OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Donostialdea

La Comarca de Donostialdea (o també Comarca de Sant Sebastià), és una comarca de la província de Guipúscoa, País Basc.

## Descripció

La Comarca de Donostialdea engloba les poblacions que per la seva proximitat es troben més estretament vinculades a la ciutat de Sant Sebastià, principal ciutat i cabdal de la província de Guipúscoa. La comarca forma en la pràctica una aglomeració urbana que ronda els 315.000 habitants.
La seva extensió és de 306 km². Està situada a la part nord-est de la província i ocupa la part baixa de les conques dels rius Urumea, Oiartzun i Oria, encara que no la desembocadura d'aquest últim. Limita per l'est amb la comarca del baix Bidasoa, pel sud-est amb Navarra (comarques de les Cinc Viles i Vall del Urumea), pel sud amb Tolosaldea i per l'oest amb Urola-Costa. Pel nord límita amb el Mar Cantàbric.
La comarca la componen els següents 11 municipis: Andoain, Astigarraga, Hernani, Lasarte-Oria, Lezo, Oiartzun, Pasaia, Errenteria, Sant Sebastià, Urnieta i Usurbil.
| # | Municipi | Població | % Població | Territori km² | Alcalde | Partit Polític |
| 1 | Andoain | 13.993 | 4,4 | 27,17 | Ana Karrere | Bildu |
| 2 | Astigarraga | 4.156 | 1,3 | 11,89 | Jesus Mari Santos | EAJ/PNV |
| 3 | Hernani | 18.836 | 5,9 | 39,82 | Luis Intxauspe Arozena | Bildu |
| 4 | Lasarte-Oria | 17.647 | 5,5 | 6,01 | Jesus Zaballos | PSE-EE |
| 5 | Lezo | 5.912 | 1,9 | 8,59 | Kepa Garbizu | EAJ/PNV |
| 6 | Oiartzun | 9.728 | 3,0 | 59,71 | Jexux Leonet | Bildu |
| 7 | Pasaia | 16.104 | 5,1 | 11,34 | Izaskun Gomez | PSE-EE |
| 8 | Errenteria | 37.874 | 11,9 | 32,26 | Julen Mendoza | Bildu |
| 9 | Sant Sebastià | 182.930 | 57,4 | 60,89 | Eneko Goia | EAJ/PNV |
| 10 | Urnieta | 5.847 | 1,8 | 22,4 | Mikel Pagola Tolosa | EAJ/PNV |
| 11 | Usurbil | 5.669 | 1,8 | 25,64 | Joxe Arregi | Bildu |
| | Donostialdea | 318.696 | 100 | 305,72 | | |
De vegades la Comarca de Donostialdea sol subdividir-se en tres sub-comarques:
* Oarsoaldea: Engloba la part més oriental de la comarca; amb els municipis situats a la vall del riu Oiartzun i de l'entorn de la Badia de Pasaia: Lezo, Oiartzun, Pasaia i Errenteria. Pren el seu nom d'Oarso, l'antic nom tant de la vall com de la Badia de Pasaia.
* Buruntzaldea: Engloba la part més occidental de la comarca; amb els municipis situats a les valls dels rius Oria i Urumea: Andoain, Astigarraga, Hernani, Lasarte-Oria, Urnieta i Usurbil. Pren el seu nom del mont Buruntza situat entre ambdós valls i gairebé equidistant entre les tres principals localitats: Andoain, Hernani i Lasarte-Oria.
* La ciutat de Sant Sebastià.

## Enllaços externs

* Donostialdea a Google Maps
# Teresa Gómez de Ayala

Teresa Gómez de Ayala, senyora de Santo Domingo el Real de Toledo, (Toledo, 1353 – idem. 31 d'agost, 1424), va ser consellera reial.
Fou un dama espanyola de la cort del rei Pere I de Castella, dit el Cruel o el Justicier, era filla de l'alcalde major de Toledo Diego López de Ayala. Pere I, enamorat de Teresa, la seduí, prometent-li que es casaria amb ella, promesa que no complí, malgrat haber nascut d'aquesta unió una filla. Veient-se burlada; Gómez de Ayala, marxà a Portugal, i allà, es casà amb Juan Núñez d'Aguilar, vassall del rei de Portugal, senyor de la vila de Miranda i del castell de Peña Roia. Va enviudar el 1383 sense haver tingut descendencia amb seu marit.
Havent quedat vídua i sense successió, retorna a Toledo. Des de 1385 fins a 1396, en què professa al convent de Santo Domingo el Real, viu en aquesta ciutat amb la seva filla Maria i gestiona eficaçment el quantiós patrimoni heretat tant de la seva família paterna com del seu marit.
Teresa va morir a l'agost de 1424, i quinze dies més tard va morir la seva filla Maria. Ambdues estan enterrades al convent de Santo Domingo el Real de Toledo, del qual ambdues en foren superiores.

## Referències

* ↑ “La famosa priora doña Teresa de Ayala (su correspondencia íntima con los monarcas de su tiempo)”, en Boletín de la Real Academia de la Historia, 96 (1930), págs. 685-773;
* ↑ V. García Lobo, “Ayala, Teresa de”, en Q. Aldea Vaquero, T. Marín Martínez i Josep Vives i Gatell (dirs.), Diccionario de Historia Eclesiástica de España, Suplemento I, Madrid, Consejo Superior de Investigaciones Científicas, Instituto Enrique Flórez, 1987, pàg. 80

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 555. (ISBN 84-239-4526-X)
# Iona

Iona, en anglès, o Ì Chaluim Chille en gaèlic escocès, és una illa de les Hèbrides Interiors d'Escòcia i és a l'oest de l'illa més gran de Mull.
L'any 563 Sant Columba hi fundà l'abadia d'Iona. Des d'aquí predicà la fe cristiana per tota Escòcia, el nord d'Anglaterra i altres indrets d'Europa essent, de tots aquests indrets, l'abadia de Bobbio, a Itàlia, el que es troba més al sud. Molts estudiosos creuen que el Llibre de Kells va ser escrit a Iona entre els segles vii i viii. El primer complex de monestirs cèltics va existir fins al segle xi tot i haver sigut completament destruït en diverses incursions víkings (795, 802, 806). S'hi fundà encara un altre monestir que seria l'abadia benedictina i la catedral de l'illa. El monestir va existir fins a la Reforma Protestant.
Iona fou també la necròpolis dels reis de Dalriada, els primers reis d'Escòcia, l'últim dels quals, Macbeth, es faria famós pel drama del mateix nom de Shakespeare.
L'any 1938 George MacLeod, capellà de l'Església d'Escòcia a Govan (Glasgow), hi fundà de nou una comunitat cristiana (la Iona Community), una missió i obra social encara avui remarcable. La finalitat d'aquesta obra és "trobar noves maneres per arribar al cor de tothom". La comunitat ho fa mitjançant l'obra per als joves, la composició de cançons, misses i la construcció d'esglésies així com apel·la a la justícia, la igualtat i la pau entre tots els homes. A més, aquesta comunitat lidera un moviment que vol recuperar la forma cèltica del cristianisme (cristianisme cèltic).
* Abadia de Iona
* Ruïnes del monestir de monges
* Carretera que duu del monestir de monges a l'abadia
* Vista panoràmica de l'abadia
* Interior de l'antiga església abacial
* L'abadia de Iona vista des del mar

## Fonts

* (alemany) Theodor Fontane: Jenseits des Tweed

## Enllaços externs

* (anglès) The Isle of Iona Community Council
* (anglès) The Iona Community Arxivat 2007-10-17 a Wayback Machine.
* (alemany) Hebriden Online Reisebericht über Iona Arxivat 2007-06-30 a Wayback Machine.
# Província de Pàzardjik

La província de Pàzardjik (en búlgar: Област Пазарджик) és una província del sud-est de Bulgària. La principal ciutat és Pàzardjik. La província és abundant en recursos aqüífers, a causa de la conca del riu Maritsa i els seus afluents com el riu Topolnitsa i riu Luda Yana.

## Economia

El principal recurs econòmic és la indústria. El Bataixki Vodnosilov Pat és un hidrocomplex important consistint en tres plantes hidràuliques - "Batak", "Peixtera" i "Aleko" amb una capacitat total d'uns 250 MW. La indústria d'extracció de coure és de gran importància a nivell europeu amb mines al voltant de Panagiurixte (Asarel i Medet), Elxitsa, Tsar Asen i Mina Radka. La construcció de maquinària industrial és present a Pàzardjik (bateries àcides), Panagiurixte (òptica), Velingrad.
També hi ha una indústria farmacèutica emergent a Peshtera amb més de 1 000 empleats a la planta. Hi ha indústria de paper a Belovo. La fustereria és important a la regió meridional dels Rhodopes- Batak, Peixtera, Rakitovo i Velingrad. La manufactura de tèxtils és important a Pàzardjik, Panagiurixte i Velingrad. Hi ha una planta sabatera important a Peixtera. El processament d'aliments és present a totes les ciutats. L'agricultura també és important, especialment en les parts centrals de la regió, més fèrtils. Els principals conreus són fruites (pomes, prunes i maduixes), raïm, civada, ordi, sègol i arròs. La ramaderia és ben desenvolupada a les àrees muntanyenques.

## Principals ciutats

Les principals ciutats són Pàzardjik, Peixtera, Velingrad, Panagiurixte, Streltxa, Septemvri, Rakitovo i Bratsigovo.
Ciutats de la província de Pàzardjik per població :
* Pàzardjik- 76.161
* Velingrad- 23.960
* Panagiurixte- 22.252
* Peixtera- 20.020
* Septemvri- 8.631
* Rakitovo- 8.304
* Bratsigovo- 4.577
* Streltxa- 4.515
* Kostandovo- 4.356
* Belovo- 4.095
* Batak- 3.782
* Sarnitsa- 3.607
* Vetren- 3.562
# Terpandre

Terpandre o Terpànder (en llatí Terpander, en grec antic Τέρπανδρος "Térpandros") fou un músic i poeta nascut a Antissa, a l'illa de Lesbos, que va viure a la primera meitat del segle VII aC aproximadament. És considerat el pare de la música de la Grècia clàssica i de la poesia lírica, tot i que la informació que ha arribat fins als nostres dies pel que fa a les seves innovacions en la música és molt incompleta.
Nascut a Antissa, a Lesbos, segons Píndar, Plutarc, Climent d'Alexandria i altres, la ciutat que mostrava la tomba d'Orfeu i on els rossinyols cantaven amb més dolçor que en cap altre lloc, probablement al si d'una família de músics que preservava tradicions que se suposen descendien dels bards de Pièria. Algunes fonts el fan descendent d'Hesíode, segons diu Suides. Va connectar els diferents sistemes musicals de les regions gregues intentant sintetitzar els diferents estils musicals existents.
El seu pare es deia suposadament Derdeneu. Altres tradicions el fan fill de Boe, de Foceu, o d'Homer, segons Suides. Algunes informacions conservades també per Suides el fan nascut a Arne a Beòcia o Cime a Eòlia, que són ciutats que van tenir colònies a Lesbos, i podien considerar Terpandre entre els seus ciutadans. Es creu que a la 26a Olimpíada, és a dir, l'any 676 aC, es van establir els primers concursos musicals a les festes de l'Apol·lo Carneu, les Carnees, a Esparta i Terpandre en va sortir vencedor. La data podria no ser exacta perquè no se sap en quin any es va establir el festival, però en tot cas no gaire allunyada. Ateneu de Nàucratis diu que Terpandre era més antic que Anacreont, i Jeroni d'Estridó el situa en època de Licurg.
Per motius desconeguts, es va traslladar de Lesbos a Esparta, on va introduir el seu nou sistema de música i la primera escola musical (κατάστασις) de Grècia, segons Plutarc. Una de les coses que va fer Terpandre va ser modificar la lira i és molt probable que fos ell junt amb Cepió, qui la va fer passar de quatre a set cordes, iniciant l'escala diatònica. Plutarc diu que va fixar el ritme dels versos d'Homer a les característiques de la lira, i que cantava els versos homèrics en concursos musicals. Va adaptar també antics ritmes tradicionals a la nova escala musical. La seva música es va utilitzar durant molt de temps per acompanyar himnes religiosos a Esparta i a tota Grècia. Només se'n conserven alguns fragments.

## Referències

* 1 2 3 Terpander a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1002-1005
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 12, pàg. 1129. (ISBN 84-239-4512-X)
# Dosso (regió)

Dosso és una regió del Níger que pren el nom de la seva capital, Dosso. La regió té una àrea de 31.002 km². La seva població era de 693.207 habitants en el cens de 1977; el 1988 havia arribat a 1.018.895, i el 2001 a 1.479.095. Limita amb Nigèria i Benín i internament amb Tahoua i Tillabéri. Dosso està dividida en 5 departaments:
* Boboye
* Dogondoutchi
* Dosso
* Gaya
* Loga

## Vegeu també

* Dogondoutchi.
# Districte d'Ungheni

El districte d'Ungheni (en romanès Raionul Ungheni) és una de les divisions administratives de la República de Moldàvia que limita amb Romania. La capital és Ungheni. L'altra ciutat principal és Cornești. L'u de gener de 2005, la població era de 110.800 habitants.

## Enllaços externs

* Pàgina de la ciutat Arxivat 2009-03-18 a Wayback Machine.
# Tetracamphilius clandestinus

Tetracamphilius clandestinus és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 35.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Ubangui.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Harry, R. R., 1953: A contribution to the classification of the African catfishes of the family Amphiliidae, with description of collections from Cameroon. Revue de Zoologie et de Botanique Africaines v. 47 (núm. 1-2 i 3-4): 177-200; 201-232.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Seegers, L., 2008. The catfishes of Africa. A handbook for identification and maintenance. Aqualog Verlag A.C.S. GmbH, Alemanya. 604 p.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tetranematichthys wallacei

Tetranematichthys wallacei és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Tocantins i conques dels rius Amazones i Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4: i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P. i C. J., Jr. Ferraris, 2006: The catfish genus Tetranematichthys (Auchenipteridae). Copeia 2006 (núm. 2): 168-180.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tetraodon abei

Tetraodon abei és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Meklong, Chao Phraya i Mekong.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 «Tetraodon abei» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kottelat, M., 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1): 1-128.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P., 1851: Over drie nieuwe soorten van Tetraödon van den Indischen Archipel. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 1: 96-97.
* Dekkers, W. J., 1975: Review of the Asiatic freshwater puffers of the genus Tetraodon (Linnaeus, 1758) (Pisces, Tetraodontiformes, Tetraodontidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 45 (núm. 1): 87-142.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Districte de Nisporeni

El districte de Nisporeni (en romanès Raionul Nisporeni) és una de les divisions administratives de la República de Moldàvia. La capital és Nisporeni. L'u de gener de 2005, la població era de 65.000 habitants.

## Enllaços externs

* www.nisporeni.com Arxivat 2011-01-28 a Wayback Machine.
# Tetraodon duboisi

Tetraodon duboisi és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: República Democràtica del Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R., 1986. Tetraodontidae. p. 434-436. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Bleeker, P., 1851: Over drie nieuwe soorten van Tetraödon van den Indischen Archipel. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 1: 96-97.
* Dekkers, W. J., 1975: Review of the Asiatic freshwater puffers of the genus Tetraodon (Linnaeus, 1758) (Pisces, Tetraodontiformes, Tetraodontidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 45 (núm. 1): 87-142.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R., 1998: Freshwater fugu or pufferfishes of the genus Tetraodon from the Mekong basin, with descriptions of two new species. Ichthyological Research v. 45 (núm. 3): 225-234.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sologne

La Sologne és una regió forestal de França, compresa entre el riu Cher i el riu Loira. Se situa en els confins del Berric i de la Turena. És l'única regió natural que ha estat objecte d'una delimitació administrativa, en resposta a una llei del 27 de juny de 1941 consagrada a la revalorització d'aquest territori considerat com particularment desheretat. El decret del 17 de setembre de 1941, pres en aplicació de la llei del 27 de juny de 1941, fixa així oficialment la llista dels 127 municipis que componen la Sologne.
# Districte de Zurzach

El districte de Zurzach és un districte de Suïssa, al cantó d'Argòvia. El cap del districte és Bad Zurzach, té 23 municipis, una superfície de 129.99 km² i 31081 habitants (cens de 2005).

## Municipis

| Municipi | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² |
| Bad Zurzach | 4045 | 6.52 |
| Baldingen | 262 | 2.82 |
| Böbikon | 186 | 2.60 |
| Böttstein | 3702 | 7.43 |
| Döttingen | 3382 | 6.92 |
| Endingen | 1898 | 8.46 |
| Fisibach | 384 | 5.77 |
| Full-Reuenthal | 825 | 4.82 |
| Kaiserstuhl | 411 | 0.32 |
| Klingnau | 2922 | 6.71 |
| Koblenz | 1589 | 4.09 |
| Leibstadt | 1292 | 6.39 |
| Lengnau | 2415 | 12.67 |
| Leuggern | 2138 | 13.76 |
| Mellikon | 259 | 2.70 |
| Rekingen | 956 | 3.10 |
| Rietheim | 696 | 3.92 |
| Rümikon | 221 | 2.91 |
| Schneisingen | 1214 | 8.26 |
| Siglistorf | 565 | 5.51 |
| Tegerfelden | 1000 | 7.11 |
| Unterendingen | 374 | 3.45 |
| Wislikofen | 355 | 3.75 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó d'Argòvia
# Zacco chengtui

Zacco chengtui és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & B. W. Evermann 1902. Notes on a collection of fishes from the island of Formosa. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (núm. 1289): 315-368.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, Y.Y. i X. Chu 1998 Danioninae. p. 19-61. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press, Beijing, Xina, 531p.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.