OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Het Nederlandsch Sportpark

El Het Nederlandsch Sportpark, també anomenat Oude Stadion, era un estadi esportiu que es trobava a la ciutat d'Amsterdam, als Països Baixos. El 1912 Harry Elte guanyà un concurs per a la construcció d'un estadi nacional. Les obres finalitzaren el 1914.
Durant molts anys fou l'únic estadi dels Països Baixos que tenia unes grades construïdes amb totxanes i fou el principal estadi d'Amsterdam fins a la construcció de l'Estadi Olímpic d'Amsterdam pels Jocs Olímpics d'Estiu de 1928. L'estadi tenia una capacitat per a 29 000 espectadors i era emprat, principalment, per a partits de futbol i proves de ciclisme,, moment en què la seva capacitat era reduïda a 17 000 espectadors.
Fou seu dels Jocs Olímpics d'Estiu de 1928, acollint dos partits de futbol i hoquei sobre herba. L'estadi fou enderrocat un any després per a la construcció d'un complex de vivendes.

## Referències

* ↑ Architectuur aan de zijlijn: stadions en tribunes in Nederland. Auteur: Tijs Tummers. D'Arts, 1993. ISBN 90-800-7902-2
* ↑ 1928 Summer Olympics official report. Arxivat 2008-04-08 a Wayback Machine. pp. 173–80.
* ↑ «Olympedia – Amsterdamsche Stadion, Amsterdam». [Consulta: 20 setembre 2024].
# Kàmenka (Kursk)

Kàmenka (en rus: Каменка) és un poble a l'óblast de Kursk, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 19 habitants. Pertany al districte rural de Gorxétxnoie.

## Referències

* ↑ «Bogatyrëvo». GeoNames. [Consulta: 6 abril 2019].
# Municipi de Brønderslev

El municipi de Brønderslev és un municipi danès que va ser creat l'1 de gener del 2007 com a part de la Reforma Municipal Danesa, integrant els antics municipis de Dronninglund amb el de Brønderslev. El municipi és situat al nord de la península de Jutlàndia, a la Regió de Nordjylland, abasta una superfície de 633,18 km². Originalment el municipi va ser creat amb el nom de Brønderslev-Dronninglund, el nom més llarg del municipis danesos, però el consell municipal va decidir escurçar el nom a la seva primera reunió.
La ciutat més important i capital del municipi és Brønderslev (11.882 habitants el 2008). Altres ciutats són:
* Hjallerup
* Dronninglund
* Asaa

## Consell municipal

Resultats de les eleccions del 18 de novembre del 2009:
| Partit | vots | % vots |
| Socialdemokratiet | 7523 | 39.6 |
| Det Radikale Venstre 310 | 1.6 |
| Det Konservative Folkeparti 1048 | 5.5 |
| Socialistisk Folkeparti 1897 | 10.0 |
| Dansk Folkeparti 1083 | 5.7 |
| Venstre 7048 | 37.1 |
| Enhedslisten - De Rød-Grønne 67 | 0.3 |

### Alcaldes

| Alcalde | Període | Partit |
| Mikael Klitgaard | 1-1-2007 a 31-12-2009 | Venstre |
| Lene Hansen | 1-1-2010 a 31-12-2013 | Socialdemokratiet |

## Referències

* ↑ (danès) Resultats de les eleccions municipals al municipi de Brønderslev
# Regió del Centre (Portugal)

La Regió Centre (en portuguès Região Centro) és una regió portuguesa, que comprèn íntegrament els districtes de Coïmbra, Castelo Branco i Leiria, la major part dels districtes d'Aveiro, Viseu i Guarda, i prop d'un terç del Districte de Santarém. Limita al nord amb la Regió Nord, a l'est amb Castella i Lleó, al sud amb l'Alentejo i la Regió de Lisboa i a l'oest amb l'oceà Atlàntic. Àrea: 28 405 km² (un 31% del Portugal Continental). Població (2007): 2 411 473 (un 25% del Portugal Continental).
Comprèn 12 subregions estadístiques:
* Baixo Mondego
* Baixo Vouga
* Beira Interior Norte
* Beira Interior Sul
* Cova da Beira
* Dão-Lafões
* Médio Tejo
* Oeste
* Pinhal Interior Norte
* Pinhal Interior Sul
* Pinhal Litoral
* Serra da Estrela
La Regió Centre comprèn 100 concelhos. Grosso modo, correspondria a les antigue comarques de Beira (Beira Alta, Beira Baixa i Beira Litoral) i part de Ribatejo i Estremadura.

