OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Crocidura normalis

Crocidura normalis és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica de l'illa indonèsia de Sulawesi, on viu a altituds d'entre 1.400 i 2.600 msnm. L'holotip tenia una llargada de cap a gropa de 124 mm, la cua de 55 mm, les potes posteriors de 13 mm i les orelles de 8 mm. Pesava 4,9 g. Té el pelatge de color marró fosc. El seu nom específic, normalis, significa ‘normal’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* 1 2 Esselstyn et al., 2021, p. 80.
* 1 2 Esselstyn et al., 2021, p. 79.

## Bibliografia

* Esselstyn, J. A.; Achmadi, A. S.; Handika, H.; Swanson, M. T.; Giarla, T. C.; Rowe, K. C. «Fourteen new, endemic species of shrew (genus Crocidura) from Sulawesi reveal a spectacular island radiation» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 454, 2021, pàg. 1-109. DOI: 10.1206/0003-0090.454.1.1.
# Neacomys aletheia

Neacomys aletheia és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'estat brasiler de l'Amazones i el Perú. El seu hàbitat natural és la jungla. Té una llargada de cap a gropa de 67-79 mm, la cua de 148-163 mm i un pes d'11-15 g. El pelatge dorsal és marró taronjós, de vegades amb pèls negres, mentre que el ventral és de color blanc camussa. El seu nom específic, aletheia, significa 'veritat' o 'la condició de ser evident' en grec antic. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Semedo et al., 2021, p. 10.
* ↑ Semedo et al., 2021, p. 1.
* ↑ Semedo et al., 2021, p. 8.
* ↑ Semedo et al., 2021, p. 5.

## Bibliografia

* Semedo, T. B. F.; Da Silva, M. F.; Carmignotto, A. P.; Rossi, R. V. «Three new species of spiny mice, genus Neacomys Thomas, 1900 (Rodentia: Cricetidae), from Brazilian Amazonia» (en anglès). Systematics and Biodiversity, 0, 0, 202, pàg. 1-22. DOI: Systematics and Biodiversity.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Ctenomys eileenae

Ctenomys eileenae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels ctenòmids. És endèmic del centre-oest de l'Argentina, on viu a altituds superiors a 3.500 msnm a l'oest de la província de La Rioja i l'extrem septentrional de la província de San Juan. El seu hàbitat natural són les zones de matollars montans, plantes en coixí i herbassars. És un tuco-tuco gros, amb una llargada total de 244-289 mm, incloent-hi la cua de 66-100 mm, i un pes de 100-326 g. Fou anomenat en honor de la biòloga estatunidenca Eileen Lacey, que en el moment de la descripció de l'espècie presidia la Federació Internacional de Mastòlegs. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* 1 2 Teta et al., 2023, p. 460.
* ↑ Teta et al., 2023, p. 463.
* ↑ Teta et al., 2023, p. 459.

## Bibliografia

* Teta, P.; Jayat, J. P.; Alvarado-Larios, R.; Ojeda, A. A.; Cuello, P.; D'Elía, G. «An appraisal of the species richness of the Ctenomys mendocinus species group (Rodentia: Ctenomyidae), with the description of two new species from the Andean slopes of west-central Argentina» (en anglès). Vertebrate Zoology, 73, 2023, pàg. 451-474. DOI: 10.3897/vz.73.e101065.
# Uropsilus fansipanensis

Uropsilus fansipanensis és una espècie d'eulipotifle de la família dels tàlpids. És endèmic del Fansipan, al nord-oest del Vietnam, on viu a altituds properes a 2.900 msnm. El seu hàbitat natural són els herbassars amb matolls que creixen sobre una capa d'humus espessa i humida. Té una llargada de cap a gropa de 74-77,5 mm, la cua de 61-62,5 mm i un pes de 8 g. El seu nom específic, fansipanensis, significa ‘del Fansipan’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Bui et al., 2023, p. 59.
* ↑ Bui et al., 2023, p. 66.
* ↑ Bui et al., 2023, p. 67.
* ↑ Bui et al., 2023, p. 65.

