OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Verds Independents

Els Verds Independents (danès: Frie Grønne) (Q), és un partit polític d'esquerra a Dinamarca. Va ser fundat el 7 de setembre de 2020 per quatre antics membres de L'Alternativa: Sikandar Siddique, Uffe Elbæk i Susanne Zimmer, que són membres del parlament danés, i Niko Grünfeld, membre de l'Ajuntament de Copenhaguen. El líder del partit és Sikandar Siddique. Elbæk va ser fundador i líder de L'Alternativa des del 2013 al 2020.
Els Verds Independents es descriuen com a d'esquerres i un «partit responsable, conscient del canvi climàtic i antiracista».

## Resultats electorals
### Parlament

| Elecció | Vots | % | Escons | +/- | Govern |
| 2022 | 31.787 | 0,9 (núm. 13) | 0 / 179 | Partit nou | Extraparlamentari |

## Referències

* ↑ «Danish parliamentarians split off to form ‘green, anti-racist party’» (en anglès americà). The Local Denmark, 07-09-2020. [Consulta: 20 gener 2023].
* ↑ «A radical new green party for Denmark – welcome to the Independent Greens (Frie Grønne)». The Alternative, 06-09-2020 [Consulta: 10 setembre 2020].
# Montserrat Casas Ametller

Montserrat Casas Ametller (Hostalric, la Selva, 6 de setembre de 1955 - Barcelona, 30 de març de 2013) va ser doctora en Ciències Físiques i rectora de la Universitat de les Illes Balears en el període 2007-2013.
Va cursar els estudis de primària i secundària a l'Institut Jaume Vicens Vives de Girona. Més tard va començar els estudis universitaris de Ciències Físiques a la Universitat de Girona tot i que després del primer curs es va traslladar a la Universitat Autònoma de Barcelona. Es casà amb el catedràtic de Física Teòrica Carles Bona, amb qui tingué un fill. Morí el dia 30 de març de 2013 víctima d'un càncer. El 2015 fou nomenada filla adoptiva pel Consell Insular de Mallorca.
Fou llicenciada (1971) i doctorada (1981) en Ciències Físiques per la Universitat Autònoma de Barcelona. En el període 1977-1983 fou docent de la mateixa UAB, i a partir del 1984 Casas va ser professora de la Universitat de les Illes Balears. Després del seu pas per la UAB va treballar a Centre d'Energia Nuclear de Saclay (França) i, més tard, a l'Institut de Física Nuclear d'Orsay (França). També dugué a terme estades a la Universitat de Trento (Itàlia) i a l'Institut de Física de La Plata (Argentina). El 1994 va esdevenir catedràtica en Física Atòmica, Molecular i Nuclear per la UIB. Com a investigadora se centrà en l'estudi de sistemes quàntics i de la contaminació radioactiva. Fou elegida rectora de la UIB després guanyar les eleccions el 28 de març de 2007, en les quals obtingué en la segona volta el 59,45% dels vots enfront del 40,55% que va aconseguir el seu oponent Sergio Alonso, catedràtic de Meteorologia. Succeí en el càrrec Avel·lí Blasco. Casas fou coautora de dos llibres i feu més d'un centenar de publicacions internacionals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Curriculum Vitae Montserrat Casas» (en castellà). UNED. Arxivat de l'original el 2011-11-20. [Consulta: 30 març 2013].
* 1 2 Gran Enciclopèdia de Mallorca, volum 18, p. 372
* 1 2 3 4 «Semblanza de Montserrat Casas Ametller» (en castellà). UNED. Arxivat de l'original el 2011-11-20. [Consulta: 30 març 2013].
* ↑ «S'ha mort la rectora la Universitat de les Illes Balears, Montserrat Casas». Vilaweb, 30-03-2013 [Consulta: 30 març 2013].
* ↑ «Distincions 2015 Consell de Mallorca». dBalears. Arxivat de l'original el 2015-09-10. [Consulta: 3 setembre].
* ↑ «Montserrat Casas Ametller». Departament de Física de la UIB.
* ↑ «Montserrat Casas será la nueva rectora de la UIB». Universia, 29-03-2007. Arxivat 3 de març 2016 a Wayback Machine.