## Ciutats principals

Coimbra, Aveiro, Viseu, Leiria, Guarda, Castelo Branco, Covilhã, Figueira da Foz, Tomar, Abrantes, Ovar, Mangualde, Tondela, Caldas da Rainha, Pombal, Marinha Grande, Peniche, Seia i Pinhel.

## Enllaços externs

* Centre de Portugal
# Swisher

Swisher és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 813 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Swisher tenia 813 habitants, 306 habitatges, i 231 famílies. La densitat de població era de 682,4 habitants/km².
Dels 306 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 69,3% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 34,9% entre 25 i 44, un 23,5% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 63.667 $ i la renda mediana per família de 67.368 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.776 $ mentre que les dones 30.673 $. La renda per capita de la població era de 24.596 $. Entorn del 0,9% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Swisher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Swisher». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Teko

Els teko (també anomenats Emerilon, Emerion, Mereo, Melejo, Mereyo, Teco) són un dels sis pobles amerindis de la Guaiana Francesa. Parlen l'emerillon, una llengua tupí-guaraní. Com els seus germans wayampi, viuen a l'interior de la Guaiana, a l'est de l'Oyapock mitjà (a la comuna de Camopi), a l'oest del riu Maroni i el Tampock (viles d'Elahé, Kayodé, Taluwen i Twenké). En la seva llengua, teko vol dir nosaltres. El 2001 eren uns 400 individus.

## Costums

Són els més nòmades de les tribus de la zona, i es va mantenir dins els voltants del riu Maroni. Els seus poblats, que generalment es troba a una distància dels rius per a la protecció de les incursions, van ser traslladats amb freqüència a causa de l'esgotament del sòl, la guerra, i motius diversos com la mort d'un habitant. La guerra interna era comú i els membres de la tribu practicaven el canibalisme com un mitjà de venjança.

## Història

El primer contacte amb els europeus es va produir en el segle xviii, quan el seu nombre era molt semblant a l'actual. Foren atacats pels galibi, qui capturaren nens i dones i els van vendre com a esclaus a Surinam. Cap al segle xix les guerres internes i amb altres tribus els havien afeblit fins a tal punt que pràcticament eren esclaus dels wayampi. Això, juntament amb les epidèmies encomanades pels cercadors d'or reduïren el seu nombre, fent-los més susceptibles a l'aculturació. A finals dels anys seixanta, quan els prospectors abandonaren la zona, els teko eren apàtics, amb mal estat de salut i consumien grans quantitats de rom subministrats pels minaires a canvi de farina de mandioca.

## Política

Els caps tradicionals wayana i teko de les viles d'Élahé, Kayodé, Taluwen i Twenké votaren a favor de la classificació del sud de la Guaiana en Parc nacional amb condició que els seus territoris fossin inclosos a la zona Cor del Parc per tal de prohibir l'explotació de les mines d'or (29 de desembre de 2005). Això, provoca en gran manera contaminació del medi ambient amb el mercuri, i en teoria és il·legal, però es practica.

## Bibliografia

* BARRIERAS, M. (2004) Europa no s'acaba a Europa: les llengües de la Guaiana Francesa, Europa de les Nacions, núm. 53, primavera 2004.
* QUEIXALÓS F. y O. RENAULT-LESCURE (eds.) (2000) As línguas amazônicas hoje, IRD/ISA/MPEG, São Paulo.

## Enllaços externs

* (francès) Cartografia etnolingüistica de la Guaiana Arxivat 2014-08-19 a Wayback Machine. per l'Institut de recherche pour le développement
* Filmació amb els Teko/Emerillon Arxivat 2008-11-11 a Wayback Machine.
* El CD "Teko Dzembia - Musiques des Emerillon" Arxivat 2008-11-11 a Wayback Machine.
* Ethnologue.com
# Cándido Saseta Echebarría

Cándido Saseta Echebarría (Hondarribia, Guipúscoa, 12 de desembre 1904 - 23 de febrer de 1937) fou un militar basc, comandant de l'Exèrcit Basc que havia participat activament en la seva creació en començar la guerra civil espanyola.
El 1919 va ingressar a l'Acadèmia Militar d'Intendència d'Àvila on hi assolí la graduació de capità d'enginyers, i fou destinat al quartel de Vitòria, on ocupava el càrrec de capità d'intendència. En produir-se l'alçament militar de juliol de 1936 decidí mantenir-se fidel a la república i marxà a Loiola, on fou nomenat comandant dels voluntaris nacionalistes bascos que s'hi havien aplegat. Fou nomenat cap militar de la comandància d'Azpeitia, i en contacte amb el nou Govern d'Euzkadi acordaren la creació de l'"Eusko Gudarostea", amb uns efectius inicials de 600 individus. Després de la retirada republicana de Guipúscoa fou nomenat membre del Comitè Militar de l'Eusko Gudarostea amb Manuel de Irujo, José María Lasarte Arana, Telesforo de Monzón, Lino Lazkano, Miguel Alberdi i Salvador Aldano. Fou el principal organitzador de la línia de Lekeitio a Otxandio que va assolir frenar l'avanç de les brigades nacionals.
El gener de 1937 va ser nomenat finalment comandant de l'"Euzko Gudarostea". Al febrer d'aquest any José Antonio Aguirre Lekube el posà al capdavant de les brigades basques (Euzko Indarra, formada amb militants d'Amaiur, ANB i PNB) per tal d'alliberar Astúries. Va morir en combat vora d'Areces (Trubia) en atacar una posició enemiga quan intentaven recuperar Oviedo de mans dels nacionals. Fou enterrat a una cuneta juntament amb un centenar de gudaris, un indret anomenat pradón de los vascos. El govern basc li va organitzar un funeral d'estat i un dels batallons nacionalistes bascos va dur el seu nom.
El 1999 Olagarro i Muara, dues societats d'Hondarribia, decidiren reivindicar la seva memòria. El 2004 se celebrà el seu centenari, marcat per les divisions polítiques d'Euskadi. El 2006, després d'una visita a Areces, les dues societats es posaren en contacte amb la Sociedad Aranzadi per tal que intentés recuperar el seu cos. El 14 de març de 2008 la Sociedad Aranzadi va identificar el seu cadàver gràcies a la informació d'un veí del lloc, Ramón Valdés (87 anys), que recordava on havien estat enterrats els soldats i que Saseta fou despullat i enterrat a part dels seus homes (era l'únic que duia uniforme militar). Un cop recuperades les seves despulles, foren dutes a Euskadi i enterrades a Gernika amb tots els honors el 26 d'abril de 2008.

## Referències

* ↑ Deia,15-3-2008
* ↑ EITB notícies, 14-3-2008

## Enllaços externs

* Biografia
# Wales (Maine)

Wales és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 1.322 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wales tenia 1.322 habitants, 468 habitatges, i 366 famílies. La densitat de població era de 31,6 habitants/km².
Dels 468 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,4% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 15,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,4% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 8,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.444 $ i la renda mediana per família de 47.880 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.297 $ mentre que les dones 24.000 $. La renda per capita de la població era de 16.963 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wales». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wales». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Earlington

Earlington és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.649 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Earlington tenia 1.649 habitants, 681 habitatges, i 439 famílies. La densitat de població era de 190,6 habitants/km².
Dels 681 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,7% hi vivien parelles casades, en un 18,8% dones solteres, i en un 35,5% no eren unitats familiars. En el 31,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 25,3% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 74,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 21.696 $ i la renda mediana per família de 24.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.344 $ mentre que les dones 20.341 $. La renda per capita de la població era de 12.088 $. Entorn del 25,7% de les famílies i el 30,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Earlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Earlington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rambla de Mar