## Bibliografia

* Bui, H. T.; Okabe, S.; Le, L. T. H.; Nguyen, N. T.; Motokawa, M. «A new shrew mole species of the genus Uropsilus (Eulipotyphla: Talpidae) from northwestern Vietnam» (en anglès). Zootaxa, 5.339, 1, 2023, pàg. 59-78. DOI: 10.11646/zootaxa.5339.1.3.
Espècies vivents de la família dels tàlpids :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Eutheria · Superordre Laurasiatheria · Ordre Eulipotifles :
Subfamília Scalopinae :
Subfamília Talpinae :
Subfamília Uropsilinae :
Categoria :
# Sternoptyx diaphana

Sternoptyx diaphana és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 5,5 cm de llargària màxima.
* Presenta una membrana triangular transparent sobre la base de l'aleta anal.
* Desenvolupa completament els fotòfors en arribar als 11-13 mm de llargària.

## Alimentació

Hom creu que menja copèpodes, ostràcodes, eufausiacis, amfípodes i peixos.

## Depredadors

És depredat per la bacora (Thunnus alalunga), Alepisaurus ferox (a les illes Hawaii), la tonyina d'ulls grossos (Thunnus obesus) i la tonyina d'aleta groga (Thunnus albacares).

## Hàbitat

És un peix marí, oceanòdrom i batipelàgic que viu entre 400 i 3.676 m de fondària (normalment, entre 500 i 800).

## Distribució geogràfica

Es troba, principalment, a les regions tropicals de l'Atlàntic, l'Índic i el Pacífic (incloent-hi el sud-oest d'Irlanda, des de la península Ibèrica fins a Angola, el mar de la Xina Meridional i el mar de la Xina Oriental).

## Costums

És mesopelàgic entre 275 i 1.200 m de fondària.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Sternoptyx diaphana» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Figueiredo, J.L. de, A.P. dos Santos, N. Yamaguti, R.A. Bernardes i C.L. Del Bianco Rossi-Wongtschowski, 2002. Peixes da zona econômica exclusiva da Região Sudeste-Sul do Brasil: Levantamento com Rede de Meia-Água. São Paulo: Editora da Universidade de São Paulo; Imprensa Oficial do Estado, 242 p.
* ↑ Uyeno, T., K. Matsuura i E. Fujii (eds.), 1983. Fishes trawled off Suriname and French Guiana. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 519 p.
* ↑ Badcock, J., 1984. Sternoptychidae. p. 302-317. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 1. UNESCO, París.
* ↑ Badcock, J., 1984. Sternoptychidae. p. 302-317.
* ↑ Hopkins, T.L. i R.C. Baird, 1973. Diet of the hatchetfish Sternoptyx diaphana. Mar. Biol. 21:34-46.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* ↑ Weitkamp, D.E. i R.D. Sullivan, 1939. Fishes. The John Murray Expedition 1933-1934. Sci. Reports, John Murray Exped., 25 Nov., v. 7 (núm. 1): 1-116.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Thomasomys pardignasi

Thomasomys pardignasi és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic dels Andes del sud-est de l'Equador, on viu a altituds d'entre 1.750 i 2.215 msnm. Té una llargada de cap a gropa de 137-145 mm i la cua de 210-226 mm. El seu hàbitat natural són els boscos montans perennifolis. Fou anomenat en honor del paleontòleg argentí Ulyses Pardiñas. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Brito et al., 2021, p. 625.
* 1 2 Brito et al., 2021, p. 622.
* ↑ Brito et al., 2021, p. 625-627.

## Bibliografia

* Brito, J.; Vaca-Puente, S.; Koch, C.; Tinoco, N. «Discovery of the first Amazonian Thomasomys (Rodentia, Cricetidae, Sigmodontinae): a new species from the remote Cordilleras del Cóndor and Kutukú in Ecuador» (en anglès). Journal of Mammalogy, 102, 2, 2021, pàg. 615-635. DOI: 10.1093/jmammal/gyaa183.
# Stigmatogobius minima

Stigmatogobius minima és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Chilka (Orissa, l'Índia) i l'estuari del riu Godavari (Andhra Pradesh, l'Índia)

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hora, S. L., 1923. Fauna of the Chilka Lake. Fish, part V. Mem. Indian Mus. v. 5: 737-769.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Rao, K.V.R., 1995. Pisces. p. 483-506. A: Fauna of Chilka Lake. Wetland Ecosystem Series 1. Zool. Surv. Índia. 673 p.

## Bibliografia

* Larson, H. K., 2005: A revision of the gobiid genus Stigmatogobius (Teleostei: Gobiidae) with descriptions of two new species. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 16 (núm. 4): 347-370.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Stigmatopora farinosa

Stigmatopora farinosa és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1853. Uebersicht der Lophobranchier. Arch. Naturgeschichte v. 19 (núm. 1). 226-234.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Browne, R.K. & Smith, K., 2007. A new pipefish, Stigmatopora narinosa (Syngnathidae) from South Australia. Memoirs of Museum Victoria 64: 1-6.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1982: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Stigmatopora (Syngnathidae). Records of the Australian Museum v. 34 (núm. 13): 575-605.
* Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Stiphodon caeruleus

Stiphodon caeruleus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est de les Illes Carolines.

## Referències

* ↑ Weber M. 1895. Fische von Ambon, Java, Thursday Island, dem Burnett-Fluss und von der Süd-Küste von Neu-Guinea. A: Zoologische Forschungsreisen in Australien und dem malayischen Archipel; mit Unterstützung des Herrn Dr. Paul von Ritter ausgeführt ...Jahren 1891-1893 von Dr. Richard Semon. Fische Malay. Arch. v. 5. 259-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I-Shiung & Tan, Heok Hui (2005): A new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae: Stiphodon) from Pulau Tioman, Pahang, Peninsular Malaysia. Raffles Bulletin of Zoology 53(2): 237-242.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Parenti, L. R. & J. A. Maciolek. 1993. New sicydiine gobies from Ponape and Palau, Micronesia, with comments on systematics of the subfamily Sicydiinae (Teleostei: Gobiidae). Bull. Mar. Sci. v. 53 (núm. 3): 945-972.
* Watson, R. E. 1996. A review of Stiphodon from New Guinea and adjacent regions, with descriptions of five new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 113-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stiphodon ornatus

Stiphodon ornatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Sumatra (Indonèsia).

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I-Shiung & Tan, Heok Hui (2005): A new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae: Stiphodon) from Pulau Tioman, Pahang, Peninsular Malaysia. Raffles Bulletin of Zoology 53(2): 237-242.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kottelat, M. i A.J. Whitten 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* Meinken, H. 1974. Mitteilung der Fischbestimmungsstelle des VDA, Nr. 81. Zwei schöne, neue Süsswassergrundeln (Pisces: Osteichthyes: Goboidea) aus der Unterfamilie Periophthalminae von Sumatra. Aquarium Aqua Terra v. 8 (núm. 59): 196-199.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R. E. 1996. A review of Stiphodon from New Guinea and adjacent regions, with descriptions of five new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 113-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stiphodon rubromaculatus

Stiphodon rubromaculatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Futuna.

## Referències

* ↑ Weber M. 1895. Fische von Ambon, Java, Thursday Island, dem Burnett-Fluss und von der Süd-Küste von Neu-Guinea. A: Zoologische Forschungsreisen in Australien und dem malayischen Archipel; mit Unterstützung des Herrn Dr. Paul von Ritter ausgeführt ...Jahren 1891-1893 von Dr. Richard Semon. Fische Malay. Arch. v. 5. 259-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I-Shiung & Tan, Heok Hui (2005): A new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae: Stiphodon) from Pulau Tioman, Pahang, Peninsular Malaysia. Raffles Bulletin of Zoology 53(2): 237-242.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Keith P. & G. Marquet. 2007. Stiphodon rubromaculatus, a new species of freshwater goby from Futuna Island (Gobioidei: Sicydiinae). Cybium v. 31 (núm. 1): 45-49.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R. E. 1996. A review of Stiphodon from New Guinea and adjacent regions, with descriptions of five new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 113-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Stoikhedon

S'anomena stoikhedon (nom grec, στοιχηδόν, que significa 'en filera, en fila', derivat del verb στοιχέω, stoikheo, 'anar en filera, estar en fila') el traçat d'un sistema d'escriptura que alinea les lletres de manera alhora horitzontal i vertical. Els textos tenen l'aparença d'estar compostos en una reixeta rectangular, amb el mateix nombre de lletres per línia i cada espai ocupat per un sol grafema. Com que cada fila té un nombre constant de signes, una paraula es pot trobar a cavall entre dues línies.
L'stoikhedon va ser emprat sovint per l'epigrafia grega, especialment l'àtica. Les primeres inscripcions en aquest sistema daten del final del segle vi aC: el primer cas conegut és un decret atenès referent a Salamina. Va ser l'estil dominant a Atenes durant els segles V i IV aC, i el sistema preferit als textos oficials. L'últim stoikhedon de què es té constància és una inscripció genealògica a l'heròon d'Enoanda, a Lícia, del segle iii aC.
El seu ús és estrany en inscripcions llatines; una rara excepció n'és el palíndrom Sator.

