OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sicyopus

Sicyopus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Sicyopus auxilimentus (Watson & Kottelat, 1994)
* Sicyopus balinense (Bleeker, 1857)
* Sicyopus bitaeniatus (Maugé, Marquet & Laboute, 1992)
* Sicyopus cebuensis (Chen & Shao, 1998)
* Sicyopus chloe (Watson, Keith & Marquet, 2003)
* Sicyopus discordipinnis (Watson, 1995)
* Sicyopus exallisquamulus (Watson & Kottelat, 2006)
* Sicyopus fehlmanni (Parenti & Maciolek, 1993)
* Sicyopus jonklaasi (Axelrod, 1972)
* Sicyopus leprurus (Sakai & Nakamura, 1979)
* Sicyopus multisquamatus (de Beaufort, 1912)
* Sicyopus mystax (Watson & Allen, 1999)
* Sicyopus nigriradiatus (Parenti & Maciolek, 1993)
* Sicyopus sasali (Keith & Marquet, 2005)
* Sicyopus zosterophorum (Bleeker, 1857)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Watson, R. E., 1999: Two new subgenera of Sicyopus, with a redescription of Sicyopus zosterophorum (Teleostei: Gobioidei: Sicydiinae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 3 (núm. 3): 93-104.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Sicyopus auxilimentus

Sicyopus auxilimentus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* McDowall, R.M., 1999. Different kinds of diadromy: different kinds of conservation problems. ICES J. Mar. Sci. 56:410-413.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Watson, R. E., 1999: Two new subgenera of Sicyopus, with a redescription of Sicyopus zosterophorum (Teleostei: Gobioidei: Sicydiinae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 3 (núm. 3): 93-104.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sicyopus chloe

Sicyopus chloe és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1863. Descriptions of the gobioid genera of the western coast of temperate North America. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 15. 262-267.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Watson, R. E., P. Keith & G. Marquet, 2001. Sicyopus (Smilosicyopus) chloe, a new species of freshwater goby from New Caledonia (Sicydiinae). Cybium v. 25 (núm. 1): 41-52.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Marquet, G., P. Keith i E. Vigneux, 2003. Atlas des poissons et des crustacés d'eau douce de Nouvelle-Calédonie. Muséum national d'Histoire naturelle, París. Patrimoines Naturels, 58: 282p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R. E., 1999: Two new subgenera of Sicyopus, with a redescription of Sicyopus zosterophorum (Teleostei: Gobioidei: Sicydiinae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 3 (núm. 3): 93-104.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Siegfried Wilhelm Dehn

Siegfried Wilhelm Dehn (Altona, 25 de febrer de 1799 - Berlín, 12 d'abril de 1858) fou un musicògraf, teòric de la música, editor, professor i bibliotecari alemany.
Primer estudià la carrera d'enginyeria de muntanyes, després la de lleis, i quan ja ocupava un lloc en l'ambaixada sueca a Berlín, es dedicà a l'ensenyança teòrica de la música, per a la qual estudià amb Bernhard Hlein, i no tardà a donar mostres de profitosa activitat com a professor. Entre els seus deixebles de composició hi figuren alguns que més tard agafaren molt fama.
Nomenat el 1842 conservador de la secció de música de la Biblioteca reial, el 1849 aconseguí el títol de professor.
A més de les noves edicions d'obres vocals dels segles xvi i xvii, publicà una Theoretisch-praktische Harmonielehre (Berlín, 1840, 2a, edició, 1860), i la Lehre vom Kontrapunkt, dem Kanon und der Fuge (publicat pel seu deixeble Bernhard Scholz, Berlín, 1859: 2a edició revisada, 1885).
Durant els anys 1842-48, publicà la revista musical Cecilia, fundada per Gottfrid Weber.

## Alumnes de composició

* Theodoro van Witt,
* Ludwig Bussler,
* August Haupt,
* Schaeffer,
* Glinka,
* Kullak,
* Martin Blumner,
* Kiel,
* Rubinstein,
* Hoffman,
* Becker,
* Franz Espagne, etc.
* I de piano en Robert Pflughaupt (1833-1871).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pags. 1349-50 (ISBN 84-239-4517-0)

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa, vol. 70, pàg. 361. (ISBN-84-239-4570-7)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 44, pàg. 364 (ISBN 84-239-4544-8)
# Sieltog

El Sieltog és un canal de desguàs d'uns quatre quilòmetres que forma la frontera oriental entre la ciutat de Norden i el veïnat d'Ostermarsch a la Frísia Oriental (Alemanya). Desguassa els pòlders a l'est de la ciutat. Neix a l'antic dic marítim «Olldiek» al nord i desemboca al Norder Tief al sud. S'hi troba la masia «Hof Sieltog» i al marge dret es van construir una sèrie d'aerogeneradors.
El primer esment escrit «Sieltocht» o «Syhl Tocht» data del 1633. La primera paraula Siel significa resclosa de desguàs com que inicialment desguassava directament al mar de Wadden, un tog és una paraula en baix alemany per indicar una wetering principal.

## Afluents principals

* Fischerschloot
* Breepotter Togschloot
* Judas
* Wischerschloot

## Referències

* ↑ Schreiber, Getje «Ostermarsch, Stadt Norden, Landkreis Aurich» (pdf) (en alemany). Ostfriesische Landschaft, s.d.
* 1 2 Landesbetrief Landesvermessung + Geobasisinformation Niedersachsen. Hage (en alemany), 2003 (Topographische Karte núm. 2309). ISBN 3-89435-025-3.
* ↑ Schreiber, s.d, p. 5.

## Bibliografia

* Janssen, Theodor. Gewässerkunde Ostfrieslands (Hidrografia de Frísia Oriental) (en alemany). Auwerk: Ostfriesische Landschaft, 1967, p. xvi-319 (Einzelschrift der Ostfriesische Landschaft).
# Sigmund Romberg

Sigmund Romberg (Gross-Kanizsa, Hongria, 29 de juliol de 1887 - Nova York, Estats Units, 9 de novembre de 1951) fou un compositor austrohongarès nacionalitzat estatunidenc, conegut per les seves operetes.
Estudià a Viena (Àustria) i s'establí molt jove a Nova York, on va residir la resta de la seva vida.
A banda d'altres composicions, de caràcter lleuger en la seva gran majoria, és autor de les següents òperes còmiques, totes elles representades a Nova York:
* The Midnight Girl
* The Girl from Bons Street
* The Blue Paradise
* The Girl from Brazil;
* Her Soldier Boy
* May Time

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 52, pàg. 190 (ISBN 84-239-4552-9)
# Comtat d'Utena

El Comtat d'Utena (lituà Utenos apskritis) és una divisió administrativa de Lituània.
Ocupa una àrea de 7.201 km² i engloba una població de 186.400 persones. La capital és Utena.

## Municipis

El Comtat d'Utena té sis municipis, dels quals cinc són districtes municipals i un és ciutat municipi:
* Anykščiai (DM)
* Ignalina (DM)
* Molėtai (DM)
* Utena (DM)
* Visaginas (CM)
* Zarasai (DM)
# Pilar Masgrau Gomollón

Pilar Masgrau Gomollón (Barcelona, 15 de novembre de 1934-) és infermera, i col·legiada del Col·legi Oficial d'Infermeres i Infermers de Barcelona.
Va cursar el batxillerat superior i va estudiar ATS a l'Escola de Santa Madrona de Barcelona. Per raons familiars es va traslladar a Oviedo (Astúries) el 1960 i va entrar a treballar a l'Hospital General d'Astúries, on va acabar com a supervisora de sales d'operacions. Allà va conèixer Adela Simon Pera, infermera, de la fou deiblexa, amb qui va adquirir una gran experiència professional. El 1968, cridada per l'Adela Simón, es va incorporar a l'equip de l'Hospital de la Santa Creu i Sant Pau com a encarregada d'organitzar els Quiròfans d'Urgències i Central. L'1 de maig de 1972 es va traslladar a l'Hospital Clínic i Provincial de Barcelona on va ser la Cap d'Infermeria fins al 31 de desembre de 1982; allà va dissenyar un nou organigrama, va crear un equip de direcció infermera, va escollir i preparar un equip de supervisores per aplicar la reforma infermera, a més d'aconseguir un important increment de la plantilla.
Va ser la persona que va promoure la reforma i la transició a l'Hospital Clínic de Barcelona, que va passar d'un model religiós d'infermeria a un model professional. El seu nom té un gran pes en la història infermera de l'hospital, i alguns dels seus canvis i reformes encara segueixen vigents.

## Referències

* ↑ «Adela Simon, la infermera que va portar Nightingale a Barcelona». Diari Ara, 12-05-2020, pàg. 8.
* ↑ Masgrau Gomollón, María del Pilar «Supervisión de quirofano» ( PDF). Revista de las enfermeras españolas y A.T.S.. Consejo nacional de auxiliares sanitarios, núm. 22, 4-1970, pàg. 5-7.
* ↑ Venturas Nieto, Montserrat. La evolución de la profesión enfermera en el Hospital Clínic de Barcelona. Una investigación histórica (1906-2018) (tesi) (en castellà). Universitat Jaume I, 2018-06-18.
* ↑ Asenjo, Miguel Á. Una reforma hospitalaria radical y consensuada., copyright 2017. ISBN 978-84-475-4170-6.
* ↑ Infermeres pioneres a Catalunya : del franquisme a la democràcia, abril 2018. ISBN 978-84-944652-6-0.
# Pimelodus punctatus

Pimelodus punctatus és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Panamà.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Meek, S. E. & S. F. Hildebrand 1913. New species of fishes from Panama. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 10 (núm. 8): 77-91.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pimephales

Pimephales és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Pimephales notatus (Rafinesque, 1820)
* Pimephales promelas (Rafinesque, 1820)
* Pimephales tenellus (Girard, 1856)
* Pimephales vigilax (Baird & Girard, 1853)

## Referències

* ↑ Rafinesque, C. S. 1820. Ichthyologia Ohiensis [Part 6]. Western Revue and Miscellaneous Magazine v. 2 (núm. 5): 299-307.
* ↑ Girard, C. F. 1856. Researches upon the cyprinoid fishes inhabiting the fresh waters of the United States, west of the Mississippi Valley, from specimens in the museum of the Smithsonian Institution. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 8: 165-213.
* ↑ Baird, S. F. & Girard, C. F. 1853. Descriptions of new species of fishes, collected by captains R. B. Marcy, and Geo. B. M'Clellan, in Arkansas. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 6: 390-392.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET

## Enllaços externs

* FishBase (anglès)
# Pins Blancs (Castellcir)

Pins Blancs és un paratge del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Està situat a la zona occidental del terme, a la dreta del torrent de la Mare de Déu i del Sot del Forn, a l'extrem sud-occidental del Solell del Verdeguer i del Serrat de la Casa del Guarda, a migdia de l'extrem oriental del Serrat del Verdeguer i al nord dels Camps de Portet. La masia del Verdeguer és al nord de Pins Blancs i els Camps del Cau del Toixó, al nord-oest.

## Bibliografia

* GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció Monografies, núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.

## Enllaços externs

* Pins Blancs en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Living

Living és una pel·lícula dramàtica britànica de 2022 dirigida per Oliver Hermanus a partir d'un guió de Kazuo Ishiguro, adaptada de la pel·lícula japonesa Ikiru de 1952 dirigida per Akira Kurosawa, que al seu torn es va inspirar en la novel·la russa de 1886 La mort d'Ivan Ilitx de Lev Tolstoi. Ambientada a Londres l'any 1953, representa un buròcrata del departament d'Obres Públiques del comtat (interpretat per Bill Nighy) que s'enfronta a una malaltia mortal. S'ha doblat i subtitulat al català.
Living es va estrenar al Festival de Cinema de Sundance el 21 de gener de 2022 i es va estrenar al Regne Unit el 4 de novembre de 2022 a càrrec de la distribuïdora Lionsgate (ara Starz). La pel·lícula va rebre crítiques positives, la interpretació de Nighy va rebre un reconeixement particular, i als 95è Premis Oscar va ser nominada com a millor actor (Nighy) i millor guió adaptat.

## Repartiment

* Bill Nighy com a Mr. Rodney Williams
* Aimee Lou Wood com a Miss Margaret Harris
* Alex Sharp com a Mr. Peter Wakeling
* Tom Burke com a Mr. Sutherland
* Adrian Rawlins com a Mr. Middleton
* Hubert Burton com a Mr. Rusbridger
* Oliver Chris com a Mr. Hart
* Michael Cochrane com a Sir James
* Anant Varman com a Mr. Singh
* Zoe Boyle com a Mrs. McMasters
* Lia Williams com a Mrs. Smith
* Jessica Flood com a Mrs. Porter
* Patsy Ferran com a Fiona Williams
* Barney Fishwick com a Michael Williams
* Nichola McAuliffe com a Mrs. Blake

## Referències

* ↑ Wiseman, Andreas «'Living': Bill Nighy & Aimee Lou Wood To Star In Kazuo Ishiguro Adaptation Of Kurosawa's 'Ikiru' For 'Carol' Producer Number 9 & Rocket Science — AFM». Deadline, 15-10-2020.
* ↑ «Living». Goita què fan, ara!. [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ Rubin, Rebecca. «Sundance: Sony Pictures Classics Buys 'Living' Remake Starring Bill Nighy». Variety, 25-01-2022. [Consulta: 26 gener 2022].
* ↑ ; Patten, Dominic «Sundance 2022: Hybrid Festival Sees Princess Diana, Michael Kenneth Williams, Dakota Johnson, Bill Cosby, NYC Rock'n'Roll & Regina Hall Fill Lineup». , 09-12-2021.
* ↑ Grater, Tom «Lionsgate Takes UK On 'Ikiru' Remake 'Living' Starring Bill Nighy». Deadline, 21-12-2020.
# Mary Bartholomew Ehrmann

Mary Bartholomew Ehrmann (Cincinnati, Ohio, 19 de desembre de 1862 - 1939) fou una compositora estatunidenca. Estudià en la seva ciutat natal i durant dos anys viatjà per Europa.
Principals composicions musicals:
* The Child's Song Garden (1908);
* The Child's Songs Treasury (1909);
* Sleepy Songs for Sleepy Eyes (1910);
* Little Songs for Little Folks (1911);
* Fairy Songs From Fairy-land (1912);
* Songs of of Happiness (1912);
* Melodies in Verse (1918).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. IV, pàg. 752 ISBN 84-239-4574-X
# Phenacogrammus

Phenacogrammus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels alèstids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Taxonomia

* Phenacogrammus altus (Boulenger, 1899)
* Phenacogrammus ansorgii (Boulenger, 1910)
* Phenacogrammus aurantiacus (Pellegrin, 1930)
* Phenacogrammus bleheri (Géry, 1995)
* Phenacogrammus deheyni (Poll, 1945)
* Phenacogrammus gabonensis (Poll, 1967)
* Phenacogrammus interruptus (Boulenger, 1899)
* Phenacogrammus major (Boulenger, 1903)
* Phenacogrammus polli (Lambert, 1961)
* Phenacogrammus stigmatura (Fowler, 1936)
* Phenacogrammus taeniatus (Géry, 1996)
* Phenacogrammus urotaenia (Boulenger, 1909)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Boulenger, G. A., 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Zoologie.--Série I. Poissons nouveaux du Congo. Quatrième Partie. Polyptères, Clupes, Mormyres, Characins. Annales du Musee du Congo (Ser. Zoology) v. 1 (fasc. 4): 59-96, Pls. 30-39.
* ↑ Boulenger, G. A., 1910. On a large collection of fishes made by Dr. W. J. Ansorge in the Quanza and Bengo rivers, Angola. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 6 (núm. 36): 537-561.
* ↑ Pellegrin, J., 1930. Poissons de l'Ogôoué, du Kouilou, de l'Alima et de la Sangha recueillis par M. A. Bandon. Description de cinq espèces et cinq variétés nouvelles. Bulletin de la Société Zoologique de France v. 55: 196-210.
* ↑ Géry, J., 1995. Description of new or poorly known Alestinae (Teleostei: Characiformes: Alestidae) from Africa, with a note on the generic concept in the Alestinae. Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 1 (núm. 4): 37-64.
* ↑ Poll, M., 1945. Descriptions de Mormyridae et de Characidae nouveaux du Congo belge avec une étude du genre Stomatorhinus et des genres de Characidae nains africains. Revue de Zoologie et de Botanique Africaines v. 39 (núm. 1): 36-77.
* ↑ Boulenger, G. A., 1903. Descriptions of new freshwater fishes from southern Cameroon. Annals and Magazine of Natural History (Series 7) v. 12 (núm. 70): 435-441.
* ↑ Lambert, J. G., 1961. Contribution à l'étude des poissons de forêt de la cuvette congolaise. Annales du Musee Royal de l'Afrique Centrale Serie 8 Zoologie Núm. 93: 7-40, Pls. 2-5.
* ↑ Fowler, H. W., 1936. Zoological results of the George Vanderbilt African Expedition of 1934. Part III,--The fresh water fishes. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 88: 243-335.
* ↑ Géry, J., 1996. On a small collection of characiform fishes from the middle Sangha River, Zaïre basin, with the description of a new Phenacogrammus (Teleostei: Ostariophysi: Alestidae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 2 (núm. 1): 4-11.
* ↑ Boulenger, G. A., 1909. Catalogue of the fresh-water fishes of Africa in the British Museum (Natural History). Catalogue of the fresh-water fishes of Africa in the British Museum (Natural History). v. 1: i-xi + 1-373.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Cantó de Les Abymes-3

El cantó de Les Abymes-3 és una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprèn part de la comuna de Les Abymes.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Fabert Michély | FGPS | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Devolució de poders

La delegació (o devolució o transferència) de poders o descentralització és l'organització constitucional de les competències administratives i governamentals dels Estats caracteritzat per una divisió i/o acte de compartir aquestes competències entre els dos nivells de govern: el central i el regional.
Diversos Estats europeus han aplicat aquesta forma de govern intern basada en la devolució de poders a les regions com ara el Regne Unit, Itàlia i Espanya, França i Bèlgica. Però el grau d'autonomia atorgada a les regions varia entre els Estats depenent del rang de les funcions que comparteixen amb el govern central. Bèlgica, per exemple, ja s'ha convertit en un Estat federat, en tot el sentit de la paraula, mentre que França, sovint continua sent classificada com a Estat unitari.
Una de les diferències entre un Estat federat i un Estat amb devolució de poders és l'atribució de l'autonomia: un Estat federat és constituït per un grup de regions plenament autònomes que van cedir algunes atribucions al poder central -com ara la defensa de l'Estat, l'administració dels afers exteriors i la representació unificada a nivell internacional. El poder del govern central és, per tant, limitat. Als Estats amb devolució de poders és el govern central mateix el que cedeix algunes atribucions -més limitades- a les regions que el constitueixen i, en principi, conserva el dret a revocar-les. Aquest és el cas del Regne Unit, Espanya i Itàlia, en què el poder del govern central és ampli, però no pas il·limitat. Si les atribucions de les regions són molt limitades i/o compartides amb el govern central, aquesta forma de devolució de poders es coneix com a regionalisme o descentralització funcional. En un Estat regional, les regions tenen un paper administratiu i no pas un paper governamental ampli i el poder del govern central és il·limitat. Aquest és el cas de França i fins fa poc d'Itàlia.

## Referències

* Federalism and the Balance of Power in European States, per Michael Keating, per a l'Organització per a la Cooperació i el Desenvolupament Econòmic, 2007.

## Bibliografia

* Muñoz Machado, Santiago. Derecho público de las Comunidades Autónomas I. 1a ed. Madrid: Civitas, 1982. ISBN 84-7398-220-7.
* ↑ Muñoz Machado, 1982, p. 100-110.