OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Rogue River (Michigan)

Rogue River és un riu a l'estat nord-americà de Michigan, que travessa els comtats de Kent i Newaygo i el Rogue River State Game Area. Mesura 48 milles (77 km) de llargada i té una conca de 234 milles quadrades (610 km$^2$).El seu cabal estimat és de 268.95 cu ft/s (7.616 m$^3$/s).
La seva capçalera són una sèrie de séquies que drenen l'antic llit del llac Rice prop de Grant amb fins agrícoles. En aquesta àrea se n'ha dragat i redreçat la llera deixant un hàbitat limitat per als peixos. El riu s'uneix al riu Grand al sud-est de Belmont a Plainfield Township. El Blythefield Country Club avui dia es troba en un cingle just al nord-est d'on el Rogue desemboca al Grand.
Originalment anomenat "Rouge River", la seva denominació fou alterada al segle XIX degut a l'error d'impressió d'un cartògraf de Wisconsin. Com a via fluvial fronterera, l'històric riu Rogue fou de gran importància per a tribus i comerciants locals. Durant l'era de la fusta a finals del segle XIX les seves aigües eren currulles de troncs fins als molins de la vall del Grand River, i el vaixell fluvial Algoma es va dirigir cap al nord al llarg de Rogue donant el seu nom a Algoma Township del comtat de Kent.
El riu Rogue està designat com a "Country Scenic" segons la Michigan's Natural Rivers Act (literalment llei de rius naturals de Michigan). És popular entre els pescadors de truites des de mitjans del segle xx. Està intersecat en alguns llocs pel White Pine Trail. Varia des de 15 peus (4.6 m) d'amplària a les seccions superiors fins a 80 peus (24 m) d'ample prop del seu extrem i fa entre 1 a 4 peus (0.3 a 1.2 m) profund. Hi ha "forats" al riu de fins a 15 peus (4.6 m) en profunditat.
La presa de Rockford frena el Rogue a la ciutat de Rockford.
El juliol de 2010 el riu Rogue fou designat com a Trout Unlimited Home River. Això proporciona finançament per a la restauració de l'hàbitat i la planificació de la gestió del sòl..

## Referències

* ↑ U.S. Geological Survey. National Hydrography Dataset high-resolution flowline data. The National Map (anglès)
* 1 2 3 4 5 Rogue River, Michigan Department of Natural Resources
* ↑ United States Environmental Protection Agency. «Watershed Report: Rogue River». watersgeo.epa.gov. Arxivat de l'original el 2021-07-01. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ The Rogue River TheRockfordNetwork.com
* ↑ The Rogue River is a TU Home River Schrems West Michigan Trout Unlimited
# Manuel de Azcárraga Palmero

Manuel de Azcárraga Palmero (Manila, 1830 – Madrid, 6 de maig de 1896) fou un magistrat i polític espanyol, germà de Marcelo Azcárraga Palmero.

## Biografia

El 1853 es va llicenciar en dret a la Universitat de Madrid. Després va tornar un temps a les Filipines, on fou fiscal del Jutjat de Marina i de l'Audiència de Manila. També fou alcalde major de la província de Cagayan, governador civil i alcalde corregidor de Manila. De 1871 a 1876, endemés, fou membre del Consell de les Filipines.
A les eleccions generals espanyoles de 1876 fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de Solsona. Durant aquest mandat fou membre del Fondo de Redención y Enganches del Servicio Militar. El 1878, però, es va separar del Partit Conservador i a les eleccions generals espanyoles de 1881, 1884 i 1886 fou elegit diputat per Solsona, aquest cop pel Partit Liberal Fusionista. Tot i ser un reconegut lliurecanvista, va donar suport les propostes proteccionistes que va presentar la Diputació Catalana d'octubre de 1881, afirmant que com a representant d'un districte català, estaria sempre al costat dels seus interessos sempre que no entressin en contradicció amb els del país. El 1883 també fou durant uns mesos Director General de Gràcia i Justícia.
A les eleccions generals espanyoles de 1893 es presentà novament, però fou derrotat per l'aleshores conservador Joan Maluquer i Viladot. El 1891-1893 fou senador per la província de Lleida i el 1895 fou nomenat senador vitalici, però va morir abans de jurar el càrrec.

## Obres

* La reforma del municipio indígena en Filipinas (1871)
* Proyecto del desestanco en Filipinas (1871)
* La libertad de comercio en las Islas Filipinas (1871)

## Referències

* El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. de Joan Palomas i Moncholi, p. 573-574
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Fitxa del Senat
# Partit de General Villegas

El Partit de General Villegas és una entitat infraprovincial ubicat a l'extrem nord-est de la província de Buenos Aires (Argentina), la seva capital és la ciutat de General Villegas, les principals activitats econòmiques que s'hi desenvolupen són l'agricultura i la ramaderia.

