OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hipposideros griffini

Hipposideros griffini és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. És endèmic del Vietnam. El seu hàbitat natural són els boscos montans, tant primaris com pertorbats. És un ratpenat de grans dimensions, amb avantbraços de 83,3-90 mm, els peus de 14,1-15,8 mm i les orelles de 27,5-30 mm. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Thong, V. D.; Puechmaille, S. J.; Denzinger, A.; Dietz, C.; Csorba, G.; Bates, P. J. J.; Teeling, E. C.; Schnitzler, H.-U. 2012. «A new species of Hipposideros (Chiroptera: Hipposideridae) from Vietnam». Journal of Mammalogy, 93: 1-11
# Steindachnerina amazonica

Steindachnerina amazonica és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els adults poden assolir 9,9 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 31-33.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins al Brasil.

## Referències

* ↑ «Steindachnerina amazonica». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Steindachner, F. «Über vier neue Siluroiden und Characinen aus dem Amazonasgebiete und von Ceará aus der Sammlung des Museums Göldi in Pará» (en alemany). Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien., 48, núm. 15, 1911, pàg. 324-331.
* 1 2 3 Torres, Armi G.; Bailly, Nicolas. «Steindachnerina amazonica (Steindachner, 1911)» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Feldberg, E., J.L.R. Porto i L.A.C. Bertollo, 1992. Karyotype evolution in Curimatidae (Teleostei, Characiformes) from the Amazon region. I. Studies on the Genera Curimata, Psectrogaster, Steindachnerina and Curimatella]'. Rev. Brasil. Genét. 15(2):369-383.
* Lucinda, P. H. F. i R. P. Vari 2009: New Steindachnerina species (Teleostei: Characiformes: Curimatidae) from the Rio Tocantins Drainage. Copeia 2009 (núm. 1): 142-147.
# Margaretamys christinae

Margaretamys christinae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de Sulawesi (Indonèsia). El seu hàbitat natural són les selves pluvials tropicals a altituds d'aproximadament 1.500 msnm. És un rosegador de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 111 mm, una cua de 175 mm, peus de 20 mm, orelles de 24,5 mm i un pes de fins a 49 g. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Mortelliti, A.; Castiglia, R.; Amori, G.; Maryanto, I.; Musser, G. G. 2012. «A new species of Margaretamys (Rodentia: Muridae: Murinae: Rattini) from Pegunungan Mekongga, southeastern Sulawesi, Indonesia». Tropical Zoology, 25: 74-107
# Murina pluvialis

Murina pluvialis és una espècie de ratpenat de la família dels vespertiliònids. És endèmic de l'Índia. S'alimenta d'insectes. És un ratpenat de petites dimensions, amb una llargada de cap a gropa de 44 mm, la cua de 34 mm, els peus de 6,5 mm i les orelles de 16 mm. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Ruedi, M.; Biswas, J.; Csorba, G. 2012. «Bats from the wet: two new species of Tube-nosed bats (Chiroptera: Vespertilionidae) from Meghalaya, India». Revue suisse de Zoologie, 119: 111–135
Espècies vivents de vespertiliònids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Vespertilionoidea :
Subfamília Antrozoinae :
Subfamília Kerivoulinae :
Subfamília Murininae :
Subfamília Myotinae :
Subfamília Vespertilioninae :
# Delomys altimontanus

Delomys altimontanus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del Brasil. Té una llargada de cap a gropa d'aproximadament 130 mm i una cua d'aproximadament 125 mm. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment. El seu nom específic, altimontanus, significa ‘de les altes muntanyes' en llatí.

