OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# McArthur (Califòrnia)

McArthur és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 365 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McArthur tenia 365 habitants, 150 habitatges, i 100 famílies. La densitat de població era de 139,5 habitants/km².
Dels 150 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 29,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,97.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 9,3% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 27,9% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 16.116 $ i la renda mediana per família de 23.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.188 $ mentre que les dones 19.750 $. La renda per capita de la població era de 9.813 $. Entorn del 36,3% de les famílies i el 36% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McArthur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McArthur». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Sicyopterus caeruleus

Sicyopterus caeruleus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de l'oceà Índic: Reunió i Maurici.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* ↑ Letourneur, Y., P. Chabanet, P. Durville, M. Taquet, E. Teissier, M. Parmentier, J.-C. Quéro i K. Pothin, 2004. An updated checklist of the marine fish fauna of Reunion Island, south-western Indian Ocean. Cybium 28(3):199-216.

## Bibliografia

* Akihito; Meguro, K «On the differences between the genera Sicydium and Sicyopterus (Gobiidae)» (en anglès). Japanese Journal of Ichthyology, 26, 1979, pàg. 192–202.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R. E., G. Marquet i C. Pöllabauer, 2000: New Caledonia fish species of the genus Sicyopterus (Teleostei: Gobioidei: Sicydiinae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 4 (núm. 1): 5-34.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# McIntire

McIntire és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 173 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McIntire tenia 173 habitants, 64 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 65,5 habitants/km².
Dels 64 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,7% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 31,3% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,7 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34,1% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 16,8% de 45 a 60 i un 15,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.875 $ i la renda mediana per família de 38.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.313 $ mentre que les dones 12.188 $. La renda per capita de la població era de 13.319 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McIntire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McIntire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dottignies

Dottignies (en neerlandès Dottenijs) és un nucli del municipi de Mouscron (Moeskroen) a la província d'Hainaut a la regió valona de Bèlgica, situat al marge del Zwarte Spierebeek. És un municipi amb facilitats lingüístiques per a la minoria de parla neerlandesa. L'1 de gener de 1977 fusionà amb Mouscron. El 2005 tenia 7130 habitants per a una superfície de 1400 hectàrees.

## Història

El primer esment Dottiniacas data del 872. A l'edat mitjana el poble era compartit entre la castellania de Kortrijk, de Lilla i Tournai. Després del Tractat d'Aquisgrà (1668) Kortrijk i Tournai se cediren a França. Després del Tractat d'Utrecht (1713) passà als Països Baixos, excepte els enclavaments de la castellania de Lilla que van passar als Països Baixos austríacs després del Tractat dels límits del 1769. A la revolució francesa va ser annexat a França i assignat al departament del Leie que sota el Regne Unit dels Països Baixos va esdevenir la província Flandes Occidental. L'1 de gener del 1963 després que s'havia traçat la frontera lingüística oficial intra-belga el 1962, va ser transferit a la província d'Hainaut, com que una majoria de la població va optar per a la llengua francesa. Des d'aleshores, la minoria neerlandesa té facilitats.
Fins a l'inici del segle xix era un poble rural particularment conegut per a la cultura del lli a l'entorn de la qual va desenvolupar-se una indústria de tèxtil, després de la crisi del 1840. Fins als anys 1950, una grand part de la població treballava a la indústria del nord de la França.

## Monuments

* Unes masies del segle xvii u XVIII: Masia de Marhem, de la Cabocherie, de Valemprez, de la Haverie, de Buxramest i de Rouge-Croix
* De l'antiga església només roman la torre romànica del segle xii. La resta es va enderrocar el 1910 per a construir la nova església neogòtica.

## Persones

* Vescomte Leonard du Bus de Gisignies (1780-1849), polític, Governador de la Província d'Anvers sota el Regne Unit dels Països Baixos de 1820 a 1823 i governador general de les Índies Orientals Neerlandeses de 1825 a 1830.
* El pare del cantautor Pierre Rapsat (1948-2002) és originàri de Dottignies

## Referències

* ↑ «Histoire-Dottignies» Arxivat 2012-03-17 a Wayback Machine., al web oficial de Mouscron
# Long Point

Long Point és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 247 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Long Point tenia 247 habitants, 92 habitatges, i 72 famílies. La densitat de població era de 501,9 habitants/km².
Dels 92 habitatges en un 40,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 25,1% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 14,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.625 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.250 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 16.416 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Long Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Long Point». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mokelumne Hill

Mokelumne Hill és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 774 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mokelumne Hill tenia 774 habitants, 340 habitatges, i 227 famílies. La densitat de població era de 97,3 habitants/km².
Dels 340 habitatges en un 24,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,8% hi vivien parelles casades, en un 13,5% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 27,1% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,71.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,7% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 21,6% entre 25 i 44, un 30,5% de 45 a 60 i un 20,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.526 $ i la renda mediana per família de 37.237 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.382 $ mentre que les dones 25.385 $. La renda per capita de la població era de 17.281 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 7,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mokelumne Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mokelumne Hill». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Antoni Arribas Palau

Antoni Arribas Palau (1926-2002) fou arqueòleg, catedràtic en prehistòria i director de les excavacions de la ciutat romana de Pol·lència (Alcúdia).
El 1948 fou professor ajudant de la Universitat de Barcelona.
Entre 1953 i mitjans de 1954 fou nomenat Director del Museu Arqueològic de la Diputació d'Almeria. Durant el darrer any que estigué a Almeria, fou nomenat membre del Cos Facultatiu d'Arxivers, Bibliotecaris i Arqueòlegs. No tardaria molt de temps en què el Museu Arqueològic de Barcelona el reclamés per treballar per ells, càrrec que va acceptar de bon grau. Tres anys després la Universitat de Barcelona el nombraria professor adjunt d'arqueologia, epigrafia i numismàtica. Per Arribas aquest càrrec especialment, fou tota una sastifacció personal.
El 1965 deixà el càrrec de la universitat barcelonina en ser nomenat catedràtic de prehistòria per la Universitat de Granada. En aquesta universitat crearà la revista "Cuadernos de Prehistoria" fins a l'any 1979. Aquella tardor es traslladaria a viure a Palma, en ser nomenat professor de la Universitat de les Illes Balears (UIB). Adquirí la càtedra de Prehistòria a la UIB i posteriorment el de Degà de la Facultat de Filosofia i Lletres, càrrec que obstentà fins a 1983. Molt interessat en les excavacions de la capital balear dels romans, Pol·lència, manté línies de treball amb l'ajuntament d'Alcúdia. Nou anys més tard, es jubilaria de l'ensenyança però els darrers anys de la seva vida la passaria estudiant Pol·lència, ja que fou nomenat director d'excavacions.
La ciutat d'Alcúdia agraïda, el nomenà pregoner de les festes de Sant Jaume d'Alcúdia en juliol de 1992.
Quatre anys més tard, i a partir de llavors, els cursos d'arqueologia impartits per l'ajuntament d'Alcúdia duran el seu nom. Morí l'any 2002. A les excavacions de Pol·lència el va succeir l'arqueòloga menorquina i professora a la Universitat de Granada, Margalida Orfila Pons.

## Referències

* http://www.arqueobalear.net Arxivat 2018-06-13 a Wayback Machine.
* http://ibdigital.uib.es/gsdl/collect/mayurqa/index/assoc/HASH85a8.dir/doc.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D
* http://ceipac.gh.ub.es/biblio/Data/A/0460.pdf Arxivat 2009-12-15 a Wayback Machine.
* Programa de Festes de Sant Jaume d'Alcúdia de l'any 1992 de l'Ajuntament d'Alcúdia.
* Quadern del pregó de Sant Jaume d'Alcúdia -1992.
* http://www.pollentia.net Arxivat 2013-05-06 a Wayback Machine.
* http://www.uib.es/premsa/setembre06/dia-20/1179380.pdf
# Sicyopterus eudentatus

Sicyopterus eudentatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oceania: Pohnpei (est de les Illes Carolines, la Micronèsia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1860. Conspectus piscium in expeditione ad oceanum Pacificum septentrionalem, C. Ringold et J. Rodgers ducibus, a Gulielmo Stimpson collectorum. Sicydianae. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 12. 100-102.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Parenti, L. R. & J. A. Maciolek. 1993. New sicydiine gobies from Ponape and Palau, Micronesia, with comments on systematics of the subfamily Sicydiinae (Teleostei: Gobiidae). Bull. Mar. Sci. v. 53 (núm. 3): 945-972.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Donaldson, T.J. i R.F. Myers, 2002. Insular freshwater fish faunas of Micronesia: patterns of species richness and similarity. Environ. Biol. Fish. 65:139-149.
* ↑ Myers, R.F., 1999. Micronesian reef fishes: a comprehensive guide to the coral reef fishes of Micronesia. Coral Graphics, Barrigada, Guam. 330 p.

## Bibliografia

* Akihito; Meguro, K «On the differences between the genera Sicydium and Sicyopterus (Gobiidae)» (en anglès). Japanese Journal of Ichthyology, 26, 1979, pàg. 192–202.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R. E., G. Marquet i C. Pöllabauer, 2000: New Caledonia fish species of the genus Sicyopterus (Teleostei: Gobioidei: Sicydiinae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 4 (núm. 1): 5-34.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Obertura Coriolà

Obertura Coriolà, op. 62, en do menor, és una obertura simfònica composta per Beethoven el 1807. Al costat d'Egmont, que conté una altra cèlebre obertura composta el 1810, és una obra simfònica apreciada, i destaca per la seva potència expressiva i el seu dramatisme, sent una de les obres més característiques de l'estil «heroic» del compositor.
L'obertura Coriolà va ser dedicada a Heinrich Joseph von Collin, un autor dramàtic austríac que havia escrit el 1802 una tragèdia titulada Coriolanus, inspirada en la biografia de Plutarc. Beethoven i Collin esperaven convertir aquesta obertura en una música escènica que acompanyés la introducció, però finalment va quedar com una obertura orquestral que és com l'obra va ser creada.

## Argument

La peça de Collin s'inspira en la història de Caïus Marcius, general romà que havia pres el nom de Coriolà per haver pres la ciutat dels volscs, Corioles, el 493 aC. Exiliat de Roma després de ser maltractat pels tribuns de la plebs novament instituïts, Coriolà es fa amic dels volscs als que abans havia combatut. Els persuadeix de rompre el tractat amb Roma i d'aixecar un exèrcit d'invasió. Quan les tropes volscs sota el comandament de Coriolà amenacen Roma, dones romanes, entre les quals hi ha la seva esposa Volumnia i la seva mare Veturia, són enviades per dissuadir-lo d'atacar. Veient la seva mare, la seva esposa i els seus nens llançar-se als seus peus, Coriolà es doblega, porta les seves tropes a les fronteres del territori romà i se suïcida. És d'aquesta part de la història que Beethoven s'ha inspirat per escriure la seva obertura.

## Música

Dos temes principals destaquen en l'obra:
* El primer, vehement i poderós, en do menor, representa la forta voluntat i la determinació de Coriolà davant els murs de Roma.
* El segon, apaivagat i calorós, en mi bemoll major, simbolitza les pregàries de les dones. Els dos temes se succeeixen en l'exposició i la reexposició, donant l'efecte de la indecisió. Després d'una breu aparició del primer tema, la coda decideix l'obra per una dissolució del primer tema, evocació intensa del sacrifici heroic de Coriolà.
# Maloy

Maloy és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 28 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maloy tenia 28 habitants, 10 habitatges, i 7 famílies. La densitat de població era de 17,4 habitants/km².
Dels 10 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 30% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 14,3% de 45 a 60 i un 17,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90 homes.
Entorn del 50% de les famílies i el 42,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maloy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maloy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Aeroport Internacional de Gafsa

L'Aeroport Internacional de Gafsa o Aeroport Internacional de Gafsa-Ksar és un Aeroport de Tunísia a la governació de Gafsa, a la delegació de El Ksar (situada al sud de Gafsa, i l'aeroport és al nord-est de El Ksar) a uns 5 km de la ciutat de Gafsa. El seu codi internacional és GAF.
El 2006 va atendre a 360 avions i uns 10.000 passatgers. Es troba a una altura de 323 metres sobre el nivell del mar. Està destinat a atendre les zones de l'interior del país amb un turisme petit en nombre però de qualitat. És el darrer aeroport internacional construït a Tunísia (va entrar en funcionament el 1999) i té tanmateix ús militar. passatgers. Hi operem les companyies Tuninter i Tunisair.
# Carles Boix i Serra

Carles Boix i Serra (Barcelona, 1962) és un professor universitari de ciències polítiques de la Universitat de Princeton, als Estats Units. El 1995 va rebre el doctorat per la Universitat Harvard i fou assessor del Banc Mundial i del Banc Interamericà de Desenvolupament. És membre de l'Acadèmia Americana d'Arts i Ciències des de l'octubre de 2010 i més endavant va rebre el premi Fundació de Catalunya Oberta 2012. És membre fundador del Col·lectiu Wilson i col·labora amb una columna d'opinió al diari Ara. El setembre de 2015 va signar un manifest de científics a favors de Junts pel Sí, candidatura independentista a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2015.

## Obra

* Partidos políticos, crecimiento e igualdad. Estrategias económicas conservadoras y socialdemócratas en democracias avanzadas. Alianza Editorial, 1996
* Political Parties, Growth and Equality. Cambridge University Press, 1998
* L'obertura catalana. Col·lecció IDEES Assaig Breu, Angle Editorial, 2002
* Democracy and Redistribution. Cambridge University Press, 2003
* Oxford Handbook of Comparative Politics. Coeditor amb Susan Stokes. Nova York: Oxford University Press, 2007
* La porta de la gàbia. A contra vent, 2011
* Cartes ianquis. A contra vent, 2012
* Political Order and Inequality. Their Foundations and their Consequences for Human Welfare. Nova York: Cambridge University Press, 2015

## Referències

* ↑ Apunts bibliogràfics al web Idees.net
* ↑ http://www.ibei.org/index.php?option=com_content&task=view&id=271&Itemid=130&lang=ca&people_id=112
* ↑ Notícia a El Singulardigital.cat
* ↑ Palou, Ricard «Científics de fama mundial, per l'estat propi» (paper). El Punt Avui, 23-09-2015, p. 6 [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ «Carles Boix: 'El Tribunal Internacional de Justícia no exigeix cap referèndum per a declarar la independència'». Vilaweb. Pere Cardús, 03-03-2011. [Consulta: 7 febrer 2016].

## Enllaços externs

* Web de l'autor
* Carles Boix a Singulars
* Articles de Carles Boix Arxivat 2014-08-08 a Wayback Machine. al diari Ara
* http://www.vilaweb.cat/noticia/4111394/20130503/carles-boix-cami-porta-inhabilitacio-president-mas.html