OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Christiane Ritter

Christiane Ritter (Karlovy Vary, 13 de juliol de 1897 - Viena, 29 de desembre de 2000) va ser una escriptora austríaca. És més coneguda pel seu llibre A Woman in the Polar Night sobre la seva estada a Svalbard el 1933. Publicat originalment el 1938, el seu llibre és un dels pocs relats escrits des d'una perspectiva femenina que detalla la vida fora de les civilitzacions abans del segle xx.

## Biografia

El besavi de Ritter va ser el fundador de la Fàbrica de porcellana Carl Knoll a Fischern prop de Karlsbad, el seu pare era advocat i la seva mare era una músic versàtil. Al principi va voler seguir una carrera com a ballarina, però després va despertar el seu interès per les arts visuals. Les seves bases com a pintora i il·lustradora es van establir a diverses escoles de Munic, Viena i Berlín.
Als 20 anys, es va casar amb Hermann Ritter (1891–1968), que acabava de completar el seu certificat d'oficial de vaixell. Poc temps després va néixer la seva filla Karin. Ritter va passar un any en una cabana solitària a Svalbard, lluny de qualsevol civilització.
Va desembarcar en vaixell a Ny-Ålesund l'estiu de 1934 i, acompanyada pel seu marit, va anar a Gråhuken, el punt més al nord d'Andrée-Land, al nord de Svalbard entre Woodfjorden i Wijdefjorden. Aquí va passar l'hivern principalment sola, mentre que el seu marit sovint passava els dies caçant, i es va quedar fins a l'estiu de 1935. El llibre de Ritter sobre el seu temps a Spitsbergen, Eine Frau erlebt die Polarnacht, en què també es reprodueixen imatges d'aquest període i s'han traduït a nou idiomes. És una de les obres estàndard de la literatura polar en llengua alemanya i encara es publica avui dia. Jürgen Domian esmenta el llibre a la seva novel·la Dimonis.
Tot i que fins a aquest moment les expedicions i altres estades a l'Àrtida normalment només es descriuen com a extremadament privadores i extenuants, Ritter va aconseguir descriure el valor de la naturalesa àrtica per a les persones i la seva psique. Informa de manera comprensible sobre els seus propis canvis durant la seva estada a l'extrem nord.
Després de la Segona Guerra Mundial la família es va traslladar a Leoben a Estíria. El 1985 Christiane Ritter es va traslladar a Viena. Hi va morir als 103 anys i va ser enterrada al Grinzinger Friedhof (Grup 28, Fila 3, Número 8).

## Referències

* ↑ «Christiane Ritter: Why this forgotten feminist nature writer deserves to be celebrated». The Independent, 22-02-2020.
* ↑ «Eine Lange Nacht über Spitzbergen» (en german). Deutschlandfunk, 17-10-2015.
* ↑ Gütersloh 2017. P. 137.
# Cissa (gènere)

Cissa és un gènere d'ocells de la família dels còrvids (Corvidae) que inclou espècies que es distribueixen per Àsia, especialment pels boscos tropicals i subtropicals del sud-est asiàtic.

## Taxonomia

El gènere va ser introduït pel zoòleg alemany Friedrich Boie el 1826 amb la garsa verda comuna (Cissa chinensis) com a espècie tipus. El nom Cissa prové del grec antic «kissa» que significa “garsa”.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per 4 espècies:
* garsa verda comuna (Cissa chinensis)
* garsa verda ventregroga (Cissa hypoleuca)
* garsa verda de Java (Cissa thalassina)
* garsa verda de Borneo (Cissa jefferyi)

## Referències

* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 10 març 2025].
* ↑ Boie, Friedrich. Generalübersicht der ornithologischen Ordnungen, Familien und Gattungen. vol.19. Jena: Expedition der Isis, 1826, p. 969–981 [975].
* ↑ Peters, James Lee. Check-list of birds of the world. v.15. Cambridge, Massachusetts: Museum of Comparative Zoology, 1962, p. 242 [Consulta: 10 març 2025].
* ↑ Jobling, James A. The Helm Dictionary of Scientific Bird Names: From Aalge to Zusii. Londres: Christopher Helm, 2010, p. 109. ISBN 978-1-4081-2501-4 [Consulta: 10 març 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Jayshrike, shrikes, crows, mudnesters, melampittas, Ifrit, birds-of-paradise – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 10 març 2025].
# Elefant africà de sabana

L'elefant africà de sabana (Loxodonta africana) és la més grossa de les dues espècies d'elefant africà. Anteriorment se l'havia classificat juntament amb l'elefant africà de bosc en una única espècie, coneguda únicament com a «elefant africà». Tanmateix, algunes autoritats consideren que la informació actualment disponible encara no és suficient per dividir l'elefant africà en dues espècies.

## Referències

* ↑ «elefant africà de sabana». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 10 març 2025].
# Duiquer d'Abbott

El duiquer d'Abbott (Cephalophus spadix), conegut igualment com a minde en swahili, és un gran duiquer que viu al bosc, que només es troba en un parell d'enclavaments dispersos de Tanzània. Alguns opinen que es tracta d'una subespècie del duiquer de llom groc.
Els duiquers d'Abbott mesuren uns 65 cm d'alçada a l'espatlla i pesen aproximadament 55 kg. Tenen un pelatge de color marró fosc que és més clar a la par inferior. Tenen un floc vermell gran al front i unes llargues i primes banyes d'entre 8 i 12 cm de llarg.

## Referències

* ↑ «duiquer d'Abbott». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 10 març 2025].
Espècies vivents d'artiodàctils (sense comptar els cetacis) :
Regne: Animalia  · Embrancament: Chordata  · Classe: Mammalia  · Infraclasse: Eutheria  · Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Ruminantia :
Família Cervidae :
Família Bovidae :
Família Bovidae (subfamília Caprinae) :
Família Bovidae (subfamília Bovinae) :
Família Bovidae (subfamília Antilopinae) :
Subordre Suina :
Subordre Tylopoda :
Clade Whippomorpha :
# Còlob de les Udzungwa

El còlob de les Udzungwa (Piliocolobus gordonorum) és una espècie de primat de la família dels cercopitècids. És endèmic dels boscos riverins i montans de les muntanyes Udzungwa, a Tanzània. Es troba amenaçat per la pèrdua d'hàbitat.

## Referències

* ↑ «còlob de les Udzungwa». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 10 març 2025].
* ↑ Kingdon, J. 1997. The Kingdon Guide to African Mammals. Academic Press Limited, Londres. ISBN 0-12-408355-2 (anglès)
* ↑ Struhsaker, T., Butynski, T. M. î Ehardt, C. Procolobus gordonorum. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 4 gener 2009.
# Les fotografies de l'Alix

Les fotografies de l'Alix (títol original en francès, Les Photos d'Alix) és un curtmetratge francès de 1981 dirigit per Jean Eustache. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

Alix Cléo Roubaud comenta algunes de les seves fotografies al costat de Boris Eustache, fill del director del curt. Un trastorn es desenvolupa, imperceptiblement, al llarg del muntatge.

## Premis i reconeixements

* 1982: César al millor curtmetratge

## Referències

* ↑ «Les fotografies de l'Alix». Goita què fan, ara!. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ «Face à la caméra d'Eustache» (en francès). Le Monde, 26-11-2009.
# Neijiang

Neijiang (xinès simplificat: 内江; xinès tradicional: 內江; pinyin: Nèijiāng; Wade–Giles: Nei-chiang) és una ciutat a nivell de prefectura al sud-est de la província de Sichuan, a la República Popular de la Xina. Es troba al riu Tuo, a mig camí entre les dues grans ciutats de Chengdu i Chongqing. És un centre de transport i hi ha industries alimentàries. La població de tota la prefectura era de 3.140.678 al cens del 2020 i la població de l'àrea urbanitzada (metropolitana) era d'1.179.140 als 2 districtes urbans de Shizhong i Dongxing.