## Enllaços externs

* Nota informativa de l'homenatge a la UIB
# Districte de Mamers

El Districte de Mamers és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès del Sarthe, a la regió del País del Loira. Té 16 cantons i 202 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Mamers.

## Cantons

cantó de Beaumont-sur-Sarthe - cantó de Bonnétable - cantó de Bouloire - cantó de Conlie - cantó de La Ferté-Bernard - cantó de Fresnay-sur-Sarthe - cantó de La Fresnaye-sur-Chédouet - cantó de Mamers - cantó de Marolles-les-Braults - cantó de Montfort-le-Gesnois - cantó de Montmirail (Sarthe) - cantó de Saint-Calais - cantó de Saint-Paterne - cantó de Sillé-le-Guillaume - cantó de Tuffé - cantó de Vibraye

## Vegeu també

* Cantons del Sarthe
# Vertemati

Vertemati fou una empresa italiana fabricant de motocicletes amb seu a Triuggio (província de Monza i Brianza) que tingué activitat entre el 1993 i el 2004. Fundada a Ronco Briantino, a la mateixa província llombarda, prenia el nom del cognom dels dos germans socis fundadors, Alvaro i Guido Vertemati. L'empresa es va especialitzar de seguida en la fabricació de motocicletes de competició per al fora d'asfalt (motocròs, enduro i supermotard).
Després d'una crisi corporativa, el 2002 l'empresa va ser absorbida pel grup Mondial Off Road (Mondial Moto) i el nom va canviar a VOR Motorcycles. Després dels problemes econòmics que també afectaren el grup comprador, la companyia va restar inactiva durant molt de temps i va fer fallida el 2004; només la marca va ser recuperada del procediment de fallida per altres empresaris, entre ells els fundadors, els quals van reprendre l'activitat com a Vertemati Racing.

## Història

Basant-se en la seva experiència en el camp del motocròs, els germans Alvaro i Guido Vertemati van començar a crear motocicletes pràcticament artesanes. La seva experiència s'havia originat principalment amb Husaberg, marca sueca de què n'havien estat socis i importadors a Itàlia durant uns deu anys. Després del trencament de les relacions amb aquesta companyia (que aviat va acabar en mans de l'austríaca KTM), els germans Vertemati van crear la C500, una motocicleta que adoptava algunes solucions tècniques de Husaberg, com ara la caixa d'aire al tub quadrat del xassís per a estalviar espai.
La C500, evolucionada adequadament, estava destinada a donar vida al primer model del departament de curses de VOR (acrònim de "Vertemati Offroad Racing", divisió de l'empresa nascuda el 1998), la 492, la qual va canviar després el nom a 503, amb distribució en cascada d'engranatges i, en el cas de la C500, basculant totalment mecanitzat a partir de sòlids.

## Vertemati Racing

Després de la recuperació de la fallida del 2004, l'empresa tornà a comercialitzar els seus models amb el nom de Vertemati Racing en versions de motocròs, enduro i supermoto. Les motocicletes es produïen tant amb arrencada a pedal (estrictament cap endavant, també característica de VOR) com elèctrica (en aquest cas, sense incloure el pedal). Duien també suspensions WP, plaques de forquilla mecanitzades a partir de sòlids, frens Brembo (cross/enduro) i Beringer (amb rail de ferro colat i cistella d'avional) per a la supermoto.

## Referències

* ↑ «VOR-Vertemati» (en castellà). ottw.es. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ «Vertemati / VOR» (en anglès). cybermotorcycle.com. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Ayala, Santiago (Director) «1999. VOR 400» (en castellà). Moto Verde. Motor Press Ibérica [Madrid], núm. 478, 5-2018, p. 22.
* 1 2 «Vertemati rinasce dopo il fallimento» (en italià). motocorse.com, 09-08-2004. [Consulta: 12 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Vertemati - Lloc web oficial (anglès)
# Cantó de Guérande

