OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sol·licitud

La sol·licitud és un document mitjançant el qual hom inicia un procediment administratiu.

## Estructura
### Identificació del sol·licitant

Cal consignar les dades personals de qui signa la sol·licitud:
* Nom i cognoms;
* Domicili;
* Document d'identitat;
* Altres dades opcionals: telèfon, lloc i data de naixement, professió, lloc de treball, etc., si són rellevants per a allò que se sol·licita.

### Exposició de fets

Cal exposar els fets que motiven la sol·licitud. S'inicia amb el verb EXPOSO, en majúscules i seguit de dos punts. Cada fet s'introdueix amb la conjunció QUE, i es redacten en paràgrafs separats i numerats.

### Sol·licitud

És el nucli del document, la part on es consigna la sol·licitud que es formula. Se sol iniciar amb el nexe Per això, i el verb SOL·LICITO o DEMANO, en majúscules i seguit de dos punts. La sol·licitud o sol·licituds s'introdueixen també amb la conjunció QUE si es tracta de frases, o bé sense la conjunció si es tracta de sintagmes nominals (SN).

### Datació

La datació inclou el lloc, separat amb una coma de la data; el dia i l'any, escrits en xifres, el mes, escrit en lletres i en minúscula.

### Signatura

Com que el nom i el cognoms de la persona sol·licitant ja consten a l'apartat Identificació del sol·licitant, no cal que constin en aquest; així, només cal signar i prou.

### Destinació

Escrivim, en majúscules, l'òrgan o la unitat administrativa a qui s'adreça la sol·licitud.

## Bibliografia

* Documentació jurídica i administrativa, Criteris Lingüístics núm. 5, Generalitat de Catalunya.
# Canins

Els canins (Caninae) són la subfamília que inclou totes les espècies vivents de cànids. És el tàxon germà de les altres dues subfamílies d'aquest grup: els hesperocionins i els borofagins. Els membres d'aquesta subfamília reben noms vulgars com llop, gos i guineu, entre d'altres.

## Referències

* ↑ McKenna, M. C i S. K. Bell. Classification of Mammals Above the Species Level. Columbia University Press, 1997. ISBN 023111012X.
* ↑ Lyras G.A., Van der Geer A.E., Dermitzakis M., De Vos J. (2006) Cynotherium sardous, an insular canid (Mammalia: Carnivora) from the Pleistocene of Sardinia (Italy), and its origin. Journal of Vertebrate Paleontology: Vol. 26, No. 3 pàg. 735–745
* ↑ Wozencraft, W. C. Wilson, D. E.; Reeder, D. M. (editors). Mammal Species of the World (en anglès). 3a edició. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 16 novembre 2005. ISBN 9780801882210.
* ↑ Sótnikova, M. «A new canid Nurocyon chonokhariensis gen. et sp. nov.(Canini, Canidae, Mammalia) from the Pliocene of Mongolia». COURIER-FORSCHUNGSINSTITUT SENCKENBERG, 256, 2006, pàg. 11 [Consulta: 4 maig 2008].
Espècies vivents de carnívors :
Regne: Animalia  ·  Embrancament: Chordata  ·  Classe: Mammalia  ·  Infraclasse: Eutheria  ·  Superordre: Laurasiatheria :
Subordre Feliformia :
Família Felidae :
Família Viverridae (inclou les civetes) :
Família Eupleridae :
Subordre Caniformia (continua més avall) :
Subordre Caniformia (continua més amunt) :
Família Canidae :
Família Mustelidae :
# Ad vitam

Ad vitam és una pel·lícula francobelga dirigida per Rodolphe Lauga i estrenada l'any 2025 a Netflix. S'ha subtitulat al català.

## Sinopsi

En Franck Lazareff, antic membre del Groupe d'intervention de la Gendarmerie nationale (GIGN), viu ara amb la seva dona Leo i es prepara per ser pare. És llavors quan una organització criminal vinculada als seus anys al GIGN irromp a casa seva i segresta la jove. A canvi de la vida de la seva dona, en Franck haurà d'obeir les ordres del petit grup. Ajudat pel seu amic Ben, només té quatre hores per actuar.

## Distribució

* Guillaume Canet: Franck Lazareff
* Stéphane Caillard: Leo
* Nassim Lyes: Ben
* Zita Hanrot: Manon
* Johan Heldenbergh: Vanaken
* Alexis Manenti: Nico
* Étienne Guillou-Kervern: Stanislas Lacaze
* Maurice Chan: un policia científic

## Producció

El 2016, mentre filmava la pel·lícula The Siege of Jadotville (en la qual va interpretar Roger Faulques), Guillaume Canet es va formar amb antics membres del GIGN, entre ells Thibault Lévêque. Aquest últim li va explicar la seva història i en part s'hi va inspirar en el guió. Llavors, Canet va coescriure el guió amb Rodolphe Lauga, amb qui ja havia coescrit Coses de l'edat (2017) i amb qui havia sigut operador de càmera a Petites mentides sense importància (2010) i Blood Ties (2013). David Corona, antic negociador del GIGN, també va participar en l'escriptura del guió.
El rodatge va tenir lloc a París l'abril de 2024 i va acabar el juny següent.

