OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schistura robertsi

Schistura robertsi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península de Malaca i a l'illa Phuket (Tailàndia).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Saint-Nicolas (Lieja)

Saint-Nicolas (Sint-Nicolêye en való) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. A principis de 2008 tenia 22.600 habitants.
El nom del municipi ve de la construcció d'un santuari, consagrat pel bisbe de Lieja Enric II de Leez, l'any 1151 i dedicat a Sant Nicolau. Aquest santuari esdevingué ràpidament un priorat depenent de l'Abadia de Saint-Laurent, sota el vocable de la Capella de Saint-Nicolas-en-Glain. Els oficis religiosos se celebraren fins a l'annexió del Principat de Lieja a França. En aquestes dates, la capella fou un annex de l'església parroquial de Saint-Gilles. Més tard fou utilitzada com a granja fins que fou derruïda l'any 1906.
El municipi reagrupa, des de l'1 de gener de 1977, els antics municipis de Montegnée, Saint-Nicolas i Tilleur.
Saint-Nicolas forma conjuntament amb Lieja, Seraing, Herstal, Ans i Flémalle l'àrea metropolitana de Lieja, que té 600 000 habitants.
Dels 262 municipis valons, Saint-Nicolas se situa en la posició 262 pel que respecta a la seva superfície, a la 27a pel que fa al nombre d'habitants i a la primera posició en densitat de població.

## Persones

* Sandra Kim (°1972) (de Montegnée, primera i única guanyant belga del Festival de la Cançó d'Eurovisió (1986)
* Edgar Tinel (1854-1912) compositor i guanyador del Prix de Rome el 1877.

## Enllaços externs

* Ma commune : Saint-Nicolas. Arxivat 2019-02-17 a Wayback Machine.
* Fotos del municipi de Saint-Nicolas. Arxivat 2018-03-20 a Wayback Machine.
* Lloc web del diputat i burgmestre Patrick AVRIL. Arxivat 2009-04-09 a Wayback Machine.
# Thibar

Thibar o Tibar (àrab: تيبار, Tībār) és una ciutat de Tunísia a la governació de Béja, situada uns 42 km al sud-oest de la ciutat de Béja. Es troba a la part nord de la vall del Oued Sidi Salem, al sud de la qual hi ha Teboursouk, a l'extrem occidental de les muntanyes Teboursouk. A uns 15 km a l'est hi ha l'embassament de Sidi Salem. La ciutat té aproximadament a l'entorn dels quatre mil habitants i és capçalera d'una delegació amb una població d'11.290 habitants al cens del 2004.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 21 56 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en quatre sectors o imades:
* Tibar (21 56 51)
* Djebba (21 56 52)
* Aïn Ed-Defali (21 56 53)
* En-Nechima (21 56 54)
Al mateix temps, des de l'11 de setembre de 2015 forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 21 19), constituïda pel decret governamental núm. 2015-1268.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 60-64. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «Décret gouvernemental n°2015-1277 du 11 septembre 2015, relatif à la création de la commune de Joumine au gouvernorat de Bizerte» (pdf) (en francès), 22-09-2015. [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ «Sites web des municipalités» (en francès). Portail des Collectivités Locales. Ministère de l'Intérieur. [Consulta: 9 octubre 2023].
# Thila Plaichinger

Thila “Mathilde” Plaichinger (Viena, 1868 - 1939) fou una cantant austríaca.
Alumna de Gainsbacher en el conservatori de Viena, començà a adquirir notorietat al presentar-se al públic d'Hamburg el 1893. Durant set anys figurà en el quadre d'artistes del Teatre Municipal de Viena. Fou considerada a Alemanya com una de les millors sopranos del seu temps. Actuà molts anys en les representacions wagnerianes de Bayreuth, i des de 1901 fins al 1914 en l'Òpera de Berlín. Des de 1910 fou professora de cant i declamació lírica en el Conservatori Stern d'aquella ciutat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 8, pàg. 369, ISBN 84-239-4578-2
# Egipte (fill de Belos)