El cantó de Guérande (bretó Kanton Gwenrann) és una divisió administrativa francesa situada al departament de Loira Atlàntic a la regió de Loira Atlàntic, però que històricament ha format part de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 5 comunes:
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi postal | Codi INSEE |
| Guérande | Gwenrann | 13.603 | 81,44 | 44350 | 44069 |
| La Turballe | An Turball | 4.042 | 18,53 | 44420 | 44211 |
| Mesquer | Mesker | 1.467 | 16,72 | 44420 | 44097 |
| Piriac-sur-Mer | Penc'herieg | 1.898 | 12,37 | 44420 | 44125 |
| Saint-André-des-Eaux | Sant-Andrev-an-Dour | 3.532 | 24,71 | 44117 | 44151 |
| Saint-Molf | Sant-Molf | 1.501 | 22,82 | 44350 | 44183 |
| Cantó | Gwenrann | 26.043 | 176,59 | - | 4413 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2006 | Jean-Pierre Dhonneur | UMP |
| 2006- | René Leroux | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Districte de Lannion

El districte de Lannion és un dels quatre districtes amb què es divideix el departament francès de les Costes del Nord, a la regió de Bretanya. Té 7 cantons i 60 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Lannion.

## Cantons

cantó de Lannion - cantó de Lézardrieux - cantó de Perros-Guirec - cantó de Plestin-les-Grèves - cantó de Plouaret - cantó de la Roche-Derrien - cantó de Tréguier

## Vegeu també

* Cantons de les Costes del Nord
# Districte de Saint-Julien-en-Genevois

El Districte de Saint-Julien-en-Genevois és un dels districtes del departament de l'Alta Savoia, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Té 7 cantons, 72 municipis i té com a cap la sotsprefectura de Saint-Julien-en-Genevois.

## Cantons

* cantó d'Annemasse-Nord
* cantó d'Annemasse-Sud
* cantó de Cruseilles
* cantó de Frangy
* cantó de Reignier-Ésery
* cantó de Saint-Julien-en-Genevois
* cantó de Seyssel (Alta Savoia)

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Savoia
# Districte de Redon

El Districte de Redon és un dels quatre districtes amb què es divideix el departament francès d'Ille i Vilaine, a la regió de Bretanya. Té 7 cantons i 53 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Redon.

## Cantons

* Cantó de Bain-de-Bretagne
* Cantó de Grand-Fougeray
* Cantó de Guichen
* Cantó de Maure-de-Bretagne
* Cantó de Pipriac
* Cantó de Redon
* Cantó du Sel-de-Bretagne

## Vegeu també

* Cantons d'Ille i Vilaine
# Cantó de Lunèl

El cantó de Lunèl és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Montpeller, té 15 municipis i el cap cantonal és Lunèl.

## Municipis

* Boisseron
* Campanha
* Galargues
* Garrigas
* Lunèl
* Lunèl Vièlh
* Macilhargues
* Sant Cristòu
* Sant Just
* Sant Nasari de Pesan
* Sanch Erièg
* Saturargues
* Saucinas
* Verargues
* Vilatèla

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. (en francès)
# Platges de Cavalleria

Les platges de Cavalleria, són unes platges relativament amples d'arena torrada. L'espai és accessible per la carretera que duu al cap de Cavalleria, però donada la presència de sistemes dunars fràgils l'accés directe motoritzat no és possible i cal seguir un camí a peu vora 5 o 10 minuts per accedir-hi. S'hi poden trobar restes de construccions militars recents.
# Via Aquitània

La Via Aquitània (en llatí Via Aquitania) fou una de les vies romanes de la Gàl·lia, construïda a partir de l'any 14 dC per unir Narbona, capital de la província de la Gàl·lia Narbonesa, amb Tolosa i Bordeus. A Narbona enllaçava amb la via Domícia. Tenia uns 400 km. També va rebre aquest nom a l'edat mitjana la via que anava d'Astúrica (Astorga) a Bordeus (antiga via XXXIV), a través de Pamplona, utilitzada pels pelegrins del camí de Sant Jaume.
La van fundar Gneu Domici Aenobarb juntament amb Quint Fabi Màxim Al·lobrògic, després de derrotar les tribus dels al·lòbroges i els arverns el 121 aC. El 118 aC va fundar Narbo Martius, que més tard esdevindria fou Narbona, i va construir la Via Domitia, de la qual la Via Aquitania fou una branca. Fou la principal via de la província romana d'Aquitània.

