OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cambria (Illinois)

Cambria és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.330 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cambria tenia 1.330 habitants, 564 habitatges, i 367 famílies. La densitat de població era de 374,8 habitants/km².
Dels 564 habitatges en un 35,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,9% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 34,8% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,36 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 13,4% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 17,7% de 45 a 60 i un 10,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.870 $ i la renda mediana per família de 34.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.262 $ mentre que les dones 20.750 $. La renda per capita de la població era de 12.913 $. Aproximadament el 18,7% de les famílies i el 23,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cambria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cambria». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Krasni (Xebékino)

Krasni - Красный (rus) - és un khútor a l'óblast de Bélgorod, a Rússia. El 2010 tenia 11 habitants. Pertany al districte (raion) de Xebékino.

## Referències

* ↑ «Znamenka» (en anglès). GeoNames. Arxivat de l'original el 2022-01-29. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ «Генеральный план Шебекинского городского округа». Федеральная государственная информационная система территориального планирования (ФГИС ТП). Arxivat de l'original el 2021-05-27. [Consulta: 29 gener 2022].
* ↑ Iuri B. Koriakov. «База данных «Этно-языковой состав населённых пунктов России»». Arxivat de l'original el 2021-10-05. [Consulta: 29 gener 2022].
# Spatuloricaria phelpsi

Spatuloricaria phelpsi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 33,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* ↑ Schultz L. P. 1944. The catfishes of Venezuela, with descriptions of thirty-eight new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 94 (núm. 3172). 173-338.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Schultz, L. P. 1944. The catfishes of Venezuela, with descriptions of thirty-eight new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 94 (núm. 3172): 173-338, Pls. 1-14.
# Semalens

Semalens (en francès Sémalens) és un municipi francès situat al departament del Tarn i a la regió d'Occitània. Limita amb els municipis de Vièlhmur d'Agot, Frejavila, Cambonet de Sòr, i Sant German dels Prats.

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 628 | 788 | 915 | 955 | 959 | 1068 | 1165 | 1323 | 1326 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1345 | 1443 | 1582 | 1914 | 1894 | 1753 | 1670 | 1513 | 1335 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 1169 | 1150 | 1083 | 880 | 933 | 858 | 908 | 885 | 953 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 977 | 1004 | 1232 | 1412 | 1651 | 1843 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat |
| 1896-1912 | Paul Fabre |
| 1912-1919 | Elie Gasc |
| 1919-1935 | Albert Escout |
| 1935-1944 | Zozime Barthès |
| 1944-1971 | Fernand Aussaresses |
| 1971-1989 | Raymond Magne |
| 1989-2008 | Michel Albert |
| 2008- | Alex Bousquet |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Ramiro Alonso Padierna de Villapadierna

Ramiro Alonso Padierna de Villapadierna (Almodóvar del Campo, 1859 – Madrid, 1928) fou un polític espanyol, fill de Juan Alonso y González-Viejo i germà de Santiago Alonso Padierna de Villapadierna, diputat a Corts durant la restauració borbònica. De família aristòcrata, fou advocat de l'estat. Membre del Partit Liberal, fou elegit diputat pel districte de Iecla a les eleccions generals espanyoles de 1893. Després fou elegit diputat pel districte de La Bisbal a les eleccions de 1898 i pel de Santa Coloma de Farners a les de 1901 i 1905. El 1902 fou nomenat subsecretari del Ministeri de Gràcia i Justícia, càrrec que ocupà fins a la seva jubilació el 1911.

## Referències

* ↑ José Varela Ortega. El poder de la influencia: geografía del caciquismo en España (1875-1923), p.724.
* ↑ Gaceta de Madrid núm. 42, de 11/02/1911

## Enllaços externs

* Ramiro Alonso Padierna de Villapadierna a geneall.net
* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* Casa de Padierna Arxivat 2015-06-22 a Wayback Machine.
* The Order of Our Lady of the Conception of Vila Viçosa
* Royal Dynastic Orders of Portugal Arxivat 2011-07-26 a Wayback Machine.
# Ramon Arabia i Solanas

