OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# De Moeren

De Moeren (en francesitzat després de l'annexió per França en Les Moëres) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 724 habitants. Forma part del Blootland. Limita a l'oest amb Warhem, al sud amb Hondschoote i al nord amb Ghyvelde i Veurne.
Fins al segle xvii era una zona de maresme, inhabitable. L'enginyer brabanço Venceslau Cobergher (1557-1634) va bastir una obra de desguàs i crear un pòlder cultivable. Després del Tractat d'Utrecht el 1713 es va traçar la frontera nord-sud al mig del poble i la part occidental passà a França, que amb el respecte conegut per a la toponímia en llengües minoritàries van francitzar el nom de la seva part en Les Moëres. La nova frontera i l'hostilitat entre França i la Corona de Castella van causar l'occàs de l'èquip de desguàs, i la zona va tornar a submergir-se. Només al segle xix es va trobar un acord per reparar-lo.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 364 | 252 | 287 | 458 | 670 | 767 | 884 | 912 | 927 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 894 | 873 | 851 | 881 | 862 | 847 | 844 | 913 | 962 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1 025 | 1 068 | 1 013 | 938 | 869 | 867 | 842 | 743 | 648 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 716 | 642 | 683 | 748 | 693 | 670 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2004- | Hervé Laniez | |

## Referències

* ↑ «De drooglegging van de Moeren» (en neerlandès). De Kronieken van de Westhoek, 06-05-2019. [Consulta: 30 març 2020].
# Silurichthys schneideri

Silurichthys schneideri és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: nord de Sumatra (Indonèsia), nord de la Malàisia peninsular, sud i sud-est de Tailàndia i sud de Cambodja.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1856. Verslag van eenige verzamelingen van zee- en zoetwatervisschen van het eiland Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 11. 415-420.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Volz, W., 1904. Fische von Sumatra, gesammelt von Herrn G. Schneider. Rev. Suisse Zool. v. 12 (núm. 2): 451-493.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Kottelat, M. i A.J. Whitten, 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* ↑ Monkolprasit, S., S. Sontirat, S. Vimollohakarn i T. Songsirikul, 1997. Checklist of Fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 353 p.
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.
* ↑ Roberts, T.R., 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. i P. K. L. Ng, 1998: A revision of the South-east Asian catfish genus Silurichthys. Journal of Fish Biology v. 52 (núm. 2): 291-333.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cantó de Saint-Pol-de-Léon

El cantó de Saint-Pol-de-Léon (bretó Kanton Kastell-Paol) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 8 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Enez-Vaz | Île-de-Batz | --- |
| Mespaol | Mespaul | --- |
| Plouenan | Plouénan | --- |
| Plougouloum | Plougoulm | --- |
| Rosko | Roscoff | --- |
| Kastell-Paol | Saint-Pol-de-Léon | --- |
| Santeg | Santec | --- |
| Sibirill | Sibiril | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Jacques Édern | Divers gauche | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Bibliografia

* Mikael Madeg, Surnoms bretons des pays "Chikolodenn", canton de Saint-Pol-de-Léon, "Etre an daou dreiz", canton de Taulé. – Saint-Thonan: Embann Kêredol, coll. «Surnoms celtiques», 2005. – 202 p., 21 cm. – ISBN 2-9517223-6-2.

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Pseudalectrias tarasovi

Pseudalectrias tarasovi és una espècie de peix de la família dels estiquèids i l'única del gènere Pseudalectrias.

## Descripció

* Fa 14 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (fins als 20 m de fondària) i de clima polar, el qual viu al Pacífic nord-occidental: des del sud de Hokkaido, el sud de les illes Kurils, l'estret de Tatària i la badia de Pere el Gran fins a la badia d'Olga a la costa oriental del krai de Primórie (el mar del Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lindberg G. U., 1938. On the genera and species of the family Blenniidae (Pisces), related to the genus Anoplarchus. Trudy Gidrobiol. Eksp. Inst. Akad. Nauk SSSR Yapon. Núm. 1. 499-514.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Popov, A. M., 1933. On the Ichthyofauna of the Sea of Japan. Issled. Morey SSSR, Leningrad. Núm. 19: 139-155.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamtxatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Miki, T., H. Yoshida i K. Amaoka, 1987. Rare stichaeid fish, Pseudalectrias tarasovi (Popov), from Japan and its larvae and juveniles. Bulletin of the Faculty of Fisheries Hokkaido University. V. 38 (núm. 1): 1-13.
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Edició en anglès II. Tokai University Press, el Japó, pp. 867-1749.
* ↑ Sokolovskaya, T. G., A. S. Sokolovskii i E. I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.
* ↑ Lavrova, T. V., 1990. A preliminary list and distribution of species of the family Stichaeidae in the Okhotsk Sea. A: Investigations in vertebrates (sic) zoology. Trudy Zoologicheskogo Instituta, Akademii Nauk SSSR v. 213: 46-54.
* ↑ Sheiko, B. A. i V. V. Fedorov, 2000. Part 1, pp. 7-69. A: Catalog of the Vertebrates of Kamchatka and Adjacent Waters. Petropavlovsk-Kamchatsky, Kamchatskiy Petchatniy Dvor.
* ↑ Russia Endemic Marine Fish Checklist (anglès)

## Bibliografia

Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Cantó de Quimper-1

El cantó de Quimper-1 (en bretó: Kanton Kemper-1) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Finisterre a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega els quartiers Centre-ville i Kerfeunteunde de la comuna de Kemper.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean-Louis Gagnepain | Democràcia Liberal |
| 2004- | Georges Kergonna | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Districte de South Garo Hills

El districte de South Garo Hills és una divisió administrativa de Meghalaya amb capital a Baghmara.
Fou creat el 18 de juny de 1992 per segregació del districte de West Garo Hills. La superfície és de 1887 km² i la població de 100.980 habitants (2001). L'única ciutat és la capital Baghmara. Administrativament està formar únicament per 4 blocks de desenvolupament, una ciutat i 681 pobles. Els blocks són:
* Ronggara
* Chokpot
* Baghmara
* Gasuapara
Llocs importants del districte són:

## Enllaços externs

* Districte de South Garo Hills - Lloc web oficial
# Álvaro Queipo de Llano y Fernández de Córdoba

Álvaro Queipo de Llano y Fernández de Córdoba (Madrid, 20 de maig de 1864-Madrid, 1938) va ser un polític i advocat espanyol.

## Biografia

Va néixer a Madrid el 20 de maig de 1864.. Advocat, va debutar com a diputat a les Corts de la Restauració, substituint l'escó pel districte de Cangas de Tineo del seu difunt pare, Francisco de Borja Queipo de Llano; també en 1890 heretaria el títol de comte de Toreno del seu progenitor. Resultaria de nou elegit diputat per Cangas de Tineo a les eleccions de 1891 i 1896.
Entre juliol de 1900 i març de 1901 va exercir el càrrec de governador civil de la província de Madrid.
Va resultar elegit diputat pel districte de Castropol en les eleccions de 1903, 1905, i 1910.
A partir de 1910 va ser senador per la província d'Oviedo. Va morir a Madrid en 1938.

## Referències

* ↑ Lasso de la Vega y López de Tejada i Pérez de Rada y Díaz Rubín, 1992, p. 62.
* 1 2 «Álvaro Queipo de LLano y Fernández de Córdoba». Fundación Casa de Medinaceli.
* 1 2 Garrido, 2001, p. 76.
* ↑ «Queipo de Llano y Fernández de Córdoba, Álvaro. 36. Elecciones 4.4.1886». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Queipo de Llano y Fernández de Córdoba, Álvaro. 37. Elecciones 1.2.1891». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Queipo de Llano y Fernández de Córdoba, Álvaro. 39. Elecciones 5.4.1896». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ España: «Reales decretos nombrando Gobernador civil de Madrid y Director general de Comunicaciones al Conde de Toreno y al Marqués de Portago». Gaceta de Madrid núm. 197, de 16 de julio de 1900, pàg. 231.
* ↑ España: «Reales decretos admitiendo la dimisión al Conde de Toreno y á D. Pablo de Alzola de los Cargos de Gobernador de Madrid y Director general de Obras públicas». Gaceta de Madrid núm. 69, de 10 de marzo de 1901, pàg. 1061.
* ↑ «Queipo de Llano y Fernández de Córdoba, Álvaro. 43. Elecciones 30.4.1903». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Queipo de Llano y Fernández de Córdoba, Álvaro. 44. Elecciones 10.9.1905». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Queipo de Llano y Fernández de Córdoba, Álvaro. 45. Elecciones 21.4.1907». Archivo histórico de diputados (1810-1977). Congreso de los Diputados.
* ↑ «Queipo de Llano y Fernández de Córdoba, Álvaro. Conde de Toreno». Senadores. Senado de España.

## Bibliografia

* Garrido, Aurora «Asturias». El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923). Marcial Pons, Ediciones de Historia [Madrid], 2001, pàg. 65-84.
* Lasso de la Vega y López de Tejada, Miguel; Pérez de Rada y Díaz Rubín, Francisco Javier. Linajes y palacios ovetenses: datos para su historia. Madrid: Hidalguía, 1992. ISBN 84-87204-43-0.
# Ángel Ruiz

Ángel Ruiz fou un compositor espanyol de la segona meitat del segle xix del que hi ha molt poques dades, malgrat que va compondre nombroses sarsueles, entre les quals hi ha: ¡Ladrones! (1877); El globo cautivo; La comèdia de Alberique; El naufragio del vapor "Maria" (1892); El sueño de anoche (1892); A vuela pluma (1892); El alcalde de Villapenque (1892); La daza macabra (1893); El regresso del cacique (1893); i Fray Juio Ruiz (1897).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 52, pàg. 758, ISBN 84 239-4552-9
* http://www.cervantesvirtual.com/obra-visor/in-re-magica-veritas---enrique-zumel-y-la-comedia-de-magia-en-la-segunda-mitad-del-siglo-xix-0/html/01eac83a-82b2-11df-acc7-002185ce6064_3.html
# Divisió de Makran

La divisió de Makran fou una entitat administrativa del Pakistan, formada l'1 de juliol de 1977 amb capital a la ciutat de Gwadar, i integrada per tres districtes: Kech o Turbat, Panjgur i Gwadar. Fins aleshores havia estat el districte de Makran. El 2000 la reforma constitucional va abolir les divisions al Pakistan com a entitats administratives.

## Referències

* ↑ «Makrān | administrative division, Pakistan» (en anglès). Encyclopedia Britannica.
# Cantó de Ploemeur

El cantó de Ploemeur (bretó Kanton Plañvour) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 2 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Larmor-Plage | An Arvor | 8.470 | 7,27 | 56260 | 56107 |
| Plœmeur | Plañvour | 18.304 | 39,72 | 56270 | 56162 |
| Cantó | Plañvour | 26774 | 46,99 | - | 5642 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 11.481 | 12.966 | 14.954 | 19.828 | 25.715 | 26.774 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Loïc Le Meur | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Pontivy

El cantó de Pontivy (bretó Kanton Pondi) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ar Mor-Bihan a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 10 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Croixanvec | Kroeshañveg | 164 | 6,09 | 56920 | 56049 |
| Gueltas | Gweltaz | 544 | 20,45 | 56920 | 56072 |
| Guern | Gwern | 1.398 | 47,01 | 56310 | 56076 |
| Kerfourn | Kerforn | 724 | 19,46 | 56920 | 56092 |
| Le Sourn | Ar Sorn | 1.843 | 16,05 | 56300 | 56246 |
| Noyal-Pontivy | Noal-Pondi | 3.285 | 53,45 | 56920 | 56151 |
| Pontivy | Pondi | 13.508 | 24,85 | 56300 | 56178 |
| Saint-Gérand | Sant-Jelan | 891 | 18,05 | 56920 | 56213 |
| Saint-Gonnery | Sant-Goneri | 943 | 16,29 | 56920 | 56215 |
| Saint-Thuriau | Sant-Turiav | 1.848 | 21,47 | 56300 | 56237 |
| Cantó | Pondi | 25.148 | 243,17 | - | 5626 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 20.147 | 20.622 | 22.179 | 23.491 | 24.380 | 25.148 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1976-2004 | Jean-Charles Cavaillé | RPR |
| 2004- | Henri Le Dorze | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Èurit (fill d'Hermes)

Segons la mitologia grega, Èurit (en grec antic Εὔρυτος) va ser un heroi, fill d'Hermes i d'Antianira. Juntament amb el seu germà bessó Equíon, va participar en l'expedició dels argonautes.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Col·lecció: El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 90. ISBN 84-297-4146-1.
# Verkündigung

Verkündigung (títol original en alemany, en català Anunciació) és una obra dramaticomusical en quatre actes composta el 1935 per Walter Braunfels sobre un llibret en alemany del mateix compositor, basat en L'Annonce faite a Marie de Paul Claudel. Es va estrenar el 4 d'abril de 1948 al Bühnen der Stadt Köln.

## Referències

* ↑ «Dades de l'òpera» (en alemany). Operone. Arxivat de l'original el 24 de maig 2018. [Consulta: 21 maig 2018].
# Sant Julian lo Rol

Saint-Julien-le-Roux és una població i comuna francesa, situada en la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, departament de l'Ardecha, en el districte de Tornon i cantó de Vernons.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 165 | 149 | 132 | 111 | 109 | 91 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Enllaços externs

* INSEE Arxivat 2007-10-10 a Wayback Machine.
# Étienne Bonnot de Condillac

Étienne Bonnot de Condillac (Grenoble, 30 de setembre de 1715 — Beaugency, Loiret, 3 d'agost de 1780) va ser un filòsof francès fundador del sensualisme, segons el qual les activitats espirituals de les persones estan determinades per sensacions, tot i que no es poden reduir a això. Se'l sol considerar un continuador de l'obra de John Locke. Des del vessant educatiu, cal recordar les experiències que portà a terme com a preceptor de l'infant Ferran de Borbó, hereu del ducat de Parma, recollides en un llibre.

## Pensament

Condillac es considera el pare del sensualisme, doctrina segons la qual tot coneixement depèn dels sentits, no hi ha idees innates i el que cal fer és desenvolupar al màxim les capacitats de cada sentit, diferents en cada persona. Segons aquestes capacitats i les experiències viscudes, es forma la personalitat. En aquest procés, s'adquireixen els conceptes bàsics, transmesos mitjançant el llenguatge, que modela el pensament i ajuda al progrés social. Aquest llenguatge crea per abstraccions, a partir de les dades sensorials, unitats de comunicació que s'usen per a la convivència.
La convivència ha d'estar regulada per normes, en què es barregen l'economia i la política. Partidari del liberalisme econòmic, afirmà que els preus s'autoregulen perquè en tot intercanvi cada part vol obtenir un benefici i, per tant, busca els mecanismes per a l'acord. Per la preeminència de l'economia i la negació de tota realitat fora de la persona, va ser acusat de materialisme pels seus detractors, etiqueta que ell va refusar amb vehemència.

## Referències

* ↑ «Étienne Bonnot de Condillac». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Monés i Pujol-Busquets, Jordi: Diccionari abreujat d'educació. Col·lecció Guix, núm. 10. Graó Editorial, Barcelona. ISBN 84-85729-43-9, plana 22.
* ↑ Bustos Guadaño, E., Filosofía del lenguaje, (1999) Cuadernos UNED

## Enllaços externs

* Biografia d'Étienne Bonnot de Condillac. Arxivat 2012-05-28 a Wayback Machine. (francès)
* Comentari de l'obra d'Étienne Bonnot de Condillac. (francès)
# Sent Desèri

Sent Desèri (en francès Saint-Dézéry) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Íficles

Íficles (llatí: Iphĭclēs, Iphĭclus; grec antic: Ἰφικλῆς) fou un heroi, fill d'Amfitrió i d'Alcmena.
La seva ascendència és únicament humana, mentre que el seu germà bessó, Hèracles, és fill de Zeus i d'Alcmena. Quan eren petits ja es va notar la diferència entre els dos. Dues serps, enviades per Hera, van entrar a l'habitació on hi havia els bessons. Íficles va tenir por i es va amagar, i Hèracles va ofegar totes dues serps alhora.
Més endavant acompanyà el seu germà en alguns treballs. Va lluitar amb ell contra els habitants d'Orcomen, cosa que li va valer la recompensa del rei Creont, de casar-se amb la més jove de les seves filles, mentre que Hèracles es casà amb la més gran, Mègara. Per aquest matrimoni va haver d'abandonar la seva primera dona, Automedusa, que li havia donat un fill, Iolau. Durant un episodi de bogeria, Hèracles va matar els fills que havia tingut amb Mègara i dos fills d'Íficles, que va aconseguir salvar Iolau i Mègara.
Íficles va anar amb Hèracles en l'expedició contra Troia, i figura en la llista dels caçadors del senglar de Calidó.
Va morir lluitant contra Hipocoont o, segons una altra versió, contra els Moliònides. A Feneos, a l'Arcàdia, s'ensenyava la seva tomba, ja que va ser traslladat allà abans de la seva mort.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 287-288. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 122. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Ífit (fill de Nàubol)

Segons la mitologia grega, Ífit (en grec antic Ίφιτος) va ser un heroi, fill de Nàubol, rei de Fòcida.
Es casà amb Hipòlita i va ser pare d'Esquedi i d'Epístrof, caps del contingent foceu a la guerra de Troia. Una tradició diu que va ser aquest Ífit i no Ífit el fill d'Èurit el que va participar amb Jàson a l'expedició dels argonautes.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 123. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 290. ISBN 9788496061972.
# Ínac

D'acord amb la mitologia grega, Ínac (en grec antic Ἴναχος Ínakhos) va ser un déu fluvial de l'Argòlida, fill d'Oceà i de Tetis.
Es diu que en altre temps regnava al país d'Argos, i que es casà amb la nimfa Mèlia i d'aquesta unió nasqueren dos fills, Foroneu, Egialeu i una filla, Io. Mèlia també era filla d'Oceà i de Tetis.
Segons els argius, Ínac va viure abans del naixement dels homes, i el seu fill Foroneu va ser el primer humà. Segons altres versions, és contemporani d'Erictoni i d'Eumolp, que vivien a Atenes i a Eleusis. També es diu que va reunir homes després del diluvi de Deucalió, i els va establir a la plana del riu Ínac, al qual va donar el seu nom.
Quan Hera i Posidó es disputaven el poder sobre el país, Ínac va ser triat com a àrbitre de la disputa, juntament amb Cefís i Asterió. Ell va decidir en favor de la deessa, i Posidó, irritat, el va maleir, i per això el riu Ínac queda sec tot l'estiu i no es torna a omplir fins que arriben les pluges.
Les aventures de la seva filla Io, transformada en vaca per Zeus, li van causar gran tristesa. Va provar de perseguir Zeus, el raptor de la seva filla, i el déu li va enviar en contra una erínia, Tisífone, que el va turmentar tant que va acabar llençant-se al riu. També es diu que Zeus el va fulminar provocant la sequera del riu.
Era considerat el fundador de la dinastia argòlica.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 292. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 124. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Ribosa

La ribosa, que existeix principalment com a D-ribosa, és un compost orgànic amb una àmplia presència a la natura. És una aldopentosa, és a dir, un monosacàrid amb cinc àtoms de carboni que en la seva forma acíclica té un grup funcional aldehid en un extrem. Típicament, aquesta espècie existeix en forma cíclica, com es veu a la imatge. Fou observada per primer cop el 1891 per Emil Fischer. Forma part del tronc de l'ARN, un biopolímer que és la base de la transcripció. Es diferencia de la desoxiribosa, que es dona en l'ADN, perquè aquesta última ha perdut un grup hidroxil. Una vegada fosforilitzada, la ribosa pot esdevenir una subunitat de l'ATP, el NADH i diversos altres compostos que són essencials pel metabolisme.