## Referències

* Archéologia, núm. 470, octubre 2009, pp. 52-63.
* Club ArchéoGéographie, La voie d'Aquitaine, L. Decramer, 2008.
* The Cambridge Ancient History, vol. X. Londres: Cambridge UP, 1970.
* Estrabó, Geografia, llibre IV, capítol 2, a «Lacus Curtius».

## Vegeu també

* Llista de vies romanes
# Districte de Toló

El Districte de Toló és un dels tres districtes del departament francès del Var, a la regió de Provença-Alps-Costa Blava. Té 22 cantons i 34 municipis. El cap cantonal és Toló.

## Cantons

* cantó de Lo Baucet
* cantó de Colobrieras
* cantó de La Crau d'Ieras
* cantó de Cuers
* cantó de La Garda
* cantó de Ieras Est
* cantó de Ieras Oest
* cantó d'Oliulas
* cantó de Sant Mandrier de Mar
* cantó de La Sanha
* cantó de Sieis Forns lei Plaias
* cantó de Soliers Pònt
* cantó de Toló-1
* cantó de Toló-2
* cantó de Toló-3
* cantó de Toló-4
* cantó de Toló-5
* cantó de Toló-6
* cantó de Toló-7
* cantó de Toló-8
* cantó de Toló-9
* cantó de La Valeta

## Vegeu també

* Cantons del Var
# Districte de Barceloneta de Provença

El Districte de Barceloneta de Provença és un districte francès del departament dels Alps de l'Alta Provença, a la regió de Provença-Alps-Costa Blava. Té 2 cantons i 16 municipis, cosa que el converteix en el districte més petit de tot França. El cap del districte és la sotsprefectura de Barceloneta de Provença.

## Cantons

* cantó de Barceloneta de Provença
* cantó de Lo Lauset

## Vegeu també

* Cantons dels Alps de l'Alta Provença
# Districte de Coutances

El Districte de Coutances és un dels quatre districtes del departament francès de la Manche, a la regió de la Normandia. El 2020 tenia deu cantons i 81 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Coutances. El 2019 tenia 70.326 habitants.

## Cantons i municipis
### Cantons

cantó de Bréhal - cantó de Cerisy-la-Salle - cantó de Coutances - cantó de Gavray - cantó de La Haye-du-Puits - cantó de Lessay - cantó de Montmartin-sur-Mer - cantó de Périers - cantó de Saint-Malo-de-la-Lande - cantó de Saint-Sauveur-Lendelin

### Municipis

* Agon-Coutainville
* Annoville
* Appeville
* Auxais
* La Baleine
* Baupte
* Belval
* Blainville-sur-Mer
* Brainville
* Bretteville-sur-Ay
* Bricqueville-la-Blouette
* Cambernon
* Cametours
* Camprond
* Cerisy-la-Salle
* Courcy
* Coutances
* Créances
* Doville
* Feugères
* La Feuillie
* Gavray-sur-Sienne
* Geffosses
* Gonfreville
* Gorges
* Gouville-sur-Mer
* Gratot
* Grimesnil
* Hambye
* Hauteville-sur-Mer
* Hauteville-la-Guichard
* La Haye
* Heugueville-sur-Sienne
* Laulne
* Lengronne
* Lessay
* Lingreville
* Montsenelle
* Marchésieux
* Le Mesnil-Garnier
* Le Mesnil-Villeman
* Millières
* Montaigu-les-Bois
* Montcuit
* Monthuchon
* Montmartin-sur-Mer
* Montpinchon
* Muneville-le-Bingard
* Nay
* Neufmesnil
* Nicorps
* Notre-Dame-de-Cenilly
* Orval sur Sienne
* Ouville
* Périers
* Pirou
* Le Plessis-Lastelle
* Quettreville-sur-Sienne
* Raids
* Regnéville-sur-Mer
* Roncey
* Saint-Denis-le-Gast
* Saint-Denis-le-Vêtu
* Saint-Germain-sur-Ay
* Saint-Germain-sur-Sèves
* Saint-Malo-de-la-Lande
* Saint-Martin-d'Aubigny
* Saint-Martin-de-Cenilly
* Saint-Nicolas-de-Pierrepont
* Saint-Patrice-de-Claids
* Saint-Pierre-de-Coutances
* Saint-Sauveur-de-Pierrepont
* Saint-Sauveur-Villages
* Saint-Sébastien-de-Raids
* Saussey
* Savigny
* Tourville-sur-Sienne
* Varenguebec
* La Vendelée
* Ver
* Vesly

