OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dolors Frau i Julià

Dolors Frau i Julià (Barcelona, 1 de setembre de 1882 - Barcelona, 11 de juliol de 1966) fou una mezzosoprano catalana.

## Biografia

Fou filla de Llorenç Frau i Abrines, de Palma, i de Marta Julià i Guerrero, de Maó. Estudià cant, solfeig i piano a l'Escola Municipal de Música de Barcelona amb Lluís Millet i Joaquim Canals. Dolors Frau va estudiar al Conservatori Municipal de Barcelona amb la professora Vàzquez. Va debutar el 1905 al Teatre del Bosc de Barcelona i poc després va començar la seva carrera internacional. Va estar viatjant per Europa i els Estats Units durant tres anys. El 1909 va tornar a Barcelona i va fer algun concert, però no romangué gaire temps a la capital catalana. El 1913 va debutar a la Scala de Milà amb un paper secundari d'Aida, compartint cartell amb Maria Gay. Els èxits de Dolors Frau a l'estranger arribaven a Catalunya a través de La Vanguardia, on es feia ressò de les funcions.
El debut al Liceu de Barcelona va ser al gener del 1916 amb La Dolores de Bretón, i el 1919 es va presentar al Teatro Real de Madrid amb La Gioconda. Quan es va retirar el 1934, Dolors Frau havia cantat dirigida per directors de la talla de Toscanini, Camille Saint-Saëns y Tomás Bretón entre d'altres. A partir de 1935 va treballar com a professora al Conservatori del Liceu, on practicava un mètode d'ensenyança basat en els mètodes de Parisotti, Vaccai, Panofka i Rubini. Una de les seves alumnes fou Victòria dels Àngels, que estudià tres anys amb ella, fins que sorgiren certes desavinences a causa del repertori. També tingué d'alumne a Carme Bustamante.
La veu de Dolors Frau era ampla i potent, perfecta pels papers dramàtics, tot i que també era capaç de cantar amb dolcesa. Segons una anècdota, Camille Saint-Saëns va parar un assaig de Samson et Dalila per exclamar-li a la soprano “Quina veu tan dolça que teniu!”. De la veu de Dolors Frau queden documents sonors, com ara algunes peces d'Aida, Carmen i Il Trovatore.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1882, número de registre 4433.
* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 21-07-1966, pàg. 29.
* 1 2 3 4 «Dolors Frau Julià». Diccionari Biogràfic de Dones. Barcelona: Associació Institut Joan Lluís Vives Web (CC-BY-SA via OTRS).
* ↑ Llorenç Frau i Abrines fou autor d'un Diccionari de la Maçoneria, publicat el 1883.
* ↑ «Dolors Frau i Julià». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ http://www.conservatori-liceu.es/conservatori/cantants.htm Arxivat 2008-05-25 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Casares, Emilio (dir. i ed.) (2002). Historia de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE.
* Martín de Sagarmínaga, Joaquín (1997). Diccionario de cantantes líricos españoles. Madrid: Acento Editorial.
# The Crowd

The Crowd és una pel·lícula estatunidenca de 1928 dirigida per King Vidor i protagonitzada per James Murray i Eleanor Boardman. El film segueix la vida de John Sims, un home de classe mitjana amb grans aspiracions que es trasllada a Nova York per triomfar. Tot i alguns moments de felicitat, la seva vida es veu marcada per la tragèdia i la frustració, en una crítica al somni americà.
Considerada una de les darreres grans obres del cinema mut, The Crowd destaca pel seu realisme i per l'ús innovador del muntatge i la posada en escena. Va ser nominada a dos premis Oscar i, el 1989, va ser inclosa al National Film Registry de la Biblioteca del Congrés dels Estats Units pel seu valor cultural i històric.

