OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Petaluma

Petaluma és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2010 tenia 60.450 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Petaluma tenia 54.548 habitants, 19.932 habitatges, i 14.012 famílies. La densitat de població era de 1.526,2 habitants/km².
Dels 19.932 habitatges en un 36,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,3% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 29,7% no eren unitats familiars. En el 22,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 31,5% entre 25 i 44, un 24,1% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 61.679 $ i la renda mediana per família de 71.158 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.232 $ mentre que les dones 36.413 $. La renda per capita de la població era de 27.087 $. Entorn del 3,3% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Petaluma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Petaluma». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Cantó de Le Tampon-2

El cantó de Le Tampon-2 és un cantó de l'illa de la Reunió, regió d'ultramar francesa de l'oceà Índic. Correspon a una fracció de la comuna de Le Tampon, en particular la Plaine des Cafres.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2008 - | Maurice Hoarau | |

## Vegeu també

* Cantons de l'illa de la Reunió
* Comunes de l'illa de la Reunió
* Consell General de l'illa de la Reunió
# Sclerophrys buchneri

Sclerophrys buchneri és una espècie de gripau de la família Bufonidae. Va ser descrit el 1882 com Bufo buchneri pel zoòleg alemany Wilhelm Peters.
Habita a la provincia de Cabinda a Angola, a la República del Congo i possiblement a l'Oest de la República Democràtica del Congo. Fins 2016 era classificat en el gènere dels Amietophrynus.
Les temptatives per establir-ne la distribució son especulatives i depenen de la precisió en el seu estatus taxonòmic i de conservació. Pot ser un sinònim de Sclerophrys funereus (Sclerophrys funerea).
Va rebre l'epítet en reconeixement del metge i explorador alemany Max Buchner (1846–1921).

## Referències

* ↑ Wilhelm C.H., Peters. Naturwissenschaftliche Reise nach Mossambique (en alemany). Volum III: Amphibien. Berlín: Georg Reimke, 1882.
* 1 2 Frost, Darrel R. «Amietophrynus buchneri (Peters, 1882)». Amphibian Species of the World: an Online Reference. Version 6.0. American Museum of Natural History, 2014. [Consulta: 10 abril 2014].
* 1 2 Ohler, Annemarie; Dubois, Alain «The identity of the South African toad Sclerophrys capensis Tschudi, 1838 (Amphibia, Anura)» (en anglès). PeerJ, 4, 11-01-2016, pàg. e1553. DOI: 10.7717/peerj.1553. ISSN: 2167-8359. PMC: PMC4715445. PMID: 26788431.
* ↑ IUCN «Sclerophrys buchneri» (en anglès). Llista Vermella de la UICN, 04-08-2016. DOI: 10.2305/iucn.uk.2016-3.rlts.t54595a77158830.en..
* ↑ Beolens, Bo. The Eponym Dictionary of Amphibians.. Exeter: Pelagic Publishing, 2013. ISBN 978-1-907807-42-8.
# Bandera dels Països Baixos

La bandera dels Països Baixos consta de tres línies horitzontals vermella, blanca i blava (de dalt a baix) i va esdevenir oficial el 19 febrer 1937. Els colors ja havien estat utilitzats abans del 1572 sota el nom de Statenvlag ('bandera dels estats'). A partir del 1572, Guillem I d'Orange-Nassau va adoptar els colors taronja, blanc i blau per la bandera, basada en l'escut d'Orange, el seu territori ancestral. Aquesta bandera és coneguda com a Prinsenvlag ('bandera dels prínceps'). Durant la República Batava, la Prinsenvlag va ser prohibida i substituïda per la Statenvlag, canviant el taronja pel vermell.
Després del Primer Imperi Francès, la bandera es va quedar amb els colors vermell, blanc i blau, però amb un gallardet taronja.