Ramon Arabia i Solanas (Mataró, 10 de febrer de 1850 - Barcelona, 26 d'abril de 1902) fou un promotor de l'excursionisme català.
Arabia fou membre de l'Associació Catalanista d'Excursions Científiques (ACEC), fundada l'any 1876 i antecessora del CEC, i va ser soci fundador a l'Associació d'Excursions Catalana (AEC), fundada el 1878 com a escissió de l'anterior. Era llicenciat en lletres i es dedicà professionalment a diverses activitats, però fou sobretot molt actiu en el món de l'excursionisme i en la seva promoció com a forma de coneixement del país. Fou un dels primers promotors de la restauració del monestir de Ripoll, i pioner de la meteorologia catalana instal·lant termòmetres al Montseny i a Montserrat. Sense ser folklorista en el sentit estricte del terme, també fou promotor d'estudis sobre el folklore català fent part del que s'ha anomenat "folkloristes-excursionistes", que recollien els aspectes que els semblaven notables en el decurs de les seves sortides. Fou vocal de la secció de "Folk-lore català" (sic) de la AEC.
Fou president de l'AEC de 1879 a 1884 i en dirigí les publicacions. Va representar aquesta entitat en el Congrès International des Clubs Alpins (Ginebra, agost de 1879). Va ser nomenat membre de la Reial Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona però no n'arribà a llegir el discurs d'ingrés.
Havia estat sempre de salut delicada i morí als 52 anys.

## Referències

* ↑ Dates de naixement i mort són preses de Sales p. 164
* ↑ Sales p. 165
* ↑ Sales 163 i, particularment, el paràgraf 4 de l'article (p. 166 ss)

## Bibliografia

* Butlletí del centre excursionista de Catalunya any 13, núm. 107 (desembre de 1903) [número dedicat amb motiu de la seva mort; textos de Cels Gomis i Ceferí Rocafort i un text inèdit del mateix Arabia que descriu una excursió al Alps]
* Mònica Sales, "Folkloristes excursionistes: el cas de Ramon Arabia i Solanas" en VII Trobada del grup d'estudis etnopoètics. Persones i institucions. Sitges 2011. p. 163-175 [amb una bibliografia de les publicacions d'Arabia que contenen elements de folklore i literatura oral (s'exclouen les nombrosíssimes publicacions estrictament excursionistes)]

## Enllaços externs

* «Ramon Arabia i Solanas». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Ramon Bigas Balcells

Ramon Bigas Balcells (Barcelona, 1941) és un dissenyador industrial català, dedicat a les disciplines artístiques i el disseny des del 1958.
Juntament amb Oleguer Armengol, crea l'Estudi 22, des del qual realitzen projectes d'interiorisme, disseny gràfic, disseny industrial:, etc. Posteriorment crea l'equip Globus.
El 1983 va fundar, juntament amb Pep Sant, l'empresa AD Associate Designers, on va treballar fins a la seva dissolució el 1995. Al llarg de la seva carrera, ha realitzat més de 3.000 projectes de disseny industrial, d'entre els quals podem destacar el Tren d'Alta Velocitat (AVE), la unitat de rodalies 446 realitzada per a RENFE, el llum Micro (1986) o el peveter olímpic dels Jocs de Barcelona '92.
També ha desenvolupat projectes d'interiorisme com el de la Borsa de Barcelona, disseny d'exposicions com el de l'exposició permanent del Museu Marítim de Barcelona "La Gran Aventura del Mar" i de disseny gràfic com el projecte d'identitat de Port Aventura. Entre el 1995 i el 2001 va ser president del FAD impulsant una nova etapa en aquesta entitat centenària que li va atorgar la seva medalla l'any 2002. Ha realitzat i participat en nombroses exposicions individuals i col·lectives, com al MACBA.

## Premis i reconeixements

Al llarg de la seva vida professional ha rebut nombrosos premis, com el Delta d'Or per la cadira Barcelona, Itscar europeu de la il·luminació, el Primer Premi de l'Arango Foundation o l'Accent of Design.

## Referències

* 1 2 TV3. «Tria33 - Entrevista a Ramon Bigas (versió llarga)», 22-12-2015. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «Sillas Ramon - Passeu, Passeu» (en anglès). [Consulta: 4 juliol 2023].
* 1 2 Russo, Carolina. «El FAD rinde homenaje a Ramón Bigas» (en espanyol europeu). ARQA, 13-11-2012. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «Ramón Bigas y Pep Sant: Associate Designers más de mil diseños» (en castellà). Diseño Interior, núm. 42, 1995, pàg. 18-19.
* ↑ «Biografía Ramón Bigas - Santa & Cole» (en espanyol europeu). Santa & Cole. [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «Bigas i Balcells, Ramon | MACBA Museo de Arte Contemporáneo de Barcelona» (en castellà). [Consulta: 4 juliol 2023].
* ↑ «Fitxa al web del Disseny Hub Barcelona». Arxivat de l'original el 2012-11-27. [Consulta: 15 abril 2012].