## Referències

* ↑ «Composition de l'arrondissement de Coutances». [Consulta: 18 desembre 2020].
# Varicorhinus iphthimostoma

Varicorhinus iphthimostoma és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Lufira.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S. 1836. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Mus. Senckenberg, Abhandl. Beschr. Naturg. v. 2 (núm. 1). 1-28.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Varicorhinus yeni

Varicorhinus yeni és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S. 1836. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Mus. Senckenberg, Abhandl. Beschr. Naturg. v. 2 (núm. 1). 1-28.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Varicus

Varicus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Varicus bucca (Robins & Böhlke, 1961)
* Varicus fisheri (Herre, 1942)
* Varicus imswe (Greenfield, 1981)
* Varicus marilynae (Gilmore, 1979)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Robins, C. R. & J. E. Böhlke. 1961. A new gobioid fish from the Antilles and comments on Ctenogobius fasciatus and Ctenogobius curtisi. Copeia 1961 (núm. 1): 46-50.
* ↑ Herre, A. W. C. T., 1942. Notes on a collection of fishes from Antigua and Barbados, British West Indies. Stanford University Publications, University Series, Biological Sciences v. 7 (núm. 2): 286-305.
* ↑ Greenfield, D. W., 1981: Varicus imswe, a new species of gobiid fish from Belize. Copeia 1981 (núm. 2): 269-272.
* ↑ Williams, J. T. i C. R. Gilbert, 1983: Additional information on the gobiid fish Varicus imswe, with comments on the nominal species of Varicus. Northeast Gulf Science v. 6 (núm. 2): 185-189.
* ↑ Gilmore, R. G., 1979. Varicus marilynae, a new gobiid fish from Florida. Copeia 1979 (núm. 1): 126-128.
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Districte de Pontivy

El districte de Pontivy és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès d'Ar Mor-Bihan, a la regió de la Bretanya. Té 10 cantons i 78 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Pontivy.

## Categoria

cantó de Baud - cantó de Cléguérec - cantó de Le Faouët - cantó de Gourin - cantó de Guémené-sur-Scorff - cantó de Josselin - cantó de Locminé - cantó de Pontivy - cantó de Rohan - cantó de Saint-Jean-Brévelay

## Vegeu també

* Cantons d'Ar Mor-Bihan
# Venjança

La venjança és l'acte de tornar un dany rebut amb un mal igual o major més endavant, sigui de la mateixa forma per exemple, un assassinat d'un familiar del culpable per una mort a la família pròpia) o similar. L'acte pretén reparar el sentiment d'injustícia de la víctima i del seu entorn i com a tal està lligada a l'honor. És un dels temes principals de la literatura i s'oposa al perdó. Quan s'aplica a països, sovint es coneix amb el nom de revengisme.
La venjança produeix alleujament psicològic, ja que si un mal no ha rebut reparació, sigui en forma de tornar l'ofensa, de disculpa o d'altres mecanismes per recuperar l'homeostasi pot produir victimisme. Aquest alleujament es basa en el plaer que hom sent en veure el dolor d'un agressor o enemic. Donat que es basa en un sentiment positiu que sorgeix d'un de negatiu, ha estat històricament un motiu de debat a l'ètica (en la majoria de casos per condemnar-la).

## Història

La mitologia té diversos déus o deesses de la venjança, com la Nèmesi grega, lligada a la memòria i la justícia. La seva funció és equilibrar el món després que un acte negatiu el descompensi.
La venjança apareix regulada a moltes societats, com a la Llei del Talió bíblica, on s'usa per castigar els criminals i així dissuadir possibles delictes futurs. En aquests casos la venjança és part d'un procés públic i no respon únicament a la ràbia dels afectats, i és vista com a quelcom positiu. Evoluciona en la justícia retributiva, que justifica per exemple la pena de mort a determinats països.
El cristianisme explicita el caràcter negatiu de la venjança, amb la metàfora de parar l'altra galta quan hom rep un mal o de la necessitat de perdonar "setanta vegades set" que apareix citat als evangelis.
La vendetta o venjança de sang va sorgir a les societats antigues i va perdurar fins a l'Edat Moderna, on el clan familiar estava obligat a tornar el mal comès sobre un dels seus, fet que provocava guerres entre dues o més famílies durant generacions (la separació d'amants per aquestes venjances i odis comunitaris és un dels motius recurrents de les anomenades parelles desgraciades). La vendetta apareix posteriorment lligada a la màfia i la sippenhaft alemanya nazi, la llei segons la qual els propers a un criminal contra l'estat tenien part de culpa.
La justícia basada en el dret positiu ha anat limitant el paper de la venjança, instaurant càstigs als criminals sense aquest component personal i de violència, com per exemple les penes de presó després d'un judici.

## Venjances cèlebres

Hi ha algunes venjances que s'han fet famoses per la seva repercussió històrica o pel caràcter artístic de les obres on apareixen. Cal destacar:
* L'òpera Rigoletto
* La Guerra de les Dues Roses
* Els assassinats ordenats per Al Capone
* Hamlet contra el seu oncle
* El conflicte de la muntanya de Tor (Alins)
* Moltes de les obres d'honor de Lope de Vega, com per exemple Fuenteovejuna
* Aquil·les
* Les relacions perilloses
* El comte de Montecristo
* La massacre de Puerto Hurraco

## Referències

* ↑ Martín, Andreu «L'Espanya Profunda». Sàpiens [Barcelona], núm. 94, 8-2010, p. 22. ISSN: 1695-2014.
Viccionari
# Mancomunitat Azud de Villagonzalo de Tormes

Mancomunitat Azud de Villagonzalo de Tormes és una mancomunitat de municipis de la província de Salamanca, situat al Nord-est de la província. Està formada pels municipis de Calvarrasa de Abajo, la capital, Machacón, Pelabravo i Villagonzalo de Tormes.

## Referències

* ↑ «Mancomunidad del Azud - La Mancomunidad» (en castellà). [Consulta: 13 març 2023].

## Enllaços externs

* Mancomunidades. Diputación de Salamanca
# Era Bastida de Salat

Era Bastida deth Salat (francès La Bastide-du-Salat) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Benetice

Benetice (antigament anomenat Beneczicze i Benetitz) és un poble situat prop de la ciutat de Světlá nad Sázavou a la República Txeca.
Fa temps, hi havia una fàbrica de vidre. Avui dia ja no existeix, però alguns noms locals de llocs conserven referències a la fàbrica de vidre com els noms Na susírnách o rybník Sklárenský (el nom d'una bassa).
Hi ha un parc recreatiu a Benetice que s'utilitzava per a gent jove d'Hongria, Polònia i Alemanya, i com camp pioner (els pioners eren un grup de gent organitzada a la República Txeca).

## Enllaços externs

* www.benetice.eu
# Vicenta Michans y Piquer de Dot

Vicenta Michans y Piquer de Dot (València, 27 d'abril de 1802 - París, 30 d'abril de 1863) fou una cantatriu i guitarrista valenciana.
Començà a la capital d'Espanya, la seva educació musical, i quan només comptava setze anys començà a ser admirada per l'alta societat madrilenya. Es feu aplaudir molt a Barcelona, on va donar repetits concerts que feren època i ciutat on residí després de casar-se amb el poeta Jaume Dot.
El 1831 donà un concert a la "Granja de San Ildefonso" davant els monarques espanyols, que l'ompliren d'elogis i la nomenaren primera addicta facultativa del Conservatori.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 7. (ISBN 84-239-4535-9)