OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Repomucenus koreanus

Repomucenus koreanus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Groc.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1931. New names for Australian fishes. Aust. Zool. v. 6 (pt 4). 310-334.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Nakabo, T., S.-R. Jeon & S.-Z. Li, 1987. A new species of the genus Repomucenus (Callionymidae) from the Yellow Sea. Jpn. J. Ichthyol. v. 34 (núm. 3): 286-290.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La gavina (cançó)

«La gavina» és una havanera composta l'any 1924 per Frederic Sirés i Puig (1898 - 1971) que va assolir la màxima popularitat quan la cantautora Marina Rossell la va enregistrar en català al seu disc Penyora (1978).

## Història de la cançó

Frederic Sirés era un concertista per a piano i flabiol que el 1918 va marxar a Cuba per fer-hi fortuna. A l'illa va treballar en una fàbrica de xocolata però aviar va tornar de l'Havana i va instal·lar-se a Begur, on impartia classes de piano. El 1924 va escriure «La gaviota», que no es va interpretar en públic fins al 1928 al menjador de casa seva. La cançó estava dedicada a l'Ofèlia, un amor que l'autor havia viscut a Cuba i que mai més va retrobar.
El 1961, Lluís Heras, cantant de l'Orquestra Meravella, va demanar a Sirés que traduís la seva obra al català per enregistrar-la. Aquesta versió va arribar-li a la cantautora Marina Rosell, que va començar a interpretar-la a la dècada de 1970 i la va enregistrar al seu disc Penyora (1978), atribuït-la erròniament a un músic anònim.

## Referències

* 1 2 BofillBlanc, Josep. «‘La gavina' i el mestre Sirés - 01 set 2014». [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ «Frederic Sirés i el vol de la gavina». Revista de Girona [Girona], pàg. 309-310.
* 1 2 Vàzquez, Eva. «Homenatge a Frederic Sirés pels 90 anys de ‘La gavina' - 23 nov 2014». [Consulta: 9 juliol 2024].
* ↑ Blanc, Josep Bofill. «El vol de la gavina - 02 gen 2018», 09-07-2024. [Consulta: 9 juliol 2024].
# Stellifer walkeri

Stellifer walkeri és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 3-14 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Oken, L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782 (for 1179-1182 + (1182a)).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Chao, N. L., 2001. Two new species of Stellifer from inshore waters of the eastern Pacific, with a redescription of Stellifer ephelis (Perciformes: Sciaenidae). Rev. Biol. Trop. v. 49 (Suppl. 1): 67-80.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Godofreu I de Villehardouin

Godofreu o Jofré o Jofré I de Villehardouin (+ entre 1213 i 1218) fou un cavaller croat i historiador, senyor de Villehardouin a França.
Fou senescal de Xampanya vers 1185/1191. El 1199 va marxar a la Croada que havia ajudat a organitzar. El 1204 va participar en la conquesta de Constantinoble i va rebre de l'emperador llatí nomenat, Balduí I de Flandes, el títol de mariscal de Romania (Grècia). Després de la derrota a la batalla d'Adrianòpolis el 14 d'abril del 1205 va mostrar el seu talent d'estrateg i va salvar l'exèrcit llatí. Va rebre els feus de Makri i Trajanòpolis. El 1207, Bonifaci de Montferrat, rei de Tessalònica, li va donar el feu de Mosinòpolis.
De 1207 a 1213 va escriure les seves memòries en francès (i no en llatí com era habitual) titulades "Histoire de la conquête de Constantinople ou Chronique des empereurs Baudouin et Henri de Constantinople" on va descriure els fets entre 1198 i 1207 de manera àgil i ben escrita però descuidant els fets que comprometien als croats.
Es va casar vers 1170 amb una dama de Villemur filla de Dreux Estrabó de Villemur i més tard, abans de marxar a la croada, amb Cana de Lezinnes, filla i hereva de Guillem senyor de Lezinnes.
Amb la primera esposa va tenir al seu successor Erard I de Villehardouin, senyor de Lezinnes, Villehardouin, Villy i Ascensières, i senescal de Xampanya.

## Referències

* Geoffroy de Villehardouin, La Conquête de Constantinople, édition de Paulin Paris, Paris, 1838 en línia a gallica.bnf.fr
# Districte de Dielsdorf

El Districte de Dielsdorf és un dels 11 districtes del cantó de Zúric (Suïssa). Té una població de 74.918 habitants (cens de 2007) i una superfície de 152.73 km². Està compost per 22 municipis i el cap del districte és Dielsdorf.

