OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Montargis

El Districte de Montargis és un dels tres districtes amb què es divideix el departament del Loiret, a la regió del Centre-Vall del Loira. Té 12 cantons i 126 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Montargis.

## Cantons

cantó d'Amilly - cantó de Bellegarde - cantó de Briare - cantó de Châlette-sur-Loing - cantó de Château-Renard - cantó de Châtillon-Coligny - cantó de Châtillon-sur-Loire - cantó de Courtenay - cantó de Ferrières-en-Gâtinais - cantó de Gien - cantó de Lorris - cantó de Montargis

## Vegeu també

* Cantons del Loiret
# Districte de Fontenay-le-Comte

Fontenay-le-Comte és un dels tres arrondissements en què es divideix el departament francès de la Vendée, a la regió del País del Loira. Té 9 cantons i 107 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Fontenay-le-Comte.

## Cantons

cantó de Chaillé-les-Marais - cantó de La Châtaigneraie - cantó de Fontenay-le-Comte - cantó de L'Hermenault - cantó de Luçon - cantó de Maillezais - cantó de Pouzauges - cantó de Sainte-Hermine - cantó de Saint-Hilaire-des-Loges

## Vegeu també

* Cantons de la Vendée
# Batalla del riu Hidaspes

La batalla del riu Hisdapes va enfrontar les tropes d'Alexandre Magne i el rei Porus pel domini del Punjab al 326 aC.
Porus fou el nom llatí (del grec Poros) d'un rei de l'Índia de nom Puru o Pururava, amb dominis a la vora del'Hidaspes que marcava la seva frontera occidental. A la vora d'aquest riu, Porus va esperar als invasors macedonis, i no va seguir l'exemple dels reis veïns Tàxiles i Abisares que s'havien sotmès a Alexandre el Gran.
Alexandre el Gran, en arribar en maig del 326 aC, es va trobar amb un poderós exèrcit (amb 200 elefants) que ocupava la riba esquerra del riu, i el conqueridor va decidir no travessar el riu i va buscar un lloc per creuar lluny de la vigilància de Porus; finalment va poder passar un cos de l'exèrcit mentre el cos principal quedava sota el comandament de Cràter d'Orèstia. Alexandre disposava de 6000 infants i 5000 cavallers. Porus va enviar el seu fill amb un cos de cavalleria escollit, per controlar els moviments enemics i el mateix rei anava al darrere; finalment els dos exèrcits es van trobar i encara que Porus va disposar perfectament les seves forces, el superior geni d'Alexandre va obtenir la victòria; Porus va aguantar la derrota i no es va retirar fins que ja tot el seu exèrcit havia fugit i ell mateix estava ferit. Alexandre li va enviar emisaris que li van garantir la seguretat i finalment Porus es va rendir i fou portat davant el conqueridor; aquest el va rebre amb el màxim honor i li va restaurar el seu regne i encara li va donar més territoris com els del seu cosí Porus de Gandaris.
En endavant Porus fou ferm aliat d'Alexandre; el va acompanyar en les expedicions contra els pobles veïns però després de creuar l'Acesines, fou enviat de retorn al seu regne per reclutar més forces, amb les que es va reunir al rei a Sangala, i fou clau en la derrota dels cateans, un poble amb el que Porus ja estava en guerra anteriorment. Porus va romandre al costat del rei macedoni amb una força auxiliar fins a la riba de l'Hifasis (Hyphasis) i encara va participar en l'equipament de la flota macedònia.
En agraïment Alexandre li va donar el govern de la regió entre l'Hidaspes i el Hifasis, amb set nacions i dos mil ciutats, territoris que va retenir a la mort d'Alexandre amb títol de rei tant al primer repartiment com al de Triparadisos el 321 aC (és evident que aquestos territoris difícilment podien ser controlats per cap general macedoni). Finalment el general Eudem, sàtrapa de la província adjacent, va agafar a Porus per traïció i el va fer matar.

