OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Asclepíades Farmació

Asclepíades Farmació (en llatí Asclepiades Pharmacion, en grec antic Ἀσκληπιάδης Φαρμακίων), també conegut com a Asclepíades el Jove (Asclepiades Juvenis) va ser un metge que probablement va viure al final del segle i o començament del segle ii, ja que cita a Andròmac, Dioscòrides Pedaci, Escriboni Llarg i ell mateix és citat per Galè.
El seu sobrenom era degut al seu gran coneixement en farmàcia, i sobre aquest tema va escriure una obra dividida en 10 llibres, cinc de remeis externs i cinc d'interns. Galè cita aquesta obra diverses vegades, i sempre amb admiració.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/396?rgn=full+text;view=image;q1=AsclepiadesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 381-382. ]
# Arquí

Arquí (en grec antic: Ἀρχῖνος, Arkhínos; en llatí: Archinus) fou un home d'estat i orador atenenc nascut al dem de Cele.
Era un dels principals membres del partit patriòtic atenenc que, juntament amb Trasibul i Ànit, va ocupar File i, al capdavant dels exiliats atenencs, va enderrocar el govern dels Trenta Tirans el 403 aC. Gràcies al seu consell, Trasibul va promulgar una amnistia general i, a més, va aconseguir que s'aprovés una llei que protegia als amnistiats de les denúncies dels sicofantes.
Encara que el nom de Trasibul enfosqueix el d'Arquí, els autors antics el consideraven més gran. Demòstenes diu que sovint encapçalava els exèrcits i que era un estadista nat. Quan Trasibul va proposar que es donés una corona d'or a un dels seus amics, es va oposar a aquesta mesura perquè la considerava il·legal. Sota el seu impuls l'any 403 aC, en l'arcontat d'Euclides, es va introduir en tots els documents l'alfabet jònic, segons recull l'enciclopèdia Suides.

## Referències

* ↑ 1.Archinus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 273
# Ella Gmeiner

Ella Gmeiner (Brașov, 12 de novembre de 1874 - Stuttgart, 24 de desembre de 1954) va ser un cantant d'òpera alemany (mezzosoprano).
La seva germana era la famosa cantant de Lied Lula Mysz-Gmeiner, i el seu germà el baríton baix Rudolf Gmeiner. Va ser alumna d'Etelka Gerster. Va debutar el 1904 al Konzerthaus de Berlín. Després van seguir compromisos al "Weimarer Hoftheater i el Münchner Hofoper" i actuacions de convidats a Wiesbaden, Stuttgart, Köln, Amsterdam, Covent Garden de Londres, Amsterdam i Bucarest.
Des del 1922 es va dedicar exclusivament al concert i al cant de Lied. També va treballar com a professora de música i de cant.

## Bibliografia

* Kutsch/Riemens: Gmeiner, Ella, in: Großes Sängerlexikon, p. 9113 (vgl. Sängerlex. Bd. 2, p. 1352) (c) Verlag K.G. Saur.

## Enllaços externs

* http://hosting.operissimo.com/triboni/exec?method=com.operissimo.artist.webDisplay&xsl=webDisplay&id=ffcyoieagxaaaaabadkl Arxivat 2018-08-07 a Wayback Machine.
# Nus d'esmalt

En el desenvolupament de les dents, el nus d'esmalt o nus enamel és una localització de cèl·lules en un òrgan d'esmalt que apareixen engruixides al centre de l'epiteli intern de l'esmalt. El nus d'esmalt s'associa sovint a un cordó d'esmalt. Es forma a la fase de tap i experimenta apoptosi a la fase de campana.

## El nus d'esmalt com a centre de senyalització

El nus d'esmalt és un centre de senyalització de la dent que proporciona informació de posició per a la morfogènesi de les dents i regula el creixement de les cúspides dentals. El nus d'esmalt produeix una sèrie de senyals moleculars de totes les grans famílies de senyalització, com ara els factors de creixement dels fibroblasts (FGF), les proteïnes morfogenètiques òssies (BMP), l'eriçó (Hh) i els senyals Wnt. Aquests senyals moleculars dirigeixen el creixement de l'epiteli i el mesènquima circumdants.

## Nusos d'esmalt primaris i secundaris

El nus principal d'esmalt es forma a la punta del brot durant l'etapa de la tapa del desenvolupament de les dents. Aquest nus primari d'esmalt pateix apoptosi i desapareix. Més tard, apareixen nusos secundaris d'esmalt que regulen la formació de les futures cúspides de les dents.

## Referències

* ↑ Kavanagh, K. D., Evans, A. R., & Jernvall, J. (2007-09-27). "Predicting Evolutionary Patterns of Mammalian Teeth from Development." Nature, vol. 449, pp. 427-432.
* ↑ Salazar-Ciudad, I., & Jernvall, J. (2010-03-25). "A Computational Model of Teeth and the Developmental Origins of Morphological Variation." Nature, vol. 464, pp. 583-586.
* Cate, AR Ten. (1998). Histologia oral: desenvolupament, estructura i funció, 5a ed.ISBN 0-8151-2952-1 .
* Ross, MH, Kaye, GI i Pawlina, W. (2003). Histologia: text i atles, 4a edició.ISBN 0-683-30242-6ISBN 0-683-30242-6.
* Vaahtokari A., Aberg T., Jernvall J., Keranen S., Thesleff, I (1996). "El nus de l 'esmalt com a centre de senyalització en la dent de ratolí en desenvolupament. Mech Dev . vol. 54, núm. 1, pàgines 39-43.
* Jernvall, J., Kettunen, P., Karavanova, I., Martin, LB, Thesleff, I. (1994). "Evidències del paper del nus d'esmalt com a centre de control en la formació de cúspides de dents de mamífers: cèl·lules no divisòries que expressen el creixement del gen Fgf-4 que estimula el creixement". Int. J. Dev. Biol. vol. 38, pàgines 463-469.
# Pyrrhulina melanostoma

Pyrrhulina melanostoma és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: l'Argentina.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1846. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-huitième. Suite du livre dix-huitième. Cyprinoïdes. Livre dix-neuvième. Des Ésoces ou Lucioïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 18. i-xix + 2 pp. + 1-505 + 2 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Cope, E. D., 1870. Contribution to the ichthyology of the Marañón. Proc. Am. Philos. Soc. v. 11: 559-570.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena, 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raúl A. Ringuelet").

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S., 1926: Eine neue südamerikanische Characinidenart der Gattung Pyrrhulina. Blätter für Aquarien- und Terrarien-Kunde. Stuttgart. v. 37: 441-442.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T., 1912: A revision of the South American characid fishes of the genera Chalceus, Pyrrhulina, Copeina, and Pogonocharax. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 10 (núm. 58): 387-395.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pyrrhulina semifasciata

Pyrrhulina semifasciata és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1846. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-huitième. Suite du livre dix-huitième. Cyprinoïdes. Livre dix-neuvième. Des Ésoces ou Lucioïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 18. i-xix + 2 pp. + 1-505 + 2 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1876. Beiträge zur Kenntniss der Characinen des Amazonenstromes. Sitzungsberichte der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften. Mathematisch-Naturwissenschaften Classe. v. 72 (1. Abth.): 6-24, Pls. 1-2.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S., 1926: Eine neue südamerikanische Characinidenart der Gattung Pyrrhulina. Blätter für Aquarien- und Terrarien-Kunde. Stuttgart. v. 37: 441-442.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T., 1912: A revision of the South American characid fishes of the genera Chalceus, Pyrrhulina, Copeina, and Pogonocharax. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 10 (núm. 58): 387-395.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Kauniainen

Kauniainen (Grankulla en suec) és una ciutat de Finlàndia, situada dins de l'àrea capital, llindant amb Hèlsinki. La ciutat està situada al sud del país, a la riba nord del Golf de Finlàndia.
Té 8.454 habitants però només 6.0 km² (5.9 km² de terra), i és una de les ciutats de major densitat de Finlàndia. A títol pràctic, sovint és considerada una "zona" de Hèlsinki. Una de les peculiaritats de Kauniainen és que la proporció d'habitants amb el suec com a llengua mare arriba fins al 40%.
# Thymallus tugarinae

Thymallus tugarinae és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 49-55.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i pelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Amur (Rússia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linck H. F., 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Knizhin, I.B., Antónov, A.L., Safronov, S.N. & Weiss, S.J., 2007. New Species of Grayling Thymallus tugarinae sp. nova (Thymallidae) from the Amur River Basin. Journal of Ichthyology, 47 (2): 123-139.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L. S., 1908: Vorläufige Bemerkungen über die europäisch-asiatischen Salmoninen, insbesondere die Gattung Thymallus. Ezhegodnik. Zoologicheskogo Muzeya Akademii Nauk SSSR. v. 12: 500-514.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Steindachner, F., 1874: Beschreibung einer neuen Art und Gattung aus der Familie der Pleuronectiden und einer neuen Thymallus-Art vor. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 11 (núm. 21): 171-172.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Apol·lònides d'Útica

Apol·lònides d'Útica (en grec antic Ἀπολλωνίδης) va ser un filòsof estoic grecoromà. És conegut principalment perquè segons explica Plutarc, va conversar amb Cató el Jove sobre el suïcidi poc abans que Cató es suïcidés a la ciutat d'Útica.

## Referències

* ↑ [https://quod.lib.umich.edu/m/moa/acl3129.0001.001/252?rgn=full+text;view=image;q1=ApollonidesSmith,+William+(ed.).+Dictionary+of+Greek+and+Roman+Biography+and+Mythology.+Vol.+I.++Boston:+Little,+Brown,+&+Comp.,+1867,+p. 237. ]
# Nyassa (vaixell)

El Nyassa fou un vaixell transatlàntic portuguès (originàriament alemany), amb 8.980 tones de desplaçament, 120 m d'eslora i 14 nusos de velocitat màxima; havia estat concebut per transportar 108 passatgers de primera classe, 106 de segona i 1828 de tercera. Fou construït el 1906 i avarat amb el nom de Bülow per la naviliera alemanya Norddeutscher Lloyd a Bremen. Sorprès en alta mar pel començament de la Primera Guerra Mundial, el 1914, es refugià al port de Lisboa. El 1916 fou requisat pel govern portuguès i anomenat Trás-os-Montes. El 1925 l'empresa privada Companhia Nacional de Navegação el compra al govern i el rebateja Nyassa, nom que servarà fins al seu desballestament el 1951.
Fou contractat pel govern de la República espanyola i algunes associacions de suport als exiliats, juntament amb el Flandre, el Méxique, l'Ipanema i el Sinaia, per traslladar refugiats de la Guerra Civil des de Casablanca, al Marroc, fins a Veracruz, a Mèxic, el 1942, en viatges successius. En un primer trajecte, noliejat per organitzacions israelianes, portava només 136 republicans, que van embarcar a Casablanca el 30 de gener i van arribar a Veracruz el 3 de març de 1942; el 22 de maig completava una segona travessia; la tercera arribava a Mèxic el 16 d'octubre amb 800 exiliats. Un altre viatge menys conegut del Nyassa, promogut pels quàquers americans, havia portat una expedició de 17 nens que van arribar a Baltimore, als Estats Units, el 30 de juliol de 1942.
En una o altra d'aquestes travessies viatjaren a l'exili Marcel·lí Perelló i Domingo i la seva família; Albert Folch i Pi i la seva dona; Antoni Maria Sbert i Pepita Callao, amb la seva família; Baltasar Samper; Josep Maria Murià; Artur Bladé i Cinta Font, amb la seva família; Estrella Rivas amb la seva família; Avel·lí Artís-Gener i Josep Bartolí.

## Referències

* ↑ «Nyassa I (barco de vapor)». Pares (Portal de Archivos Españoles) Ministerio de Cultura y Deporte - Gobierno de España. [Consulta: maig 2019].
* 1 2 Bladé i Desumvila, Artur. De França a Mèxic. Dietari de viatge. Duxelm Ed., 2014, p. Pròleg i presentació. ISBN 9788494286803.
* 1 2 Bassas, Assumpta; Masanés, Cristina. Ajuntament de Figueres. Pintar, crear, viure. Dones artistes a l'Alt Empordà (1830-1939), 2020, p. 191-192. ISBN 978-84-120316-5-2.
* ↑ Amela, Victor-M. «"Els catalans ploraven al vaixell quan passaven per Barcelona"». La Vanguardia, 26-02-2015, pàg. 64 [Consulta: 14 novembre 2019].

## Bibliografia

* Bladé i Desumvila, Artur: De l'exili a Mèxic, capítol I. Barcelona: Curial, 1993.
* Potau, Joan «Viatge 14 d'abril - 22 de maig de 1942». Revista Orfeó Català de Mèxic, núm. 22, setembre-desembre 1992, pàg. 10-11.
# Inna

Elena Alexandra Apostoleanu (Mangalia, 16 d'octubre de 1986), més coneguda pel nom artístic d'Inna, és una cantant de música dance romanesa. Va aconseguir un gran nombre d'èxits entre 2008 i 2014, amb cançons com Sun Is Up, Hot, More Than Friends, Déjà Vu, Cola Song o In Your Eyes.

## Trajectòria
### Hot (2008-2009)

Va debutar l'any 2008 amb l'àlbum Hot, produït per Play & Win. El principal senzill de l'àlbum és la cançó homònima "Hot", la qual va assolir el número u a Romania, Portugal, Moldàvia, Bulgària, el Líban, Malta, Polònia, Sèrbia, Espanya, Síria, Turquia, Rússia, Hongria, Grècia i Ucraïna. El segon single promogut a l'àlbum és la cançó "Love", la qual va arribar al número 16 al Top 40 de la ràdio Kiss FM de Romania en la setmana debut. Va ser nominada a la millor cantant i millor single a l'Eska Awards a Polònia. Inna també va llançar un senzill titulat Déjà vu, en col·laboració amb Bob Taylor (aka Fizz), que va ser un gran èxit a Romania, Moldàvia, Bulgària, Rússia, Països Baixos i Hongria. El seu quart senzill de l'àlbum de debut fou "Amazing", que va arribar el número u en diversos països, com Romania. El vídeo va ser filmat a les costes de Portugal.
El 2009, Inna va arribar al seu major rendiment de la seva carrera. Gràcies al seu single Hot, va assolir el número u als Billboard Hot Dance Airplay de l'any dels EUA, un dels èxits més reconeguts en la història de la música. El cinquè senzill de l'àlbum de debut va ser "10 Minutes", llançat el juny de 2010. El vídeo va ser gravat a Londres, Anglaterra, i els costos del clip es calcula que poden ascendir a 70.000 €.

## Discografia
### Àlbums

* Hot (2009)
* I am the Club Rocker (2011)
* Party Never Ends (2013)
* Inna (llançat com a Body and The Sun al Japó) (2016)
* Nirvana (2017)
* Yo (2019)

## Referències

* ↑ [«2009.02.16 (romanès)». Arxivat de l'original el 2010-05-04. [Consulta: 30 juliol 2010]. 2009.02.16 (romanès)]
* ↑ [http://www.telegrafonline.ro/1229724000/articol/73474/%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D%5BEnllaç+no+actiu%5D 12.20.2008 (romanès)]
* ↑ KISS FM 2009.07.27 (romanès)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial d'Inna
* Pàgina web de l'artista a Ultra Records Arxivat 2011-09-29 a Wayback Machine.
# Torrent de l'Embosta

El Torrent de l'Embosta és un torrent del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Està situat en el sector central del terme de Castellcir, a migdia de Cal Manel i al nord de Mont-ras. S'origina a la Font de l'Embosta, sota mateix del poble, just al nord de l'església de Santa Maria de Castellcir. Des d'aquell lloc davalla cap a llevant per la vall que s'obre entre aquestes dues masies, i per on baixa el camí que mena d'una banda al Castell de Castellcir i de l'altra a l'antiga església parroquial de Sant Andreu de Castellcir, rep per l'esquerra el Xaragall de les Alzines Sureres i al cap de poc s'aboca en el Torrent de la Roca.

## Bibliografia

* GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció "Monografies", núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.

## Enllaços externs

* El Torrent de l'Embosta i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Sint-Lievens-Houtem

Sint-Lievens-Houtem és un municipi belga de la província de Flandes Oriental a la regió de Flandes.

## Seccions

| # | Nom | Superfície (km²) | Població (01/01/2006) |
| I | Sint-Lievens-Houtem | 9,39 | 4.540 |
| II | Bavegem | 3,79 | 1.305 |
| III | Letterhoutem | 4,59 | 1.076 |
| IV | Vlierzele | 6,11 | 1.898 |
| V | Zonnegem | 2,78 | 604 |
    Font:Municipi de Sint-Lievens-Houtem

## Política

Resultats de les eleccions municipals :
| Partit (Llista 2000) | % 2000 | % 2006 | 2000 | 2006 |
| sp.a (SP) | 7,76 | 8,83 | 1 | 1 |
| VLD | 22,98 | 22,25 | 5 | 5 |
| Groen! | - | 2,55 | - | 0 |
| Vlaams Belang (Vl.Blok) | 4,08 | 8,85 | 0 | 1 |
| CD&V (CVP) | 20,41 | 19,69 | 5 | 4 |
| Nieuw Houtem (NIEUWH) | 38,59 | 37,83 | 10 | 10 |
| G.B. | 4,82 | - | 0 | - |
| VDBM | 1,37 | - | 0 | - |
| Blancs i nuls | 3,13 | 3,33 | - | - |

## Llista de burgmestres

| | període | nom | partit |
| 1 | 1586 | Jan van Bocxstale | |
| 2 | 1586 - 1605 | Jan de Rouck | |
| 3 | 1605 - 1621 | Jacob de Mets | |
| 4 | 1621 - 1645 | Joos de Taeye | |
| 5 | 1645 - 1648 | Jan Huyghe | |
| 6 | 1648 - 1650 | Adriaan Peerens | |
| 7 | 1650 - 1659 | Jan de Rouck | |
| 8 | 1659 - 1673 | Joos Huyghe | |
| 9 | 1673 - 1676 | Adriaan de Bosscher | |
| 10 | 1676 - 1679 | Geeraard de Mey | |
| 11 | 1679 - 1689 | Lieven van Aelbrouck | |
| 12 | 1689 - 1695 | Jan Huyghe | |
| 13 | 1695 - 1710 | Jan Caeckebeke | |
| 14 | 1710 - 1714 | Joos de Medts | |
| 15 | 1714 - 1726 | Joos Buyse | |
| 16 | 1726 - 1737 | Adriaan d'Hondt | |
| 17 | 1737 - 1750 | Pieter de Mulder | |
| 18 | 1750 - 1758 | J.B. van der Straeten | |
| 19 | 1758 - 1765 | Frans van Hauwermeiren | |
| 20 | 1765 - 1771 | Marten de Clercq | |
| 21 | 1771 - 1779 | Pieter Jozef d'Hondt | |
| 22 | 1779 - 1780 | Constant Alex de Wever | |
| 23 | 1780 - 1788 | Petrus d'Hondt | |
| 24 | 1788 - 1796 | Pieter Frans Verbrugghen | |
| 25 | 1816 - 1830 | Karel Lodewijk Verbrugghen | |
| 26 | 1830 - 1836 | Casimir van Heddegem | |
| 27 | 1836 - 1855 | Karel Lodewijk Verbrugghen | |
| 28 | 1855 - 1857 | Pieter Joseph de Canck | |
| 29 | 1857 - 1901 | August Verbrugghen | |
| 30 | 1901 - 1921 | Joseph Verbrugghen | Liberal |
| 31 | 1921 - 1941 | Florimond de Landsheer | Catòlic |
| 32 | 1941 - 1944 | Gaspard Muylaert | |
| 33 | 1944 - 1959 | Dr. Leo van Steenberge | C.V.P |
| 34 | 1959 - 1994 | Roger Otte | C.V.P |
| 35 | 1994 - | Dr. Lieven Latoir | NH |

## Galeria d'imatges

* Sint-Michielskerk
* Ajuntament de Sint-Lievens-Houtem.
* Sint-Michielskerk (s. XI-XII)
* Molí d'aigua a Molenbeek (s. XIX).

## Enllaços externs

* (neerlandès) Web municipal
* (neerlandès) L'antic Sint-Lievens-Houtem
* (neerlandès) Servei d'arqueologia de Sint-Lievens-Houtem Arxivat 2007-06-23 a Wayback Machine.
# Romanogobio pentatrichus

Romanogobio pentatrichus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al territori de l'antiga URSS.

## Referències

* ↑ Banarescu P. 1961. Weitere systematische Studien über die Gattung Gobio (Pisces, Cyprinidae), insbesondere im Donaubecken. Vestn. Ceskosl. Zool. Spolec. v. 25 (núm. 4). 318-346.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Naseka, A.M. i N.G. Bogutskaya, 1998. A new gudgeon species Romanogobio pentatrichus (Gobioninae, Cyprinidae) from the basin of the Kuban River. J. Ichthyol. 38(3):219-227.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.