## Enllaços externs

* Fitxa Arxivat 2012-11-27 a Wayback Machine. a la col·lecció de Disseny Industrial del Disseny Hub Barcelona
* Entrevista a TV3
* Article sobre ell a la Revista del Departament d'Obres Públiques
# Ramon Burés i Carrera

Ramon Burés i Carrera (Castellterçol, 18 de gener de 1952) és un ex-pilot de motocròs i enduro català que destacà en competicions estatals durant la dècada de 1970 i començaments de la de 1980.
De professió mecànic, Burés començà a competir amb èxit en categoria júnior. Un cop passat a la categoria superior, alternà les competicions de motocròs i enduro amb resultats diversos i anà canviant de marca fins a arribar a Montesa, amb la qual competí uns quants anys de forma semi-privada. La seva primera victòria important fou als Dos Dies TT de Prats de Lluçanès de 1976, any en què acabà subcampió d'Espanya de tot terreny en la categoria de 75 cc, darrere de Bartomeu Quesada. El 1982 repetí aquest resultat, aquest cop amb Rieju i darrere de Pep Vila. Especialista en proves de resistència TT, aconseguí sengles victòries a les 150 Milles de Mollet (1976-1977), als 1.000 km T.T. Isern (1977-1978) i a les 24 Hores de Moià (1978-1979).

## Palmarès al Campionat d'Espanya d'enduro

| Any | Motocicleta | 75/80 cc | Superiors |
| 1976 | Montesa | 2n | - |
| 1977 | Montesa | - | 8è |
| 1978 | Montesa | - | 4t |
| 1979 | Montesa | - | 9è |
| 1980 | ? | 4t | - |
| 1981 | Rieju | 5è | - |
| 1982 | Rieju | 2n | - |
| 1983 | Fantic/Montesa | 5è | 8è |

## Referències

* 1 2 Alguersuari, Jaume (Director) «Solo Moto Stars. 37 - Ramon Burés» (en castellà). SOLO MOTO. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 64, 19-11-1976, p. 2.
# Ras Jebel

Ras Jebel o Ras El Djebel (àrab: رأس الجبل, Raʾs al-Jabal) és una ciutat de Tunísia a la costa nord, situada uns 20 km a l'est de Bizerta, a la governació homònima. És capçalera d'una delegació que inclou els territoris entre Ras Zebib i la península de Raf Raf. La municipalitat té 25.553 habitants i la delegació 49.100 (2004).

## Geografia

La delegació inclou el cap de Ras el Djebel, literalment ‘cap de la muntanya’, que es considera que és on s'acaba l'Atles.

## Economia

L'economia n'és agrícola amb cultius d'horta i fruiters, tot i que en els darrers anys el turisme ha substituït l'agricultura com a primera activitat. També hi ha ramaderia, indústria tèxtil i altres activitats industrials a petit nivell.

## Història

La ciutat va ser fundada al segle xiv per andalusins expulsats de la península Ibèrica. Els habitants de la ciutat es diuen ghwalbia en referència a la tribu àrab dels Banu Ghàlib, de la regió de Saragossa.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 17 64 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en set sectors o imades:
* Ras El Djebel Nord (17 64 51)
* Ras El Djebel Sud (17 64 52)
* Metline (17 64 53)
* Metline Ouest (17 64 54)
* Sounine (17 64 55)
* Rafraf (17 64 56)
* El Garia (17 64 57)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 17 21), que s'estén per dos dels set sectors o imades de la delegació o mutamadiyya:
* Ras El Djebel Nord (17 64 51)
* Ras El Djebel Sud (17 64 52)

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 55-59. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 140-141. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «أمر حكومي عدد 602 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-602 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, pàg. 1970-1998. ISSN: 9061 0330 9061 [Consulta: 7 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Ras Jebel - Lloc web oficial
# Rasbora bunguranensis

Rasbora bunguranensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Brittan, M. R. 1951. New cyprinid fishes of the genus Rasbora from Borneo and Bunguran Islands. Proc. Calif. Zool. Club v. 2 (núm. 1): 1-5.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora caudimaculata

Rasbora caudimaculata és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia, Indonèsia i al curs inferior del riu Mekong.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Volz, W. 1903. Neue Fische aus Sumatra. Zool. Anz. v. 26 (núm. 703): 553-559.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora elegans