## Referències

* ↑ [Segons Flavi Arrià Anabasis 5.14, 6.000 d'infanteria i 5.000 de cavalleria estaven comandats per Alexandre a la batalla
* ↑ Fuller estima 2.000 de cavalleria comandats per Cràter d'Orèstia
* 1 2 Plutarc 62.1
* 1 2 30.000 Segons Flavi Arrià Anabasis 5.15
* ↑ Diodor, 17.87.2
* ↑ Quint Curti Ruf 8.13.6
* ↑ Metz Epitome 54
* ↑ Plutarc 60.5
* ↑ Britannica online, Battle of the Hydaspes (anglès)

## Bibliografia

* John Fuller The Generalship of Alexander the Great. De Capo Press, 1960 (anglès) ISBN 978-0306803710
# Verdal

La verdal o llei de Cadaqués és una varietat d'olivera.
L'arbre de la varietat verdal és vigorós amb tendència a la verticalitat.
Els fruits són de mida gran, de forma ovoïdal i lleugerament asimètrics. El color en maduració és violeta amb lenticel·les visibles a la pell del fruit. Forma de l'àpex arrodonit i cavitat peduncular àmplia.

## Característiques agronòmiques

Aquesta és una varietat que actualment només es conrea en els municipis de Cadaqués i el Port de la Selva.
La maduració és molt primerenca: de l'última setmana d'octubre a mitjan novembre.

## Usos

Principalment la producció d'oli, que és molt apreciat. És una varietat que produeix olis fins d'alta qualitat. El rendiment és del 23-25%, considerat de nivell alt.
L'oli produït per les oliveres de la varietat verdal són Denominació d'Origen Protegida Oli de l'Empordà.

## Referències

* ↑ Resolució AAR/1340/2007, de 20 d'abril, per la qual s'adopta decisió favorable a la sol·licitud d'inscripció de la Denominació d'Origen Protegida Oli de l'Empordà.
* ↑ Reglament de la DOP, publicat al DOGC núm. 5127 del 08/05/2008.

## Vegeu també

* Denominació d'Origen Protegida
* Oli de l'Empordà
* Empordà

## Enllaços externs

* Web del Consell Regulador de la DOP Oli de l'Empordà Arxivat 2015-08-19 a Wayback Machine.
* La DOP Oli de l'Empordà al web del Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció Rural de la Generalitat de Catalunya
# Lagrand

Lagrand (en francès i occità) és un antic municipi de França de la regió de Provença-Alps-Costa Blava, al departament dels Alts Alps. Des del 1er de gener de 2016 es fusionada amb Aiguians e Sant Genís en el municipi nou de Garda Colomba.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2013 |
| 230 | 230 | 229 | 212 | 221 | 268 | 295 | 266 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1953-2001 | Armand Barniaudy | Centre Democrata puish UDF |
| 2001-2014 | Marc Michel | |
| 2014-desembre de 2015 | Edmond Francou | |
# Districte de Château-Gontier

El Districte de Château-Gontier és un dels tres districtes del departament francès de la Mayenne, a la regió del País del Loira. Té 7 cantons i 71 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Château-Gontier.

## Cantons

cantó de Bierné - cantó de Château-Gontier-Est - cantó de Château-Gontier-Oest - cantó de Cossé-le-Vivien - cantó de Craon - cantó de Grez-en-Bouère - cantó de Saint-Aignan-sur-Roë

## Vegeu també

* Cantons de Mayenne
# Cantó de Sant Africa

El cantó de Sant Africa és un cantó del departament francès de l'Avairon. Té 11 municipis i està circumscrit al districte de Millau. El cap del cantó és Sant Africa.