La Rambla de Mar és una rambla de Barcelona al districte de Ciutat Vella. És una passarel·la que connecta la Plaça del Portal de la Pau amb el Moll d'Espanya. Es va projectar com a prolongació natural de la Rambla construïda com a part de la conversió de les instal·lacions portuàries del Moll d'Espanya en una àrea de serveis amb (el Maremagnum).
El pont va ser obra dels arquitectes Helio Piñón i Albert Viaplana i Veà que també van projectar el Maremagnum i els espais lliures del seu voltant. És una passarel·la mòbil que s'obra per permetre l'accés dels vaixells esportius a la Dàrsena Nacional. Té formes minimalistes i paviment de fusta que pretén evocar el vent i l'entorn mariner on s'integra.
El 2009, des de la regidoria de Ciutat Vella, es va plantejar un projecte per convertir l'eix que va des del Morrot al parc de la Ciutadella en una nova rambla per descongestionar la Rambla i que en aquell moment també es va anomenar rambla de mar, però el 2011 es va aturar. El districte plantejava una reurbanització completa que obligaria a alterar la disposició del trànsit tant a les places de les Drassanes, portal de la Pau (Monument a Colom) i Pla de Palau, com a l'infrautilitzat Moll de la Fusta, el Passeig de Colom i Marquès de l'Argentera.

## Vegeu també

* Història de Barcelona
* Urbanisme de Barcelona
* Arquitectura de Barcelona

## Referències

* ↑ «Rambla del Mar». Barcelona Movie Walks. [Consulta: 15 desembre 2013].
* 1 2 3 4 Lacuesta, Raquel. Ponts de la província de Barcelona : comunicacions i paisatge. Barcelona: Diputació de Barcelona, 2008. ISBN 978-84-9803-303-8.
* ↑ «Ciutat Vella vol una rambla de mar fins a Montjuïc». El Punt Avui, 31-10-2009. [Consulta: 18 gener 2019].
* ↑ «Barcelona atura la Rambla de Mar». Ara.cat, 04-09-2011. [Consulta: 18 gener 2019].
# Visma

San Pedro de Visma és una de les cinc parròquies que formen el municipi de la Corunya, a Galícia. Es troba al nord-oest del terme municipal i va pertànyer al municipi d'Oza fins al 1912, any en què aquest és annexionat al de la Corunya.

## Història

Després de l'aprovació de la Constitució espanyola de 1812 i la creació dels ajuntaments constitucionals, la parròquia de San Pedro de Visma es va integrar al municipi d'Oza juntament amb les parròquies de San Cristovo das Viñas, San Vicenzo de Elviña i Santa María de Oza. El 1912, el municipi de la Corunya va annexionar el municipi d'Oza i Visma va passar a ser una de les cinc parròquies de la Corunya.

## Demografia

L'any 2013 tenia 2.536 habitants repartits entre 8 entitats de població. Bona part dels barris de la parròquia formen part de la trama urbana de la ciutat de la Corunya i, per tant, no es tenen en compte en el cens de població anterior.

## Llocs d'interès

* Castro de Nostián
* Monte de San Pedro
* Illes de San Pedro
* Ascensor panoràmic del Monte de San Pedro

## Referències

* 1 2 Llei segons la qual s'agrega al terme municipal de La Corunya el de Santa María de Oza. Gaceta de Madrid núm. 195, del 13/07/1912. Pàgina 108
# Rubén Ruiz Ibárruri