## Referències

* 1 2 «Les 500 millors pel·lícules de la història del cinema». Arxivat de l'original el 2016-05-08. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Y el mundo marcha (1928)» (en castellà). [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Complete National Film Registry Listing» (en anglès). Film Registry of the National Film Preservation Board. [Consulta: 22 març 2021].
# Josep Iscà

Josep Iscà (Josephus Iscanus) fou un poeta llatí del segle xii, que vivia a les illes Britàniques.
Va escriure un poema sobre la guerra de Troia en sis llibres en vers hexàmetre, poema que de vegades ha estat atribuït a Corneli Nepos. Fou publicat per primer cop a Amsterdam el 1702.
# Dana (Iowa)

Dana és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 84 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dana tenia 84 habitants, 29 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 115,8 habitants per km².
Dels 29 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 3,4% dones solteres, i en un 27,6% no eren unitats familiars. En el 20,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,9 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,29.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 11,9% entre 18 i 24, un 29,8% entre 25 i 44, un 19% de 45 a 60 i un 8,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 30.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.250 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era d'11.199 $. Cap de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pleasant Plains (Illinois)

Pleasant Plains és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 777 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Pleasant Plains tenia 777 habitants, 297 habitatges, i 237 famílies. La densitat de població era de 241,9 habitants/km².
Dels 297 habitatges en un 42,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,7% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 20,2% no eren unitats familiars. En el 19,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29% tenia menys de 18 anys, un 7,5% entre 18 i 24, un 28,4% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 12,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.053 $ i la renda mediana per família de 51.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.482 $ mentre que les dones 25.446 $. La renda per capita de la població era de 18.714 $. Aproximadament el 3,5% de les famílies i el 2,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Pleasant Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Pleasant Plains». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bastió de Theresia

El bastió de Theresia (en romanès: Bastionul Theresia), que rep el nom de l'emperadriu austríaca Maria Teresa, és la peça més gran conservada de muralla de la fortalesa austríaco-hongaresa de Timișoara. Ocupa unes 1,7 hectàrees del centre de la ciutat. Va ser construït entre 1732 i 1734. Avui s'utilitza com a passatge, però també acull espais comercials, restaurants, bars, una discoteca i una biblioteca, i dues exposicions permanents del Museu del Banat, la Tecnologia de la Informació i la Comunicació "Violí – una passió per la vida", i la Vila Museu Etnogràfic. El bastió està inclòs a la llista de monuments històrics del comtat de Timiș amb el codi de classificació TM-II-mA-06103.03.

## Història

Després de la conquesta de Timișoara pels Habsburg el 1716, es va adonar que les antigues fortificacions no podien fer front a les noves tècniques de lluita, per això es va decidir reconstruir tota la ciutat a l'estil pagan (una fortalesa-fortuna de forma estel·lar). Tenia una àrea més gran que la fortalesa medieval otomana. La ciutat estava envoltada per tres cinturons estel·lars que es podien omplir d'aigua. L'accés es feia per tres portes: de Viena, Petrovaradin i Transsilvània (completament enderrocada el 1891). Els nou bastions de la fortalesa van rebre el nom de reis i reines o generals. A la segona meitat del segle xix, la majoria de les muralles de la ciutat van ser enderrocades per donar lloc a la ciutat en ràpida expansió.

## Bibliografia

* (en romanès) Mihai Opriș, Timișoara: Monografie urbanistică, vol.I: Descoperiri recente care au impus corectarea istoriei urbanistice a Timișoarei, Timișoara: Ed. BrumaR, 2007, ISBN 978-973-602-245-6
* (en romanès) Valentin Capotescu, Arhitectura militară bastionară în România, vol.I: Cetatea Timișoarei, Timișoara: Ed. Bastion, 2008, ISBN 978-973-88780-1-3

## Referències

* ↑ Opriș, Monografia, p.38
* ↑ Opriș, Monografia, pp.70–71
* ↑ Capotescu, pp.58–59
* ↑ Ciprian Glăvan, Defortificarea cetății Timișoarei Arxivat 2021-11-16 a Wayback Machine., Timișoara: Analele Banatului, s.n., Arheologie– Istorie, XXI, 2013, accesat 2016-07-15

## Vegeu també

* Fort estrella
# Cantó de Tolosa-3

El cantó de Tolosa-3 és un cantó francès del departament de l'Alta Garona, a la regió d'Occitània. Està inclòs al districte de Tolosa, està format només per la part del municipi que és cap de la prefectura, Tolosa de Llenguadoc.