## Municipis

| Codi postal i Municipi | Habitants (Dez. 2007) | Superfície en km² | Número SFOS |
| 8164 Bachs | 558 | 9.12 | 0081 |
| 8113 Boppelsen | 1250 | 3.94 | 0082 |
| 8107 Buchs | 5097 | 5.87 | 0083 |
| 8108 Dällikon | 3519 | 4.50 | 0084 |
| 8114 Dänikon | 1789 | 2.80 | 0085 |
| 8157 Dielsdorf | 5137 | 5.86 | 0086 |
| 8115 Hüttikon | 627 | 1.60 | 0087 |
| 8173 Neerach | 2808 | 6.01 | 0088 |
| 8172 Niederglatt | 4346 | 3.62 | 0089 |
| 8155 Niederhasli | 8067 | 11.24 | 0090 |
| 8166 Niederweningen | 2555 | 6.88 | 0091 |
| 8154 Oberglatt | 5410 | 8.29 | 0092 |
| 8165 Oberweningen | 1530 | 4.86 | 0093 |
| 8112 Otelfingen | 2259 | 7.23 | 0094 |
| 8158 Regensberg | 470 | 2.39 | 0095 |
| 8105 Regensdorf | 15673 | 14.62 | 0096 |
| 8153 Rümlang | 6046 | 12.39 | 0097 |
| 8165 Schleinikon | 703 | 5.65 | 0098 |
| 8165 Schöfflisdorf | 1189 | 4.05 | 0099 |
| 8174 Stadel | 1886 | 12.85 | 0100 |
| 8162 Steinmaur | 3006 | 9.39 | 0101 |
| 8187 Weiach | 993 | 9.57 | 0102 |
| Total (22) | 74'918 | 152.73 | 0104 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Zuric
# Districte de Zúric

El Districte de Zúric és un dels 11 districtes del cantó de Zúric (Suïssa). Té una població de 354308 (cens de 2007) i una superfície de 87.78 km². Està compost per 1 sol municipi, Zúric, que està dividit en barris.

## Municipis

| Escut | Codi postal i Municipi | Habitants (Dez. 2007) | Superfície en km² | Número SFOS |
| | 8000 - 8099 Zúric | 354'308 | 87.78 | 0261 |
| | Total | 354'308 | 87.78 | 0112 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Zuric
# Districte de Bangalore Rural

El districte de Bangalore Rural és un districte de l'Índia, a l'estat de Karnataka, creat el 15 d'agost de 1986 per la partició del districte de Bangalore en els districtes de Bangalore Urbà i Bangalore Rural. La capital està a Bangalore ciutat, que forma part del Districte de Bangalore Urbà. Hi ha un projecte per rebatejar el districte com Kempe Gowda.
Tenia fins al 2007 una superfície de 5.814 km², i una població el 2001 d'1.881.514 habitants.

## Geografia
### Muntanyes

* Ghats Orientals amb els pics de Banantimari Betta, Mudawadi Betta, Bilikal Betta, Siddadevara Betta, i altres.
* Muyntanyes Savandurga i Shivaganga, part de les muntanyes Nandi

### Rius

* Arkavati
* Kanva
* Dakshina Pinakini

### Divisió administrativa

Fins al 2007 estava dividit en 8 talukes:
* Channapatna
* Devanahalli
* Doddaballapura
* Hosakote
* Kanakapura
* Magadi
* Nelamangala
* Ramanagara
El setembre de 2007, les talukes de Ramanagara, Magadi i Channapatna es van separar i van formar el districte de Ramanagara.

### Jaciments arqueològics

* Jadigenahalli (taluka Hosakote)
* Bellandur
* Savandurga

## Llocs interessants

* El poble de Channapatna on es fabriquen nines, cortines i joies
* Shivagange, poble amb algun temples, una estàtua de Nandi
* Fort de Devanahalli
* Camp de pesca del Kaveri a Bhimeswari (Ramnagar)
* Resclosa de Manchina Bele a Magadi
* Sawan Durga (Fort de Sawan, en kannada "durga" = fort) un dels nou forts a la rodalia de Bangalore, prop de Magadi.
* Monòlit de Sawan Durga, monòlit que és el més gran d'Àsia.
* Mekedaatu (taluka Kanakapura), lloc de picnic

## Història

Vegeu Districte de Bangalore

## Referències

Lloc oficial del districte
# Cantó de Guingamp

El cantó de Guingamp (bretó Kanton Gwengamp) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 8 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Koadoud | Coadout | --- |
| Gras | Grâces | --- |
| Gwengamp | Guingamp | --- |
| Mousteruz | Moustéru | --- |
| Pabu | Pabu | --- |
| Plouizi | Plouisy | --- |
| Plouvagor | Ploumagoar | --- |
| Sant-Eganton | Saint-Agathon | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001-2005 | Josette Horvais | PS | |
| 2005- | Annie Le Houérou | PS | alcalde de Gwengamp |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Rostrenen

El cantó de Rostrenen (bretó Kanton Rostrenenn) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 6 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Groñvel | Glomel | --- |
| Kergrist-Moeloù | Kergrist-Moëlou | --- |
| Plougernevel | Plouguernével | --- |
| Plounevez-Kintin | Plounévez-Quintin | --- |
| Rostrenenn | Rostrenen | --- |
| Tremargad | Trémargat | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Ange Herviou | PCF | alcalde de Rostrenenn |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Zelos

Segons la mitologia grega, Zelos (en grec antic Ζήλος) va ser un déu menor, fill de Pal·lant i d'Estix. És germà de Niké La Victòria, de Cratos, la Força, i de Bia, la Violència. És l'encarnació de l'ardor i la cura. Va afavorir els Olímpics durant la Titanomàquia.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 221. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 548. ISBN 9788496061972.
# Zesticelus ochotensis

Zesticelus ochotensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* El mascle fa 5,4 cm de llargària màxima i la femella 5,34.
* Nombre de vèrtebres: 27-28.
* És uniformement marró fosc, llevat del musell (lleugerament més pàl·lid), les aletes (negres) i la regió anal (blanca).

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 1.000 i 1.845 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el sud-oest del mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & B. W. Evermann, 1896. A check-list of the fishes and fish-like vertebrates of North and Middle America. Rep. U. S. Fish Comm. v. 21 (1895) Append. 5: 207-584.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Yabe, M., 1995. A new species of sculpin, Zesticelus ochotensis (Scorpaeniformes: Cottidae), from the southwestern Okhotsk Sea. Jpn. J. Ichthyol. v. 42 (núm. 1): 17-20.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamchatka and adjacent waters. 166 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Airbus Mobile

L'Airbus U.S. Manufacturing Facility, sovint coneguda simplement com a Airbus Mobile, és una instal·lació de muntatge d'Airbus Commercial Aircraft situada al Mobile Aeroplex at Brookley, a la ciutat estatunidenca de Mobile (Alabama). És un dels centres clau de muntatge i lliurament d'avions comercials d'Airbus als Estats Units, així com un dels principals ocupadors de l'estat. El 2022 donava feina a 2.200 treballadors. És un dels quatre centres de muntatge final i lliurament de la família Airbus A320 i un dels dos de l'Airbus A220.

## Referències

* ↑ Underwood, Jerry. «Airbus Alabama expansion project adding 1,000 jobs in Mobile» (en anglès). Made in Alabama, 9 maig 2022. [Consulta: 26 maig 2022].
# Zoarchias glaber

Zoarchias glaber és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima.
* 27-37 espines i 78-89 radis tous a l'aleta dorsal.
* 88-98 radis tous a l'aleta anal.
* 107-123 vèrtebres.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord-occidental: el Japó i la península de Corea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & J. O. Snyder, 1902. A review of the blennoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (núm. 1293): 441-504.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Tanaka, S., 1908. Descriptions of eight new species of fishes from Japan. Annot. Zool. Jpn. v. 7 (pt 1): 27-47.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kimura, S. i A. Sato, 2007. Descriptions of two new pricklebacks (Perciformes: Stichaeidae) from Japan. Bull. Natl. Mus. Nat. Sci. Ser. A. Suppl. 1:67-79.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Museu Suec d'Història Natural, 1999. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Mont Fleuri

Mont Fleuri és un dels 25 districtes administratius de Seychelles, situat al nord – est de l'illa de Mahé. El districte té una superfície aproximada de 2 km² cosa que fa que sigui un dels districtes més petits de l'illa de Mahé. El cens portat a terme l'any 2002 estableix que a Mont Fleuri i viuen prop de 3.600 persones.
# Cantó de Plabennec

El cantó de Plabennec (bretó Kanton Plabenneg) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 9 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Ar Vourc'h-Wenn | Bourg-Blanc | --- |
| Koz-Meal | Coat-Méal | --- |
| An Dreneg | Le Drennec | --- |
| Kerniliz | Kernilis | --- |
| Kersent-Plabenneg | Kersaint-Plabennec | --- |
| Lannarvili | Lanarvily | --- |
| Loprevaler | Loc-Brévalaire | --- |
| Plabennec | Plabennec | --- |
| Plouvien | Plouvien | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Louis Coz | Aliança per Finisterre | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Los Mambo Jambo

Los Mambo Jambo és un grup de música rock and roll instrumental conegut per la intensitat dels seus concerts. La portada del disc Exotic Randezvous, inspirada en la literatura pulp, la ciència-ficció i el retrofuturisme dels anys 1950', està il·lustrada pel canadenc Ryan Heshka, que ha publicat portades per a mitjans com Esquire, Vanity Fair, The Wall Street Journal, The New York Times o Playboy.

## Components

* Dani Nel·lo: saxofon
* Dani Baraldés: guitarra
* Ivan Kovacevic: contrabaix
* Anton Jarl: bateria

## Discografia

* Sónido Jambofónico (EP, Buenritmo Records, 2011)
* Los Mambo Jambo (Buenritmo Records, 2012)
* Impacto imminente (Buenritmo Records, 2013)
* La maldición de los rockers - The singles collection (Buenritmo Records, 2015)
* Jambology (Buenritmo Records, 2016)
* Arkestra (Buenritmo Records, 2018)
* Exotic Randezvous (Buenritmo Records, 2021)

## Referències

* ↑ Amat, Kiko «Nunca hemos sido yihadistas del ‘rock and roll» (en castellà). El País [Madrid], 07-05-2015. ISSN: 1134-6582.
* ↑ Murillo, Michel. «Hay mucha música en el mundo y lo exótico depende de la perspectiva de quien escucha» (en castellà). MondoSonoro, 01-08-2021. [Consulta: 14 febrer 2022].
* ↑ Vidal, Guillem «Exòtics Mambo Jambo». El Punt Avui, 16-05-2021.
* ↑ Izquierdo, Eduardo. «Queríamos mantener intacta nuestra fuerza» (en castellà). MondoSonoro, 02-11-2018. [Consulta: 14 febrer 2022].
# Enric Frigola i Viñas

Enric Frigola Viñas (Peratallada, Baix Empordà, 1946) és un periodista català. Fill de pagesos, començà la seva carrera el 1962 treballant a Ràdio Girona, i més tard va fer programes d'informatius i promoció musical en català a Ràdio Espanya de Barcelona. Després passà a Ràdio 4, on va treballar amb Maria Matilde Almendros i Carcasona i Cadena 13, i durant 12 anys ha estat cap de programació i responsable de programació infantil a TVE de Sant Cugat del Vallès. Ha treballat a Catalunya Ràdio del 2001 al 2009, on ha estat coordinador de Catalunya Cultura i Catalunya Música. Actualment és vocal del Col·legi de Periodistes de Catalunya i coordinador de la programació de Ràdio Estel. El 2000 el Col·legi de Periodistes li va concedir el guardó Ofici de Periodista. El 2009 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya i el 2010 un dels Premis d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla. És president del Patronat de la Fundació Ernest Morató, que treballa per la investigació, conservació, difusió i promoció del gènere de l'havanera.

## Referències

* ↑ «Enric Frigola Viñas». periodistes.org, 18-11-2009. Arxivat de l'original el 2009-11-18. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ «Premis Actuació cívica». Fundació Lluís Carulla, 05-09-2011. Arxivat de l'original el 2011-09-05. [Consulta: 2 agost 2021].
* ↑ Turró, Jordi. «El patronat - Fundació Ernest Morató». [Consulta: 2 agost 2021].
# Àgora Barcelona

Àgora Barcelona és un joc d'estil europeu creat l'any 2005 per Oriol Comas i Coma i Jep Ferret i publicat en col·laboració amb l'Ajuntament de Barcelona. El joc permet de conèixer d'una manera lúdica les places més rellevants de la ciutat.
Es tracta d'un joc de majories, en què cada jugador intenta aconseguir situar el màxim nombre de les seves fitxes o «passejants» als diferents barris de la ciutat. Les fitxes són les figuretes de fusta conegudes com a «meeples» popularitzades pel joc Carcassonne. La col·locació i moviment de les fitxes ve determinada per les diferents possibles accions dels jugadors i per una baralla de cartes, que hi introdueix un element d'atzar. Juntament amb el joc, l'ajuntament va editar un llibre il·lustrat.
La premsa especialitzada va acollir el joc amb entusiasme pel seu concepte senzill i l'estètica excepcional dels dibuixos de Gabi Domènech: «És molt rar qu'un joc concebut per a tothom també apassiona jugadors experimentats.» La revista Board Game Geek li acorda una quota de 6,43/10. El joc va rebre una menció especial per a un joc espanyol al 2º Encuentro Nacional de Juegos de Mesa a Córdoba 2006. Un crític alemany hi veu «una indicació de l'avenir dels jocs de tauler d'Espanya»