## Referències

* ↑ Gonçalves, P. R.; De Oliveira, J. A. 2014. «An integrative appraisal of the diversification in the Atlantic forest genus Delomys (Rodentia: Cricetidae: Sigmodontinae) with the description of a new species». Zootaxa, 3.760: 001-038
* ↑ Entrada «Delomys» d'Animalia (en anglès).
# Soricomys montanus

Soricomys montanus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de l'illa de Luzon (Filipines). Té una llargada de cap a gropa de 93-103 mm, una cua de 85-98 mm, els peus de 22-25 mm, les orelles de 13-15 mm i un pes de fins a 31 g. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment. El seu nom específic, montanus, significa 'muntanyer' en llatí.

## Referències

* 1 2 Balete, D. S.; Rickart, E. A.; Heaney, L. R.; Alviola, P. A.; Duya, M. V.; Duya, M. R. M.; Sosa, T.; Jansa, S.A. 2012. «Archboldomys (Muridae, Murinae) reconsidered: a new genus and three new species of shrew mice from Luzon Island, Philippines». American Museum Novitates, 3.754: 1-60
# Abrothrix manni

Abrothrix manni és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Xile i l'Argentina. Té una llargada de cap a gropa de 107 mm, la cua de 83 mm, les potes posteriors de 25 mm, les orelles de 14 mm i un pes de fins a 28 g. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment. L'espècie fou anomenada en honor del zoòleg xilè Guillermo Mann.

## Referències

* 1 2 D'Elía, Guillermo; Pablo Teta, Nathan S. Upham, Ulyses F. J. Pardiñas i Bruce D. Patterson «Description of a new soft-haired mouse, genus Abrothrix (Sigmodontinae), from the temperate Valdivian rainforest» (en anglès). Journal of Mammalogy, 96, 4, 2015, pàg. 839-853. DOI: 10.1093/jmammal/gyv103.
# Stelgistrum

Stelgistrum és un gènere de peixos pertanyent a la família dels còtids.

## Taxonomia

* Stelgistrum beringianum (Gilbert & Burke, 1912)
* Stelgistrum concinnum (Andriàixev, 1935)
* Stelgistrum stejnegeri (Jordan & Gilbert, 1898)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H. & C. V. Burke, 1912. Fishes from Bering Sea and Kamchatka. Bull. Bur. Fish. v. 30 (for 1910): 31-96.
* ↑ Andriàixev, A. P., 1935. Übersicht der Gattung Stelgistrum Jordan und Gilbert (Pisces, Cottidae) nebst Beschreibung einer neuen Art aus dem Beringmeer. Zool. Anz. v. 111 (núms. 11/12): 289-297.
* ↑ Jordan, D. S. & B. W. Evermann, 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America, north of the Isthmus of Panama. Part II. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 47: i-xxx + 1241-2183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Turuoka, O., T. Abe i M. Yabe, 2009: Validity of the cottid species Stelgistrum mororane transferred to the genus Icelus (Actinopterygii: Perciformes: Cottoidei), with confirmed records of Stelgistrum stejnegeri from Japanese waters. Species Diversity v. 14 (núm. 2): 97-114.
# Eumops chiribaya

Eumops chiribaya és una espècie de ratpenat de la família dels molòssids. És endèmic del sud-oest del Perú. És un membre del gènere Eumops de mida mitjana, amb una llargada total de 134 mm, la cua de 52 mm, les potes posteriors de 13,5 m, les orelles de 25,7 mm, els avantbraços de 61,1 mm i un pes de 20,3 g en l'holotip. Fou anomenat en honor de la cultura chiribaya. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Medina, C. E.; Gregorin, R.; Zeballos, H.; Zamora, H. T.; Moras, L.M. 2014. «A new species of Eumops (Chiroptera: Molossidae) from southwestern Peru». Zootaxa, 3.878: 19–36.
Espècies vivents de molòssids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera · Superfamília: Molossoidea :
Subfamília Molossinae :
Subfamilia Tomopeatinae :
# Miniopterus maghrebensis

Miniopterus maghrebensis és una espècie de ratpenat de la família dels minioptèrids. Viu al Marroc i Tunísia. Es tracta d'un ratpenat petit, amb una llargada de cap a gropa de 60 mm, els avantbraços de 45–48 mm, la cua de 63 mm, els peus de 6–9 mm i les orelles de 13,4 mm. S'alimenta d'insectes. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment. El seu nom específic, maghrebensis, significa 'magribí'.