Rasbora elegans és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia, Singapur, Borneo i Sumatra.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Negende bijdrage tot de kennis der vischfauna van Banka. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 18. 359-378.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Volz, W. 1903. Neue Fische aus Sumatra. Zool. Anz. v. 26 (núm. 703): 553-559.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora hosii

Rasbora hosii és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boulenger, G. A. 1895. Descriptions of two new fishes obtained by Mr. C. Hose in Sarawak. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 6) v. 15 (núm. 87): 247.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i E. Widjanarti, 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rata negra

La rata negra, rata de camp o rata traginera (Rattus rattus) és una espècie de rosegador de la família dels murins. Actuà com a reservori de les mortals epidèmies de pesta negra que assolaren Europa al final de l'edat mitjana, ja que era portadora de les puces que transmeten la malaltia.

## Descripció

És una rata de cos allargat, ulls negres i grossos i orelles també grosses que, doblegades endavant, arriben a la vora de l'ull. La cua, més llarga que el cap i el cos junts, és coberta d'uns anells escatosos i gairebé no té pèls. La coloració és molt variable. El dors exhibeix tonalitats des de gairebé negres fins a grises vermelloses o grises fosques amb reflexos platejats, mentre que el ventre és gris clar, blanquinós o groguenc. La separació entre la coloració dorsal i la ventral pot ser ben marcada o bé difuminar-se. La cua és monocolor. Els exemplars joves mostren un pelatge gris fosc uniforme. Del cap a la base de la cua fa entre 17,6 i 21 cm. Sol pesar entre 135 i 240 g.
La rata comuna té un aspecte més robust, la cua més curta (no supera la llargada del cap i el cos junts) i les orelles més petites (doblegades endavant no arriben a l'ull). A les cases, la rata comuna, més resistent al fred, ocupa els soterranis i les habitacions més humides.

## Ecologia

Està força lligada a la presència humana, si bé també pot viure en camps de fruiters, sobretot de tarongers, i al bosc, on mena una vida arborícola. Els individus que viuen en nuclis urbans solen ocupar els graners, les pallisses i les parts més altes dels edificis.
Essencialment nocturna, quan l'aliment escasseja surt també de dia. S'enfila i salta molt bé i fins pot nedar, però no li agrada. Sol viure en grups d'entre vint i cinquanta individus. Els individus campestres construeixen uns nius subterranis entre les arrels dels arbres i uns altres d'aeris entre el brancatge dels arbres més densos. Les que viuen a les cases fan el niu en una biga o en un altre lloc alt emprant qualsevol material al seu abast (serradures, paper, roba, etc.).
La seva presència a casa la posen en evidència els aliments rosegats i uns cagallons fusiformes d'uns 9 mm de longitud i de color negre.

## Bibliografia

* Vigo, Marta: Guia dels mamífers terrestres de Catalunya, planes 138-139. Enciclopèdia Catalana, col·lecció Pòrtic Natura, núm. 18. Barcelona, maig del 2002. ISBN 84-7306-680-4
# Puig de la Guàrdia (Collserola)

El Puig de la Guàrdia és una petita muntanya de la Serra Litoral el cim de la qual culmina a 199 m per sobre del nivell del mar, que està situada a la Serra de Collserola.
Es troba al municipi de Cerdanyola del Vallès, i des de dalt del turó es pot veure tota la plana del Vallès (Vallès Occidental i Vallès Oriental) i al fons la Serralada Prelitoral (Montseny, Sant Llorenç de Munt i Montserrat).
Al Puig de la Guàrdia s'hi troba instal·lada una torre de vigilància del bosc de Collserola. La torre, que s'anomena Lima, s'utilitza per controlar la serra de possibles incendis forestals, ja que des de dalt de la torre es pot guaitar gran part de la serra.
El bosc que cobreix els seus vessants és un bosc mediterrani on predominen bàsicament el pi blanc, el roure i l'alzina.

## Referències

* ↑ Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Rectoris longifinus

Rectoris longifinus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ Lin S.-Y., 1935. Notes on a new genus, three new and two little known species of fishes from Kwantung and Kwangsi Provinces. Lingnan Sci. J. Canton v. 14 (núm. 2). 303-313.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Li, W.-X., W.-N. Mao, Z.-M. Lu & J.-N. Tao. 2002. Two new species of Cyprinidae form Yunnan. J. Yunnan Univ. v. 24 (núm. 5): 385-387.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB