# Clisme

Un clisme (en grec antic: κλισμός, klismós; derivat del verb κλίνω 'inclinar, ajeure') és un tipus de cadira familiar emprat a l'antiga Grècia, que apareix en representacions de mobles antics pintats en vasos de ceràmica grega i en baixos relleus de mitjan segle v aC ençà.

## Antiga Grècia

En els poemes èpics, «clisme» significa 'butaca', però no es fa cap descripció específica pel que en fa a la forma. En el cant XXIV de la Ilíada, després de la petició de Príam, Aquil·les es posa dret, aixeca l'ancià, se'n va a preparar el cos d'Hèctor per al funeral i torna a seure al seu «clisme».
Una pintura sobre ceràmica d'un sàtir que duu un clisme sobre les espatles n'il·lustra clarament la forma. Les potes corbes i còniques del clisme divergeixen cap avant i enrere, oferint estabilitat. Les potes posteriors continuen cap amunt per recolzar un gran respatler còncau que suporta les espatles de la persona seguda i és prou baix per recolzar-hi el colze.
Els clismes varen caure en desús durant el període hel·lenístic. No obstant això, el teatre de Dionís, als peus de l'Acròpoli d'Atenes (segle i dC), té clismes esculpits. En època romana sembla que continuaven en desús: les representacions romanes d'individus asseguts en un clisme són de còpies d'obres gregues. La caiguda en desús dels clismes podria ser degut a un defecte de disseny, car les potes de la cadira, que es dobleguen cap a fora, podien tendència a separar-se i trencar-se pel pes dels qui s'hi asseien.

## Neoclassicisme

Durant la segona fase arqueològica del neoclassicisme europeu es recuperà el clisme com a moble per representar en les obres de temàtica clàssica. El pintor Jacques-Louis David en va comprar molts al fabricant de mobles Georges Jacob el 1788 per utilitzar-los com a accessoris en les seues pintures històriques, atès que el nou sentit de l'historicisme exigia aparença d'autenticitat. Els nous mobles apareixen en Els lictors duen a Brutus els cossos de sos fills (1789). Segurament els primers clismes francesos són els dissenyats per l'arquitecte Jean-Jacques Lequeu al 1786 per a un mobiliari d'estil «etrusc» de l'hotel Montholon, al boulevard de Montmartre, fabricats per Jacob; el mobiliari ha desaparegut, però els dibuixos en aquarel·la es conserven en el Cabinet dels Medailles. Jervis fa notar que Joseph Wright of Derby va incloure una cadira semblant en la seua Penelope Unraveling Her Web (pl) de 1783-1784 (Museu J. Paul Getty).
A Londres, Thomas Hope va dissenyar els primers clismes per a sa casa a Duchess Street, la qual George Beaumont descrivia al 1804 com «més un museu que una altra cosa»; i el mateix Hope il·lustrà clismes amb diverses variacions en Household Furniture and Interior Decoration (1807), registre de la seua casa museu semipública. També apareix un clisme en el seu quadern de dibuixos (c. 1812), actualment al Royal Institute of British Architects. Els clismes en la forma més pura moblaren la pinacoteca de Hope i la sala de ceràmica grega; les potes de les cadires, però, difereixen respecte al tema clàssic il·lustrat en la ceràmica grega. Hope també deixa constància (Designs of Modern Costume, c. 1812) d'altres clismes per a la reproducció en pintures historicistes, com ara l'obra d'Henry Moses dels jugadors de cartes asseguts en clismes. En un autoretrat d'Adam Buck i la seua família, inicialment es va pensar, de manera errònia, que representava Thomas Hope per la presència de clismes i una col·lecció de ceràmica grega.
Joseph Bonomi el Vell, d'altra banda, també dissenyà clismes per al Packington Hall, a Warwickshire.
Aquest academicisme tan sever es veié compromés per les característiques amb què el fabricant de cadires estava més familiaritzat: un clisme de la primeria del segle xix de J. E. Höglander, a Estocolm, té amb un respatler embuatat recolzat en cinc columnes primes i amb les cares de les potes lleument entapissades.

## Segle XX

En la nova etapa de l'art déco, el clisme va renovar les seues línies simples: els dissenyats pel danés Edvard Thomspon apareixen il·lustrats a Architekten (1922). El 1960, T. H. Robsjohn-Gibbings conegué els ebenistes grecs Susan i Eleftherios Saridis, i plegats crearen una línia de cadires, recreant amb certa precisió mobles de l'antiga Grècia, incloent-hi cadires del tipus clisme.

## Construcció

La corba llarga i elegant del respatler era difícil de realitzar: s'havia de fer amb una sola peça de fusta, construïda usant un assemblatge de caixa i espiga, doblegant la fusta amb vapor o fent-la doblegar-se durant el creixement de l'arbre. El seient estava construït amb quatre dogues de fusta tornejades, nugades a les potes; una xarxa de cordons o tires de cuir en sostenia un coixí o una pell.
El clisme fou un invent específicament grec, sense cap inspiració anterior detectable.

## Notes

* ↑ Per exemple, les escultures dels Museus Capitolins que representen una dona asseguda i un home són probablement còpies d'originals del segle iv aC.
* ↑ Projectat per Mathieu de Montholon (1753-1788), conseller d'estat, pare de Charles Tristan, marqués de Montholon.
* ↑ Il·lustrat en Jourdain, Margaret. Regency Furniture, 1965, p. 51, fig. 86. També hi ha un clisme anglès de 1807 il·lustrat per Jourdain (fig. 84) en la pintura de gènere «etrusca», sobre terracota vermella i negra, imitant un vas grec pintat, amb un esquema de color dit «etrusc», a causa dels conceptes erronis sobre els vasos grecs trobats a Itàlia.
* ↑ La pintura apareix a la coberta de Morley, John. Regency Design 1790-1840. Londres: Zwemmer, 1993. Crítica del volum The Burlington Magazine 135, núm. 1085 (agost 1993), p. 568. Alex Kidson observa que, en aquestes aquestes icones que representaven l'alta cultura, «el modest Buck, que podria haver estat erròniament identificat com un coneixedor, mecenes i col·leccionista extremadament ric, està fascinat i apunta a un canvi sociològic enorme en els patrons d'influència i mecenatge».
* ↑ Els clismes en el neoclassicisme europeu s'han tractat a The Age of Neoclassicism, catàleg de l'exposició, 1972, número 1592 (un clisme dissenyat per l'arquitecte danés Nikolai Abraham Abildgaard, c. 1800-09 (Museu d'Arts Decoratives de Copenhaguen), i 1644.

## Referències

* ↑ Frazer, R. M. «The κλισμός of Achilles Iliad 24.596-598». GRBS, 12, 1971, pàg. 295-301. Frazer interpreta els versos com a incoherents; segons la cortesia grega d'hospitalitat (xenia), Aquiles ofereix el «tron» a Príam i ell seu al «clisme», més modest.
* ↑ Richter, Gisela. Furniture of the Greeks, Etruscans and Romans (en anglés). Nova York: Phaidon Press, 1966, p. 169-197; 276, 510-14.
* ↑ Wanscher, 1966, p. 16.
* ↑ Bieber, Margarete. Die Denkmäler zum Theaterwesen im Altertum. I, 1920, p. 4.
* ↑ Wanscher, 1966, p. 66-67.
* ↑ Wanscher, 1966, p. 68-69.
* ↑ Jarry, Madeleine; Devinoy. Le siège français. Friburg: Office du Livre, 1973, p. 260 i fig. 56.
* ↑ Jervis, Simo n «Reviewing Herculaneum paa Sjoelland (1988)». The Burlington Magazine, 133, 1058, 1991, pàg. 329 [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ Watkin, David. Introduction to Thomas Hope: Household Furniture and Interior Decoration. Dover Reprints, 1971, p. xiii.
* ↑ «Recent Acquisitions at the Fitzwilliam Museum, Cambridge» (en anglés). Suplement de The Burlington Magazine, 137, 1102, 1-1995, pàg. 59-64, fig. xix en p. 64.
* ↑ Watkin, David; Lever, Jill «A Sketch-Book by Thomas Hope» (en anglés). Architectural History, 23, 1980, pàg. 52-187.
* ↑ «Thomas Hope». Architectural History, 42, 1980, pàg. 56, pl. II.
* ↑ Wanscher, 1966, p. 376-377.
* ↑ Sheraton, Thomas; Làmines 32-34, 36, totes datades de 1792, i a l'Appendix 1794; làmines 25, 28, datades de 1793, i 49, datada de 1794. The Cabinet-Maker and Upholsterer's Drawing-Book, Part III, 1793 (en anglés). Dover, 1992.
* ↑ Selkurt, Claire «New Classicism: Design of the 1920s in Denmark» (en anglés). The Journal of Decorative and Propaganda Arts, 4, Primavera 1987, pàg. 16-29.
* ↑ Pile, J. F.. A History of Interior Design (en anglés). Laurence King Publishing, 2005, p. 37. ISBN 9781856694186.
* ↑ «klismos». britannica.com. [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ Postell, J. Furniture Design (en anglés). Wiley, 2012, p. 76. ISBN 9781118353158.
* ↑ Davies, David «Plant your own furniture. Watch it grow» (en anglés). The Independent [Regne Unit], l'1 juny 1996 [Consulta: 19 novembre 2018].
* ↑ Rodkin, Dennis «The Gardener» (en anglés). . Cllicago Tribul1e Sunday, 25-02-1996.
* ↑ Wanscher, 1966, p. 15.
* ↑ Singer, Charles; Holmyard; et al.. A History of Technology II: The Mediterranean Civilization and the Middle Ages (en anglés). Oxford: Oxford University Press, 1956, p. 22.

## Bibliografia

* Wanscher, Ole. The Art of Furniture: 5.000 Years of Furniture and Interiors. Nova York, Londres, Amsterdam: Reinhold, 1966.