## Referències

* ↑ Wilhelmina en De Minister van Staat, Minister van Koloniën, Voorzitter van den Raad van Ministers (19 febrer 1937): Koninklijk Besluit núm. 93, Zell am See (neerlandès).
* ↑ J.C. de Jonge, Geschiedenis van het Nederlandse zeewesen, deel 1. La Haia, 1833, pàg. 246 (neerlandès)
* ↑ D.G. Muller, De oorsprong der Nederlandsche vlag, op nieuw geschiedkundig onderzocht en nagespoord. Amsterdam, 1862, pàg.74. (neerlandès)
* ↑ «flag of the Netherlands» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 12-11-2018. [Consulta: 30 octubre 2022].
# Cornucòpia

La cornucòpia o corn de l'abundància era la banya d'Amaltea, que Zeus va trencar sense voler. Tenia el poder d'oferir desitjos, d'aquí el seu nom llatí, que significa 'banya de l'abundància'.
Posteriorment, la banya es va desvincular d'Amaltea per esdevenir símbol de riquesa. Usualment, se la representa plena de fruites i flors que vessen, com a signe d'abundància de la natura. També pot contenir riqueses minerals, monedes, etc.

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.139. ISBN 84-8332-390-7 [Consulta: 28 novembre 2014].
# Pinole

Pinole és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 19.039 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pinole tenia 19.039 habitants, 6.743 habitatges, i 5.057 famílies. La densitat de població era de 1.413,7 habitants/km².
Dels 6.743 habitatges en un 34,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,6% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 20,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 62.256 $ i la renda mediana per família de 70.172 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.335 $ mentre que les dones 38.019 $. La renda per capita de la població era de 25.170 $. Entorn del 3,5% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pinole». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pinole». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Patatxo

Un patatxo és un tipus d'embarcació de vela amb dos pals, molt lleugera i de poc calat, una mena de barreja entre un bergantí i una goleta, que en els seus inicis va ser un vaixell de guerra, estant destinat a la vigilància i inspecció de les costes i ports normalment supeditada a una altra embarcació de més importància o mida, i també per a viatges transpacífics, encara que posteriorment es va utilitzar per a fins civils o d'aprovisionament i que solia ser d'unes 30 tones.

## Història

Va ser usat sobretot per l'Armada espanyola durant els segles XV, XVI, XVII i XVIII per a la defensa i vigilància dels territoris de l'Imperi Espanyol d'ultramar.
Per la seva lleugeresa i velocitat de desplaçament va ser també emprat per corsaris espanyols i holandesos per atacar vaixells comercials.
Flotilles de patatxos varen participar en diverses batalles històriques com:
* La Jornada d'Anglaterra, intent d'invasió espanyola d'Anglaterra per part de l'Armada espanyola a 1579.
* La batalla d'Alcazarquivir, que va tenir lloc el 4 d'agost de 1578 i va enfrontar les forces portugueses a les dels pretendents al tron de Marroc.
* La batalla de l'Illa Terceira, en 1582, entre francesos i espanyols.
* Uns 1700 van formar part de l'Armada de l'Oceà.
* La Batalla de les Dunes entre les armades espanyola i holandesa que es va lliurar el 21 d'octubre de 1639 a la rada de les Dunes, prop de la costa del comtat de Kent, a Anglaterra, en el transcurs de la Guerra dels Vuitanta Anys.

## Llista de patatxos històrics

* Germán , enfonsat a 1898 a Portosín, Galícia.
* El Galgo i La Margarita (pertanyent a l'Armada reial de la guàrdia de la carrera de les Índies, encallat a l'illa de la Bermuda, en 1639.
* San Juan i San Pedro 1639, patatxos basc i flamenc, respectivament, pertanyents a Juana Larando i que es van dedicar al saqueig de navilis a la costa de França i el Canal de la Mànega.
* Saint Nicholas, adquirit per la corona espanyola a 1636 a Gabriel de Tamaril.
* Buen Jesús, enviat per la corona espanyola a 1648 des de Panamà a les Illes Filipines per a comprovar si aquestes havien caigut en mans dels neerlandesos.
* Santa Cruz , construït a 1698 a les drassanes reials de Guayaquil, armat amb 44 canons, i amb una tripulació de 300 mariners sota el comandament de Nicolás de la Rosa, comte de Vega Florida, i que formava part de la Flota de Terra Ferma.
* Ntra. Señora del Carmen, capitanejat per Araoz a 1708.

