primera ciutat europea. Stara Zagora és una de les més velles ciutats d'Europa.
L'octubre del 2004, la província de Stara Zagora fou premiada per tenir la millor qualitat de vida a Europa, junt amb Gran Zúric (Suïssa), Andalusia (Espanya), i Flandes (Bèlgica). El premi li fou donat per Di Magazine, produïda pel Financial Times Group, a causa dels preus baixos, habitatges de nova construcció i rica herència cultural.
Ciutats de la província de Stara Zagora per població:
* Stara Zagora- 141,480
* Kazanlâk- 51,565
* Txirpan- 16,942
* Radnevo- 13,794
* Galabovo- 8,619
* Maglij- 3,480
* Pavel Bania- 2,938
* Gurkovo- 2,884
* Nikolaevo- 2,841
* Xipka- 1,579

## Enllaços externs

* Província de Stara Zagora — la millor qualitat de vida a Europa Arxivat 2008-01-09 a Wayback Machine..
* Informació sobre Stara Zagora Arxivat 2007-10-07 a Wayback Machine..
# Província de Silistra

La província de Silistra (en búlgar: Област Силистра) és una província de Bulgària, que rep el nom de la seva principal ciutat, Silistra. La provincial és coneguda pels pelicans i el licor de préssec. La província de Silistra és tradicionalment agrícola, a causa del seu sòl fèrtil. Altres ciutats importants són Tútrakan, Alfatar, Dulovo i Glavinitsa.
# Teresa Campañà i Cassi

Teresa Campañà i Cassi (Barcelona, 26 d’abril de 1892 - íd. 25 de juny de 1978) fou una de les primeres metgesses catalanes.
Filla de Josep Campañà, paleta, natural de Tarragona, i de Magdalena Cassi, llevadora, d'Olesa de Montserrat, estudià la carrera a la Universitat de Barcelona, que acabà al mes d’octubre de 1917, tot i que no li fou atorgat el títol de llicenciada en Medicina i Cirurgia fins al 29 de març de 1920.
Un cop acabada la carrera, al maig de 1920 es traslladà a París per continuar la seva formació i especialitzar-se en Ginecologia. Allà treballà com a metgessa interna als hospitals Hôtel-Dieu, Saint-Louis, Broca i Rothschild, atenent també Medicina General i infantil. En aquests temps esdevingué membre de la Société de Médecine et d’Hygiène Tropicales.
Un cop retornada a Barcelona, obrí consulta al carrer del Consell de Cent i al desembre de 1924 fou admesa com a sòcia del Sindicat de Metges.
Al llarg de la seva carrera participà en col·loquis radiofònics i pronuncià conferències, entre les quals les que organitzà la Federació de Sindicats Lleters de Catalunya a finals de l’any 1928 amb la intenció de difondre les qualitats de la llet i advertir dels perills de la llet impura.

## Reconeixement i memòria

Vinculada per família a Olesa de Montserrat, hi passà temporades, especialment d’estiu. L'any 2023 els veïns d’Olesa van voler donar el seu nom a un dels nous carrers de Cal Candi.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 Hernández Cardona, Àngel-Manuel. «Galeria de Metges Catalans. Teresa Campañà i Cassi». Col·legi Oficial de Metges de Barcelona. [Consulta: 11 abril 2023].
* ↑ Hernández i Cardona, Àngel Manuel «Les llevadores d'Olesa de Montserrat en els segles XIX i XX». Gimbernat: Revista d’Història de la Medicina i de les Ciències de la Salut, Vol. 55, 2011, pàg. 183-209.
* ↑ «Con objeto de ampliar sus estudios...». La Publicidad: eco de la industria y del comercio, diario de anuncios, avisos y noticias, 02-05-1920, pàg. 8.
* ↑ «Gaseta local. La doctora Teresa Campañà i Cassi...». La Publicitat, 13-10-1922, pàg. 6.
* ↑ «Extractes de les sessions. Acta núm. 189». Butlletí del Sindicato de Médicos de Cataluña, 12-1924, pàg. 12.
* ↑ «Olesa de Montserrat ret homenatge a les dones que donen nom als carrers de Cal Candi». Ajuntament d'Olesa de Montserrat, 10-03-2023. Arxivat de l'original el 2023-04-11. [Consulta: 11 abril 2023].