## Barris

* Arenas
* Barrièra de Baiona e de Lombés
* Borrasòl
* Casselardit
* Fèrre de Caval
* Fonts
* Font L'estanh
* Pata d'Auca
* Rapas
* Roguet
* Sant Çubran

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Garona
# Andelle

El riu Andelle (Alta Normandia, França, 56,8 km) forma l'últim afluent important de la riba dreta del riu Sena. Té l'aguaneix a Serqueux dins el Pays de Bray i desemboca al riu Sena a Pîtres.
Els principals afluents són el Héron, el Crevon i el Lieure.

## Municipis al seu curs

* Alta Normandia
** Sena Marítim: Serqueux, Forges-les-Eaux, Rouvray-Catillon, Sigy-en-Bray, Nolléval, Morville-sur-Andelle, Le Héron, Elbeuf-sur-Andelle i Croisy-sur-Andelle.
** Eure: Vascœuil, Perruel, Perriers-sur-Andelle, Charleval, Fleury-sur-Andelle, Radepont, Douville-sur-Andelle, Pont-Saint-Pierre, Romilly-sur-Andelle i Pîtres.

## Enllaços externs

* Sandre (francès)
# Cumming (Iowa)

Cumming és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 162 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cumming tenia 162 habitants, 65 habitatges, i 52 famílies. La densitat de població era de 29,6 habitants per km².
Dels 65 habitatges en un 27,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,3% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 18,5% no eren unitats familiars. En el 13,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,74.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 28,4% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 113,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.813 $ i la renda mediana per família de 56.071 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.893 $ mentre que les dones 21.750 $. La renda per capita de la població era de 23.575 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cumming». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cumming». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Andrea Gumes

Andrea Gumes (Barcelona, 1987) és una politòloga i periodista cultural catalana.

## Trajectòria

Gumes va presentar durant quatre temporades el magazín diari de Ràdio Primavera Sound Tardeo. L'any 2023 va presentar l'acte del Dia Internacional de les Dones de la Generalitat de Catalunya en format pòdcast. Actualment copresenta el pòdcast Ciberlocutorio amb Anna Pacheco, el pòdcast literari Demasiadas mujeres amb Berta Gómez i el pòdcast gastronòmic La cullerada amb Andreu Juanola.
Pel que fa a la televisió, ha estat presentadora del programa de websèries Tube d'assaig i col·laboradora del programa cultural Àrtic, ambdós a Betevé. També ha participat al programa Planta baixa de TV3 amb Agnès Marques. Juntament amb Alba Riera va codirigir i copresentar La turra a EVA. Té també una columna sobre sèries de telelvisió a la revista Rockdelux.

## Referències

* ↑ Palés, Alejandra. «Arriba 'Nervi', la nova finestra cultural de TV3». Ara, 01-05-2024. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ Arbós, Marina. «Cada dia m’aixeco pensant que deixaré d’estar de moda». Vilaweb, 25-05-2023. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ Aznar, Laura. «El camí més ràpid per entrar a RAC1 és obrir-se un compte de TikTok». Crític, 10-01-2023. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ Gutiérrez, Àlex. «Andrea Gumes prepara el nou magazín cultural ‘Nervi’ per a TV3». Ara, 19-02-2024. [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «Andrea Gumes». CCCB, 05-10-2023. [Consulta: 24 maig 2024].
# Rankin (Illinois)

Rankin és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 617 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rankin tenia 617 habitants, 247 habitatges, i 162 famílies. La densitat de població era de 417,9 habitants/km².
Dels 247 habitatges en un 27,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,8% hi vivien parelles casades, en un 8,9% dones solteres, i en un 34,4% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,5 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,09.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,9% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 27,1% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 18% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.063 $ i la renda mediana per família de 35.234 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.446 $ mentre que les dones 22.188 $. La renda per capita de la població era de 14.005 $. Aproximadament el 9,2% de les famílies i el 13,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rankin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rankin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Viaducte d'Aciliu