## Referències

* 1 2 Puechmaille, S. J.; Allegrini, B.; Benda, P.; Gürün, K.; Šrámek, J.; Ibañez, C.; Juste, J.; Bilgin, R. 2014. «A new species of the Miniopterus schreibersii species complex (Chiroptera: Miniopteridae) from the Maghreb Region, North Africa». Zootaxa, 3.794: 108–124.
# Stellifer minor

Stellifer minor és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25 cm de longitud total.

## Depredadors

Al Perú és depredat per Merluccius gayi peruanus.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu fins als 20 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: des de l'Equador fins al Perú.

## Ús comercial

És comú als mercats locals.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Oken, L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782 (for 1179-1182 + (1182a)).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tschudi, J. J. von, 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ «Stellifer minor». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Fuentes, H., E. Antonietti i P. Muck, 1989. Alimentación de la merluza (Merluccius gayi peruanus) de la zona de Paita. Memorias del Simposio Internacional de los Recursos Vivos y las Pesquerías en el Pacífico Sudeste Viña del Mar, 9-13 de maig de 1988. Comisión Permanente del Pacífico Sur (CPPS), Rev. Pacífico Sur (Número Especial).
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* García-Godos Naveda, I., 2001. Patrones morfológicos del otolito sagitta de algunos peces óseos del mar Peruano. Bol. Inst. Mar Perú 20(1-2): 1-83.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ediciones Cátedra

Ediciones Cátedra és una editorial espanyola fundada el 1973 a partir d'Editorial Castalia. Edita clàssics literaris castellans i obres en les humanitats. El 1997, va guanyar el Premio Nacional a la Millor Labor Editorial Cultural, atorgat pel Ministeri d'Educació i Cultura. Pertany al Grupo Anaya.

## Referències

* ↑ Premi Nacional a la Millor Labor Editorial Cultural Arxivat 2013-12-30 a Wayback Machine. Ministeri d'Educació, Cultura i Esport. Consultat el 29 de desembre de 2013.

## Enllaços externs

* Web oficial d'Ediciones Cátedra
# Stellifer wintersteenorum

Stellifer wintersteenorum és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu fins als 14 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Oken, L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782 (for 1179-1182 + (1182a)).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Chao, N. L., 2001. Two new species of Stellifer from inshore waters of the eastern Pacific, with a redescription of Stellifer ephelis (Perciformes: Sciaenidae). Rev. Biol. Trop. v. 49 (Suppl. 1): 67-80.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Stelo Kataluna

Stelo Kataluna. Monata revuo pri scienco, arto kaj esperanta movado era una publicació periòdica mensual editada a Igualada l'any 1908. Estava escrita en esperanto.

## Descripció

Portava el subtítol Monata Revuo pri Scienco, Arto, kaj Esperanta movado. La redacció i l'administració de la revista estava a la rambla de Sant Isidre, núm. 30, i l'imprimia Nicolau Poncell. Tenia un format de 28 x 18 cm. En van sortir sis números, de gener a juny de 1908. Estèticament, era una revista de finals del modernisme. Aquest estil era evident en la capçalera i sobretot en la coberta que ocupava tota la pàgina. En aquesta coberta el títol ocupava la part central i estava envoltat de sanefes geomètriques i florals, “una composició molt serena que ve a coincidir amb el final de la segona etapa del modernisme a Barcelona”.

## Continguts

A principis de 1907 es va crear a Igualada un grup esperantista i a l'Ateneu Igualadí de la Classe Obrera, el mes de novembre del mateix any van començar a donar classes d'esperanto i l'any següent es va crear una secció d'esperanto. Stelo Kataluna va ser la segona publicació en esperanto a tot l'Estat Espanyol. Defensava l'esperanto com a llengua bàsica internacional i el seu objectiu era promoure-la. Donava informació sobre el moviment esperantista arreu del món i també hi havia articles sobre temes diversos (literatura catalana, filosofia, història...) i poemes, que es presentaven en forma bilingüe, a dues columnes, una en esperanto i l'altra en català o castellà.

## Director, redactors i col·laboradors

El director era Joan Llansana i Bosch (1879-1922), un tècnic de teixits que havia estat professor i director de l'Escola de Teoria de Teixits de l'Ateneu Igualadí. Havia creat i presidit la secció Enciclopèdia de l'Ateneu i havia estat regidor de l'Ajuntament i un dels fundadors de la Federació Patronal. Havia col·laborat també a Revista Astronómica, Catalunya Tèxtil, El Ateneo, El Eco de la Industria, Pàtria, L'Ateneu, L'Eco d'Igualada i El Igualadino. El redactor en cap era Justí Vilaró i Casulleras (1891-1967). Hi col·laboraven: Jaume Gomis, Lluís Comas, Miquel Soy i Jacint Sala.

## Referències

* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 177.
* ↑ Llacuna Ortínez, Pau. El modernisme a Igualada, 1980, p. 195.
* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1 p. 179.
* ↑ Solsona Cardona, Ramon. Mi ciudad y yo, 1948, p. 205-212.
* ↑ Bisbal, M. Antònia i M. Teresa Miret. Diccionari biogràfic d'igualadins. Barcelona: Rafael Dalmau, 1986, p. 219-220.

## Localització

* Biblioteca Central d'Igualada. Col·lecció completa i relligada.

## Enllaços externs

* https://trencadis.diba.cat/
# Stendal

Stendal és una ciutat alemanya a Prússia, província de Saxònia, presidència de Magdeburg, situada a les vores del riu Uchte, a 33 s. n. m. punt d'unió de les línies fèrries Wustermarck-Hannover-Hamm, Halle-Wittenberg-Stendal-Uelzen i altres.
Stendal és l'antiga capital de l'Altmark, amb una església catòlica, cinc evangèliques (entre elles la catedral, d'estil gòtic, amb dues torres de moderna construcció), Sinagoga, dues antigues portes interessants des del punt de vista arqueològic, bells jardins i avingudes en el solar que ocupaven antigues fortificacions, una columna amb l'estàtua de Rotllà o (Rotllan o Rotlan), sengles monuments a l'arqueòleg Winckelmann, fill de la població, i a l'explorador d'Àfrica, Nachtigal, fill de la veïna població d'Eichstedt.
L'any 1925 tenia 29.927 habitants, en la seva gran majoria protestants. Les seves indústries principals són, la filatura de llana i fabricació de draps, construcció de forns, maquinària, mobles de ferro, manufactures de fècula de patates, galons d'or i cervesa. A més hi ha grans tallers ferroviaris. Stendal posseeix Gimnàs, Institut educatiu per a infants abandonats, dos Museus (el d'Altmark i el Bismarck com arxiu) i Tribunal provincial. Al seu districte judicial (Landgerichtsbezirk) pertanyen els quinze cantons d'Arendsee, Beetzendorf, Bismarck, Gardelegen, Jerichow, Kalbe a. M., Klötze, Oebisfelde, Osterburg, Salwedel, Sandau, Sehehausen, A., Stendal, Tangermünde i Weferlingen.

## Història

Fundada per Albert I de Brandenburg anomenat l'Ós, rebé el dret magdeburgués i aconseguí gran nombre de privilegis; però des de 1196, junt amb tota la Marca del Nord (Nordmark), restà sota la sobirania feudal de l'arquebisbe de Magdeburg. Arrel de repartiment de la Marca entre els germans Joan I i Otó III, Stendal fou (1258-1309) la seu de l'antiga línia de la Casa d'Ascània, que s'extingí el 1320 en la persona d'Enric de Landsberg. En aquella època coincidí l'apogeu de Stendal, que arribà a ser una de les ciutats més importants del nord d'Alemanya, amb una gran pujança comercial que la feu formar part de la Hansa i, en el segle xv, la situà al front de la Lliga de ciutats d'Altmark. La Reforma Protestant s'introduí el 1530, i encara que sota el govern de Joaquim I fou objecte de repressió, acabà per prevaldre en el de Joaquim II.

## Fills il·lustres

* Johann Joachim Winckelmann, (1717-1768) arqueòleg.
* Emil Söchting (1858-1937) compositor i musicòleg.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1093 (ISBN 84 239-4557-X)
# Marmosops chucha

Marmosops chucha és una espècie de didelfimorf de la família dels didèlfids. És endèmic del nord de Colòmbia, on viu a altituds d'entre 130 i 1.400 msnm. Té una llargada de cap a gropa de 99–109 mm, la cua de 134–141 mm, els peus de 17–19 mm i les orelles de 20–21 mm. El nom específic chucha és un terme col·loquial per a referir-se als opòssums en castellà de Colòmbia. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Díaz-Nieto, J. F.; Voss, R. S. «A Revision of the Didelphid Marsupial Genus Marmosops, Part 1. Species of the Subgenus Sciophanes» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, vol. 402, 2016, pàg. 1-70.
Espècies vivents d'opòssums :
Regne Animalia · Embrancament Chordata · Classe Mammalia · Infraclasse Metatheria :
Subfamília Caluromyinae :
Subfamília Didelphinae (continua més avall) :
Subfamília Didelphinae (continua més amunt) :
# Microcebus boraha

Microcebus boraha és una espècie de primat de la família dels quirogalèids. És endèmic de l'illa malgaixa de Santa Maria. Té una llargada total de 28–29 cm i la cua de 14–15 cm. Probablement es tracta d'un animal nocturn. El seu nom específic, boraha, es refereix al nom malgaix de l'illa que habita, Nosy Boraha. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Scott Hotaling, Mary E. Foley, Nicolette M. Lawrence, Jose Bocanegra, Marina B. Blanco, Rodin Rasoloarison, Peter M. Kappeler, Meredith A. Barrett, Anne D. Yoder, David W. Weisrock «Species discovery and validation in a cryptic radiation of endangered primates: coalescent-based species delimitation in Madagascar's mouse lemurs» (en anglès). Molecular Ecology, 2016. DOI: 10.1111/mec.13604.
# Martin Blumner

Martin Blumner (Furstenberg (Mecklenburg) 21 de novembre de 1827 - Berlín, 16 de novembre de 1901) fou un compositor alemany del Romanticisme.
Després d'estudiar teologia, filosofia i ciències naturals, es dedicà exclusivament a la música (1847) sota la direcció Dehn i Grell. El 1853 fou anomenat substitut, i el 1876 directro de l'acadèmia de cant de Berlín, càrrec al qual renuncià el 1899; dirigí els cors de Zelter, i el 1875 fou elegit membre de l'Acadèmia d'Art, junta en la qual hi formà part (1880), essent elegit president de la secció de musical el 1885, i sots-president de l'acadèmia el 1891. En aquest mateix any se'l hi confià la direcció de l'escola superior en la part de composició.
Les seves obres principals són:
* els oratoris: Abraham (1859), Der Fall Jerusalem (1874);
* la cantata In Zeit und Eloikkeit (1885);
* un Te Deum a vuit veus (1868) i un nombre considerable de salms i motets.
* La seva obra Geschichte der Singakademie zu Berlín (1879) li'n valgué el títol de doctor honorari en filologia de la Universitat de Berlín.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 8 (ISBN 84-239-4508-1)
# Robert Kendrick

Robert Kendrick (Fresno, Califòrnia, Estats Units, 15 de novembre de 1979 és un jugador de tennista estatunidenc professional retirat.
En el seu palmarès consta un títol de dobles masculins al circuit ATP però majoritàriament es va desenvolupar en el circuit Challenger. Arribà a ser núm. 69 del món en el rànquing individual l'any 2009 mentre que en dobles el seu millor rànquing fou el número 77 el 2008.

## Palmarès
### Dobles masculins: 2 (1−1)

* Llegenda (pre/post 2009)
* Grand Slams (0−0)
* Tennis Masters Cup / ATP Finals (0−0)
* ATP Masters Series / ATP World Tour Masters 1000 (0−0)
* ATP International Series Gold / ATP World Tour 500 (0−0)
* ATP International Series / ATP World Tour 250 (1−1)
* Títols per superfície
* Dura (0−1)
* Gespa (1−0)
* Terra batuda (0−0)
| Resultat | Núm. | Data | Torneig | Superfície | Parella | Oponents | Marcador |
| Finalista | 1. | 16 de febrer 2003 | San Jose, Estats Units | Dura | Paul Goldstein | Lee Hyung-Taik Vladimir Voltchkov | 5−7, 6−4, 3−6 |
| Guanyador | 1. | 16 de juliol de 2006 | Newport, Estats Units | Gespa | Jürgen Melzer | Jeff Coetzee Justin Gimelstob | 7−6(3), 6−0 |

## Trajectòria
### Individual

| Torneig | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | Títols | V – D |
| Open d'Austràlia | A | Q3 | Q2 | A | A | A | 1R | 1R | 1R | Q2 | A | A | 0 / 3 | 0 – 3 |
| Roland Garros | A | Q1 | A | Q3 | Q1 | A | 1R | A | 2R | A | 1R | A | 0 / 3 | 1 – 3 |
| Wimbledon | Q1 | Q2 | 1R | Q2 | Q1 | 2R | 1R | Q3 | 1R | 1R | A | A | 0 / 5 | 1 – 5 |
| US Open | Q1 | Q3 | 1R | Q1 | A | 1R | 1R | 2R | 2R | 1R | A | A | 0 / 6 | 2 – 6 |
| Total Victòries−Derrotes | 0−0 | 0−0 | 6−10 | 4−4 | 0−2 | 4−5 | 5−18 | 3−9 | 9−16 | 0−4 | 4−9 | 0−1 | 28 – 55 | 28 – 55 |
| Rànquing a final d'any | 217 | 175 | 134 | 160 | 339 | 87 | 105 | 97 | 142 | 115 | 224 | 449 | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||||||

### Dobles masculins

| Torneig | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | Títols | V – D |
| Open d'Austràlia | A | A | A | 1R | A | A | 1R | 1R | A | A | 0 / 3 | 0 – 3 |
| Roland Garros | A | A | A | A | A | A | 1R | A | 2R | A | 0 / 2 | 0 – 2 |
| Wimbledon | A | 1R | 1R | A | A | A | A | Q2 | 2R | A | 0 / 3 | 1 – 3 |
| US Open | 1R | A | A | A | A | 1R | QF | 1R | 3R | 2R | 0 / 6 | 6 – 6 |
| Total Victòries−Derrotes | 0−1 | 1−2 | 5−5 | 3−4 | 1−1 | 3−2 | 9−9 | 3−6 | 4−8 | 2−2 | 31 – 42 | 31 – 42 |
| Rànquing a final d'any | 185 | 154 | 107 | 162 | 418 | 150 | 82 | 181 | 213 | 176 | | |
| Llegenda: G: Guanyador; F: Finalista; SF: Semifinalista; QF: Quarts de final; Q: Qualificació; A: Absent; RR: Round Robin; |||||||||||||

## Referències

* ↑ «Robert Kendrick | Overview» (en anglès). ATP Tour. [Consulta: 18 gener 2020].

## Enllaços externs

* Robert Kendrick a l'ATP (anglès)
* Robert Kendrick a la Federació Internacional de Tennis (anglès)