OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llicències de programari permissives

Una llicència de programari permissiva, també anomenades llicències BSD, és una llicència de programari lliure amb els requeriments mínims per a distribuir el programari al mercat. Exemples inclouen la llicència MIT, llicència BSD i llicència Apache.

## Comparació amb Copyleft

* Les llicències permissives no obliguen a redistribuir el programari mitjançant el codi obert.
* Les llicències copyleft obliguen a publicar el codi modificat.
* Compatibilitat entre llicències. (vegeu Fig.2)
Llicències de programari :
| Drets cedits | Domini públic | FOSS no protectiu Permissiu (Codi obert) | FOSS protectiu Copyleft (Programari lliure) | Freeware Shareware Freemium | De propietat | Secret comercial |
| Drets d'autor | No | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí |
| Dret d'ús | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | No |
| Dret de Visualització | Sí | Sí | Sí | Sí | Sí | SÍ |
| Dret de còpia | Sí | Sí | Sí | Sovint | No | No |
| Dret a modificar | Sí | Sí | Sí | No | No | No |
| Dret a distribuir | Sí | Sí, sota la mateixa llicència | Sí, sota la mateixa llicència | Sovint | No | No |
| Dret a subllicenciar | Sí | Sí | No | No | No | No |
| Filosofia | A disposició del públic. Exonerat de drets d'autor. | Similar i posterior al copyleft. Mínimes restriccions per a l'usuari | Accés al codi i més. Metodologia en el desenvolupament i entrega al públic. | Propòsits publicitaris o comercials | Propòsits comercials | Diferents motius |
| Exemples | SQLite, ImageJ | Apache web server, ToyBox | Linux kernel, GIMP | Irfanview, Winamp | Windows, Half-Life 2 | Server-side World of Warcraft |
| Drets d'autor | | | | | | |

## Llicències permissives

* GNU All-permissive License
* Apple Public Source License
* Apache
* BSD
* MIT

## Referències

* ↑ «Open Source Licensing Guide | New Media Rights» (en anglès). https://www.newmediarights.org.+[Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ «Top Open Source Licenses | Black Duck Software» (en anglès). https://www.blackducksoftware.com.+[Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ 262588213843476. «Open source license usage on GitHub.com» (en anglès). https://github.com,+09-03-2015.+[Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ «Choose an open source license» (en anglès). https://choosealicense.com/.+[Consulta: 19 novembre 2017].
* ↑ «programari de propietat a Termcat».
# Can Balliu

Can Balliu és un edifici de quatre plantes del municipi de Blanes (Selva) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Situada al número 15, de l'edifici original, de principis del segle xvii, es conserven les tres plantes inferiors. Destaca la porta amb arc de mig punt amb grans dovelles al primer pis; un finestral amb balconada, escut i data a la llinda al segon pis; i dues finestres també amb llinda monolítica al tercer pis. La quarta planta i la coberta responen a una reforma moderna. A la planta baixa hi ha comerços.

## Descripció

És un edifici entre mitgeres de tres plantes i golfes. La planta baixa té dues obertures. La del costat esquerre té una llinda horitzontal i les restes d'un relleu escultòric amb un escut. L'altra, més imponent, té una arcada de mig punt amb grans dovelles.
El primer pis té una obertura balconada i emmarcada amb llinda i muntants de pedra, sobre la qual hi ha un escut amb motius vegetals i una data. El segon pis té dues obertures amb balconades més petites i no tant prominents, també amb llindes monolítiques. El tercer pis correspon a una reforma recent i té obertures rectangulars amb llinda única de fusta amb la mateixa data de baix gravada. A sobre del tercer pis existeixen dos pisos de golfes i dues terrasses.

## Història

Forma part del conjunt de cases senyorials del carrer Ample, un dels carrers principals del centre de Blanes. Actualment és un carrer cèntric i comercial, per això la planta baixa està actualment adaptada al comerç i hi ha una perfumeria.

## Referències

* 1 2 3 «Can Balliu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].