* Monument a Rubén Ruiz Ibárruri
* Situat a Volgograd (Rússia)
Rubén Ruiz Ibárruri (Muskiz, 9 de gener de 1920 - Stalingrad, 25 d'agost de 1942) fou un militar espanyol, tinent de l'Exèrcit Roig i Heroi de la Unió Soviètica.
Fill de la dirigent comunista Dolores Ibárruri Gómez, des de molt jove va participar de la lluita política. L'any 1935 viatja a la Unió Soviètica, on treballa a una fàbrica d'automòbils i estudia a l'escola militar d'aviació, tot i que no va tenir temps de graduar-se com a pilot.
L'any 1936 torna a Espanya, on va participar en la Guerra Civil espanyola per lluitar contra el feixisme. Acabada la guerra, fuig a França a través dels Pirineus i s'exilia a la Unió Soviètica. Es gradua a l'Escola Militar del Soviet Suprem de la federació russa.
Des dels primers dies de la Segona Guerra Mundial participa en el front, i el seu baptisme de foc va ser a principis de 1941, al riu Berezinà, on va ser ferit. Pel valor demostrat en aquesta batalla fou guardonat amb l'Orde de la Bandera Roja.
Més endavant fou destinat a Stalingrad, on es va lliurar una de les batalles més sagnants de la guerra. Sota el comandament del general Aleksandr Rodimtsev, lluitant pel control del centre urbà front l'exèrcit nazi va ser ferit d'un impacte al pit mentre dirigia l'avanç d'una companyia de metralladores a les andanes de l'estació central. Deu dies després morí a l'hospital.
L'agost de 1956, el Presidium del Soviet Suprem de l'URSS li va concedir el títol pòstum d'Heroi de la Unió Soviètica.

## Enllaços externs

* Biografia de Ruben Ruiz (rus)
* Biografia de Ruben Ruiz (castellà)
# Unionville (Iowa)

Unionville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 127 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Unionville tenia 127 habitants, 50 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 66,3 habitants/km².
Dels 50 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64% hi vivien parelles casades, en un 8% dones solteres, i en un 24% no eren unitats familiars. En el 24% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 18,9% de 45 a 60 i un 24,4% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 33.333 $ i la renda mitjana per família de 44.375 $. Els homes tenien una renda mitjana de 26.250 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 13.856 $. Entorn del 9,1% de les famílies i l'11,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Unionville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Teleogramma

Teleogramma és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Taxonomia

* Teleogramma brichardi (Poll, 1959)
* Teleogramma depressum (Roberts & Stewart, 1976)
* Teleogramma gracile (Boulenger, 1899)
* Teleogramma monogramma (Pellegrin, 1927)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Poll, M., 1959. Resultats scientifiques des missions zoologiques au Stanley Pool subsidiées par le Cemubac (Université Libre de Bruxelles) et la Musée Royal du Congo (1957-1958). III. Recherches sur la faune ichthyologique de la région du Stanley Pool. Ann. Mus. R. Congo Belge (Ser. 8), Sci. Zool. v. 71: 75-174, Pls. 12-26.
* ↑ Roberts, T. R. & D. J. Stewart, 1976. An ecological and systematic survey of fishes in the rapids of the lower Zaire or Congo River. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 147 (núm. 6): 239-317, Pls. 1-14.
* ↑ Boulenger, G. A., 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Troisième Partie. Silures, Acanthoptérygiens, Mastacembles, Plectognathes. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 3): 39-58, Pls. 20-29.
* ↑ Pellegrin, J., 1927. Description de Cichlidés et d'un Mugilidé nouveaux du Congo belge. Rev. Zool. Bot. Afr. v. 15 (núm. 1): 52-57.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-15 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Myers, G. S., 1939: The possible identity of the Congo fish Teleogramma with the cichlid genus Leptolamprolodus. Stanford Ichthyological Bulletin v. 1 (núm. 4): 160.
* Snoeks, J. i G. De Boeck, 1991: Steatocranus (pp. 460-462), Teleogramma (472). A: Daget et al., 1991. Check-list of the freshwater fishes of Africa. CLOFFA. Vol. 4.
* Takahashi, T. i K. Nakaya, 2002: Description and familial allocation of the African fluvial genus Teleogramma to the Cichlidae. Ichthyological Research v. 49 (núm. 2): 171-180.
* Takahashi, T., 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50(4): 367-382.