## Vegeu també

* Urca
* Flota d'Índies
* Carles II
* Felip V
* Vaixell

## Bibliografia

* Cesáreo Fernández Duro. Armada Espanyola, des de la unió dels regnes de Castilla i Aragó. Editat pel Museu Naval de Madrid, 1972.

## Referències

* ↑ «Patatxo». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Entrada "patatxo"». Diccionari nàutic. TERMCAT. [Consulta: 19 agost 2014].

## Enllaços externs

* web del Museu Naval de Madrid
* Museu Naval de Madrid al Centre Virtual Cervantes
* Naval de Madrid, museli
# Plácido Rosas

Plácido Rosas és una localitat de l'Uruguai, ubicada al sud-est del departament de Cerro Largo, limítrof amb Treinta y Tres. Té una població aproximada de 500 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 7 metres sobre el nivell del mar.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 377 | 428 | 387 | 402 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Dècada del 750
## Esdeveniments

* Creació del Vaticà com a Estat
* Els francs fan recular els àrabs i els fan fora de França
* Man'yōshū, la primera antologia de poesia japonesa coneguda
* Auge de Bagdad com a centre cultural i polític
* Els maorís s'instal·len a Nova Zelanda
* Regne budista a Java
* Domini de la dinastia Abbàssida al món àrab
* Expansió del conreu de la canya de sucre

## Personatges destacats

* Pipí I el Breu
* Aistulf de Friül
* Constantí V
* Fruela I d'Astúries
* Alfons I d'Astúries
# Cantó de Nimes-3

El cantó de Nîmes-3 és un cantó francès del departament del Gard, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Nimes, compta amb una part de la ciutat de Nimes.

## Vegeu també

* Cantons del Gard
# Damar (Kansas)

Damar és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 155 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Damar tenia 155 habitants, 64 habitatges, i 41 famílies. La densitat de població era de 315 habitants per km².
Dels 64 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 4,7% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 29,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 26,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 23,9% entre 25 i 44, un 12,3% de 45 a 60 i un 29% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.917 $ i la renda mediana per família de 31.563 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 9.583 $. La renda per capita de la població era d'11.796 $. Entorn del 9,3% de les famílies i el 7,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Damar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Damar». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Privas

El cantó de Privàs és un cantó del departament francès de l'Ardecha, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Està inclòs al districte de Privàs i té 16 municipis. El cap cantonal és la prefectura de Privàs.

## Municipis

* Ajoux
* Alissas
* Cos
* Creysseilles
* Dunière-sur-Eyrieux
* Flaviac
* Freyssenet
* Gourdon
* Lyas
* Las Olièras
* Pourchères
* Pranles
* Privas
* Saint-Priest
* Saint-Vincent-de-Durfort
* Veiràs

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1955-1961 | M. Gounon | radical |
| 1961-1979 | M. Chaix | Divers droite |
| 1979-1985 | M. Viale | PS |
| 1985-1998 | Amédée Imbert | UDF |
| 1998-2009 | Yves Chastan | PS |
| 2009- | Hervé Saulignac | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 14.184 | 16.329 | 16.974 | 17.709 | 18.241 | 18.032 | 18.334 |

## Vegeu també

* Cantons de l'Ardecha
# Teòdot I Casiteres

Teodor I Casiteres (en llatí: Theodorus o Theodotus, en grec antic: Θεόδωρος o Θεόδοτος Κασσιτεράς) va ser patriarca de Constantinoble de l'any 815 al 821. Encara que el seu nom apareix sovint com Teodor, s'ha classificat a les llistes com Teòdot I de Constantinoble.
Era nascut a Nacòlia i fill de Miquel Melissè i de la germana de l'emperadriu Eudòxia (darrera muller de Constantí V). Va ser confident de l'emperador Miquel I Rangabé i va servir com oficial administratiu (spatharokandidatos); va donar suport a Lleó V l'Armeni al que, una vegada al tron, va portar cap a la tendència iconoclasta.
Va ser nomenat a l'abril del 815, després de la deposició per part de l'emperador Lleó V l'Armeni de Nicèfor I de Constantinoble (favorable a les imatges). El vell Teodot no tenia prou capacitat pel càrrec però era virtuós i tenia gust per la intriga. Va convocar un sínode a Constantinoble que va derogar els acords del Segon Concili de Nicea i va restablir la iconoclàstia el mateix 815 i sembla que va forçar a alguns clergues a acceptar aquesta visió per mitjà de la tortura, deixant-los sense menjar. Va excomunicar els seus predecessors, els patriarques iconòduls (que veneraven les imatges).
Va morir el gener del 821 i el va succeir Antoni I, un dels bisbes que havia abraçat la iconoclàstia l'any 815.