## Límits

El Partit de General Villegas, amb 7.232,8 km², esdevé el 4t en extensió de la Província de Buenos Aires, limita al nord amb les Províncies de Córdoba i de Santa Fe, al sud amb els Partits de Rivadavia i de Carlos Tejedor, a l'est amb els Partits de Ameghino i de Carlos Tejedor i a l'oest amb les províncies de Córdoba i La Pampa.

## Localitats del Partit

* General Villegas 16.270 hab. (2001)
* Piedritas, 1.822 hab.
* Emilio V. Bunge, 1.595 hab.
* Coronel Charlone (o Fernando Martí), 1.403 hab.
* Banderaló, 1.315 hab.
* Cañada Seca, 743 hab.
* Villa Sauze, 581 hab.
* Santa Regina, 533 hab.
* Villa Saboya, 327 hab.
* Santa Eleodora, 250 hab.
* Massey Est. Elordi, 76 hab.
* Pichincha, 24 hab.

## Població

Segons estimacions de l'INDEC (Institut Nacional d'Estadística i Censos) pel juny de 2008 la població del partit aconsegueix els 30.225 habitants.

## Connexions viàries

General Villegas, compta amb rutes que la uneixen amb tot el país. La ruta nacional 188, amb una extensió al partit de 76 km, la RN 33 amb 103,8 km, i la RN 226 amb 25 km, comuniquen amb Mendoza, Buenos Aires, Bahía Blanca, Rosario i Mar del Plata.
Pot arribar-se a qualsevol punt del país, a través dels enllaços amb les diferents rutes nacionals. A aquestes s'agreguen la Ruta Provincial (s/Nº) que uneix la RN 33, amb Piedritas, amb la localitat d'Emilio V. Bunge completant allà el tram viari pavimentat que té el partit.

## Xarxa viària municipal

* Principal 549 km
* Secundària 2077 km
* Tots els camins de terra, solament transitables en bones condicions climàtiques.
* Producció agropecuària: 720.000 ha
El partit posseeix una Estació Experimental Agropecuària de l'Institut Nacional de Tecnologia Agropecuària, INTA Villegas.
# Drée

Drée és un municipi francès situat al departament de la Costa d'Or i a la regió de Borgonya - Franc Comtat. El 2019 tenia 61 habitants.

## Referències

* ↑ «Côte d'Or (France): Arrondissements & Communes - Population Statistics» (en anglès), 29 desembre 2021. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Monts de Châlus

Els Monts de Chasluç o de vegades també anomenats Massís daus Cars són amb els Monts de Blom, situats més al nord, els primers contraforts occidentals del Massís Central. Com el seu nom indica, se situen al voltant del municipi de Chasluç, en la major part al país des Feuillardiers i molt pròxims país Arédien, al sud-oest del departament de l'Alta Viena, al Llemosí. Es tracta d'un petit territori d'una quinzena de quilòmetres d'est a oest i de sis quilòmetres de nord a sud, a una trentena de quilòmetres de Llemotges, a l'oest del departament.
Els monts de Chasluç no són pròpiament un massís, sinó un conjunt de turons arbrats, amb una altitud màxima de 521 m. Els cims principals són el Grand Puyconnieux i el Touquet de la Garde.

## Enllaços externs

* (francès) Comunitat de municipis dels Monts de Chasluç
# Wolf River

El Wolf River (literalment «riu Llop») és un riu de l'estat nord-americà de Wisconsin, afluent del Fox River. Està declarat com a National Wild and Scenic River («riu nacional natural i paisatgístic»), en una extensió de 38,6 km.
Neix en els boscos del nord de l'estat, en el Pine Lake al comtat de Forest. El riu segueix un curs cap al sud pels comtats de Langlade, Menominee, Shawano, Wapaca, Outagamie. En aquest recorregut passa per les ciutats de Shawano i New London, i recull els afluents Red River i Embarrass River. En el tram final passa pel comtat de Winnebago i recull els afluents Little Wolf River i Waupaca River. Passa pel llac Poygan i desemboca al llac Butte des Morts.
El riu és notable per la presència d'esturions que durant la primavera neden riu amunt des del llac Winnebago pel Wolf River i Fox River.

## Referències

* ↑ «Wolf River al National Park Service». Arxivat de l'original el 2010-06-10. [Consulta: 14 abril 2010].
# Monts d'Ambazac

Els Monts d'Ambazac formen el contrafort occidental del Massís Central i formen part dels Monts de la Marche. Porten el nom de la ciutat principal situada als peus d'aquestes muntanyes, Ambazac. Estan situats en el departament de l'Alta Viena, però també ocupen una part de la Cruesa. El punt més alt és el puy de Sauvagnac, a 701 m; també destaca el puy de Jouer, a la Cruesa, amb 697 m.

## Geografia
### Ecosistema

El paisatge dels monts d'Ambazac està constituït essencialment de boscos de coníferes. Al voltant dels pobles, les granges han fet camps de farratge per a la cria de bestiar oví. El clima fred i humit, sobretot a l'hivern, ha permès la formació de turberes, una de les quals constitueix la Reserva natural nacional de la Tourbière des Dauges. El massís compta amb altres dues torberes, una es troba a Malléty, al municipi de Saint-Léger-la-Montagne, que és la font de Couze, riu que forma el llac de Saint-Pardoux. L'altra a Friaulouse al peu del puy Jouer, al costat de Saint-Goussaud.
Els monts d'Ambazac i la vall de la Couze tenen el reconeixement de Lloc d'Importància Comunitària de la Unió Europea, de tipus 2 per a la riquesa ecològica. La zona, a més, també està protegida dins dels espais de Natura 2000 per la presència de diverses espècies de ratpenats.
Des d'un punt de vista del paisatge, els monts d'Ambazac estan completament dominats pels boscos i les pastures. Els caos rocosos hi són estranys, excepte la Roca del Temple, al costat de Saint-Léger-la-Montagne i la Pedra Millier que entra en el llac del mateix nom a Saint-Sylvestre i constitueix un paratge protegit.

### Llista de municipis

A l'Alta Viena:
* Ambazac
* Bonnac-la-Côte
* Le Châtenet-en-Dognon
* Saint-Sylvestre
* Saint-Martin-Terressus
* Saint-Laurent-les-Églises
* Les Billanges
* La Jonchère-Saint-Maurice
* Saint-Léger-la-Montagne
* Jabreilles-les-Bordes
* Saint-Sulpice-Laurière
* Bersac-sur-Rivalier
* Laurière
* Folles
A la Cruesa:
* Saint-Martin-Sainte-Catherine
* Saint-Pierre-Chérignat
* Châtelus-le-Marcheix
* Saint-Goussaud
* Arrènes

## Història

A més de les riqueses ecològiques, els monts d'Ambazac han conservat nombrosos vestigis d'una història interessant. Al municipi de Jabreilles-les-Bordes s'hi van descobrir restes d'oppidums gals, mentre el Puy de Jouer era un santuari dedicat a Júpiter. El poble de Grandmont recorda l'Orde de Grandmont, fundada el segle xii per Sant Esteve de Grandmont o de Muret, de qui es conserven relíquies a Ambazac, així com la seva dalmàtica.
Finalment, al castell de Montméry s'hi va rodar Lady Chatterley, que va guanyar el premi Cèsar al millor film el 2007.

## Activitat minera

La presència de jaciments radioactius ha permès l'extracció d'urani que no ha deixat marques en el paisatge, excepte en alguns llocs on ha augmentat la radioactivitat externa. El kaolin s'ha extret en aquesta zona des de 1772, concretament a Bonnac-la-Côte, però que va tancar el 1795, i la darrera explotació de kaolin va tancar el 1964 a La Jonchère. Només queden restes d'immenses excavacions que desapareixen sota la vegetació.
# Arrena

Rena o Arrena (en francès Arrènes) és un municipi francès situat al departament de la Cruesa i a la regió de la Nova Aquitània. Està situat a la Via Lemovicensis de pelegrinatge a Sant Jaume de Galícia.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 406 | 450 | 360 | 286 | 269 | 244 | 221 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jacky Chabroullet | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana Arxivat 2013-01-07 a Wayback Machine. a lemosin.net.
# Quotidiania Delirante

Quotidiania delirante és una sèrie d'historietes creada des de 1987 per Miguelanxo Prado.

## Trajectòria editorial

La sèrie es va publicar originalment als setmanaris "El Jueves" i "H Dios O" a partir de l'any 1987, i va ser recopilada posteriorment de forma monogràfica:
* 1988 Quotidiania delirante, I (El Jueves: Pendones del Humor, núm. 40);
* 1990 Quotidiania delirante, II (El Jueves: Pendones del Humor, núm. 66);
* 1990 Quotidiania delirante, III (Norma Editorial: Miguelanxo Prado, núm. 5).

## Premis

L'any 1989 va rebre el Premi a la Millor Obra d'autor espanyol del Saló Internacional del Còmic de Barcelona.

## Adaptacions

L'any 2006 es va estrenar Quotidianía delirant, escrita i dirigida per Eles Alavedra.

## Referències

* 1 2 3 Cuadrado (2000), p. 1017.
* ↑ Gil González (2012), p.269.

## Bibliografia

* CUADRADO, Jesús. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1.
* GIL GONZÁLEZ, Antonio J.. + Narrativa(s): intermediaciones novela, cine, cómic y videojuego en el ámbito hispánico. Ediciones Universidad de Salamanca, 12/2012. ISBN 978-84-9012-181-8.
# Missa brevis núm. 7 (Mozart)

La Missa brevis núm. 7 en do major, K. 258, també coneguda com a «Piccolomini-Messe» ("Missa Piccolomini") i «Spaur-Messe», és una composició de Wolfgang Amadeus Mozart. Aquesta és una de les tres misses que Mozart va compondre durant els mesos de novembre i desembre de 1776. Totes estan en la tonalitat de do major, incloent la Missa del Credo (K. 257) i la Missa del solo d'orgue (K. 259).
El sobrenom de «Missa Piccolomini», s'ha especulat que pugui referir-se a la brevetat de la missa. S'especula que els músics de la cort de Praga l'anomenaven piccola missa ("una missa curta o petita"), i el terme va acabar degradant-se fins a arribar a la denominació actual. D'altra banda, no sembla que hi hagi cap relació amb una noble família de Siena, els Piccolomini.
El sobrenom «Spaur-Messe» ("Missa de Spaur"), és un sobrenom actualment erroni. Leopold Mozart, en una carta del 1788, parla d'una missa per a una família anomenada Spaur, que Wolfgang havia compost per a la consagració del comte Ignaz Joseph von Spaur. Però això podria fer referència a altres misses com la Missa núm. 11 «Missa del Credo» (K. 257), Missa longa (K. 262) i la Missa brevis núm. 9 (K. 275/272b). Ja l'any 1987, el musicòleg britànic Alan Tyson va arribar a la conclusió que aquesta partitura havia de ser més aviat la K. 257. La partitura original d'aquesta missa fou descoberta el 2007 al Archivio del Duomo de Brixen. Aquest fet mostra un altre vincle entre l'obra i la família Spaur, ja que alguns d'ells van estar en el poder al Bisbat de Brixen.
Sembla que el músic i compositor de la cort, Antonio Salieri, la va dirigir el diumenge 28 d'agost de 1791, en presència del mateix Mozart, com a part del programa musical per festejar la coronació de l'emperador Leopold II a Praga.

## Estructura

La missa es divideix en 6 moviments.
* "Kyrie" Allegro, 3/4
* "Gloria" Allegro, 4/4
* "Credo" Allegro, 3/4
    "Et incarnatus est..." Adagio, 4/4
    "Et resurrexit..." Allegro, 3/4
* "Sanctus" Andante maestoso, 4/4
    "Pleni sunt coeli et terra..." Allegro, 2/2
* "Benedictus" Allegro, 2/2
* "Agnus Dei" Adagio, 4/4

## Referències

* ↑ , 1945.
* ↑ Zaslaw, Neal; Cowdery, William. The Compleat Mozart: A Guide to the Musical Works of Wolfgang Amadeus Mozart.
* 1 2 H. C. Robbins Landon: 1791: El último año de Mozart, Ed. Siruela, Madrid 2005, p. 123, ISBN 84-7844-908-6
* ↑ Sadie, Stanley. Mozart: The Early Years 1756–1781, 2006.
* ↑ Kenyon, Nicholas. The Pegasus Pocket Guide to Mozart, 2006, p. 264.
* ↑ Gutnam, Robert. Mozart, 2011.
* ↑ «Alan Tyson a quotidiano.net». Arxivat de l'original el 2014-01-01. [Consulta: 31 desembre 2013].
* ↑ «Trovata a Bressanone la partitura originale della Spaur-Messe di Mozart» (en italian). Provincia autonoma di Bolzano, 15-06-2007. [Consulta: 1r març 2013].

## Enllaços externs

* Missa Brevis núm. 7 en do major, K. 258: Partitura al Neue Mozart-Ausgabe
* Partitures lliures of Missa brevis (Piccolomini o Spaur-Messe) en do major, K. 258 a Choral Public Domain Library (ChoralWiki)
# Teletusa

Segons la mitologia grega, Teletusa fou una dona de Creta casada amb Ligdos. Fou la mare d'Ifis.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 203.

## Referències

* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Iphis». [Consulta: 10 juliol 2022].
# Llandysul

Llandysul és una petita vila de més amunt del Riu Teifi, a la zona de Ceredigion. Té cap a 1.439 habitants, un 70% dels quals parla gal·lès (cens del 2011).
# Tomàs Sucona i Vallès

Tomàs Sucona i Vallès (Reus, 2 de febrer de 1842 - Tarragona, 29 de gener de 1907) va ser un eclesiàstic i escriptor català.
El seu pare era un argenter liberal (sembla que va ser un dels que va anar a cremar el convent d'Escornalbou el 1835), però no va posar cap objecció quan Tomàs Sucona va voler començar la carrera eclesiàstica. Primer estudià física i química a Barcelona i treballà a casa d'un gemmòleg, després seguí estudis a València i a Madrid, on entrà a treballar a la Casa de la Moneda. El 1861 va ingressar al Seminari de Tarragona, on el 1868 era ja catedràtic de llatí. Ordenat, va anar a Roma on estudià grec i hebreu i una mica de siríac. En tornar el 1873 es llicencià a València en Cànons. El 1875 es llicencià en filosofia i lletres i en teologia. Va ser professor de grec al Seminari de Tarragona i el 1879 va guanyar la canongia a l'Abadia del Sacromonte, a Granada, on explicà geometria, metafísica i hebreu, i va ser director de l'establiment. Tornà a Tarragona el 1882, i el 1885 era canonge a la catedral. Va ser catedràtic d'hebreu al Seminari.
Publicà articles al Diari de Reus amb certa regularitat, i el 1874 va fundar a Tarragona la Revista de la devoción a los Sagrados Corazones de Jesús y María. Va crear el 1875, també a Tarragona, el Col·legi de Missioners de Pius IX. Presidí a la seva ciutat els Jocs Florals que se celebraren el 1906. Però allò que el fa conegut és la traducció dels Salms de David directament de l'hebreu, amb el nom de Lo llibre dels Salms (Tarragona: Impremta de F. Arís i Fill, 1901), obra que, segons l'estudiós de la cultura reusenca Joaquim Santasusagna, inclou variants i comentaris sobre altres traduccions. Va traduir, també de l'hebreu, el Càntic dels Càntics de Salomó (la versió de Sucona es titula Cantar dels cantars, Tarragona: Impremta de F. Arís i fill, 1906), i publicà també uns Elementos de lengua hebrea (Leipzig: B.G. Teubner, 1891) i diverses obres en llatí sobre filosofia i metafísica.

## Referències

* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 627-628.
* ↑ Puig i Tàrrech, Armand «Tomàs Sucona, primer traductor modern dels Salms al català». Revista catalana de teologia, vol. 20, núm. 2, 1995, pàg. 277-292.
* ↑ «Tomàs Sucona i Vallès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Santasusagna, Joaquim. Reus i els reusencs en el renaixement de catalunya fins al 1900. Reus: Associació d'Estudis Reusencs, 1982, p. 165-170.

## Enllaços externs

* «Tomàs Sucona i Vallès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Digitalització d'Elementos de la lengua hebrea
# Tomás Fernández

Tomás Fernández (Espanya, 1915 - valor desconegut) fou un futbolista cubà de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció de Cuba, amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1938.
Pel que fa a clubs, destacà a Centro Gallego.

## Referències

* ↑ ¿Hubo futbolistas españoles en el Mundial de Francia 1938? La selección de Cuba. Arxivat 2016-03-17 a Wayback Machine. Cuadernos de Fútbol, núm. 55, data: 1 juny 2014, ISSN: 1989-6379
* ↑ Tomás Fernández Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Official match report - FIFA.com
* ↑ Perfil a 11v11.com
* ↑ Tomás Fernández a National-Football-Teams.com (anglès)
# Pine Hills

Pine Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 3.108 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pine Hills tenia 3.108 habitants, 1.199 habitatges, i 888 famílies. La densitat de població era de 117,8 habitants/km².
Dels 1.199 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 25,9% no eren unitats familiars. En el 19,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,59 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 25,9% entre 25 i 44, un 29,6% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 43.527 $ i la renda mitjana per família de 49.000 $. Els homes tenien una renda mitjana de 36.746 $ mentre que les dones 30.735 $. La renda per capita de la població era de 20.786 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pine Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pine Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].