## Vegeu també

* Epigrafia.
* Bustrofedon.
* Alfabet grec.

## Bibliografia

* R.P Austin: The Stoichedon Style in Greek Inscriptions. Oxford: 1938.
* A.G. Woodhead: The Study of Greek Inscriptions. Cambridge: 1967.

## Notes

* ↑ Vegeu Marcus Tod: A Selection of Greek Historical Inscriptions. Oxford: 1933. – La peça es conserva al Museu Epigràfic d'Atenes (núm. d'inventari EM 6798, 6815; Museu de l'Acròpoli, 7021).
* ↑ R.P. Austin, op. cit., p. 117.
# Hiposideri de Cantor

L'hiposideri de Cantor' (Hipposideros galeritus) és una espècie de ratpenat que es troba a l'Índia, Indonèsia, Malàisia, Sri Lanka i Tailàndia.

## Referències

* ↑ «hiposideri de Cantor». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 9 març 2025].

## Bibliografia

* Francis, C.; Kingston, T.; Gumal, M.; Bumrungsri, S.; Banks, P.; Molur, S.; Srinivasulu, C. Hipposiderus galeritus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 febrer 2015.
# Strada Franceză

Strada Franceză (en català carrer francès) és un carrer del centre històric de Bucarest, sector 3. Probablement aquest carrer sigui el carrer més antic de Bucarest que ha mantingut, en general, la seva ruta medieval. Comença des de la zona de la plaça Unirii i acaba a la intersecció amb el carrer Calea Victoriei (antic pont Mogoșoaiei). El carrer està vorejat principalment per cases del segle xix, perquè aquí es va iniciar un gran incendi el 1847 que va destruir una gran part de Bucarest.
El conjunt arquitectònic de la strada franceză està inscrit a la llista de monuments històrics 2010 - Bucarest - al núm. crt. 1035, codi LMI B-II-aB-18765. La llista també inclou el "Curtea Veche Church Ensemble" (codi LMI B-II-aA-18781), "Buna Vestire'" Church - Curtea Veche" (codi LMI B-II-mA-18781.01) i la "Parish House" (Codi LMI B-II-mA-18781.02) del núm. 33, així com “Hanul lui Manuc” (codi LMI B-II-mA-18788) del núm. 62. També apareix a la llista de monuments i cases dels números 2-4, 8, 9, 11, 12, 13, 14, 16, 17, 18, 20, 28, 30, 31, 32, 34, 36, 40, 42, 44 i 48.
* Casa al carrer Francès
* Carrer Francès
* La casa del 1870 al carrer Francès

## Referències

* ↑ Alexandru Bodea -Strada Franceză French Street, Bucharest, Romania
* ↑ Străzile Bucureștilor – mică istorie sentimentală în imagini.
* ↑ «Lista monumentelor istorice 2010 Municipiul București, www.espaco.ro, accesat la 25 octombrie 2014». Arxivat de l'original el 2014-10-25. [Consulta: 13 setembre 2021].

## Bibliografia

* Colectiv, București: Ghid Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Meridiane, București, 1962
* Victor Bilciurescu, București și bucureșteni de ieri și de azi Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Universul, București, 1945
* Constantin C. Giurescu, Istoria Bucureștilor - Din cele mai vechi timpuri pînă în zilele noastre Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura pentru Literatură, București, 1966
* George Potra, Din Bucureștii de altădată Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1981
* George Potra, Istoricul hanurilor bucureștene Arxivat 2014-11-08 a Wayback Machine., Editura Științifică și Enciclopedică, București, 1985
* Alexandru Ofrim, Străzi vechi din Bucureștiul de azi, Editura Humanitas, București, 2011, ISBN 978-973-50-2918-0

## Enllaços externs

* French Street al mapa, www.openstreetmap.org
* Curtea Veche a Google Maps: vista del carrer
* Vell i nou Bucarest. Camineu pel carrer Francès - www.bucurestiivechisinoi.ro