OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Psàmate (filla de Crotop)

Segons la mitologia grega, Psàmate (en grec antic Ψαμάθη) va ser una filla de Crotop, rei d'Argos, que pertany a l'estirp de Forbant i Tríopas.
S'uní a Apol·lo i en tingué un fill anomenat Linos a qui va abandonar a la muntanya per por del seu pare. Més tard, Crotop, indignat per l'estupre de la seua filla, ordenà que l'enterressin viva.
Per aquest crim, el déu envià un monstre anomenat Pena a devastar el seu regne. L'oracle advertí que el flagell només cessaria si Psàmate i Linos eren objecte de culte, i així es complí.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 466. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 187. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Rasbora vulcanus

Rasbora vulcanus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Tan, H. H. 1999. Rasbora vulcanus, a new species of cyprinid fish from central Sumatra. J. South Asian Nat. Hist. v. 4 (núm. 1): 111-116.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bull Shoals

Bull Shoals és una població dels Estats Units a l'estat d'Arkansas. Segons el cens del 2000 tenia 2.000 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bull Shoals tenia 2.000 habitants, 1.014 habitatges, i 650 famílies. La densitat de població era de 155,7 habitants/km².
Dels 1.014 habitatges en un 11,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,4% hi vivien parelles casades, en un 5,1% dones solteres, i en un 35,8% no eren unitats familiars. En el 32,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 11,6% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 16,1% entre 25 i 44, un 30% de 45 a 60 i un 38,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 59 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.139 $ i la renda mediana per família de 34.219 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.125 $ mentre que les dones 16.950 $. La renda per capita de la població era de 17.636 $. Entorn del 9,1% de les famílies i el 12,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bull Shoals». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bull Shoals». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pterapogon

Pterapogon és un gènere de peixos pertanyent a la família dels apogònids.

## Taxonomia

* Pterapogon kauderni (Koumans, 1933)
* Pterapogon mirifica (Mees, 1966)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Koumans, F. P., 1933. On a new genus and species of Apogonidae. Zoologische Mededelingen (Leiden) v. 16 (núm. 1-2): 78, Pl. 1.
* ↑ Allen, G.R. i R.C. Steene, 1995. Notes on the ecology and behaviour of the Indonesian cardinalfish (Apogonidae) Pterapogon kauderni Koumans. Rev. Fr. Aquariol. 22(1-2):7-10.
* ↑ Friede, G., 1999. Die Nachzucht von Pterapogon kauderni ist gar nicht so schwer! DATZ 52(1):28-29.
* ↑ Vagelli, A., 1999. The reproductive biology and early ontogeny of the mouthbrooding Banggai cardinalfish, Pterapogon kauderni (Perciformes, Apogonidae). Environ. Biol. Fish. 56:79-92.
* ↑ Mees, G. F., 1966. A new fish of the family Apogonidae from tropical Western Australia. Journal of the Royal Society of Western Australia v. 49 (pt 3): 83-84.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., 2000. Threatened fishes of the world: Pterapogon kauderni (Koumans, 1933) (Apogonidae). Environ. Biol. Fish. 57:142.

## Enllaços externs

* CalPhotos (anglès)
# Districte de Rorschach

El Districte de Rorschach és un dels 8 cercles administratius (en alemany walkreis) del Cantó de Sankt Gallen (Suïssa). Té una població de 40144 habitants (cens de 2007) i una superfície de 50,37 km². Està format per 9 municipis i el cap és

## Municipis

| Nom | Població (Dez. 2007) | Superfície in km² | Núm. SFOS |
| Berg | 878 | 3.74 | 3211 |
| Goldach | 9005 | 4.68 | 3213 |
| Mörschwil | 3366 | 9.83 | 3214 |
| Rorschach | 8621 | 1.78 | 3215 |
| Rorschacherberg | 6665 | 7.11 | 3216 |
| Steinach | 3308 | 4.52 | 3217 |
| Thal | 6117 | 9.58 | 3237 |
| Tübach | 1158 | 1.99 | 3218 |
| Untereggen | 1026 | 7.14 | 3219 |
| Total (9) | 40'144 | 50.37 | 1722 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Sankt Gallen
# Rasborinus macrolepis

Rasborinus macrolepis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: és originari del sud de Taiwan i ha estat introduït a Singapur.

## Referències

* ↑ Oshima M., 1920. Notes on freshwater fishes of Formosa, with descriptions of new genera and species. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 72. 120-135.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Regan, C. T., 1908. Descriptions of new freshwater fishes from China and Japan. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 1 (núm. 2): 149-153.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, I.-S. i L.-S. Fang, 2000. Redescription of the types of Ischikauia macrolepis Regan, 1908, an extinct cyprinid (Teleostei: Cyprinidae) from Taiwan and the replacement in the genus, Rasborinus (Oshima, 1920). Zool. Stud. 39(1):13-17.
* ↑ Ng, P.K.L., L.M. Chou i T.J. Lam, 1993. The status and impact of introduced freshwater animals in Singapore. Biol. Conserv. 64:19-24.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Nguyen, T. T., 1991: New members of the genus Rasborinus (Oshima, 1922) (Pisces -- Cyprinidae) in the Lam River (Nghe Tinh Province), Tap Chi Thuy San (Fisheries Journal). 32-36.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Thoms Place

Thoms Place és una antiga concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 22 habitants.
Al 2008 es va annexar al nou borough de Wrangell

## Demografia

Segons el cens del 2000, Thoms Place tenia 22 habitants, 13 habitatges, i 7 famílies La densitat de població era de 0,8 habitants/km².
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 9,1% entre 25 i 44, un 77,3% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 175 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 0 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 16.086 $. Aproximadament el 33,3% de les famílies i el 31% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 «Fact Sheet- Thoms Place». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Thoms Place». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Reserva Nacional Katalalixar

La Reserva Nacional Katalalixar és una reserva natural situada a un arxipèlag entre el camp de gel patagó sud, i el camp de gel patagó nord a la regió d'Aysen, a Xile. La reserva fou creava el 1983 i no té cap infraestructura. Cobreix una superfície de 624.500 ha. i té un grau de biodiversitat més alt que altres àrees similars del sud de Xile. Això pot semblar contradictori, si prenem en compte que l'àrea ha estat coberta pel casquet glacial patagó durant l'últim màxim glacial.

## Referències

* ↑ Reserva Nacional Katalalixar. Turismo Chile
# Muzio Effrem

Muzio Effrem (Bari, Pulla, 4 de novembre de 1549 - primer terç del segle xvii) fou un compositor madrigalista italià.
Fou mestre de capella del príncep de Venusa, Jesualdo, i per l'any 1622 ho era del duc de Màntua. Es dedicà especialment a la composició de madrigals a l'estil napolità. Com que algunes de les seves produccions foren objecte de censura per part del seu rival Marco da Gagliano, publicà Censure di Mutio Efferm sopra il sesto libro de Madrigali di M. Marco da Gagliano, maestro di capella della cathedrale di Fiorenza, que provoca una forta controvèrsia entre els seguidors d'un i altra compositors.
En la col·lecció de De Antiquia s'hi troba una composició d'aquest autor titulada Perche non m'ami, o vita?.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 19, pàg. 155 (ISBN 84-239-4519-7)
# Pterophyllum

Pterophyllum és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids. En l'aquariofília és conegut per la majoria dels aficionats com "peix àngel". Les tres espècies de Pterophyllum tenen formes inusuals dins de la família dels cíclids, ja que són molt comprimits pels seus laterals, amb cossos rodons i allargats, i amb les aletes dorsal i anal de formes triangulars. Aquesta forma del seu cos els permet amagar-se entre les arrels i les plantes, sovint sobre una superfície vertical. Els peixos àngel salvatges són sovint ratllats longitudinalment, coloració que proporciona un camuflatge addicional. Són depredadors que utilitzen l'emboscada per capturar preses com petits peixos i macroinvertebrats. Totes les espècies de Pterophyllum formen parelles monògames. Els ous els posen generalment en un tronc submergit o un fulla aplanada. Com és el cas d'altres cíclids, tenen una forta cura de les seves cries.
Totes les espècies de Pterophyllum són originàries de les conques dels rius Amazones, Orinoco i Esequibo a l'Amèrica del Sud.

## Taxonomia

* Pterophyllum altum (Pellegrin, 1903)
* Pterophyllum leopoldi (Gosse, 1963)
* Pterophyllum scalare (Lichtenstein, 1823)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Pellegrin, J., 1903. Description de Cichlidés nouveax de la collection du Muséum. Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle (Série 1) v. 9 (núm. 3): 120-125.
* ↑ Gosse, J.-P., 1963. Description de deux cichlides nouveaux de la region amazonienne. Bulletin de l'Institut Royal des Sciences Naturelles de Belgique v. 39 (núm. 35): 1-7, Pl. 1.
* ↑ Lichtenstein, M. H. C., 1823. Verzeichniss der Doubletten des zoologischen Museums der Königl. Universität zu Berlin, nebst Beschreibung.... Berlin. Verz. Doubletten Zool. Mus. Univ. Berlin.: i-x + 1-118, Pl.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Terra de l'Encens

La Terra de l'Encens és un indret del Sultanat d'Oman dins la ruta de l'encens, a la Governació de Dhofar. El lloc inclou arbres d'encens de l'Ouadie Dawkah, les restes de l'oasi caravaner fortificat de Shisr/Wubar i els ports comercials de Khor Rori i d'Al-Tic, que eren crucials en el comerç medieval d'encens i d'una gran importància arqueològica avui dia. La Terra de l'Encens va ser inscrita en el Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO l'any 2000.

## Bibliografia

* Thomas J. Abercrombie, Aràbia's Frankincense Trail, National Geographic, octubre 1985, pàgines 474 a 513, (anglès).

## Referències

* ↑ Centre, UNESCO World Heritage. «Land of Frankincense» (en anglès). [Consulta: 17 març 2021].
# Casa Arimon

La casa Arimon és una casa de Sabadell propietat de la família burgesa Arimon, dissenyada per l'arquitecte Josep Renom i Costa i bastida l'any 1858, durant el període modernista, al carrer d'Arimon núm. 24, la qual anys més tard fou radicalment transformada entre 1911 i 1929. L'any 1941 va comprar la casa la família Garcia-Planas, que encara en manté la propietat.

## Arquitectura

Es tracta d'un casal de construcció postmodernista de planta baixa, pis, golfes i torre quadrada. L'estructura de l'edifici és entre parets mitgeres, de planta i pis, té secció rectangular i una teulada sobre la qual s'aixeca una torratxa de secció també rectangular. En destaca la porta de la façana, oberta en arc trilobulat, i els treballs de ferro forjat de totes les reixes de les finestres i balcons.
A la reforma del 1911 hi van treballar els millors tallers de l'època. Hi destaquen els vitralls, influïts pels del Palau de la Música Catalana i molt probablement obra del taller Rigalt i Granell. Els esgrafiats exteriors i interiors són del taller Butsems i Fradera. I el ferro forjat, del taller Ballarín.

## Actualitat

El 9 d'octubre del 2008 la casa va tornar a obrir les portes després de vuit anys d'un procés de rehabilitació d'espais i restauració d'estructures i acabats. L'edifici va ser restaurat i equipat d'un centre integral de salut, bellesa i benestar que es deia Arimon Centre Wellness. Els promotors d'aquest projecte són Marosa Garcia-Planas i Jordi Bertran.

## Galeria d'imatges

* Façana
* Entrada
* Placa moderna del Centre Wellness
* Des de la Gran Via
* Vista lateral de la façana del carrer d'Arimon

## Vegeu també

* Modernisme català

## Referències

* ↑ «Casa Arimon. (Sabadell.net)». Arxivat de l'original el 2018-03-25. [Consulta: 25 març 2018].
* ↑ Casa Arimon. (Poblesdecatalunya.com)
* ↑ Ajuntament de Sabadell. Serveis, Entitats i Equipaments: Casa Arimon
* ↑ «Senyalització del Patrimoni Històric de Sabadell». Ajuntament de Sabadell. Arxivat de l'original el 2016-05-06 [Consulta: 6 juny 2017]. Arxivat 2016-05-06 a Wayback Machine.
* ↑ "Arimon Centre Wellness obra les portes" (cast.)
* ↑ "Vestits sabadellencs a la Casa Arimon" (Vilaweb.com)
# Guerra de la reina Anna

La Guerra de la Reina Anna (1702-1713) va ser la segona d'una sèrie de quatre guerres lliurades entre el Regne de França i el Regne de la Gran Bretanya a Amèrica del Nord pel control del continent, i va ser la contrapartida a la Guerra de Successió Espanyola que va tenir lloc a Europa.
A l'inici de la guerra, el 1702, els anglesos van cremar la major part de Saint Augustine, Florida, obligant a la seva població a refugiar-se al castell espanyol de San Marcos que va resistir el setge, per la qual cosa els anglesos van considerar aquest inici com una derrota. Els espanyols van mantenir Saint Agustine i Pensacola fins al principis del segle xix després de finalitzar la guerra, però el seu sistema de missions al nord de Florida (actual Geòrgia) va ser destruït. L'ajuda militar anglesa als colons va ser bastant ineficaç en les àrees de Charleston, Carolina del Sud, i la frontera de Nova York i Nova Anglaterra amb Canadà. Les forces franceses i les tribus indígenes aliades van atacar Nova Anglaterra des del Canadà, destruint Deerfield (Massachusetts), el 1704. Els apalachee, el domini espanyol i el catolicisme van ser esborrats de Florida en el que es coneix com la Massacre apalache.
Després de la captura del bastió francès de Port Royal per Francis Nicholson 1710, Acàdia es va convertir en la província britànica de Nova Escòcia. el 1712 es va declarar un armistici. Segons el Tractat d'Utrecht, els britànics van obtenir Terranova, la regió de la Badia de Hudson, i l'illa caribenya de Saint Kitts. La pau va durar fins a la següent guerra, la Guerra del Rei Jordi de 1744.
La conquesta britànica d'Acàdia portaria conseqüències importants per als seus habitants francesos. el 1755, durant la Guerra Franco-Índia, molts serien expulsats de la colònia. Alguns van emigrar a Louisiana. La Confederació Iroquesa va romandre neutral en aquesta guerra.

## Referències

* ↑ El 1707 els regnes d'Anglaterra i Escòcia es van unificar com el Regne de la Gran Bretanya, compartint un únic Parlament a Westminster sota el Acta d'Unió (1707). Després d'això, les tropes escoceses es van unir a les angleses en la guerra.

## Vegeu també

* Guerra del rei Guillem (1689-1697)
* Guerra dels Set Anys (1756-1763)

## Enllaços externs

* Notes genealògiques sobre la Guerra de la reina Anna (anglès)
# Joan Dimes Lloris

Joan Dimes Lloris (Barcelona, segle XVI - 8 d'agost de 1598) fou bisbe d'Urgell entre 1572 i 1576, sacerdot de Barcelona, arxipreste de la Basílica de Santa Maria de Mataró, regent del Consell d'Aragó i Canceller de Catalunya. Entre 1576 a 1598 va ser bisbe de Barcelona.
Ocupant aquesta mitra fou un bisbe molt tolerant per l'època, arribant a considerar als rodamons, murris i prostitutes com un “mal menor” per a la ciutat. A Barcelona va celebrar cinc sínodes a través dels quals va impulsar la reforma eclesiàstica. Va introduir el missal tridentí i va ser molt caritatiu durant la pesta que va assolar Barcelona entre els anys 1589-1590. Cercà les restes de Sant Pacià, antic bisbe de Barcelona i un dels pares de l'Església, sense resultats certs. Va morir el 8 d'agost de 1598. El 19 de novembre de 1593 va erigir el Seminari Conciliar de Barcelona. Les seves restes estan enterrades al terra de la Capella de Sant Pacià i Sant Francesc Xavier de la Catedral de Santa Eulàlia de Barcelona.
És autor d'un Manual de manaments i advertències... per als sacerdots (1598).
El CRAI Biblioteca de Fons Antic de la Universitat de Barcelona conserva diverses obres que van formar part de la biblioteca personal de Lloris, així com un exemple de les marques de propietat que van identificar els seus llibres al llarg de la seva vida.

## Referències

* ↑ Bisbat d'Urgell
* 1 2 Dimas Loris en Arquebisbat de Barcelona
* ↑ Justicia y criminalidad de Barcelona en la Barcelona del siglo XVI Arxivat 2007-08-10 a Wayback Machine. – Centre d'Història Moderna
* ↑ La búsqueda de San Paciano por Juan Dimas Loris
* ↑ Fitxa del bisbe Dimas Loris a Catholic.org (anglès)
* ↑ Valladares y Mesía, Gavino de. Constituciones del Seminario Episcopal de Barcelona (en castellà). Barcelona: Francisco Suriá y Burgada, 1784, p. 2.
* ↑ «Joan Dimes Lloris a l'enciclopedia.cat». [Consulta: 16 febrer 2019].
* ↑ «Catàleg de les biblioteques de la UB/Fons Antic». [Consulta: 29 abril 2020].
* ↑ «Base de dades Antics posseïdors: Lloris, Joan Dimes, -1598». [Consulta: 29 abril 2020].
# Taiarapu-Oest

Taiarapu-Oest és un municipi de la Polinèsia Francesa, situat a l'illa de Tahití, que es troba a les Illes del Vent (arxipèlag de les Illes de la Societat. Té 7.002 habitants. Es troba a Tahiti Iti, i comprèn les comunes associades de Teahupoo (1 322 hab.), Toahotu (3 122 hab.), i Vairao (2 558 hab.).
# Naaf

Naaf o Naf és un braç de la badia de Bengala que forma una part de la part occidental del districte de Sittwe (Akyab) a Arakan, i separa l'estat Rakhine de la divisió de Chittagong a Bangladesh. Naaf és el nom bengalí donat a l'estuari anomenat en birmà Anaukngay (que vol dir "Petit país occidental"). Té uns 50 km de llarg i 5 d'ample a la seva boca i està situat a 20° 45′ N, 92° 30′ E﻿ / ﻿20.750°N,92.500°E﻿ / 20.750; 92.500. L'entrada està protegida per l'illa de Shahpuri, que fou la causa immediata de la primera Guerra Anglobirmana de 1824-1826: el setembre de 1823 un petit destacament britànic que ocupava l'illa fou atacat per tropes arakaneses manades pel raja de Ramri, el que va provocar poc després l'esclat de les hostilitats. A certa distància de la costa i ha les illes deshabitades anomenades pels britànics St. Martin i Oyster. L'antic township de Naaf o Anaukngay, que el 1881 tenia una població de 53.804 habitants i 344 pobles, es trobava entre l'estuari a l'oest i les muntanyes Mayu a l'est, tocant a la badia de Bengala pel sud, tenint capital a Maungdaw; fou després un dels townships que amb el nom de Maungdaw va formar el districte de Maungdaww.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
# Pointe-Noire (Guadalupe)

Pointe-Noire és un municipi francès, situat a Guadalupe, una regió i departament d'ultramar de França situat a les Petites Antilles. L'any 2006 tenia 7.149 habitants. Limita al nord amb Deshaies i al sud amb Bouillante.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 1 960 | 2 219 | 2 998 | 3 725 | 5 667 | 7 689 | 7 149 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Felix Desplan | FGPS |

## Personatges il·lustres

* Mickaël Gelabale, jugador de bàsquet.
# Ítanos (municipi)

Ítanos (grec Ίτανος) és un municipi a l'extrem est de l'illa grega de Creta, a la prefectura de Lassithi. Inclou les illes d'Elassa i Grantes. Té una població d'uns 2 mil habitants. La capital del municipi és Palékastro (Palaikastro).
El nom del municipi li ha estat donat per l'antiga ciutat d'Itanos.
# The Pinker Tones

The Pinker Tones és un grup musical de Barcelona, creat el 2001, reconegut internacionalment, tant a alguns països d'Europa, com als Estats Units o el Japó. Inicialment un duo format per Mister Furia i Professor Manso, posteriorment es va convertir en trio amb la inclusió de DJ Niño.

## Discografia

* 2004 - The Bcn Connection
* 2005 - The Million Colour Revolution. Pinkerland Records/Outstanding Records
* 2007 - More Colours. Nettwerk (disc de remescles)
* 2008 - Wild Animals. Pinkerland Records/Outstanding Records
* 2010 - Modular. Pinkerland Records/Outstanding Records
* 2012 - Life in Stereo, presentat a l'antiga fàbrica d'Estrella Damm per scannerFM i Visto lo visto TV

## Referències

* 1 2 3 «Take My Music, Please». Billboard, 03-07-2010. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ «Mister Furia entrevista Professor Manso (The Pinker Tones)». Ara, 03-01-2014. [Consulta: 5 gener 2015].
* ↑ The Pinker Tones presentan “Life in Stereo” en l'Antiga Fábrica Damm (castellà)

## Enllaços externs

* The Pinker Tones Arxivat 2007-10-30 a Wayback Machine. a Acid Jazz Hispano
* Entrevista al grup Arxivat 2006-08-26 a Wayback Machine. (castellà)
* Pàgina del grup a ritmes.net Arxivat 2007-02-27 a Wayback Machine.