Egipte (en grec antic ΑἴγυπτοςAigyptos) va ser segons la mitologia grega un fill de Belos i Anquinoe o Aquiroe. Per part de pare descendia directament de Posidó, i per part de mare del déu-riu Nil. Tenia un germà bessó, Dànau.
Belos, que era rei de les terres d'Àfrica, va donar Líbia a Dànau, i establí Egipte a la regió d'Aràbia. Però aquest va conquerir el país dels melàmpodes, "els dels peus negres", i el va anomenar Egipte, segons el seu mateix nom.
Egipte tenia cinquanta fills de diferents dones. El seu germà Dànau cinquanta filles. Una discussió entre els dos germans va fer que Dànau fugís cap a l'Argòlida. Els fills d'Egipte el van anat a trobar i li van demanar la mà de les seves cinquanta filles, cosa a la què Dànau accedí. Però la nit de noces va fer assassinar els nois per les seves promeses. Privat dels seus fills, i tement persecució per part del seu germà, mort de tristesa, es va retirar a Àroe, on finalment va morir.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 153. ISBN 9788496061972.
Viccionari
# Thomas Elsbeth

Thomas Elsbeth (Neustadt, ? - mort després de 1624) fou un compositor barroc. Residí a Frankfurt de l'Oder i a Javer va compondre les obres següents:
* Selectissimae et novae cantionis sacrae vulgo motecta appellatae, col·lecció de 24 motets;
* Selectissimae et novae cantiones sacrae vulgo motecta appellatae, col·lecció de 12 motets a cinc veus (Liegnitz, 1590;
* Neue ausserlesene meltliche Lieder zuvor niemals in Druck ausgangen, mit 5 Stimmen (Frankfurt, 1599);
* Erster Theil Sontaglicher Evangelien, etc., Melpomem sacra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 19, pàg. 849 ISBN 84-239-4519-7

## Enllaços externs

* Partitures lliures per Thomas Elsbeth a Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
# Mònica Batet Boada

Mònica Batet Boada (el Pont d'Armentera, 1976) és una escriptora i filòloga catalana que actualment treballa com a professora de català al Servei Lingüístic de la Universitat Rovira i Virgili. El 2005 va guanyar el premi de novel·la curta Just Manuel Casero, que va publicar el 2006 Empúries amb el títol L'habitació grisa. Ha col·laborat en programes culturals i en diverses revistes com Paper de Vidre i Bvalls de Lletres.

## Obres

* Narracions de dones 7, Terrassa, Ajuntament de Terrassa, 2003. ISBN 9788486838898
* L'habitació grisa, Barcelona, Editorial Empúries, 2006. ISBN 9788497871723
* El lector ideal, Terres de l'Ebre, Editorial Petròpolis, 2010. ISBN 9788461397273
* No et miris el Riu, Barcelona, Editorial Meteora, 2012. ISBN 9788492874651
* Neu, óssos blancs i alguns homes més valents que els altres, Barcelona, Editorial Meteora, 2015. ISBN 9788494362989
* Cafè Berlevag, Onada Edicions 2016
* Nou illes al Nord, Barcelona, Més llibres 2019
* Dins del cor de Chopin, Barcelona, Empúries, 2020. ISBN 9788417879266
* Una història és una pedra llançada al riu, Angle Editorial, 2023. ISBN 9788419017468

### Participació en volums col·lectius

* Veus de la nova narrativa catalana, edició a càrrec de Lolita Bosch, Barcelona, Editorial Empúries, 2010. ISBN 9788497876681
* Voces. Antología de narrativa catalana contemporánea, edició a càrrec de Lolita Bosch, Barcelona, Editorial Anagrama, 2010. ISBN 9788433972170
* 24 contes al dia, Barcelona, Paper de vidre 2019

## Referències

* ↑ BONADA, Lluis. Entrevista a Mònica Batet El Temps, núm. 1147, 6 de juny de 2006.
* ↑ CHICANO, Dani. La filòloga reusenca Mònica Batet guanya la 25a edició del premi Just Manuel Casero , El Punt, 01-11-2005. [Consulta: 1 d'abril de 2010]
* ↑ VIDAL-FOLCH, Estanislau. Endogamia literaria El Periódico de Catalunya, 6 d'abril de 2006.

## Enllaços externs

* Bloc de l'autora.
# Câmara de Lobos

Câmara de Lobos és una ciutat i un mucicipi de Madeira. Es divideix en cinc parròquies:
* Câmara de Lobos
* Curral das Freiras
* Estreito de Câmara de Lobos
* Jardim da Serra
* Quinta Grande
# Schistura semiarmata

Schistura semiarmata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia i Pakistan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.
* ↑ Akhtar, N. 1991. The Northern Areas (Pakistan). Fisheries profile, feasible sites for trout culture and an overall sectoral development perspective. Report for Project PAK/91/008. FAO, Roma, Itàlia. 29 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vanderhorstia belloides

Vanderhorstia belloides és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de longitud total i les femelles 4,05.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu fins als 21 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1949. Forty-two fishes new to South Africa, with notes on others. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 2 (núm. 14). 97-111.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 2007. Descriptions of four new shrimpgobies of the genus Vanderhorstia from the western Pacific. aqua International Journal of Ichthyology, 12 (3): 89-100.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Thomas Mancinus

Thomas Mancinus (Schwerin, Mecklemburg, 1550 - Wolfenbüttel, 1611/1612) fou un compositor alemany del Renaixement. Per l'any 1591 era mestre de capella del bisbe de Halberstadt i del Ducat de Brunsvic-Lüneburg. Entre les seves obres figuren, entre d'altres, Newe lustige und hoeffiche weltliche Lieder (1588); Madrigals a cinc veus (1605); Duum vocum cantumcularum liber (1607); Die Passion Christi (1620).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 697 ISBN 84-239-4532-4
* «Mancinus, Thomas (1550 - 1610)», Fitxa a CERL Thesaurus
# Múnia d'Astúries

Múnia o Nuna (en castellà Nuña) va ser reina consort d'Astúries pel seu matrimoni amb el rei Ordoni I.

## Orígens familiars

Es desconeixen els seus orígens familiars, tot i que existeix la hipòtesi que era germana de Gatón del Bierzo, un magnat que va contribuir a la conquesta i poblament de Galícia, Lleó i Zamora.

## Regnat

Anomenada a voltes Munia Domna, apareix de forma abundant a la documentació generada per Ordoni I a partir del 852, principalment a donacions i privilegis a favor de diverses esglésies i monestirs asturians. Va tenir diversos fills amb el monarca, entre les quals destaca el futur Alfons III el Gran (848-910). Flórez també esmenta després uns germans anomenats Beremund, Nuno, Odoari i Fruela, els quals haurien acabat cegats pel seu germà gran perquè van ordir una rebel·lió contra ell una vegada coronat. Tanmateix, la historiografia moderna ha descartat aquests germans i esmenta que va ser el bisbe Pelai d'Oviedo el que va afegir aquest parentesc sense fonament.

## Mort

Quant a la data de defunció de la reina, es desconeix en quin moment va succeir o si va quedar vídua, atès que Ordoni I va morir el 866 i va ser succeït per Alfons III. En qualsevol cas, hom afirma que va ser ser sebollida a l'església de Santa Maria d'Oviedo.

## Referències

* 1 2 3 4 Flórez, Enrique. Memorias de las reynas catholicas (en castellà). Madrid: Oficina de la viuda de Marín, 1790, p. 68-71.
* 1 2 Vilar y Pascual, Luis. Diccionario histórico, genealógico y heráldico de las familias de la monarquía española (en castellà). Madrid: Imprenta de D. Francisco Sánchez, 1859, p. 181.
* ↑ Sáez, Emilio «Los ascendientes de San Rosendo: notas para el estudio de la monarquía astur-leonesa durante los siglos IX y X». Hispania: revista española de Historia, vol. 30, 1948, pàg. 39-40.
* ↑ Carriedo Tejedo, Manuel «La familia gallega del rey Alfonso Froilaz (926-931)». Rudensindus, núm. 9, 2014, pàg. 109.
# Kirsten Justesen

Kirsten Justesen (Odense, Dinamarca, 1943) és una artista danesa.
L'any 1968 Kirsten Justesen va començar a utilitzar el seu cos com a forma escultòrica, mentre que la seva creixent conscienciació feminista també qüestionava les diferents tradicions històriques i artístiques. A Sculpture #2 (Escultura núm. 2) es pot veure una foto que mostra una dona nua embotida en una caixa de cartró que pràcticament omple amb el seu cos; la foto està muntada damunt d'una caixa oberta. El títol original de l'obra, Kasse (Caixa), fa referència a l'afinitat de l'art minimalista, contemporani de l'època, per les estructures primàries simples. Aquesta aproximació a l'art la formulaven principalment homes, a qui Justesen llença un repte per mitjà del seu propi cos nu. L'estudiosa del cinema Laura Mulvey ho va explicar amb aquestes paraules: «En la cultura patriarcal, la dona és el significant de l'alteritat de l'home, lligada a un ordre simbòlic en el qual els homes poden viure les seves fantasies i obsessions projectant-les en la imatge de la dona silenciosa, a la qual s'atribueix el paper de portadora de sentit i no el de productora».

## Referències

* ↑ «FEMINISMES! Exposicions». CCCB, 2019. [Consulta: 17 desembre 2019].
# Kitamura Tōkoku

    En aquest nom japonès, el cognom és Kitamura.
Kitamura Tōkoku (japonès: 北村 透谷; Odawara, 1868-Tòquio, 1894), pseudònim de Kitamura Montarō (北村 門太郎), va ser un poeta i assagista japonès, un dels fundadors del moviment romàntic al Japó.
Va néixer a Odawara el 1868, era el fill gran del metge oficial del clan Odawara, en un moment molt incipient de la Restauració Meiji, pel que la seva infantesa va ser semblant a la que havia tingut el seu pare. El 1873 va quedar sota la tutela dels seus avis perquè el seu pare va marxar a Tòquio quan va ser nomenat ministre de finances.
Durant els seus anys d'estudiant universitari va sostenir idees polítiques extremes basades i va ser l'introductor de la idea moderna de pacifisme al Japó, influït per quàkers britànics i estatunidencs. Aquestes idees extremes van comportar la seva expulsió de la Universitat de Waseda, però abans d'esdevenir escriptor va abandonar tota activitat política. Molts dels seus poemes i assaigs trenquen amb la tradició japonesa budista i xintoista en favor de la filosofia occidental, i els seus escrits a vegades reflecteixen una visió cristiana, influència de la seva muller.Kitamura va donar molta importància a la literatura introspectiva, a causa de la seva influència de l'espiritualisme cristià.
Com a poeta va ser un dels màxims exponents del romanticisme japonès. Va rebre influències de Lord Byron i Goethe, visible a Soshū no shi («Poema del presoner», 1889) i Hōraikyoku («La cançó del mont Hōrai», 1891). En l'àmbit de l'assaig demostra ser profundament idealista, destaca la seva apassionada defensa de l'amor com a elecció lliure a l'assaig Ensei shika to josei («El poeta misàntrop i la dona», 1892) i va expressar la seva recerca d'un significat social, religiós o polític de la vida humana a Naibu seimerion («Assaig sobre la vida interior», 1893). A més, en l'àmbit literari va contribuir a la difusió del terme jun-bungaku definit com a «belles lletres».
Juntament amb Shimazaki Tōson, va col·laborar en la fundació de la revista literària Bungakkai el 1893. Un any després de la fundació de la revista es va suïcidar.

## Referències

* ↑ Mathy, Francesc «Kitamura Tōkoku. The Early Years». Monumenta Nipponica, vol. 18, núm. 1/4, 1963, pàg. 3.
* 1 2 3 Miller, J. Scott. Modern Japanese Literature and Theater (en anglès). Lanham, Toronto i Plymouth: The Scarecrow Press, 2009, p. 54.
* ↑ Bamba, Nobuya; Howes, John F. Pacifism in Japan: The Christian and Socialist Tradition. Vancouver: University of British Columbia Press, p. 15.
* 1 2 Falero, Alfonso. «Hacia una historiografía literaria en Japón». A: Pedro Aullón de Haro (ed.). Historiografía y Teoría de la Historia del Pensamiento, la Literatura y el Arte. Madrid: Editorial Dykinson, 2015, p. 557.
* 1 2 «Kitamura, Tōkoku» (en italià). Treccani. Instituto della Enciclopedia Italiana. [Consulta: 3 novembre 2020].
* ↑ Hisamatsu, Sen'ichi. Biographical Dictionary of Japanese Literature (en anglès). Nova York: Kondasha International, 1977, p. 329-330. ISBN 0-87011-253-8.
# Knodus gamma

Knodus gamma és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones a l'Equador.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1911. Descriptions of two new tetragonopterid fishes in the British Museum. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 7 (núm. 38). 215-216.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Géry, J. 1972. Contribution à l'étude des poissons characoïdes de l'Équateur. Avec une révision du genre Pseudochalceus et la description d'une nouveaux genre endémique du Rio Cauca en Colombie. Acta Humboldt. (Ser. Geol. Palaeontol. Biol.) Núm. 2: 1-110, Pls. 1-8.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.