## Enllaços externs

* Annex de Promoció econòmica de l'Ajuntament de Blanes
* «Can Balliu». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Joan Ramon Resina

Joan Ramon Resina (Barcelona, 22 de juny de 1956) és cap del Programa d'Estudis Ibèrics de la Universitat Stanford, als Estats Units, on propugna un ensenyament no centralista de les literatures peninsulars. El programa constitueix una iniciativa interdisciplinària per a promoure el coneixement de les diverses cultures de la península Ibèrica. Doctor en Literatura Comparada per la Universitat de Califòrnia (Berkeley) i en Filologia Anglesa per la Universitat de Barcelona. Anteriorment fou catedràtic d'Estudis Romànics i Literatura Comparada a la Universitat Cornell.
Ha publicat extensament en revistes especialitzades com PMLA, MLN, New Literary History, and Modern Language Quarterly i fou editor de la revista Diacrítics entre 1998 i 2004. És membre del consell editor de diverses revistes europees i nord-americanes. Mensualment publica un article a El Punt Avui i col·labora en la revista digital Esguard. Ha rebut el premi Alexander von Humboldt-Stiftung Fellowship i una Beca Fulbright. El setembre de 2015 va signar un manifest de científics a favors de Junts pel Sí, candidatura independentista a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015.
El 2020 va rebre la Creu de Sant Jordi.

## Obra

* Barcelona's Vocation of Modernity. 2009
* Del hispanismo a los estudios ibéricos: una propuesta federativa para el ámbito cultural. 2009. Biblioteca Nueva.
* La vocació de modernitat de Barcelona. Auge i declivi d'una imatge urbana. 2008, Galàxia Gutenberg-Cercle de lectors. ISBN 978-84-8109-714-6 (Premi Crítica Serra d'Or de Literatura i Assaig en la Categoria d'Estudi Literari, 2009).
* El postnacionalisme en el mapa global. 2005, Angle Editorial. ISBN 978-84-96103-97-9
* After-Images of the City, coeditat amb Dieter Ingenschay (2003).
* Iberian Cities (2001).
* Disremembering the Dictatorship: The Politics of Memory since the Spanish Transition to Democracy (2000)
* El cadáver en la cocina. La novela policiaca en la cultura del desencanto (1997).
* Los usos del clásico. 1991, Anthropos.
* Un sueño de piedra: Ensayo sobre la literatura del modernismo europeo. 1990, Anthropos.
* La búsqueda del Grial. 1988, Anthropos.

## Referències

* ↑ «Entrevista amb Joan Ramon Resina, professor de la Universitat de Stanford». Vilaweb, 21-11-2007. Arxivat de l'original el 2008-02-25. [Consulta: 19 abril 2017].
* ↑ «FSI | The Europe Center - Joan Ramon Resina». [Consulta: 14 març 2020].
* ↑ «Joan Ramon Resina: ‘Un cop proclamada la República, calia defensar-la’». Vilaweb, 23-08-2018. [Consulta: 6 novembre 2018].
* ↑ «Fundació Antoni Tàpies | Museu d'art modern i contemporani a Barcelona». [Consulta: 14 març 2020].
* ↑ http://saavedrafajardo.um.es/WEB/archivos/.../Libro0012.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* ↑ «'Esguard', la primera revista en català per a iPad». El Periódico de Catalunya, 12-09-2012.
* ↑ Palou, Ricard «Científics de fama mundial, per l'estat propi» (paper). El Punt Avui, 23-09-2015, p. 6 [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ «Govern.cat - Generalitat de Catalunya». [Consulta: 10 març 2020].

## Enllaços externs

* Articles de Joan Ramon Resina a Vilaweb
# Sipra

Sipra és un riu de Madhya Pradesh també anomenat Kshipra o Avantinadi, considerat un riu sagrat. Neix a la regió de Malwa a la muntanya de Kokrl Bardi a uns 20 km al sud-est d'Indore a la vora del poble d'Ujeni i corre generalment en direcció nord-oest en un curs sinuós. Passa per Ujjain on hi ha diversos ghats i temples i el famós palau de l'aigua de Kaliadeh, i passa a uns 50 km al nord de la ciutat de Mehidpur; després d'un curs total de 311 km desaigua al Chambal prop del poble de Kalu-Kheri. A cada tros del riu hi ha llocs sagrats o escenes de m. El riu segons la llegenda, va sorgir de la sang de Vishnu i en alguns perides el liquid es tornava llet. No porta aigua o molt poca a l'època seca.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Joan Rodon i Bonet

Joan Rodon i Bonet (Barcelona, 22 d'abril de 1956 - Barcelona, 15 d'abril de 2009) fou un arquitecte i professor universitari català.

## Formació

Va estudiar arquitectura a l'Escola Tècnica Superior d'Arquitectura de Barcelona, centre dependent de la Universitat Politècnica de Catalunya, de la qual fou posteriorment professor de postgrau. Membre del Col·legi Oficial d'Arquitectes de Catalunya, des de 1997 fou membre de la junta directiva de Arquinfad-FAD.

## Trajectòria

Al llarg de la seva carrera s'especialitzà, mitjançant el seu estudi "Joan Rodon, Arquitectes Associats S.A." (fundat el 1980 i co-liderat per la seva germana, la també arquitecta Isabel Rodon Bonet), en la realització d'equipaments i la rehabilitació del patrimoni arquitectònic, sense oblidar la construcció d'obra nova. Al llarg de la seva carrera va reformar i ampliar la Biblioteca de Catalunya, va reformar el Teatre Romea, i va rehabilitar l'arxiu comarcal de Vilanova i la Geltrú, el Palau de la Generalitat de Catalunya i la Casa dels Canonges adjacent. Així mateix va realitzar l'obra del nou Museu de Lleida, diocesà i comarcal (2007), la creació d'oficines a la Casa de les Punxes, la cafeteria del MACBA i diversos edificis d'habitatges arreu de Catalunya. També va treballar a Andorra, construint el nou cementiri i la caseta d'informació turística d'Ordino el 1981.
L'any 1994 fou guardonat amb el Premi FAD de la Crítica i el 1998 amb el Premi Nacional de Patrimoni Cultural per la reforma i ampliació de la Biblioteca de Catalunya.

## Fonts

* 1 2 3 4 5 6 Dilmé, Enric. «joan rodon i bonet a andorra». Enric Dilmé, arquitecte, 2023.]
* 1 2 «Joan Rodon i Bonet». Arquitectura Catalana.Cat. [Consulta: 17 octubre 2024]. (No posen les dates exactes de naixement i mort ni els llocs, però sí els anys).
* ↑ «Fallece Joan Rodón» (en castellà). SCALAE, 16-04-2009. [Consulta: 17 octubre 2024]. (Lloc i data exacte de mort).
* 1 2 3 «Joan Rodón Arquitectes Associats» (en castellà). SCALAE. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «QUI SOM». Isabel Rodon Arquitectes. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «El museu». Museu de Lleida. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «Museu de Lleida: diocesà i comarcal». [Consulta: 17 octubre 2024].

## Enllaços externs

* Joan Rodón Arxivat 2009-04-19 a Wayback Machine. a SCALAE
# Belvue

Belvue és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 228 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Belvue tenia 228 habitants, 75 habitatges, i 54 famílies. La densitat de població era de 800,3 habitants per km².
Dels 75 habitatges en un 37,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,3% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 28% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,4% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 26,8% entre 25 i 44, un 13,2% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 29 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 123,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.625 $ i la renda mediana per família de 34.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.222 $ mentre que les dones 22.813 $. La renda per capita de la població era de 12.200 $. Entorn del 10,7% de les famílies i el 20,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Belvue». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Belvue». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tutub

Tutub fou una ciutat que depenia d'Eshunna. Correspon a la moderna Khafajah o Khafaje, a la governació de Diyala a l'Iraq, a la riba del riu Diyala,a fluent del Tigris. Va ser establerta a la segona meitat del tercer mil·lenni. Va romandre sota dependència d'Eshnunna fins al final d'Ur III. Cap al 1850 aC es va rebel·lar i es va fer independent. Un temps després, al segle xviii aC, d'Eshnunna fou conquerida per Babilònia. Samsuiluna hi va construir una fortalesa anomenada Dur-Samsuiluna. El descobriment de 112 tauletes al temple de Sin que eren part de l'arxiu oficial van permetre conèixer algunes coses de la seva història. 57 de les tauletes estan a l'Institut oriental de Chicago i la resta al Museu Arqueològic de l'Iraq.
| Rei | regne | Notes |
| Abdi-Erah | vers 1820 aC | Sobirà d'Eshnunna, Contemporani de Sumu-abum de Babilònia |
| Adi-madar | | Sobirà d'Eshnunna |
| Sumina-arim | | |
| Iku-pi-Sin | | |
| Isme-bali | | |
| Tattanum | | Contemporani de Belakum d'Eshnunna |
| Hammi-dusur | vers 1800 aC | Contemporani de Sumu-la-El de Babilònia |
| Warassa | | Sobirà d'Eshnunna |
El jaciment arqueològic es compon de quatre munts (A, B, C, i D), sent el principal el A que inclou un temple oval de Sin i el temple de Nintu. La fortalesa de Dur-Samsuiluna pertany als munts B i C. El D conté cases particulars i un temple del déu Sin on s'han trobat els arxius. Fou excavada en 7 campanyes als anys trenta del segle xx pel "Oriental Institute of Chicago", sota direcció d'Henri Frankfort, Thorkild Jacobsen i Pinhas Delougaz.

## Referències

* Old Babylonian Public Buildings in the Diyala Region: Part 1 : Excavations at Ishchali, Part 2 : Khafajah Mounds B, C, and D (Publicació Sèries 98), Oriental Institute of the University of Chicago, 1990, ISBN 0918986621
# Pixie Bob

Pixie Bob, és un gat de pèl curt d'origen d'Amèrica del Nord amb data de 1980, raça reconeguda per TICA en la dècada de 1990, però segueix sent un fenomen nord-americà. Existeix també una versió de pèl llarg. A Amèrica del Nord hi ha una tradició d'aparellament de gats domèstics amb gats montesos, que tenen descendents anomenats "gats de llegenda". Quan va aparèixer el "pixiebob" de cua curta es va creure que era un híbrid d'aquests, amb ascendència en dos "gats de llegenda" adquirits el 1985 per Carol Ann Brewer a l'estat de Washington, i la seva descendent "pixie". També es van utilitzar "gats de llegenda" similars en el seu desenvolupament. L'objectiu de criar Pixie Bobs és aconseguir assemblar-se amb el gat montés.
El Pixie Bob és una raça de gat domèstic que es diu que és la descendència del linx híbrid que es produeix de forma natural. La personalitat de la raça és completament casolana; és un gat que prefereix una vida de casa pacífica i estable. Se'ls ha comparat a un gos fidel i sembla que prefereixen ser l'únic de la casa, per postar el comandament.

## Característiques físiques

El pes mitjà és de 5 kg. Els mascles generalment són més grans que les femelles. El gat domèstic mitjà pesa al voltant de 4 kg. Els Pixie-Bob creixen durant 4 anys en lloc d'un any com la majoria dels gats domèstics. La majoria dels Pixie-bob tenen pelatge negre i pell a la part inferior de les potes, orelles punxagudes, pél gruixut a l'orella i pél blanc al voltant dels ulls. Les seves barbetes tenen pelatge blanc, però sovint tenen pell negra sota el pelatge blanc. Alguns dels seus bigotis canvien de negre (arrel - al voltant del 25%) a blanc (a la punta - al voltant del 75 % del bigoti). El cap és en forma de pera. El cap es considera la característica més important.

## Salut

Com que la raça es creua amb freqüència amb els "gats llegendaris", els Pixie - bobs són genèticament diversos i no són propensos als problemes causats de l'endogàmia. Algunes malalties genètiques rares inclouen el següent:
* Criptorquídia: només s'han registrat alguns casos des de la concepció d'aquesta raça a la dècada de 1980.
* Distòcia i hiperplàsia endometrial quística: un percentatge molt petit de Pixie-bobs pateixen problemes de part i s'eliminen de la reproducció.
* Miocardiopatia hipertròfica (MCH): des de l'aparició de la raça Pixie-bob a la dècada de 1980, només se n'han informat alguns casos. En alguns casos, Pixie-bob es va creuar amb altres raçes de gats, com Bengala i Maine Coon. En la majoria dels casos, la MCH va passar espontàniament. La MCH és hereditari almenys en el 50% de les ocurrències que requereixen pantalles d'ultrasó anuals per confirmar la salut contínua dels gats.

## Referències

* ↑ Fogle, Bruce. Guías visuales Espasa, Gatos (en castellà). Primera. Espasa Calpe, SA, 01-01-2009, p. 1-320. ISBN 978-84-670-3003-7.
* ↑ «Gato PIXIE BOB - Características, Cuidados, Carácter, Fotos» (en castellà). [Consulta: 15 febrer 2020].
# Missió a Taipei

Missió a Taipei (títol original, Weekend in Taipei) és una pel·lícula d'acció del 2024 dirigida per George Huang i coescrita amb Luc Besson. Protagonitzada per Luke Evans, Gwei Lun-mei i Sung Kang, la pel·lícula és una coproducció entre França i Taiwan. Es va gravar i està ambientada a Taipei. Se centra al voltant d'un agent estatunidenc de la DEA (Evans) que es retroba amb una mercenària de Taipei (Gwei) i s'embolica en una relació romàntica amb ella. S'ha doblat i subtitulat al català.
La pel·lícula es va exhibir per primer cop al cinema Vieshow Cinemas Xinyi de Taipei l'1 de setembre de 2024, i es va estrenar als cinemes de França i Taiwan el 25 de setembre del mateix any. La pel·lícula va rebre crítiques en diversos sentits, que van elogiar les seves seqüències d'acció i interpretacions, però van criticar la trama, els personatges i els diàlegs.

## Referències

* ↑ «Missió a Taipei». FilminCAT. [Consulta: 11 març 2025].
* ↑ Frater, Patrick; Keslassy, Elsa. «Luke Evans, Gwei Lun-mei to Star in Taipei-Set Action Thriller From Europacorp (EXCLUSIVE)». Variety, 21-06-2023. Arxivat de l'original el 3 July 2023. [Consulta: 2 agost 2024].
* ↑ «A weekend in Taipei». Goita què fan, ara!. [Consulta: 15 desembre 2024].
* ↑ 江昭倫. «台灣團隊拍《台北追緝令》獲盛讚 有一點連盧貝松也喊神奇» (en xinès). Radio Taiwan International, 22-08-2024. [Consulta: 26 agost 2024].
* ↑ Harvey, Dennis. «‘Weekend in Taipei’ Review: A Squealing-Tires Tour of Taiwan Sights for DEA Agent Luke Evans». Variety, 09-11-2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ Abdulbaki, Mae. «Weekend In Taipei Review: This Exciting, Charismatic Action Thriller Is Unexpectedly Funny». Screen Rant, 08-11-2024. [Consulta: 12 novembre 2024].
* ↑ Marsh, James. «Weekend in Taipei movie review: Luke Evans, Gwei Lun-mei in Luc Besson-produced action dud». South China Morning Post, 05-11-2024. [Consulta: 6 novembre 2024].
# Arequipa

Arequipa és una ciutat del sud del Perú, capital de la regió homònima. Amb 1.008.290 habitants el 2017 (819.273 el 2005), és la segona ciutat més poblada de l'estat. Està situada a la regió dels Andes, a 2.380 metres d'altitud, emmarcada pel Misti, volcà cobert de neus perpètues. Precisament el nom d'Arequipa prové de l'aimara arikipa, 'prop de la muntanya', en referència a aquest volcà. Ha sofert diversos terratrèmols al llarg de la història; els més importants, els del 1868 i el 2001.
Fundada el 15 d'agost de 1540, la ciutat té un bon nombre d'edificis de l'època colonial espanyola fets amb sillar, una roca porosa blanca d'origen volcànic, que li ha valgut el sobrenom de La Ciudad Blanca. El centre històric d'Arequipa fou inscrit al Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 2000, en reconeixement de la seva integritat arquitectònica i històrica.
És seu de diverses universitats i disposa de l'aeroport internacional Rodríguez Ballón.

## Fills il·lustres

* Felipe L. Urquieta compositor musical.
* Mario Vargas Llosa (1936-) escriptor, Premi Nobel de Literatura de l'any 2010.

## Vegeu també

* Arquebisbat d'Arequipa
# Lugal-Zage-Si

Lugal-Zage-Si o Lugalzagesi va ser un rei d'Umma que va exercir breument l'hegemonia sobre Sumer entre el 2358 i el 2334 a.n.e., segons la cronologia mitjana, o entre el 2296 i el 2271 a.n.e., segons la cronologia curta. És considerat l'únic rei de la tercera dinastia d'Uruk, ja que va arribar a l'hegemonia quan havia conquerit el tron en aquesta ciutat.
El seu pare es deia Babu i era lumah (un càrrec religiós) de la dea Nisaba, molt venerada a Umma i protectora de la ciutat. Lugalzagesi va ocupar també aquest càrrec i, en un moment donat, va usurpar el poder reial a la ciutat. Els reis d'Umma, com a altres ciutats, es titulaven "ensi".
Va atacar Lagash i en va destruir els temples, cosa que el rei Urukagina de Lagash esmenta com a crims en una inscripció, i acusa la dea Nisaba. Sembla deduir-se de la inscripció que els atacs es van perllongar algun temps fins que Lagash va ser conquerida. Això va establir el poder hegemònic d'Umma, que seguidament va conquerir Uruk. Lugalzagesi es va titular llavors "rei d'Uruk i del país de Sumer". També hauria conquerit Kix de mans d'Ur-Zababa.
En una inscripció, esmenta els títols religiosopolítics de les ciutats que dominava, bé per conquesta, bé per submissió: així, es titula gran sacerdot del déu Ana d'Uruk, ensi del déu Enlil de Nippur, gran visir del déu Su'en (Sin) d'Ur (que és el déu accadi Nanna) i governador del déu Utul de Larsa. Se sap que governava també Adab i Eridu. Va obrir vies comercials amb el Mediterrani i l'ensi Meskigala d'Adab en fa esment en una inscripció quan parla de la importació de fusta des del país muntanyós del cedres, potser el Líban o el Taurus Oriental. Aquesta incursió és considerada poc més que una ràtzia pels moderns historiadors, però en tot cas la inscripció marca per primer cop el que els sumeris consideraven la vora occidental del món. En la inscripció diu que "Enlil" li havia concedit totes les terres entre el mar superior i l'inferior (entre la Mediterrània i el golf Pèrsic). No obstant això, anteriorment, Lugal-Ane-Mundu d'Adab ja havia arribat a la Mediterrània i les muntanyes del Taure o el Líban, però això resulta de documents no contemporanis.
La llista de reis sumeris li assigna un període de 25 anys (algunes còpies en diuen 34). El poder de Lugalzagesi va acabar després de ser derrotat en 34 batalles per Sargon d'Accad després del 2338 aC. Segons les versions babilònies tardanes, Sargon va fer presoner Lugalzagesi després de destruir les muralles d'Uruk, i el va portar lligat pel coll al temple de Nippur. Sargon s'hauria titulat "rei legítim" de Kish perquè no considerava legítim d'aquest estat Lugalzagesi.

## Referències

* ↑ «Middle East & Africa to 1875». Sanderson Beck, 1998-2004.
* 1 2 Crawford, Harriet E.W. Sumer and the Sumerians. Cambridge University Press, 2004. ISBN 0521533384. Page 33.
* ↑ 259ff. (The Electronic Text Corpus of Sumerian Literature).