## Municipis

* La Bastida de Pradinas
* Caumèls e Lo Vialar
* Ròcafòrt
* Sant Africa
* Sant Faliç de Sòrga
* Sent Esèri
* Sent Joan d'Aucàpias
* Sent Roma de Sarnon
* Tornamira
* Vabre de l'Abadiá
* Verzòls e La Pèira

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1985-1998 | Paul Roques | UDF |
| 1998-2004 | Alain Fauconnier | PS |
| 2004- | Jean-Luc Malet | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 11.679 | 12.767 | 12.613 | 12.833 | 12.322 | 11.815 | 12.561 |
# Estació de Sitges

Mapa sinòptic línia R2 :
Sitges és una estació de ferrocarril propietat d'Adif situada a la població de Sitges a la comarca del Garraf. L'estació es troba a la línia Barcelona-Vilanova-Valls i hi paren trens de la línia de rodalia R2 Sud i alguns trens de les línies regionals R13, R14 i R15 de Rodalies de Catalunya operats per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia Barcelona-Vilanova-Valls va entrar en servei l'any 1881, quan es va obrir el tram entre les Hortes de Sant Beltran al costat de les Drassanes de Barcelona i Vilanova i la Geltrú. Posteriorment, l'any 1887 amb la unificació de la línia amb la línia de Vilafranca, els trens van deixar de passar per la carretera del Morrot, per passar per l'actual traçat per Bellvitge. Al segle xx es van fer obres a la línia per duplicar les vies.
El nombre de passatgers pujats l'any 2016 va ser d'1.858.000 persones.
Desgraciadament, l'accés per a minusvàlids a les andanes 2 i 3 és molt problemàtic, ja que els ascensors solen estar fos de servei. Això, al seu torn, crea un problema per als quals arriben des de Barcelona, ja que l'única manera de baixar de l'andana és per les escales o els molestos ascensors. Quan els ascensors estan fora de servei, com ocorre amb freqüència, un usuari de cadira de rodes ha de desplaçar-se fins a la següent estació, Vilanova i la Geltrú, i després tornar a Sitges per a poder sortir de l'estació per l'andana 1.

## Serveis ferroviaris

Rodalia de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Sant Vicenç de Calders Vilanova i la Geltrú | Vilanova i la Geltrú | Garraf Platja de Castelldefels¹ Castelldefels² Sants$^3$ | Estació de França |
| Serveis regionals de Rodalies de Catalunya |||||
| Lleida Pirineus | Vilanova i la Geltrú | Castelldefels | Barcelona-Estació de França |
| Reus | Vilanova i la Geltrú | Castelldefels | Barcelona-Estació de França |
* Alguns trens de rodalia no fan parada a Garraf, sent la següent o anterior Platja de Castelldefels.
* Alguns trens de rodalia no fan parada ni a Garraf ni a Platja de Castelldefels, sent la següent o anterior Castelldefels.
* Tren semidirecte CIVIS que no efectua parades entre Sitges i Sants, que fa la ruta Sant Vicenç de Calders > Sant Andreu Comtal una vegada al dia pel matins.
* Aquest recorregut de l'R2 és provisional fins al 2011 fruit de les obres a Sant Andreu Comtal, per veure quins són els canvis que hi ha hagut vegeu R2 i R10.

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R2». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2010. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# José Marí Olano

José Marí Olano (Sogorb, 22 de setembre de 1969) és un advocat i polític valencià, diputat a les Corts Valencianes en la VII i VIII legislatures i regidor a l'Ajuntament de València des de les eleccions de 2023.

## Biografia

Estudià dret a la Universitat de Navarra i ha treballat com a advocat de la Generalitat Valenciana. És soci de KPMG. Militant del Partit Popular (PP), fou elegit diputat a les Corts Valencianes a les eleccions de 2007 i de 2011 per la província de Castelló. Va ser portaveu d'Economia, pressupostos i hisenda del Grup Popular a les Corts Valencianes en la VIII legislatura de les Corts Valencianes fins a la seua dimissió en desembre de 2012, desanimat per la situació política.
El 2023 torna a la política de la mà de María José Català que l'inclou al seu equip per recuperar el govern de la ciutat de València. Marí Olano serà l'encarregat de dirigir la regidoria de grans projectes compaginant la tasca amb la d'advocat.

## Referències

* ↑ El diputado del PP José Marí renuncia a su escaño notícia a El País del 27 de desembre de 2012 (castellà)
* ↑ «Fitxa de les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 10 agost 2015].
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Entrevista | José Marí Olano: "Que nadie espere una solución para La Marina en dos meses, y tampoco en cuatro"» (en castellà). [Consulta: 18 setembre 2023].

## Enllaços externs

* Actualitat política de l'Alt Palància
* Fitxa de les Corts Valencianes Arxivat 2009-12-24 a Wayback Machine.
# Cantó de Tolosa-1

El cantó de Tolosa-1 és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Tolosa, està format només per la part del centre de la prefectura, Tolosa de Llenguadoc.

## Barris

* Capitòli
* Bonhoure
* Esquiròl
* La Daurada
* Plaça Dupuy
* Sant Aubin

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Districte de Saint-Malo

El Districte de Saint-Malo és un dels quatre districtes amb què es divideix el departament francès d'Ille i Vilaine, a la regió de Bretanya. Té 9 cantons i 63 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Saint-Malo.

## Cantons

* Cantó de Cancale
* Cantó de Châteauneuf-d'Ille-et-Vilaine
* Cantó de Combourg
* Cantó de Dinard
* Cantó de Dol-de-Bretagne
* Cantó de Pleine-Fougères
* Cantó de Saint-Malo-Nord
* Cantó de Saint-Malo-Sud
* Cantó de Tinténiac

## Vegeu també

* Cantons d'Ille i Vilaine
# Siphamia mossambica

Siphamia mossambica és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4 cm de llargària màxima.
* Cos cobert de taques fosques.
* Dues taques fosques a la base de l'aleta caudal.
* 8 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu entre 100 i 123 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: des de Kenya i Tanzània fins a Sodwana Bay (Sud-àfrica), Moçambic, Madagascar, les illes Seychelles, Reunió i Maurici.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Weber M., 1909. Diagnosen neuer Fische der Siboga-Expedition. Notes Leyden Mus. v. 31 (note 4). 143-169.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith, J. L. B., 1955. Siphamiine fishes from South and East Africa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 8 (núm. 85): 61-66, 1 pl.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Siphamia mossambica» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.
* ↑ Gell, F.R. i M.W. Whittington, 2002. Diversity of fishes in seagrass beds in the Quirimba Archipelago, northern Mozambique. Mar. Freshwat. Res. 53:115-121.
* ↑ Randall, J.E. i J. van Egmond, 1994. Marine fishes from the Seychelles: 108 new records. Zool. Verh. Leiden 297:43-83.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1999. Fishes of the Mascarene Islands (Réunion, Mauritius, Rodriguez): an annotated checklist, with descriptions of new species. Koeltz Scientific Books, Koenigstein, Theses Zoologicae, Vol. 31: 759 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Parabathymyrus

Parabathymyrus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels còngrids.

## Taxonomia

* Parabathymyrus brachyrhynchus (Fowler, 1934)
* Parabathymyrus fijiensis (Karmóvskaia, 2004)
* Parabathymyrus karrerae (Karmóvskaia, 1991)
* Parabathymyrus macrophthalmus (Kamohara, 1938)
* Parabathymyrus oregoni (Smith & Kanazawa, 1977)

## Referències

* ↑ Kamohara T., 1938. On the offshore bottom-fishes of Prov. Tosa, Shikoku, Japan. Maruzen Kobushiki Kaisha, Tòquio. Fishes Prov. Tosa . 1-86.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1934. Descriptions of new fishes obtained 1907 to 1910, chiefly in the Philippine Islands and adjacent seas. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 85 (for 1933): 233-367.
* ↑ Karmóvskaia, E.S., 2004. Benthopelagic bathyal conger eels of families Congridae and Nettastomatidae from the Western Tropical Pacific, with descriptions of ten new species. J. Ichthyol. 44(1): S1-S32.
* ↑ Karmóvskaia, E. S., 1991. The new species of conger eels (Congridae) from the western Indian Ocean. Voprosy Ikhtiologii v. 31 (núm. 6): 891-897.
* ↑ Kamohara, T., 1938. On the offshore bottom-fishes of Prov. Tosa, Shikoku, Japan. Maruzen Kobushiki Kaisha, Tòquio: 1-86.
* ↑ Smith, D. G. & Kanazawa, R. H., 1977. Eight new species and a new genus of congrid eels from the western north Atlantic with redescriptions of Ariosoma analis, Hildebrandia guppyi, and Rhechias vicinalis. Bulletin of Marine Science v. 27 (núm. 3): 530-543.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Tjørnuvík