El viaducte d'Aciliu és un viaducte situat a la ruta de 82 km del tram Orăștie-Sibiu de l'autopista A1 entre Orăștie al comtat de Hunedoara i Sibiu al comtat de Sibiu, Romania. Més concretament, es troba entre la comuna d'Apoldu de Jos i la ciutat de Săliște, ambdues situades al comtat de Sibiu, al centre de Romania.
El viaducte és una de les estructures més grans de tota la longitud de l'autopista A1 i és el viaducte més llarg i més alt de Romania. És una estructura tradicional apilada amb una longitud de 1100 metres amb 14 trams de 78 metres cadascun i una amplada de 24 metres. Les pilones s'havien de fixar a la roca mare a una profunditat de 40 metres per sota de la superfície a causa de les freqüents esllavissades de terra a la zona. El cinquè piló és el més alt de l'estructura i arriba als 80 metres de dalt a baix.
La coberta de l'estructura està construïda amb 20 bigues en U d'acer reforçat combinades de coure que pesen una mitjana de 385 tones cadascuna, amb un pes més gran de fins a 400 tones, cosa que suposa un ús total d'acer de prop de 8000 tones per a tota l'estructura. Cadascuna de les 20 bigues en forma d'U té una longitud de 55 metres i comprèn 88 seccions diferents soldades entre si in situ. L'empresa responsable de la construcció del viaducte d'Aciliu és el subcontractista Impregilo Collini. El cost total del tram de 22 km d'autopista que conté el viaducte que va entre Cunța i Săliște és d'uns 142 milions d'euros.

## Referències

* 1 2 «Autostrada Orăştie-Sibiu va avea cel mai mare viaduct din România. Când ar trebui să fie gata, cum arată şi cât costă» (en romanian). gandul.info, 16-11-2012. [Consulta: 12 desembre 2013].
* 1 2 «Cea mai mare grinda din tara montata pe cel mai mare viaduct din Romania, la Aciliu» (en romanian). Ora de Sibiu, 08-08-2012. [Consulta: 12 desembre 2013].
* ↑ «Cel mai mare viaduct din Romania, la un pas de finalizare. Face parte din Autostrada A1» (en romanian). stirileprotv.ro, 18-11-2012. [Consulta: 26 desembre 2013].
* ↑ «Autostrada A1 Bucuresti - Nadlac». 130km.ro. [Consulta: 28 desembre 2013].
# Simfonia núm. 1 (Tippett)

La Simfonia núm. 1 del compositor britànic Michael Tippett es va completar el 1945.

## Instrumentació

La simfonia està composta per a 3 flautes (totes doblades amb flautins), 2 oboès, 2 clarinets en la, 2 fagots, contrafagot, 4 trompes, 3 trompetes, 3 trombons, tuba, timbales, percussió (1 músic): bateria, plats i cordes.

## Estructura

La simfonia es divideix en quatre moviments, marcats de la manera següent:
* 1. Allegro vigoroso, quasi alla breve
* 2. Adagio
* 3. Presto
* 4. Allegro moderato ma con brio

## Història

Tippett va començar a pensar a escriure una simfonia mentre es trobava a la presó el 1943. Ja havia escrit una simfonia (en si bemoll), però la va rebutjar per considerar-la immadura i sobreinfluenciada per Sibelius.
La nova simfonia es va completar el 25 d’agost de 1945 i es va estrenar el 10 de novembre de 1945 per la Liverpool Philharmonic Orchestra dirigida per Sir Malcolm Sargent.

## Elements musicals

El mateix Tippett va dir que la simfonia era exuberant més que refinada. Després d’un moviment d’obertura energètic i rítmicament obert, l’Adagio és un fosc i misteriós ostinato amb variacions, a la manera purcel·liana. El tercer moviment (Presto) és un vigorós scherzo amb un trio similar a les pavanes. El final és una doble fuga basada en dos temes molt diferents i contrastats, que després combina Tippett en una figuració contrapuntal intrincada. En el moment àlgid, però, la música es desfà i l'obra acaba d'una manera totalment inesperada.

## Referències

* ↑ Study Score (ED 10657) Published by Schott & Co. Ltd
* ↑ Kemp, Ian (1984). Tippett, the composer and his music. OUP. p.197
* ↑ Hayes, J. Notes to the Decca 6-disc edition of Tippett's instrumental works, p.12
# Torre del Botafoc

La Torre del Botafoc és una torre situada dins del terme municipal del Vendrell. Va ser construïda per ordre del Govern Militar liberal, després de l'entrada dels carlins al Vendrell, el 4 de març de 1874. Actualment no es pot visitar, es pot veure per fora. Aquesta torre es troba al costat de la Riera de la Bisbal i dona nom a la urbanització Botafoc.

## Descripció

Aquesta torre es troba en un lloc privilegiat per assabentar-se des d'on podien venir les tropes. A més d'aquesta torre, també n'hi ha d'altres al Vendrell com la torre del Puig i la Torre del Cintoi, aquesta en pitjor estat. La torre del Puig és exactament igual que la del Botafoc, doncs es va construir en el mateix període.
És una torre de forma circular construïda al segle xix que tenia una funció de defensa. La data de construcció, el juliol de 1874, va sortir gravada a la paret en el tercer nivell, quan va ser restaurada l'any 1995. Té una alçada aproximada de 8 metres i tres nivells: un soterrani i dues plantes amb obertures rectangulars llargues i estretes. Aquestes servien per a tres coses: per a tenir llum a dintre, per a mirar sense ser vist i per disparar des de dins cap a fora. Aquestes finestretes es diuen espitlleres. La porta està situada a la segona planta, i s'hi devia accedir per una escala que possiblement era de fusta i es podia treure.
Hi ha qui diu que el nom Botafoc és perquè hi havia hagut canons. Al terrat de la Torre de Botafoc hi havia un canó que girava en qualsevol direcció, i per encendre'l, calia un botafoc. Un botafoc és un pal que portava a un cap a la metxa encesa per a calar foc al canó. Una altra versió diu que el nom de Botafoc prové del renom del propietari de la terra on es va edificar. El darrer membre d'aquesta família va ser Joan Nin i Porta (1877-1919), conegut com a "Vell Botafoc".

## Referències

* ↑ «el Vendrell». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «Torre del Botafoc - El Vendrell (nucli) - Pobles de Catalunya». poblesdecatalunya.cat. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ «Torre del Botafoc». Inventari del Patrimoni arqueològic i paleontològic de Catalunya. [Consulta: 16 febrer 2025].
* ↑ Arroyo i Casals, Pau; Menchon i Bes, Joan «Conservació i rehabilitació de les torres fuselleres del Vendrell». Miscel·lània penedesenca, 1995, pàg. 505-34,.
* 1 2 Arroyo i Casals, Pau «Conservació-restauració de la Torre del Botafoc del Vendrell». Miscel·lània penedesenca, 2000, pàg. 139-52.

## Enllaços externs

* «Torre del Botafoc». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
* «Torre del Botafoc». Inventari del Patrimoni Arqueològic i Paleontològic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya.
# Cleghorn

Cleghorn és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 250 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cleghorn tenia 250 habitants, 103 habitatges, i 76 famílies. La densitat de població era de 283,9 habitants per km².
Dels 103 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,9% hi vivien parelles casades, en un 3,9% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 24,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 20,8% entre 25 i 44, un 25,6% de 45 a 60 i un 23,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.167 $ i la renda mediana per família de 47.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.094 $ mentre que les dones 22.656 $. La renda per capita de la població era de 16.886 $. Entorn del 4,8% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cleghorn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cleghorn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.