## Referències

* ↑ «Oriol Comas: «Pensem que el joc no és prou seriós i estem convençuts que jugar no és cultura» interviu en Revista de la Universitat, Barcelona, Universitat de Barcelona, 5 de desembre de 2011
* 1 2 s.n., «Editats “Agora Barcelona”, un joc i un llibre sobre les places de la ciutat» Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine., en BCNInfo, n°92, Ajuntament de Barcelona, 2005
* ↑ François Haffner, «Àgora Barcelona» (francès), en Jeuxsoc Hebdo, s.d.
* ↑ «Agora Barcelona» a la revista en línia GameGeekGoadGameGeek
* ↑ «…dieses Spiel ist wegweisend für die Zukunft spanischer Spiele»: Andreas Buhlmann (redacció) i Bastian Karweg, «Nominierungsliste des Juego del Año 2006 veröffentlicht» in: Erspiel'dir deine Welt - Dein Magazin rund um Gemeinschaftsspiele

## Bibliografia

* Daniel Romaní, fotos de Miquel Tres, Àgora Barcelona, Barcelona, Ajuntament de Barcelona i Ed. Brabander, 2005, 307 pàgines, ISBN 9788476091616
* «Agora Barcelona (Ajuntament de Barcelona & Brabander) (francès)», en: Plato, le magazine des jeux de bonne société, núm. 6 (setembre), 2006
* Bruno Faidutti, Agora Barcelona (francès), (anglès)
# Districte de Daman (Índia)

El districte de Daman és una divisió administrativa del territori indi de Daman i Diu envoltat per totes parts de territori del districte de Valsad (Gujarat), excepte per l'oest que té la mar d'Aràbia. La superfície és de 72 km² i la població de 113.949 (2001). La capital és Daman.
Daman forma l'únic tehsil del districte.

## Història

Vegeu Daman.
El 1961 va integrar el territori indi de Goa, Daman i Diu fins que el 1987 se'n va separar Goa, i va quedar integrat en el territori de Daman i Diu.

## Enllaços externs

* Portal de Daman
* Website de Daman Arxivat 2012-02-13 a Wayback Machine.
# Àlvar VIII del Congo

Àlvar VIII Mvemba a Mpanzu de la casa Kinlaza (Kinlaza kanda), va ser rei del regne del Congo a Mbanza Kongo, de 1666 a 1669.
Va ser elevat al tron per Paulo da Silva, comte de Soyo, que va matar el seu predecessor, el rei Álvaro VII. El 1667, va enviar al seu ambaixador, Anastasio, a Luanda (Angola), per negociar un tractat que va cedir als portuguesos el dret a explotar les mines del Congo, situada a les províncies de Mbamba i Mpemba. Teodosi, duc de Mbamba, va saludar la decisió del rei, però s'hi va negar Pere, duc de Mbemba.
Al capdavant d'un petit exèrcit, el duc de Mbemba va matar Teodosi i després va envair la capital del regne, São Salvador, va matar Àlvar VIII i es va proclamar rei amb el nom de Pedro III.

## Referències

* ↑ Guattini, Michelangelo; de'Carli, Dionigi. John Thornton. La mission au Kongo des pères Michelangelo Guattini et Dionigi Carli : 1668 (en francès traduït de l'italià). Traducció: Alix du Cheron d'Albzac. París: Chandeigne, 2006, p. 97, nota núm. 2. ISBN 978-2-915540-08-6.
* ↑ Guattini i de'Carli, 2006, p. 112, nota núm. 1.
* ↑ Thornton, John K. «The Kingdom of Kongo, ca. 1390-1678. The Development of an African Social Formation (Le royaume du Kongo, ca. 1390-1678. Développement d'une formation sociale africaine)» (en anglès). Cahiers d'Études Africaines, 22, 87/88, 1982, pàg. 325–342. ISSN: 0008-0055.