Tjørnuvík [ˈtʃʰœdnʊvʊik], és un poble situat a la costa nord de l'illa de Streymoy, a les illes Fèroe. Forma part del municipi de Sunda. L'1 de gener del 2021 tenia 46 habitants.
És la localitat més septentrional de l'illa. Tjørnuvík s'assenta al fons d'una badia que porta el mateix nom. L'envolten muntanyes de més de 600 metres, sent la més destacada el Melin, de 763 metres, situada al sud-oest. La carretera 594, que ressegueix la costa nord-oriental de Streymoy, és l'única que arriba fins al poble. Des de Tjørnuvík es veu la costa d'Estreymoy i hi ha unes bones vistes a les roques Risin og Kellingin.
El 1956 s'hi va trobar la tomba d'una dona del segle X durant les prospeccions arqueològiques dirigides per Sverri Dahl (primer comissari del Museu Nacional de les Illes Fèroe). És un dels testimonis de la conquesta escandinava de l'època víking.
L'església del poble va ser desmantellada el 1857 i portada a Saksun. No va ser fins al 1937 que Tjørnuvík no va tornar a tenir una nova església, que és la que es pot veure avui.

## Referències

* ↑ «Statistical Database» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-06. [Consulta: 4 agost 2019]. «Base de dades estadística de les Illes Fèroe»
* ↑ «Fjøll» (en feroès). Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 16 desembre 2018]. «Llista de muntanyes de les Fèroe per alçada.»
* ↑ «Mapa de les Illes Fèroe» (en danès). Trap Danmark. [Consulta: 1r novembre 2019].
* ↑ Dahl, Sverri «Víkingaaldargröv í Tjörnuvík». Fróðskaparrit. Annales Societatis Scientiarum Faeroensis [Tórshavn], núm. 5, 1956, pàg. 153-167.
* ↑ «Tjørnuvík» (en danès). faroeislands.dk. [Consulta: 6 desembre 2019].

## Vegeu també

* Llista de municipis de les Illes Fèroe.
* Caça de balenes a les Illes Fèroe.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament de Sunda (feroès) (anglès)
# Okamejei arafurensis

Okamejei arafurensis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 40,7 cm de longitud total i les femelles 49,5.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu entre 179-298 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic oriental: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Ishiyama R., 1958. Studies on the rajid fishes (Rajidae) found in the waters around Japan. J. Shimonoseki Coll. Fish. v. 7 (núms. 2-3). 191-394.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R. & Gledhill, D.C., 2008. Two new skates of the genus Okamejei (Rajoidei: Rajidae) from the south-east Indian Ocean. Pp. 119-134. A: Last, P.R., White, W.T., Pogonoski, J.J. & Gledhill, D.C. (eds.): Descriptions of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei). CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leptoancistrus cordobensis

Leptoancistrus cordobensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques del riu Sinú i, també, del riu San Jorge a la conca del riu Magdalena (Colòmbia).

## Referències

* ↑ Meek S. E. & Hildebrand S. F., 1916. The fishes of the fresh waters of Panama. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 10 (núm. 15). 1-374.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Dahl, G., F. Medem & A. Ramos Henao. 1963. El "Bocachico" contribución al estudio de su biología y de su ambiente. Departamento de Pesca de la Corporación Autónoma Regional de los Valles del Magdalena y del Sinú -- C.V.M. El Bocachico: 1-144.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB