OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Battlement Mesa

Battlement Mesa és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 3.497 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Battlement Mesa tenia 3.497 habitants, 1.476 habitatges, i 1.031 famílies. La densitat de població era de 167,3 habitants per km².
Dels 1.476 habitatges en un 27,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,6% hi vivien parelles casades, en un 6,6% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 24,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 25% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 24,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.680 $ i la renda mediana per família de 42.331 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.924 $ mentre que les dones 21.798 $. La renda per capita de la població era de 18.653 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Battlement Mesa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Battlement Mesa». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Platja del Pont d'en Botifarreta

La platja del Pont d'en Botifarreta és una platja urbana del municipi de Badalona (Barcelonès) situada al barri de Casagemes. Limita al nord-est amb la riera de Canyadó, que la separa de la platja del Cristall, i al sud-oest amb la riera de Matamoros, que la separa de la platja dels Pescadors. Té una longitud de 620 m i una amplada mitjana de 35 m, de sorra de gra mitjà, el pendent d'entrada al mar és una mica pronunciat, i el fons marí, de sorra. Disposa de lloc de socors, lloc de vigilància policial, guinguetes, lavabos, dutxes i punt informatiu.
El nom prové d'un antic pont ferroviari, el Pont d'en Botifarreta, que passava per sobre del torrent de Can Solei.
És una de les platges més animades i concorregudes de Badalona. Durant la Festa Major de Badalona hi tenen lloc diferents actes, com concerts o focs artificials.
A la platja hi ha el Club Nàutic Bétulo, on s'organitzen un gran nombre d'activitats relacionades amb la vela, el rem, la motonàutica i el submarinisme. També hi havia la discoteca Titus, que havia estat un punt de referència de la vida social de la ciutat durant 100 anys, i va ser enderrocada el 2000 per la Llei de costes.
Els temporals provoquen la pèrdua de sorra, fent aparèixer restes d'estructures d'antigues construccions, que el Ministerio para la Transición Ecológica y el Reto Demográfico s'encarrega de retirar.

## Referències

* 1 2 «Platja del Pont d'en Botifarreta». Ajuntament de Badalona. Arxivat de l'original el 2013-12-14. [Consulta: 11 octubre 2023].
* 1 2 «Platja del Pont d'en Botifarreta». Catalunya.com.
* ↑ Vall i Serra, Núria «1923-1940: De la dictadura Primo-Riverista a l'inici del franquisme». Carrer dels Arbres, 1991, pàg. 100.
* ↑ «Un recorregut per les rieres i els torrents de Badalona». Tot, 27-07-2018.
* ↑ «Club Nàutic Bétulo. Un nàutic tot terreny». El Mundo Deportivo, 02-06-2006, pàg. 30.
* ↑ «Con la demolición de la discoteca Titus desaparece una época». El País, 28-01-2000.
* ↑ «Apareixen antigues estructures a la platja d’en Pont d’en Botifarreta». Tot, 17-03-2022.
# Platja de la Barca Maria

La platja de la Barca Maria és una platja urbana del municipi de Badalona (Barcelonès) situada al barri Manresà. Limita pel nord-est amb l'escullera del carrer Velázquez, al límit amb el municipi de Montgat, i pel sud-oest amb el torrent de Vallmajor, que la separa de la platja del Cristall. Té una longitud de 660 m i un amplada mitjana de 25 m, de sorra de gra mitjà, el pendent d'entrada al mar és una mica pronunciat, i el fons marí de sorra. Els temporals s'emporten la sorra periòdicament, arribant el 2022 a perdre pràcticament tota la sorra.
És una de les platges menys concorregudes de Badalona pel fet d'estar situada davant d'una zona industrial. Al passeig marítim s'hi accedeix per dos passos subterranis sota la via del tren. L'estació de Montgat està a 500 m.

## Referències

* ↑ «Fitxes Badalona - Departament de Territori». Generalitat de Catalunya, Departament de Territori i Sostenibilitat.
* ↑ «Platja de la Barca Maria». Ajuntament de Badalona.
* 1 2 «Platja de la Barca Maria». Catalunya.com.
* ↑ «La lluvia torrencial de abril redujo un 15% la arena de las playas del litoral barcelonés». El Periódico, 27-05-2022.
# Línia B del RER de l'Illa de França

Mapa RER Línia B :
La línia B de l'RER, més sovint anomenada simplement Rer B, és una línia de la réseau express régional d'Île-de-France que travessa l'àrea metropolitana de París de nord-sud, amb diverses ramificacions. Enllaça l'estació de Aéroport Charles-de-Gaulle 2 TGV (ramal B3) i Mitry — Claye cap al nord-est, a Robinson (ramal B2) i Saint-Rémy-lès-Chevreuse (ramal B4) al sud, passant pel cor de París.
És constituïda al sud per l'antiga línia de Sceaux que acabava a París a l'estació Luxembourg. Els treballs realitzats han permès connectar aquesta antiga terminal amb les vies de la Gare du Nord via Saint-Michel - Notre-Dame i Châtelet - Les Halles i d'interconnectar-lo amb la línia Paris — Mitry - Claye de la xarxa Nord. Aquesta línia permet accedir als dos terminals de l'aeroport de París - Charles de Gaulle.

## Bibliografia

* Gaston Jacobs, La ligne de Sceaux, 140 ans d'histoire, éditions La Vie du Rail, 1987, 270 pages.
* Bruno Carrière, Bernard Collardey, Les trains de banlieue, tomes I et II, éditions La Vie du Rail, 1999. ISBN 2902808763.
* Jean Tricoire, Le RER - Le Réseau francilien, editions RATP, 2002, 144 pages.
* Marc Carémantrant «RER B : Portrait d'une ligne en voie de rénovation (1ère partie)». Rail Passion, Juin 2008. ISSN: 1261-3665.
# Vilas (Colorado)

Vilas és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 110 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Vilas tenia 110 habitants, 45 habitatges, i 31 famílies. La densitat de població era de 326,7 habitants per km².
Dels 45 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 11,1% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 26,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,8% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 21,8% entre 25 i 44, un 22,7% de 45 a 60 i un 20,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.167 $ i la renda mediana per família de 41.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 55.417 $. La renda per capita de la població era de 15.198 $. Cap de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Vilas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 1r agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Vilas». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 1r agost 2010].
# Doral

Doral és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2007 tenia 39.011 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Doral tenia 20.438 habitants, 7.692 habitatges, i 5.492 famílies. La densitat de població era de 599,6 habitants per km².
Dels 7.692 habitatges en un 38% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'1,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,1% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 43,6% entre 25 i 44, un 18,7% de 45 a 60 i un 4,8% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 53.060 $ i la renda mitjana per família de 57.193 $. Els homes tenien una renda mitjana de 46.324 $ mentre que les dones 32.827 $. La renda per capita de la població era de 27.705 $. Entorn del 9,5% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Doral». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Doral». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Figueiró dos Vinhos

Figueiró dos Vinhos és un municipi portuguès, situat al districte de Leiria, a la regió del Centre i a la subregió de Pinhal Interior Norte. L'any 2006 tenia 6.959 habitants. Limita al nord amb Lousã, a l'est amb Castanheira de Pera i Pedrógão Grande, al sudeste amb Sertã, al sud amb Ferreira do Zêzere, a l'oest amb Alvaiázere, Ansião i Penela i al nord-oest amb Miranda do Corvo.

## Població

Població del concelho de Figueiró dos Vinhos (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 2430 | 5068 | 9702 | 10699 | 11545 | 8754 | 8012 | 7352 | 7080 |

### Freguesies

* Aguda
* Arega
* Bairradas
* Campelo
* Figueiró dos Vinhos
# Satyrichthys serrulatus

Satyrichthys serrulatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Descripció

* Fa 27 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i demersal que viu fins als 339 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó i el mar d'Andaman.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1873. Ueber die Familie Triglidae, nebst einigen Worten über die Classification. Arch. Naturgeschichte v. 39 (núm. 1). 71-93.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Akodon orophilus

Akodon orophilus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 1.800 i 3.700 msnm a l'Equador i el Perú. Els seus hàbitats natural són els canyons boscosos i els aiguamolls situats a gran altitud. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, orophilus, significa ‘muntanyenc’ en llatí.

## Referències

* ↑ Zeballos, H.; Vivar, E. Akodon orophilus. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 13 octubre 2016.
* ↑ Entrada «Akodon» d'Animalia (en anglès).
# Gavião

Gavião és un municipi portuguès, situat al districte de Portalegre, a la regió d'Alentejo i a la subregió de l'Alto Alentejo. L'any 2006 tenia 4.252 habitants. Limita a l'oest i nord amb Mação, a l'est amb Nisa, al sud-est amb Crato, al sud-oest amb Ponte de Sor i a l'oest amb Abrantes.
Gavião va rebre la carta foral de Manuel I de Portugal el 23 de novembre de 1519.

## Població

Població del concelho de Gavião (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 1462 | 3793 | 6462 | 9168 | 10049 | 6850 | 5920 | 4887 | 4453 |

## Freguesies

* Atalaia
* Belver
* Comenda
* Gavião
* Margem
# Meleci Pegues

Meleci Pegues (grec: Μελέτιος Πηγάς) va ser Patriarca Ortodox d'Alexandria de l'any 1590 al 1601. Simultàniament, els anys 1597 i 1598 va fer les funcions de patriarca de Constantinoble, com a locum tenens (‘substitut’) en uns moments difícils.
Va néixer a Càndia, a l'illa de Creta (o Regne de Càndia, ja que es trobava sota dominació de Venècia) en el si d'una família benestant. Va tenir una bona educació i va ampliar els seus estudis a la Universitat de Patavium (Pàdua). Va ser protosincel·le de Silvestre, patriarca d'Alexandria (1566-1590), al que va succeir. Era contrari a la unió de les esglésies catòlica i ortodoxa, encara que buscava la manera d'unir l'Església Ortodoxa amb l'Església Copta.
Va aconseguir de reduir els deutes del patriarcat amb el sultà i es va oposar al proselitisme que feien els jesuïtes als cristians ortodoxos d'Egipte. Va prendre part a les reunions del Sínode de l'any 1593 a Constantinoble, on es va ratificar l'establiment del Patriarca de Moscou.
Va morir als 52 anys el 1601. L'Església Ortodoxa el considera sant i celebra la seva festa el dia 13 de setembre.

## Referències

* ↑ «Meletios Pigas». Official web site of the Greek Orthodox Patriarchate of Alexandria and All Africa. [Consulta: 30 juliol 2023].
* ↑ «Μελέτιος Α' ὁ Πηγᾶς» (en grec). Ecumenical Patriarchate of Constantinople. [Consulta: 30 juliol 2023].
# Encant (física)

En física de partícules, l'encant (símbol C) és un nombre quàntic de sabor que representa la diferència entre el nombre de quarks d'encant (c) i antiquarks encants ($n_{\bar {c}}$) presents en una partícula:
    $C=n_{\text{c}}-n_{\mathrm {\bar {c}} }.\$
Per convenció, el signe dels nombres quàntics de sabor segueixen el signe de la càrrega elèctrica del quark corresponent. Com que l' (anti)quark encant té càrrega elèctrica Q = +2⁄3 (-2/3), el seu encant és C = +1 (−1).
Tal com passa amb tots els nombres quàntics de sabor, l'encant és conservat per la interacció forta i electromagnètica, però no així per la interacció feble (vegeu matriu CKM). Pels decaïments febles de primer ordre, és a dir processos que impliquen un sol decaïment de quarks, l'encant només pot variar d'una unitat (ΔC= ±1,0). Com que els processos de primer ordre són més comuns que els de segon ordre (implicant dos decaïments de quarks), aquest fet pot ser utilitzat com una regla "de selecció aproximada" per a les desintegracions febles.

## Referències

* Lessons in Particle Physics Luis Anchordoqui and Francis Halzen, University of Wisconsin, 18th Dec. 2009
# Stenogobius fehlmanni

Stenogobius fehlmanni és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oceania: Palau i Yap (Micronèsia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Watson, R.E., 1991. A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Rec. West. Aust. Mus. 15(3):627-710.
* ↑ Donaldson, T.J. i R.F. Myers, 2002. Insular freshwater fish faunas of Micronesia: patterns of species richness and similarity. Environ. Biol. Fish. 65:139-149.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Peromyscus kilpatricki

Peromyscus kilpatricki és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de Mèxic. Té una llargada de cap a gropa de 99 mm, la cua de 106 mm, els peus de 22 mm i les orelles de 21 mm. L'espècie fou anomenada en honor del mastòleg estatunidenc C. William Kilpatrick. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Bradley, R. D.; Ordóñez-Garza, N.; Ceballos, G.; Rogers, D. S.; Schmidly, D. J. «A new species in the Peromyscus boylii species group (Cricetidae: Neotominae) from Michoacán, México» (en anglès). Journal of Mammalogy, vol. 98, 1, 2017, pàg. 154-165.
# Stenogobius marqueti

Stenogobius marqueti és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oceania: Illes Marqueses i la Polinèsia Francesa.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Keith, P., Vigneux, E. i Marquet, G., 2002. Atlas des poissons et des crustacés d'eau douce de Polynésie Française. Muséum national d'Histoire naturelle, París. Patrimoines Naturels, 55: 175p.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R.E., 1991. A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Rec. West. Aust. Mus. 15(3):627-710.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neacomys serranensis

Neacomys serranensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de la Serranía de los Yariguíes (Colòmbia). Té el pelatge ventral de color ocre/camussa. Té el neurocrani més convex que el seu congènere N. tenuipes. El seu nom específic, serranensis, és alhora una referencia a la Serranía i un homenatge al professor Víctor Hugo Serrano, de la Universitat Industrial de Santander. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Colmenares-Pinzón, 2021, p. 470.
* ↑ «Descubren nueva especie de ratón en Santander» (en castellà). El Tiempo, 5 febrer 2021. [Consulta: 6 febrer 2021].

## Bibliografia

* Colmenares-Pinzón, J. E. «Calling for a reassessment of rodent diversity in Colombia: description of a new species of Neacomys (Cricetidae: Oryzomyini) from the Magdalena Valley, with a new phylogenetic hypothesis for the genus and comments on its diversification» (en anglès). Zootaxa, 4.920, 4, 2021, pàg. 451-494. DOI: 10.11646/zootaxa.4920.4.1.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Crocidura parva

Crocidura parva és una espècie de mamífer eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). És endèmica de l'illa indonèsia de Sulawesi, on viu a altituds d'entre 1.700 i 2.500 msnm. L'holotip tenia una llargada de cap a gropa de 101 mm, la cua de 41 mm, les potes posteriors de (1)2 mm i les orelles de 7 mm. Pesava 3,9 g. Té el pelatge de color gris marronós a marró fosc. El seu nom específic, parva, significa ‘petita’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Notes

* ↑ Aquest valor fou anotat incorrectament com a 2 mm; és molt probable que el valor real sigui 12 mm.

## Referències

* ↑ Esselstyn et al., 2021, p. 66.

## Bibliografia

* Esselstyn, J. A.; Achmadi, A. S.; Handika, H.; Swanson, M. T.; Giarla, T. C.; Rowe, K. C. «Fourteen new, endemic species of shrew (genus Crocidura) from Sulawesi reveal a spectacular island radiation» (en anglès). Bulletin of the American Museum of Natural History, 454, 2021, pàg. 1-109. DOI: 10.1206/0003-0090.454.1.1.
# Stephan Franz

Stephan Franz (Viena, 1785 - 1855) fou un compositor austríac del Romanticisme. Des dels cinc anys estudià música, i degut a la seva bella veu entrà com a infant de cor en el convent dels Piaristes de la seva ciutat natal. Ensems que continuava els estudis musicals, també cursà humanitats, i el 1803 entrà com a primer violí en la capella de música d'un noble; després es dedicà a donar concerts en públic, i el 1828 aconseguí la direcció superior dels teatres imperials. Entre les seves obres hi ha nombrosos quartets per a instruments d'arc i fusta; un septimí; dos quintets; una simfonia a gran orquestra; 15 obertures per a drames; 90 entre actes per a drames i comèdies; una missa solemne; dues col·leccions de romances amb acompanyament de piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 1135 ISBN 84-239-4524-3