OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simfonia núm. 2 (Tubin)

La Simfonia núm. 2 en si menor, Legendaarne ('Llegendària'), va ser composta per Eduard Tubin el 1937 i va ser estrenada el 24 de juny de 1938 a Tallinn per l'Orquestra Simfònica de Radiodifusió sota la direcció d'Olav Roots. Té una durada aproximada de 31 minuts. Es considera la primera simfonia realment moderna de la música estoniana.

## Moviments

* Legendaire. Molto allegro e agitato
* Sostenuto assai, grave e funebre
* Tempestoso, ma non troppo allegro (quasi toccata)

## Origen i context

Tubin va escriure la Segona Simfonia durant el final del breu període d'independència d'Estònia (1920-1939) entre la Primera i la Segona Guerra Mundial. En l'aspecte cultural, va ser un període de forta activitat i existia un especial interès en la rica cultura nacional tradicional d'Estònia.
L'estiu del 1937, Tubin el va passar a Toila, a la costa del nord-est d'Estònia. Aquí va començar a treballar en la simfonia "Legendària", que va completar a Tartu el 17 de novembre del mateix any. És l'única obra de Tubin a la qual ell mateix va afegir un títol programàtic. Molt s'ha especulat sobre el significat d'aquest. El mateix Tubin va ser contradictori perquè en una entrevista va afirmar que la simfonia tractava de "llegendes heroiques", però en una carta a la seva futura esposa, Erika Saarik, va dir que el van inspirar el mar i les onades que veia des dels penya-segats de Toila.

## Representacions

L'estrena va tenir lloc durant el festival nacional de cançons del 1938, amb Olav Roots dirigint. La crítica no va ser benevolent. Teodor Lemba va escriure que la simfonia «pateix d'una excessiva compacitat o densitat de so, juntament amb una tendència a utilitzar massa dissonàncies». En tot cas, la Segona Simfonia va ser interpretada a Estònia gairebé cada any fins al 1944, la qual cosa es pot considerar un èxit notori per a un jove compositor. El 1984, es va interpretar per primera vegada a Suècia, el país on va acabar residint Tubin, més d'un any després de la mort del compositor.

## Instrumentació

La Simfonia núm. 2 està escrita per a una orquestra gran estàndard, sense instruments doblats, concretament: 3 flautes, 3 oboès, 2 clarinets, 2 fagots - 4 trompes, 3 trompetes, 3 trombons, 1 tuba, percussió, arpa, piano i cordes.

## Referències

* 1 2 «Symphony No. 2 in B minor „Legendary” [Sümfoonia nr. 2 h-moll „Legendaarne”]». Estonian Music Information Centre. [Consulta: 7 gener 2024].
* ↑ Kotta, Kerri. «Eduard Tubin: Symphony No. 2 The Legendary as Two-Dimensional Cycle». Lietuvos muzikologija. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ Stevenson, Joseph. «Ressenya del disc». Allmusic. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ Barnett, Rob. «EDUARD TUBIN – Symphonies No. 2 and No. 5. Arvo Volmer. Alba Records 1999». Eesti Riiklik Sümfooniaorkester. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ Riisk, Harri. «Tubin: Symphony No. 2 "The Legendary" / Symphony No. 6». BIS. [Consulta: 13 gener 2024].
* ↑ «Informació de l'obra». Centre d'informació musical d'Estònia.
* 1 2 Tubin, Eino. «Eduard Tubin. A Biography». Eino Tubin. [Consulta: 13 gener 2024].
# Ignasi Lacaba i Vila

Ignasi Lacaba i Vila (Barcelona, 12 de desembre de 1745 - Roma, 19 de novembre de 1814) fou un notable cirurgià i catedràtic d'aquesta disciplina a Madrid.
Fill de Joan i d'Eulàlia, va estudiar cirurgia al col·legi de Cadis, i va rebre els primers graus en aquesta facultat el 24 de setembre de 1767 als 22 anys. Va ser cirurgià del regiment de cavalleria de l'Infant. El 4 de juny de 1789, el 38 d'edat, va ser nomenat per a una plaça de catedràtic del col·legi de cirurgia. Enviat amb pensió a París, hi va ser dos anys per instruir-se i adquirir més extensos coneixements en la facultat. Conclòs aquest temps va venir a regentar la càtedra. El dia 9 de juny de 1795 fou nomenat cirurgià de cambra pels mèrits contrets en la bona assistència feta a la Infanta Maria Amàlia. El 9 desembre de 1797 va ser nomenat alcalde examinador perpetu numerari del tribunal del «Proto-medicato» per la corresponent a les facultats de cirurgia i flebotomia: el 13 de maig de 1798 fou nomenat cirurgià de cambra amb exercici i sou corresponent: i en 13 d'abril de 1804 vocal de la junta governativa de cirurgia. Contribuí molt a la perfecció del gabinet anatòmic del Reial Col·legi de Madrid, i fou catedràtic i director d'anatomia del col·legi, fins que havent estat nomenat per acompanyar a Carles IV d'Espanya i Maria Lluïsa, va ser fet el seu cirurgià de cambra (a Marsella el 2 d'abril de 1809), pels mèrits de les assistències i cures que havia tingut durant molts anys, tant de la fractura de la cama de la Reina, com de les diverses xacres del Rei, i també per la inoculació feliçment feta als seus fills. Va publicar juntament amb el Dr Jaume Bonells el «Curso completo de anatomía del cuerpo humano».
Sota la direcció de Lacaba es van dibuixar per Isidoro Isaura les estampes de tots els ossos del cos humà de la mida natural, que després es van gravar a Madrid de compte de Sa Majestat i de les que s'assegura en aquest curs que sobrepassen en exactitud a totes estampes d'ossos s'havien publicat fins llavors. Lacaba va contribuir també molt a la perfecció del gabinet anatòmic del Reial Col·legi de San Carlos, havent contribuït abans a la del gabinet del col·legi de Cadis. Va morir a Roma al servei dels reis Carles IV i Maria Lluïsa, a qui havia acompanyat en el seu exili, al cap de dos anys i cinc mesos de residència a aquella ciutat.

## Bibliografia

* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 344-345 [Consulta: 30 setembre 2013].

## Enllaços externs

* «Ignasi Lacaba i Vila». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Ignasi Lacaba i Vila - Galeria de Metges Catalans
# Saybrook

Saybrook és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 764 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Saybrook tenia 764 habitants, 325 habitatges, i 219 famílies. La densitat de població era de 373,4 habitants/km².
Dels 325 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,8% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 32,6% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,88.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 15,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.778 $ i la renda mediana per família de 43.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.688 $ mentre que les dones 21.806 $. La renda per capita de la població era de 16.671 $. Aproximadament el 7,7% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Saybrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Saybrook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Simfonia núm. 38 (Mozart)

La Simfonia num. 38 en re major K. 504 (Praga) fou composta per Wolfgang Amadeus Mozart a finals del 1786.
Va ser estrenada a Praga el 19 de gener de l'any següent, unes setmanes després d'haver-se interpretat Les noces de Fígaro a la mateixa ciutat. Altres peces compostes pel músic austríac en aquells temps foren el Concert per a piano i orquestra núm. 25 i els trios per a piano en si bemoll major, K. 502 i K. 503, el primer escrit el novembre de 1786 i l'últim al desembre. L'ària scena i el rondó Ch'io mi scordi di te? K.505 per a soprano i piano també data d'aquest període.
Aquesta simfonia hauria de portar el núm. 37 si es tingués en compte que la catalogada com a núm. 37 no és realment de Mozart, llevat de la introducció, sinó de Haydn.

## Praga

Encara que la popularitat de Mozart a Viena el 1786 va decaure molt, les seues composicions eren molt aclamades a la zona de Bohèmia, especialment a Praga on tenia gran quantitat de seguidors. Un article aparegut al Prager Neue Zeitung poc després de la seua mort plasma aquest sentiment: "Sembla que Mozart haja escrit exclusivament per a la gent de Bohèmia, la seua música és compresa a Praga millor que a cap altra zona i, fins i tot, al camp és coneguda i aclamada." La Simfonia Praga fou escrita en agraïment a aquesta consideració.

## Estructura

L'obra s'estructura en tres moviments:
* Adagio—Allegro en re major. Sonata, precedit per un Adagio a manera d'introducció en compàs 4/4
* Andante en sol major. Sonata. Compàs 6/8
* Finale (Presto) en re major.

## Enllaços externs

* Simfonia núm. 38: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
# Utique

Utique (àrab: اوتيك, Ūtīk) és una vila de Tunísia, a la governació de Bizerta, situada uns 36 km al sud-est de Bizerta i capçalera de la delegació homònima. Està situada al peu del Djebel Kochbata (al nord-oest) i a poca distància del jaciment arqueològic de l'antiga ciutat romana d'Útica, lloc que és a la vora del poble de Bou Chateur. La ciutat té al tomb dels 5.000 habitants i la delegació, uns 18.700 habitants al cens del 2004.
Immersa dins una zona de poblament andalusí, a uns 2 km d'Utique hi ha el lloc de Zhana o Zana, amb importants monuments que en testimonien l'empremta andalusina.

## Límits

La delegació limita a l'est amb la de Ghar El Melh i al nord amb la de Ras Jebel. Per l'est i sud confronta amb la de delegació de Kalaât El Andalous, ja a la governació d'Ariana.

## Útica

La ciutat d'Útica era un port, banyat per les aigües de la mar Mediterrània, però a partir del segle v els dipòsits al·luvials del riu Medjerda, que forma el límit oriental de la delegació d'Utique, van anar allunyant la línia de costa fins a la situació actual en què el mar es troba a uns 13 km de distància. El desplaçament de la línia de costa va provocar la progressiva decadència de l'antiga ciutat d'Útica.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 17 60 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en deu sectors o imades:
* Utique (17 60 51)
* Nouvelle Utique (17 60 52)
* Besbassia (17 60 53)
* El Houidh (17 60 54)
* EL Mabtouh (17 60 55)
* Aïn Ghelal (17 60 56)
* Sidi Othman (17 60 57)
* Bach Hamba (17 60 58)
Al mateix temps, des de l'11 de setembre de 2015 forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 17 24), constituïda pel decret governamental núm. 2015-1266.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 55-59. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «Décret gouvernemental n°2015-1277 du 11 septembre 2015, relatif à la création de la commune de Joumine au gouvernorat de Bizerte» (pdf) (en francès), 22-09-2015. [Consulta: 26 octubre 2023].
* ↑ «Sites web des municipalités» (en francès). Portail des Collectivités Locales. Ministère de l'Intérieur. [Consulta: 9 octubre 2023].
# Olha Huzenko

Olha Huzenko (ucraïnès: Ольга Миколаївна Гузенко) (província de Kíiv, 17 de juliol de 1956) és una ex-remadora ucraïnesa que va competir sota bandera soviètica durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del vuit amb timoner del programa de rem.

## Referències

* ↑ «Olha Huzenko Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 4 octubre 2019].
# Sherman (Illinois)

Sherman és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.871 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sherman tenia 2.871 habitants, 962 habitatges, i 771 famílies. La densitat de població era de 359,9 habitants/km².
Dels 962 habitatges en un 41,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,6% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 19,8% no eren unitats familiars. En el 16,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 15,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 71.393 $ i la renda mediana per família de 75.164 $. Els homes tenien una renda mediana de 48.207 $ mentre que les dones 32.734 $. La renda per capita de la població era de 27.491 $. Cap de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sherman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sherman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Casa Manuel Planas

La Casa Manuel Planas és un edifici modernista del municipi de Sitges (Garraf) que forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici entre mitgeres de planta baixa i dos pisos, que fa cantonada entre les carres Illa de Cuba i Sant Gaudenci. El xamfrà es soluciona mitjançant una tribuna que ocupa els dos pisos, amb interessants vidres acolorits. Les obertures dels pisos són balcons amb barana de ferro i emmarcats a la part superior per motllures amb decoració floral. L'acabament de l'edifici és recte amb estilitzats frontons d'arc amb palmeta centrada. A la façana que dona al carrer Sant Gaudenci hi ha una galeria coberta amb un gran finestral de forma arrodonida.

## Història

La casa, encàrrec de l'indià Manuel Planas i Carbonell (1854-1936), va ser una reforma total d'una construcció anterior -del 1881, com indica la dovella de la porta d'entrada- que es va fer el 1908 en estil modernista. La seva autoria ha estat controvertida; tradicionalment atribuïda al mestre d'obres Gaietà Miret i Raventós, a l'Arxiu Històric de Sitges es conservà un projecte signat per l'arquitecte Josep Pujol i Brull. És possible que per algun motiu el mestre d'obres Gaietà Miret s'encarregués de dur a terme el projecte original de J. Pujol.

## Referències

* 1 2 3 «Casa Manuel Planas». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r desembre 2015].

## Bibliografia

* Servei del Patrimoni Arquitectònic El Baix Penedès. El Garraf Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1991. Col. Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya 3. ISBN 84-393-1227-X
* Isabel Coll Arquitectura de Sitges 1800-1930 Sitges: Ajuntament, 2001. Segona edició ISBN 84-931852-0-5
# Plano (Iowa)

Plano és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 58 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plano tenia 58 habitants, 29 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 40 habitants/km².
Dels 29 habitatges en un 17,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 6,9% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 12,1% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 15,5% entre 25 i 44, un 48,3% de 45 a 60 i un 19% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 54 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 112,5 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 30.625 $ i la renda mitjana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mitjana de 28.750 $ mentre que les dones 27.000 $. La renda per capita de la població era de 22.474 $. Entorn del 20% de les famílies i el 23,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plano». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plano». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Uxío Carré Aldao

Uxío Carré Aldao (La Corunya, 1859 - id., 1932) fou un llibreter i escriptor gallec. Es va fer càrrec el 1891 de la llibreria d'Andrés Martínez Salazar i de la impremta de Domingo Puga, on tenia lloc una tertúlia galleguista, coneguda com a Cova Céltica, de la qual Uxío Carré era el principal animador. A la seva impremta van aparèixer gran part dels llibres dels autors gallecs de l'època. Va ser membre de la Lliga Gallega (1897) i de Solidaritat Gallega (1907), i va ser un dels fundadors de la Reial Acadèmia Gallega, així com membre de la Reial Acadèmia de la Història.

## Obra

* Brétemas (1896)
* Rayolas (1898)
* Apuntes para la historia de la imprenta y el periodismo (1901)
* La literatura gallega en el siglo XIX (1903)
* Sacrificio (1904)
* Influencia de los catalanes en el progreso de la indústria pesquera en Galicia (1904)
* Catecismo solidario (1907, amb Juan Beltrán, en gallec)
* Idioma y literatura de Galicia (1908)
* Guerra de la Independencia en Galicia. El alzamiento contra los franceses (1908)
* Literatura gallega (1911)
* Influencias de la literatura gallega en la castellana (1915)
* Contos da forxa (1919)
* A Terra chama (1925)

## Referències

* ↑ «Artigos no Boletín de la Real Academia Gallega». Arxivat de l'original el 2016-05-06. [Consulta: 14 juny 2018].
* ↑ Galicia. Revista Regional, 1892, núm. 3, pp. 184-185
* ↑ El alzamiento contra los franceses…, BDH
* ↑ Gran Enciclopedia Galega. ISBN 84-87804-88-8.

## Enllaços externs

* Membres de la Real Academia Galega
* Articles d'Uxío Carré Aldao Arxivat 2016-05-06 a Wayback Machine. a Boletín de la Real Academia Gallega.
Premis i fites :
| Precedit per: Andrés Martínez Salazar | Cronista Oficial de la Corunya 1923-1932 | Succeït per: César Vaamonde Lores |
# Brandon (Iowa)

Brandon és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 311 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Brandon tenia 311 habitants, 137 habitatges, i 90 famílies. La densitat de població era de 387,3 habitants per km².
Dels 137 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,6% hi vivien parelles casades, en un 10,2% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 30,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,27 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 24,4% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 17% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.219 $ i la renda mediana per família de 45.893 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 20.208 $. La renda per capita de la població era de 17.428 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 9,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Brandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Brandon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Shipman

Shipman és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 655 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shipman tenia 655 habitants, 249 habitatges, i 181 famílies. La densitat de població era de 191,6 habitants/km².
Dels 249 habitatges en un 34,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 27,3% no eren unitats familiars. En el 24,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,63 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,2% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.318 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 21.786 $. La renda per capita de la població era de 15.139 $. Aproximadament el 7,2% de les famílies i el 14,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shipman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shipman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.