OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sassun

Sassun (armeni: Սասուն; kurd: Qabilcewz; turc: Sason) és un districte de Turquia, que forma part de la província de Batman.
En el passat, Sassun (o Sanassunq) fou un districte d'Armènia a la província d'Altzniq, en una zona muntanyosa i poc accessible, part de l'Altiplà d'Armènia.
La regió anava de la muntanya Surb Luys al nord-oest fins prop de Martiriòpolis ocupant la banda esquerra del riu Kadirt. Les muntanes Andok i Kapan també eren punts destacats. També ocupava tota la vall del Manasma (des del seu naixement fins al punt en què desaigua al Kadirt) prop del naixement del qual estava situada la ciutat de Sassun, i poc més al nord la muntanya Tsovasar. A l'est de Sassun quedava el districte de Khoit i a l'oest el territori muntanyós d'Aspakuniats Tzor.
El districte en conjunt limitava al nord amb el Taron; a l'est amb Khoit, Gzekh i Erkhetq; al sud Arzanene i Npret; i a l'oest l'Astianene.
Pertanyia als Mamikonian i vers el 771 els àrabs els van prendre molts dels seus dominis però és possible que una branca pogués subsistir a les inaccessibles muntanyes de Sassun. Aquesta branca en un temps va arribar a dominar de Taron a Arsamosata (va existir fins molt avançat el segle xi) però es coneix molt poc de la seva història.
La major part del districte va passar als Bagràtides i el 826, a la mort d'Aixot IV Bagratuní li va succeir el seu fill Sembat I Ablabas, però poc temps després un altre fill, Bagrat I Bagratuní, va rebre Sassun, Khoi i Taron.
El 855 trobem un Joan de Sassun presoner a Samarra que havia estat capturat per Bogha al-Khabir i que fou executat per haver matat al ostikan d'Armènia Yusuf ben Abu Said ben Marwazi (851-852).
Vers el 870 el príncep Gurguèn de Mardastan tenia a Khoit i Sassun com a territoris vassalls i el seu poder s'estenia fins al país de Muş (Taron). Vers el 878 el príncep de Mardastan havia perdut el Taron i probablement Khoit i Sassun que tornaven a esser bagràtides.
El 897 apareixen en mans del qaisita d'Arzèn Abu-l-Maghrà ibn Mussa ibn Zurara que fou atacat per l'emir-governador de Diyar Bakr, Àhmed ibn Issa ibn Xaykh, cridat pels feudals de Vaspurakan, i va annexionar el principat bagràtida de Taron i l'emirat d'Arzèn amb les muntanyes de Khoit i Sassun.
Després va formar part dels dominis del governadors i després emirs Hamdànides (de Mosul menys del 947 al 867 que fou incorporat a l'emirat d'Alep).
Els romans d'Orient van incorporar Taron, Sassun i Khoi el 973. L'emperador romà d'Orient va estar el 974 a Mush, capital del Taron. Allí fou hostilitzat pels muntanyesos de Sassun, contraris a l'annexió a l'Imperi Romà d'Orient. L'acord entre l'emperador i els armenis es va mantenir després de complicades negociacions. Finalment l'emperador va baixar cap a Mesopotàmia, va incendiar Mayyafarikin, i va ocupar Diyar Bakr i Nisibe. Després va retornar a Constantinoble per celebrar el triomf.
Els romans d'Orient van conservar la regió fins a la meitat del segle xi, i els nakharark locals van seguir en el poder. Vers la meitat del segle xi la regió estava en mans d'un emir kurd i després del 1084 ja no s'esmenta més com a entitat autònoma, havent passat segurament a poder de les tribus turques.
# Doru Năstase

Doru Ion Năstase (Bucarest, 2 de febrer de 1933 -29 d'abril de 1983) va ser un director de pel·lícules romaneses. Abans de debutar, als 42 anys, es va destacar per les seves qualitats com a segon director de pel·lícules històriques dirigides per Sergiu Nicolaescu i Gheorghe Vitanidis.
El director Doru Năstase va morir el 29 d'abril de 1983, un dia abans de la manifestació de l'1 de maig de 1983, de la qual va ser l'organitzador. Aquella nit va rebre una trucada telefònica del partit per canviar tot el rumb de la manifestació; va entrar en pànic per falta de temps i va tenir un infart.

## Filmografia
### Director

* Străinul (1964) - assistent de direcció (com a Ion Năstase)
* Mihai Viteazul (1971) - director segon
* Ciprian Porumbescu (1973) - director segon
* Pe aici nu se trece (1975)
* Războiul independenței (1977)
* Vlad Țepeș (1979)
* Drumul oaselor (1980)
* Trandafirul galben (1982)
* Misterele Bucureștilor (1983)

### Actor

* Mihail, cîine de circ (1979)

## Referències

* ↑ Cinemagia - Doru Năstase
* ↑ Ioana Moldoveanu - "Mărgelatu, 13 milioane de spectatori români", în "Jurnalul Național" din 23 februarie 2004.
# Estació d'Aransa

Aransa és una estació d'esquí nòrdic situada al poble d'Arànser (Aransa en ortografia tradicional), al municipi de Lles de Cerdanya. El refugi es troba a la zona del Fornell. Envoltada per les muntanyes de la Tossa Plana de Lles (2.916 m) i el Pic del Sirvent (2.836 m), es troba a la conca on desaigüen els Estanys de la Pera cap al riu Segre.
L'estació va obrir l'any 1986. En total té 32 km de pistes d'esquí de fons situades entre les cotes de 1.850 i 2.150 m. Estan repartides segons dificultat en:
* Circuit verd: 5 km
* Circuit blau: 7,5 km
* Circuit vermell: 10 km
* Circuit negre: 5 km
* Circuit de passeig: 8 km
El circuit vermell del Mirador arriba a la cota més alta amb una excel·lent panoràmica sobre l'Alt Urgell, la Cerdanya i la serra del Cadí. El circuit de passeig fins a l'aixopluc de les Pollineres és una pista d'accés als Estanys de la Pera i comunica amb l'estació de Lles.

## Referències

* 1 2 3 «estació d’esquí d’Aransa | enciclopèdia.cat». [Consulta: 18 desembre 2020].
# Moreno Valley

Moreno Valley és una ciutat ubicada al Comtat de Riverside a Califòrnia, Estats Units d'Amèrica, de 180.466 habitants segons el cens de l'any 2000 i amb una densitat de 1.065,7 per km². Moreno Valley és la 117a ciutat més poblada del país. Es troba a uns 100 quilòmetres per carretera de Los Angeles. L'actual alcalde és Richard Stewart.

## Enllaços externs

* La Història de Moreno Valley Arxivat 2009-03-02 a Wayback Machine. (anglès)
# Trichonotus marleyi

Trichonotus marleyi és una espècie de peix de la família dels triconòtids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 19 cm de llargària màxima i és de color ambre al dors amb punts blaus turquesa i vermells. La part inferior del cos és d'un color rosat tènue.
* Aletes anal i pèlviques amb punts vermells foscos.
* Cap espina i 45-47 radis tous a l'aleta dorsal i cap espina i 37-39 radis tous a l'anal.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu a l'Índic occidental: des de la badia Delagoa (Moçambic) fins a Durban (KwaZulu-Natal, Sud-àfrica), incloent-hi les illes Seychelles.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bloch, M. E. i J. G. Schneider, 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae Iconibus cx Ilustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. i-lx + 1-584, Pls. 1-110.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Smith, J. L. B., 1936. Two interesting new fishes from South Africa. Trans. R. Soc. S. Africa, v. 24 (pt 1): 1-6, Pls. 1-2.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Heemstra, P. C., 1986. Trichonotidae. P. 736. A: M. M. Smith i P. C. Heemstra (eds.). Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Preliminary Checklist of Reef-associated Fishes of Mozambique Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Checklist of Vertebrates of Mozambique (anglès) i (portuguès)
* ↑ Smith, J .L. B., 1969. Fishes of Inhaca. P. 131-136. A: W. Macnae i M. Kalk (eds.) A natural history of Inhaca Island, Moçambique. Witwatersrand University Press, Johannesburg.
* ↑ Pereira, M. A. M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.
* ↑ Randall, J. E. i J. van Egmond, 1994. Marine fishes from the Seychelles: 108 new records. Zool. Verh. Leiden 297:43-83.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Katayama, E. i H. Endo, 2010. Redescription of a sanddiver, Trichonotus blochii (Actinopterygii: Perciformes: Trichonotidae), with confimation of its validity. Species Diversity, v. 15 (núm. 1): 1-10.
* Randall, J. E. i A. B. Tarr, 1994. Trichonotus arabicus (Perciformes: Trichonotidae), a new species of sand diver from the Arabian Gulf and Oman. Fauna of Saudi Arabia 14:309-316.
* Shimada, K. i T. Yoshino, 1984. A new trichonotid fish from the Yaeyama Islands, Okinawa Prefecture, Japan. Japanese Journal of Ichthyology, v. 31 (núm. 1): 15-19.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* YouTube
# Governació de Salah ad-Din

La governació o muhàfadha de Salah ad-Din o Salahuddin —àrab: محافظة صلاح الدين, muḥāfaẓat Salāḥ ad-Dīn— és una província o governació de l'Iraq. Té una àrea de 24.751 km². S'estima que té 1.146.500 habitants (2003). N'és la capital Tikrit, tot i que al seu territori també s'hi pot localitzar la ciutat, significativament més gran, de Samarra.
La província deu el seu nom a Saladí (escrit Salah-ad-Din en la romanització moderna de l'àrab), heroi del segle xii.
# Occella kasawae

Occella kasawae és una espècie de peix pertanyent a la família dels agònids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 12 i 140 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: des del sud del mar d'Okhotsk fins a la costa pacífica de Hokkaido (el Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Hubbs C. L., 1925. Record of fishes obtained by David Starr Jordan in Japan, 1922. Mem. Carnegie Mus. v. 10 (núm. 2). 93-346.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Hubbs, C. L., 1925. Record of fishes obtained by David Starr Jordan in Japan, 1922. Memoirs of the Carnegie Museum v. 10 (núm. 2): 93-346, Pls. 5-12.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Sheiko, B.A. i C.W. Mecklenburg, 2004. Family Agonidae Swainson, 1839 - poachers. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (30):27.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Treixadura

La treixadura és una varietat de raïm blanc de Galícia, històric a la zona del Ribeiro però de conreu escàs.
Dona uns vins amb gust de poma madura, que combinen molt bé amb els d'albariño.

## Referències

* ↑ Ganesch, Julius Kühn-Institut (JKI), Federal Research Centre for Cultivated Plants, Institute for Grapevine Breeding, Geilweilerhof ,Siebeldingen, Erika Maul, Reinhard Töpfer, Alina. «TRAJADURA» (en anglès). [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ «Treixadura | enterwine.com». [Consulta: 13 juliol 2019].
* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria: Diccionari del vi i del beure. Edicions de La Magrana, col·lecció Pèl i Ploma, núm. 21. Barcelona, desembre del 1998. ISBN 84-8264-131-X, plana 226.
# Mesquita Nova d'Istanbul

La mesquita Nova o mesquita Yeni (en turc Yeni Cami), situada a l'extrem meridional del pont de Gàlata, és una de les més rellevants d'Istanbul, a Turquia.

## Història

La construcció de la mesquita començà el 1597 amb el mandat de la soldana Safiye Valide Sultan, muller del soldà Murat III. Fou iniciada per l'arquitecte Davut Agha, continuada per Dalgç Ahmed Agha i finalment acabada per Mustafa Agha durant el regnat del soldà Mehmet IV el 1663. Els blocs de pedra utilitzats en la construcció de la mesquita foren proveïts des de l'illa de Rodes.
La mesquita prové de l'època en què unes avesades dones de l'harem van aconseguir el poder suficient per a dictar la política dels soldans otomans. La construcció va durar 66 anys a causa de les morts inoportunes de Mehmet III, fill de Safiye i la consegüent pèrdua del seu rang, i una epidèmia general a Istanbul durant els primers anys de construcció.

## Arquitectura

Malgrat que s'aixecà quan ja s'havia superat el període clàssic de l'arquitectura otomana, presenta molts trets dels edificis imperials anteriors, com el pati monumental. La mesquita disposava d'un hospital, escola i banys públics.
Les rajoles florals de color blau, blanc i turquesa, que decoren l'interior, són provinents d'Iznik i daten del segle xvii. En aquells moments la qualitat de la seva producció ja havia començat el declivi. Són molt interessants les rajoles en forma de mitja lluna i el senzill fris alcorànic que adorna el pòrtic.
# Carles Bona García

Carles Bona García (1955, Barcelona) és un físic teòric català.
Bona es llicencià a la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) el 1977 i s'hi doctorà el 1980 amb la tesi Quantificació relativista de sistemes de partícules sota la direcció de Xavier Fustero. Amplià estudis entre 1980 i 1982 al College de France i després fou professor de la UAB el curs 1982-83. Des del 1983 és professor de física teòrica de la Universitat de les Illes Balears i el 1998 aconsegueix la càtedra de Física Teòrica. Ha publicat més de 60 articles en revistes especialitzades de nivell internacional.

## Referències

* ↑ «Carles Bona» (en anglès). Mathematics Genealogy Project. Department of Mathematics. North Dakota State University. [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ «Dr. Carles Bona García». UIB. [Consulta: 23 febrer 2016].
* ↑ Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 18. Palma: Promomallorca, p. 342. ISBN 84-8661702-2.
# Joan Bordas i Orpinell

Joan Bordas i Orpinell (Barcelona, 9 de setembre de 1944) és un físic català. El 1969 es llicencià en ciències físiques a la Universitat de Barcelona i el 1972 se'n doctorà a la Universitat de Cambridge. Fins al 1975 treballà al Cavendish Laboratory d'aquesta universitat i fins al 1978 al Science and Engineering Research Council (SERC) destinat al NINA Synchrotron Radiation Facility a Daresbury. De 1978 a 1981 treballà al Laboratori Europeu de Biologia Molecular (EMBL) a Hamburg.
De 1983 a 1988 fou director del Laboratori de Biologia del Consell de Recerca Mèdica del SERC, associat al sincrotró britànic SRS, del que en fou director del programa de recerca de 1988 a 1993. De 1994 a 1996 fou professor de biofísica a la Universitat de Liverpool, i de 1996 a 2000 director del projecte espanyol Laboratori de Llum de Sincrotró de la Universitat Autònoma de Barcelona (LLS), del que en fou nomenat director el 2000. També és president del Science Advisory Committe de l'European Synchrotron Radiation Facility de Grenoble.
El 1996 va rebre la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tecnològic de la Generalitat de Catalunya per la seva contribució a la Radiació de la llum de Sincrotró a Europa i les seves aplicacions a la física, la química, la ciència de materials i la biologia.

## Enllaços externs

* Currículum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* la necesidad de grandes instalaciones científicas article de Joan Bordas
# Divisió de Sagaing

La divisió de Sagaing és una divisió o província de Birmània situada al nord del país i a l'oest dels estats Kachin i Shan. Té a l'oest territori de l'Índia (Nagaland i Manipur) i l'estat Xin. Té una superfície 94.625 km² i una població de 5.488.000 d'habitants (estimació del 2000). La seva capital és Sagaing.

## Administració

Està dividit en 8 districtes:
* Hkamti
* Katha
* Kalemyo
* Monywa
* Mawlaik
* Sagaing
* Shwebo
* Tamu

## Història

Va passar als britànics al final de la tercera guerra anglo-birmana. Sota domini britànic va quedar inclosa dins l'Alta Birmània i formaven la divisió quatre districtes:
* Districte d'Upper Chindwin (Alt Chindwin)
* Districte de Lower Chindwin (Baix Chindwin)
* Districte de Sagaing
* Districte de Shwebo
Al nord tenia la vall de Hukawng, sense administració fins al segle xx. La població era de 821.769 el 1891 i de 1.00.483 el 1901, sense incloure dos estats Shan administrats dins d'Upper Chindwin. El nombre de pobles era de 4.864 i el de ciutats de 4: Sagaing (9.643 habitants), Shwebo (9.626), Monywa i Kindat. La capital era a Sagaing. La majoria de la població eren birmans (92%) i la resta xans (7%) i tots eren budistes amb només 3.773 cristians i 2.289 animistes (tots xins)

## Ciutats a Sagaing

* Kathar
* Shwebo
# Monrovia (Califòrnia)

Monrovia és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 36.929 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Monrovia tenia 36.929 habitants, 13.502 habitatges, i 9.086 famílies. La densitat de població era de 1.037 habitants/km².
Dels 13.502 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 15,4% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 26% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.375 $ i la renda mediana per família de 49.703 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.039 $ mentre que les dones 32.259 $. La renda per capita de la població era de 21.686 $. Entorn del 9,7% de les famílies i el 13,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Monrovia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Monrovia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Antoni Borràs i Feliu

Antoni Borràs i Feliu (Barcelona, 1924 - Barcelona, 21 de novembre de 2006) fou un historiador, professor i escriptor jesuïta català. Com a docent exercí de professor d'Història eclesiàstica a la secció de Sant Francesc de Borja de la Facultat de Teologia de Barcelona. També fou director de la Biblioteca Borja entre 1974 i 2001, així com de l'Arxiu Palau-Requesens.

## Obres

La publicació de les seves obres, en català i castellà, fou:
* Contribución a los orígenes del bandolerismo en Cataluña (1953)
* El bandeig dels moriscs i el col·legi de Sant Sebastià de Gandia (1967)
* El Col·legi de Cordelles i la Companyia de Jesús (1965)
* La història de l'art religiós (1967)
* Luis de Requesens. Cataluña y Lepanto. Nuevos documentos (1971)
* Escriptors jesuïtes de Catalunya (1979)

### En col·laboració

* Ús i abús d'autoritat al Concili Vaticà I (1981)
* El Col·legi de Nobles de Barcelona durant el segle XVIII (1983)

## Referències

* 1 2 3 4 «Antoni Borràs i Feliu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Biblioteca Borja - Història». ESADE.edu. [Consulta: 8 desembre 2019].
# Oceanitat

L'oceanitat és una mesura de grau d'afectació del clima d'un determinat punt geogràfic pels efectes de la mar, és el contrari de la continentalitat.

## Índex d'oceanitat (índex de Kerner)

El 1905, Kerner va proposar un índex d'oceanitat. Aquest índex representa la proporció de la diferència mitjana mensual de temperatura de l'aire entre octubre i abril, i la diferència entre les temperatures mitjanes mensuals dels mesos més càlids i freds. Els valors petits o negatius indiquen una continentalitat elevada, mentre que els valors elevats indiquen les condicions climàtiques marines. L'índex d'oceanitat (KOI, Kerner Oceanity Index) es va formular de la següent manera:
$KOI=100(Toct-Tabr)\div T\max -T\min$ on T oct i T abr són la temperatura mitjana mensual a l'octubre i a l'abril, respectivament, T max i T min són les temperatures mitjanes, màximes i mínimes, dels mesos més freds de l'any(amplitud tèrmica). Aquest índex es basa en el supòsit que, per causa de la major inèrcia tèrmica de l'aigua en els climes marins, les aigües són més fredes que les temperatures de la tardor, mentre que en els climes continentals les aigües tendeixen a mostrar temperatures més altes o similars a les de la tardor. L'oceanitat del clima augmenta amb els valors de l'índex. Els valors petits o negatius mostren condicions climàtiques continentals, mentre que els valors grans indiquen un clima oceànic o marí (menor o igual a -10 = hipercontinental; de −9 a 0 = continental; de l'1 al 10 = subcontinental; de 11 a 20 = oceànic; i de 21 a 50 = hiperoceànic).
L'oceanitat més alta a l'hemisferi nord, es va observar a les terres costaneres de l'oceà Àrtic, Atlàntic Nord, Mediterrani i Extrem Orient. L'índex més baix correspon a la part interior d'Euràsia (especialment Àsia central i l'altiplà tibetà), les praderies del Canadà i el Yukon. Aquesta variació espacial de l'index d'oceanitat es pot explicar en part per les diferències de temperatura de la superfície del mar a l'octubre i l'abril, perquè la temperatura de l'aigua a l'octubre és superior a la d'abril a l'Àrtic, a l'Atlàntic Nord, al Mediterrani etc. Moltes zones costaneres, a altes latituds, durant el mes d'abril son cobertes de gel marí, però a l'octubre son lliures de gel.

## Referències

* ↑ «Oceanitat». enciclopèdia.cat, GEC, 2021. [Consulta: 16 març 2021].
* ↑ Pérez Cueva, Alexandre J.; Josep M. Panareda, Vicenç M. Rosselló i Verger,. «Els climes terrestres». A: Manual de geografia física. 2a edició. València: Universitat de València, 1998, p. 59-60. ISBN 84-370-3466-3.
* ↑ F. Kerner «Thermoisodromen, Versuch einer kartographischen Darstellung des jahrlichen Ganges der Lufttemperatur (Wien) KK Geographische Gesellschaft, vol. 6, núm. 3, pàg. 30 de 1905.» (en alemany). KK Geographische Gesellschaft, 6, 1905, pàg. 30.

## Bibliografia

* Font Tullot, I.. Climatología de España y Portugal (en castellà). Universidad de Salamanca, 2000, p. 422. ISBN 8478009442, 9788478009442.

## Enllaços externs

* Paràmetres, índexs i tipus bioclimàtics Arxivat 2018-03-22 a Wayback Machine.
* Índex d'oceanitat de Kerner
# Jagüey Grande

Jagüey Grande és un municipi cubà de la província de Matanzas. Està localitzat al nord de Playa Girón (Bahía de los Cochinos), a l'est de la península de Zapata, i al costat de la Carretera Central. Jagüey Grande té una població de 57.771 habitants.

## Referències

* ↑ Xifres de població, per província i municipi Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., Atenas.cu, 2004 (castellà)