## Història

En l'època medieval la localitat era una important zona productora de sal, però en els darrers temps el seu nom s'ha associat al conreu de la canya de sucre; es coneix com la capital del sucre (甜城) de Sichuan. Durant l'auge econòmic de la Xina als anys 90 i principis del segle XXI, Neijiang s'ha transformat i les seves indústries van des de l'enginyeria, l'electrònica, la química, els materials de construcció fins a béns de consum. També és la seu del "Neijiang Normal College" i de moltes altres institucions educatives. La seva ubicació geogràfica la situa al centre de la xarxa de transport del sud de Sichuan. Neijiang és també la ciutat natal de Zhang Daqian, un dels artistes xinesos més coneguts i prodigiosos del segle xx.

## Divisions administratives

Mapa de Neijiang :
| Shizhong Dongxing Comtat de Weiyuan Comtat de Zizhong Longchang (ciutat) |||||||
| # | Nom | Hanzi | Hanyu Pinyin | Població (2010) | Sup. (km²) | Densitat (/km²) |
| 1 | Districte de Shizhong | 市中区 | Shìzhōng Qū | 501.285 | 388 | 1.292 |
| 2 | Districte de Dongxing | 东兴区 | Dōngxīng Qū | 749.810 | 1.181 | 635 |
| 3 | Ciutat de Longchang | 隆昌市 | Lóngchāng Shì | 633.210 | 794 | 797 |
| 4 | Comtat de Weiyuan | 威远县 | Wēiyuǎn Xiàn | 626.482 | 1.289 | 486 |
| 5 | Comtat de Zizhong | 资中县 | Zīzhōng Xiàn | 1.192.060 | 1.734 | 687 |

## Referències

* ↑ «Neijiang». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 20 novembre 2023].
* ↑ «China: Sìchuān (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map».
* ↑ «China: Sìchuān (Prefectures, Cities, Districts and Counties) - Population Statistics, Charts and Map, NÈIJIĀNG SHÌ» (en anglès). [Consulta: 20 novembre 2023].
* 1 2 3 4 5 «Neijiang» (en anglès). Encyclopedia Britannica. [Consulta: 20 novembre 2023].
# Pont d'Arcalís

El Pont d'Arcalís és, de fet, el nom que s'aplica a dos ponts paral·lels i propers, de 58,58 metres el vell i de 42,82 el nou, que travessen la Noguera Pallaresa just davant del poble de Baro, en el terme municipal de Soriguera a la comarca del Pallars Sobirà, a 636,3 i 637, 6 m alt.

## Descripció

El pont vell, de quasi 60 metres, era un pont penjat de fusta que permetia el pas de vianants, algun animal de bast i petits vehicles (sempre d'un en un). Va ser desmuntat i substituït per un pont de fusta completament nou que no té res a veure amb el que unia tradicionalment les dos ribes de la Noguera Pallaresa i permetia accedir al poble d'Arcalís.
Abans, s'havia construït el pont nou, a poc menys de 30 metres al nord, és una obra d'enginyeria civil de finals del segle xx, de poc més de 40 metres de llarg, amb un ample de 6 metres, que actualment dona accés per a tot tipus de vehicles a la Pista d'Arcalís, que mena al poble d'aquest nom.
És un pont mític dins de la tradició oral pallaresa, fins al punt que ha motivat el nom del grup de música popular tradicional El Pont d'Arcalís.
* pont vell d'Arcalís, l'any 1994, mentre creuava un vehicle
* senyal a l'entrada: Prohibit més de 6 caps de bestiar
* poc abans de ser desmuntat
* Restes del pilar del pont antic, de principis del s.XX

## Antecedents històrics

Cent metres més amunt del pont actual, es conserven alguns vestigis d'un pont encara més antic que creuava el riu, a principis de segle XX, entre les cases de Baro i el camí de bast d'Arcalís. A banda dels pilars que hi havia als dos costats del riu, un tercer pilar s'aguantava enmig d'una petita illa existent en aquest punt. Aquest pont va ser destruït per la riuada de l'octubre de l'any 1907. Sembla que l'any 1910 es va iniciar la construcció del pont vell penjat que es va desmantellar a finals del segle xx.

## Referències

* ↑ Els ponts d'Arcalís en els ortofomapes de l'Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya
* ↑ Carles Balasch et al.. Les riuades del segle XX al Pallars Sobirà: 1907, 1937 i 1982. Generalitat de Catalunya. Dept. de Cultura i Mitjans de Comunicació, Abril de 2008. ISBN 978-84-393-7680-4.
# Royal Leamington Spa

Royal Leamington Spa, també coneguda com a Leamington Spa o simplement Leamington, és una localitat i estació balneària situada a la part central de Warwickshire al sud de Birmingham, (Regne Unit). La seva població era de 39.940 al 2008. La seva principal atracció turística és tot allò relacionat amb les aigües termals i la fundació del lawn tennis.
Coneguda antigament com a Leamington Priors, el seu creixement va començar quan es van popularitzar les propietats medicinals de les seves aigües, gràcies a l'acció dels doctors Kerr i Lambe, al darrer quart del s.XVIII. Durant el s XIX, la ciutat va ser una de les que més va créixer a tota Anglaterra i, segons dades de 2011, la seva població era de 49.491 habitants.
En estar situada amb prou feines a 12 quilòmetres de la Universitat de Warwick, disposa de nombrosos allotjaments per als estudiants d'aquesta universitat i per això avui dia és coneguda pel seu ambient universitari i juvenil.

## Ciutats germanes

* Sceaux, en el departament francès d'Alts del Sena.
* Brühl, a Renania del Nord-Westfàlia, Alemanya.
* Heemstede, als Països Baixos.

## Personalitats

* Ernest Belfort Bax, escriptor, periodista i pensador de la segona meitat del s. XIX i principis del s. XX.
* Aleister Crowley - ocultista i alquimista de finals del s. XIX i la primera meitat del s. XX.
* Robert Simpson, musicòleg i compositor del segle xx.
* Wilfrid Mellers (1914-2008), escriptor, musicòleg, compositor i crític musical.

## Vegeu també

* Stratford-upon-Avon
* New Forest

## Referències

* ↑ «The Penny Magazine 1833–1848». Digitalizado por The Society for the Diffusion of Useful Knowledge. [Consulta: 9 agost 2009].
# Villa Sports Club

El Villa Sports Club és un club de futbol ugandès de la ciutat de Kampala. El nom del club és en honor de l'Aston Villa FC anglès.

## Història

El Villa SC nasqué amb el nom de Nakivubo Boys (1975–1979). Més tard adoptà el nom de Nakivubo Villa (1980) i finalment Villa SC. Ascendí per primer cop a la Primera Divisió del país el 1979, i des d'aleshores s'ha convertit en el club ugandès amb més títols nacionals.

## Palmarès

* Lliga ugandesa de futbol:
** 1982, 1984, 1986, 1987, 1988, 1989, 1990, 1992, 1994, 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004
* Copa ugandesa de futbol:
** 1983, 1986, 1988, 1989, 1998, 2000, 2002, 2009, 2015
* Copa de Clubs de la CECAFA:
** 1987, 2003, 2005
* Supercopa d'Àfrica de l'Est de futbol:
** 1999-00

## Jugadors destacats

* Paul Hasule
* Majid Musisi
* Hassan Mubiru
* Andrew Mwesigwa

## Referències

* ↑ Oryada, Andrew. «Uganda's SC Villa aiming for revival». bbc.co.uk, 30-06-2015.
* ↑ «Uganda – Various Data 1960–1991 – RSSSF (Hans Schöggl)». RSSSF Archive, 20-08-2015 [Consulta: 7 febrer 2014].
* ↑ «Uganda - List of Champions». RSSSF.
* ↑ «Uganda - List of Cup Winners». RSSSF.
# Jaume Reus i Morro

Jaume Reus i Morro és un historiador de l'art i gestor cultural català, i fins al 2019 director de l'Institut d'Indústries Culturals de les Illes Balears. És doctor Cum Laude en Història de l'Art per la Universitat de les Illes Balears, amb la tesi Evasió i exili interior en l'obra de Joan Miró: 1939-1945.
Reus ha estat responsable de la gestió cultural de l'Espai Mallorca de Barcelona i curador de diverses exposicions en aquest mateix centre (2013- 2014). Igualment, ha estat curador, entre d'altres, de les exposicions Amaru Cholango. Amaneció en medio de la noche, al Museo de la Ciudad i Centro de Arte Contemporáneo de Quito (Equador), Barceló abans de Barceló, a la Fundació Pilar i Joan Miró de Palma, La belleza de la fealdad, a Tapettenfabrik de Bonn (Alemanya) o A l'entorn de Neon de Suro, 1975-1982. Col·lecció Rafael Tous a diverses ciutats de Balears i Catalunya.
Prèviament, Jaume Reus i Morro havia dirigit el Departament d'Educació, Acció i Difusió Cultura, així com responsable de comunicació de la Fundació Pilar i Joan Miró de Mallorca, entre els anys 2004 i 2012. També va ser coordinador de comunicació a Es Baluard Museu d'Art Modern i Contemporani de Palma (2005). Ha estat també col·laborador habitual de diverses revistes i suplements culturals, així com autor de desenes d'articles a premsa. És autor del llibre Art i conjuntura. La Jove Plàstica a Mallorca 1970-1978, Binissalem, editat per Di7 Edició.
En el camp de la docència universitària, Jaume Reus i Morro ha exercit com a professor universitari en el terreny de les arts plàstiques i visuals a Balears i Llatinoamèrica. Així, ha estat professor convidat a la Universidad Central del Ecuador, a la Universidad San Francisco de Quito, i a la Universidad Nacional Autónoma de México (UNAM) a Ciutat de Mèxic.
Entre els anys 1996 i 2003, va impartir docència a la Universitat de les Illes Balears com a professor de Ciències Històriques i Teoria de les Arts, i ha format part de diferents equips d'investigació, entre els quals destaquen l'equip d'investigació sobre “Art i Estètica Contemporànies”, l'estudi “Bases para una sistematización de las fuentes documentales y gráficas para el estudio de las historia de las artes plásticas y la fotografia en Baleares entre 1890 y 1980”, o el “Catàleg de Protecció d'edificis i elements d'interès històric, artístic, arquitectònic i paisatgístic de Palma”.

## Referències

* ↑ Mallorca, Diario de. «Jaume Reus Morro será el gerente del Instituto de Industrias Culturales de las Illes Balears» (en castellà). [Consulta: 23 febrer 2019].
* ↑ «Jaume Reus i Morro, proposat com a nou director de l'Arts Santa Mònica, Centre de la Creativitat». Web. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 5 de desembre 2014. [Consulta: 28 novembre 2014].
# San Marino (Califòrnia)

San Marino és una ciutat al Comtat de Los Angeles a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 12.945 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, San Marino tenia 12.945 habitants, 4.266 habitatges, i 3.673 famílies. La densitat de població era de 1.325,8 habitants/km².
Dels 4.266 habitatges en un 42% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 13,9% no eren unitats familiars. En el 12% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 117.267$ i la renda mediana per família de 125.708 $. Els homes tenien una renda mediana de 98.928 $ mentre que les dones 51.853 $. La renda per capita de la població era de 59.150 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- San Marino». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- San Marino». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
Viccionari
# Sand City

Sand City és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 261 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sand City tenia 261 habitants, 80 habitatges, i 33 famílies. La densitat de població era de 180 habitants/km².
Dels 80 habitatges en un 21,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 27,5% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 58,8% no eren unitats familiars. En el 41,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,42.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,1% tenia menys de 18 anys, un 11,5% entre 18 i 24, un 39,8% entre 25 i 44, un 27,6% de 45 a 60 i un 5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 154,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.375 $ i la renda mediana per família de 37.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 30.000 $. La renda per capita de la població era de 15.455 $. Entorn del 17,9% de les famílies i el 27,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sand City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sand City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# South Dos Palos

South Dos Palos és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.385 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, South Dos Palos tenia 1.385 habitants, 342 habitatges, i 286 famílies. La densitat de població era de 356,5 habitants/km².
Dels 342 habitatges en un 55,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52% hi vivien parelles casades, en un 24,3% dones solteres, i en un 16,1% no eren unitats familiars. En el 13,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,41.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,7% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 25,4% entre 25 i 44, un 14,1% de 45 a 60 i un 6,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 18.500 $ i la renda mediana per família de 23.365 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.417 $ mentre que les dones 12.357 $. La renda per capita de la població era de 7.170 $. Entorn del 44,6% de les famílies i el 42,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- South Dos Palos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- South Dos Palos». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].