## Referències

* ↑ Kajdan, Aleksandr. The Oxford dictionary of Byzantium. Nova York: Oxford Univ. Press, 1991, p. 2054. ISBN 9780195046526.
# Abacus Cooperativa

Abacus Cooperativa és una cooperativa de consum i laboral catalana, especialitzada en la distribució comercial de materials educatius, editorials, d'oficina i jocs infantils. Té presència territorial a Catalunya, el País Valencià, les Illes Balears i també disposa d'una botiga en línia.
També és membre fundador del Grup Clade, el primer grup empresarial cooperatiu català. El 2021 es va fusionar amb el Grup Som i el desembre de 2022 va comprar el club TresC.

## Història

Va ser fundada el 1968 per un grup de mestres, pares i mares de Barcelona, junt amb l'Escola de Mestres Rosa Sensat, amb l'objectiu de proporcionar serveis de qualitat en l'àmbit de l'educació i la cultura. Inicialment, era una entitat formada només pels consumidors, però des del 1985 també va incorporar els treballadors com a socis. A finals de la dècada del 2010, la cooperativa estava formada per prop de 550 socis de treball i gairebé un milió de socis de consum.
El gener de 2019, Abacus Cooperativa va cedir el seu fons a l'Arxiu Nacional de Catalunya. Amb un volum de 3,2 m lineals (32 unitats d'instal·lació), conté principalment la documentació generada per l'activitat comercial de l'entitat i inclou sèries organitzatives, històrics de relacions externes i internes i informació sobre serveis oferts als cooperativistes i activitats pròpies.
El gener del 2024 es va fer públic que Abacus i l'empresari Jaume Roures estaven negociant l'adquisició del Grup Enciclopèdia Catalana, que acumulava un deute de 9,5 milions d'euros, per impulsar un nou grup editorial.

## Galeria d'imatges

* Botiga al mercat d'Hostafrancs de Barcelona
* Botiga al Gran Casino del Foment de Terrassa
* Botiga al Vapor Sampere de Sabadell

## Referències

* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 30 persones i 24 entitats». Gencat, 17-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].
* ↑ «Abacus cooperativa rep la Medalla d'Or al Mèrit Cívic en reconeixement de la trajectòria de 50 anys». Abacus, 01-06-2018. [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ Observatori de la Responsabilitat Social de l’Empresa. «Abacus cooperativa» (Web). El Consell de Treball, Econòmic i Social de Catalunya. Arxivat de l'original el 3 de novembre 2014. [Consulta: 20 gener 2014].
* ↑ «Abacus acorda l'adquisició del TresC». La República, 27-12-2022. [Consulta: 28 desembre 2022].
* ↑ «La cooperativa Abacus logra unos ingresos de 91 millones en 2018» (Web) (en castellà). La Vanguardia, 22-05-2019. [Consulta: 30 maig 2019].
* ↑ «Abacus cedeix el seu fons històric a l'Arxiu Nacional de Catalunya». govern.cat, 22-01-2019. [Consulta: 1r gener 2021].
* ↑ Serra, Montserrat. «Abacus i Jaume Roures compren els segells d’Enciclopèdia Catalana i impulsen un nou grup editorial». Vilaweb, 17-01-2024. [Consulta: 17 gener 2024].
* ↑ «Telenotícies - Abacus i Jaume Roures, al rescat del Grup Enciclopèdia Catalana - 3Cat». CCMA, 17-01-2024. [Consulta: 17 gener 2024].

## Enllaços externs

* Botiga en línia
* Pàgina corporativa
# Sal marina

La sal marina és la sal procedent de l'evaporació de l'aigua de mar, davant la sal gemma o sal de roca extreta de mines terrestres. Les salines són els centres per excel·lència de producció de sal marina.

## Composició

Per regla general, la sal marina té un 86%de clorur de sodi (NaCl) i traces d'oligoelements com ara calci, clorur de magnesi, potassi, iode i manganès. La sal marina refinada és composta gairebé exclusivament de clorur de sodi (més del 99%).
La composició de la sal marina varia depenent de la situació geogràfica de la salina. Així la sal de l'Atlàntic és més rica en sals de magnesi i en partícules de flora marina (plàncton, algues microscòpiques) que la sal de la Mediterrània. La flor de sal, que es cull a la superfície de la salmorra de les eres de la salines, té més proporció de iode.

## Mètodes d'obtenció

La sal marina és collida generalment en salines situades en llocs càlids, on l'acció del sol i dels vents permet l'evaporació de l'aigua de mar fins que es formin els vidres de sal. Se situen sobretot en maresmes costaneres on la nul·la altitud facilita la canalització de l'aigua de les marees fins a les eres d'evaporació. La salina marítima d'evaporació solar més septentrional d'Europa es troba a la maresma de Séné, a la costa meridional de la Bretanya; avui en dia sense activitat salinera.
En regions més fredes i humides, calen altres mitjans d'evaporació de l'aigua de mar. La cristal·lització de la sal s'efectua llavors en factories on l'aigua de mar és bullida en uns recipients de poca altura: les paelles d'evaporació. És el procés utilitzat al poble de Maldon, a Anglaterra.
Ambdós procediments van ser utilitzats des de l'edat del ferro, però amb el desenvolupament dels mitjans de transport, les factories de sal ignígena (per l'acció del foc) no van suportar la competència de les salines solars, la producció de les quals era molt més gran i menys costosa.

## Usos

La sal marina i la sal gemma tenen el mateix ús, essent la primera més apreciada en gastronomia pel seu sabor més exquisit. La sal marina s'empra tradicionalment en l'elaboració de salaons de peixos, com ara el bacallà, les anxoves, les sardines, així com de carns.

## Vegeu també

* Aigua de mar
* Flor de sal
# Joaquim Novella i Izquierdo

Joaquim Novella i Izquierdo (Barcelona, 9 de maig de 1949) és un economista i polític català, diputat al Parlament de Catalunya en la IV Legislatura.

## Biografia

Es doctorà en ciències econòmiques i empresarials per la Universitat de Barcelona, ha estat vicedegà i cap d'estudis de la Facultat de Ciències Econòmiques de la Universitat de Barcelona.
Membre d'Iniciativa per Catalunya-Verds fou director de l'Escola de Formació de Comissions Obreres, sindicat del que també n'és membre actiu. Fou elegit diputat per la província de Barcelona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1995 dins les llistes d'Iniciativa per Catalunya-Verds. També fou membre del Consell del Treball Econòmic i Social de Catalunya.
Actualment és catedràtic de Política Econòmica de la Facultat de Ciències Econòmiques de la Universitat de Barcelona. Ha escrit llibres i ha publicat alguns articles a l'anuari de la Fundació CIDOB, Cuadernos de Economía i Mientras Tanto.

## Obres

* L'economia de l'Alt Penedès: anàlisi i propostes d'actuació econòmica (1988)
* L'economia del Baix Penedès: anàlisis i propostes d'actuació econòmica (1991)
* El proceso de integración europea y la Unión Económica y Monetaria: el programa de convergencia del Gobierno español a l'Anuari CIDOB (1992)
* El sector exterior de la economía española en 1998 a l'Anuari CIDOB (1998)
* La competitivitat de l'economia catalana. Generalitat de Catalunya -CTESC- (2004)

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la V Legislatura p. 183

## Enllaços externs

* Obres de Joaquim Novella Izquierdo a dialnet.
* Diputats al Parlament de Catalunya a La Vanguardia, 21/11/1995