## Referències

* ↑ «Ad vitam». Goita què fan, ara!. [Consulta: 10 gener 2025].
* ↑ «18 ans après Ne le dis à personne, Guillaume Canet renoue avec le thriller». Allociné, 22-11-2024. [Consulta: 26 novembre 2024]..
* 1 2 «Netflix dévoile la bande-annonce d'Ad Vitam, son film d'action avec Guillaume Canet». GG, 22-11-2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ «Netflix : Guillaume Canet en mode Taken dans la bande-annonce du film d’action Ad Vitam». Écran Large, 22-11-2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ «Netflix dévoile un aperçu de Guillaume Canet dans « Ad Vitam », un thriller actuellement en tournage». Le HuffPost, 17 avril 2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
* ↑ «Guillaume Canet annonce la fin du tournage d'«Ad Vitam»». CNews, 24 juin 2024. [Consulta: 26 novembre 2024].
# Yarkand

«Yarkand» té aquests significats:
* Comtat de Yarkand, divisió administrativa de Kashgària al Xinjiang
* Ciutat de Yarkand, capital del comtat de Yarkand al Xinjiang
* Oasi de Yarkand, oasi del Xinjian que inclou la ciutat de Yarkand
* Regne de Yarkand, antic regne del Xinjiang
* Kanat de Yarkand (1514–1713), antic kanat mongol
# Sonates per a violí núm. 5-10 (Mozart)

La sèrie de Sonates per a violí núm. 5-10, K. 10-15, consta de sis obres compostes per Wolfgang Amadeus Mozart a la fi de l'any 1764, a Londres; això succeí en el transcurs del gran viatge de la família Mozart per Europa. Van ser encarregats per la reina consort del Regne Unit, Carlota de Mecklenburg-Strelitz, el 25 d'octubre i les obres li van ser dedicades el 18 de gener de 1765. Foren publicades com a Op. 3 de Mozart.
Són sonates per a teclat amb acompanyament de violí o flauta. Alguns manuscrits inclouen una part de violoncel com a acompanyament, en què aquest instrument dobles les notes principals que interpreta la mà dreta en el teclat. A causa d'això, hi ha certa ambigüitat sobre si s'han de classificar aquestes obres com sonates per a violí, sonates per a flauta o trios amb teclat.
És probable que les obres rebessin la influència d'una sèrie de sonates amb la mateixa instrumentació de la Op. 2 de Johann Christian Bach, que en aquell temps era el professor de música de la reina. J. C. Bach va fer amistat amb el petit Mozart i va esdevenir una de les principals influències musicals en els inicis com a compositor.
Les tonalitats i els moviments de cada sonata són els següents:
    Consta de tres moviments:
* Allegro
* Andante
* Menuetto I i II
    Consta de tres moviments:
* Andante
* Allegro
* Menuetto (da capo Allegro)
    Consta de dos moviments:
* Andante
* Allegro
    Consta de tres moviments:
* Allegro
* Andante
* Menuetto I - II
    Consta de tres moviments:
* Allegro
* Allegro
* Menuetto I - Menuetto II i carilló
    Consta de dos moviments:
* Andante maestoso
* Allegro grazioso

## Referències

* 1 2 Sadie, Stanley, Mozart: The Early Years 1756-1781, p 86-87, Oxford University (2006), ISBN 978-0-19-816529-3

## Enllaços externs

* Sonata per a violí núm. 5, K. 10: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Sonata per a violí núm. 6, K. 11: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Sonata per a violí núm. 7, K. 12: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Sonata per a violí núm. 8, K. 13: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Sonata per a violí núm. 9, K. 14: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Sonata per a violí núm. 10, K. 15: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
# Le Morne-Vert

Le Morne-Vert és un municipi francès, situat a la regió de Martinica. El 2009 tenia 1.914 habitants. Aquest municipi, encimbellat als peus dels picss Carbet està en l'eix Fort-de-France - Saint-Pierre. Oferix un majestuós paisatge de muntanyes cobertes de bosc tropical que domina el Mar Carib.

## Clima

El clima és tropical. Temperatures més fredes a la costa de preservar el lloc dels mosquits. Molts albergs ofereixen als viatgers habitacions on es pot gaudir de les càlides nits de descans, a 15 minuts de les platges de sorra negra Carbet.

## Demografia

Dades de població :
| 1961 | 1967 | 1974 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2012 |
| | 1.710 | 1.692 | 1.751 | 1.833 | 1.934 | 1.872 | 1.881 |
| segons defineix l'INSEE. ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1989-2013 | Marcel Maurice | |
| 2013- | Lucien Saliber | |

## Personatges il·lustres

* Gregory Lessort, jugador de bàsquet
# Casa Lluch

La Casa Lluch és una torre modernista situada a Sant Cugat del Vallès, projectada l'any 1906 per l'arquitecte Eduard Maria Balcells i Buïgas de Barcelona. Es tracta d'una obra del municipi de Sant Cugat del Vallès (Vallès Occidental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Història

Junt amb la casa Armet i el Celler Cooperatiu és l'obra modernista més important del municipi. L'edifici, situat al començament de la carretera de la Rabassada en un terreny boscós al peu de la serra de Collserola, fou construït per encàrrec de Gabriel Lluch com a casa d'estiueig de la família Lluch, que anys després el va vendre a Robert Chaveaux Davin de Vasconcel, un escultor francès, amic d'Auguste Rodin, que va ampliar la torre a càrrec del mateix Balcells.
Es tracta d'una de les primeres obres de Balcells, que havia obtingut el títol d'arquitecte tot just l'any anterior. L'edifici, que amb merlets i finestres de caràcter gòtic sembla inspirat per un castell, exhibeix clares influències europees, especialment del secessionisme vienès. La façana combina falsos carreus de morter vermell, amb estucs blancs i ceràmica blava. Hi destaquen diferents treballs de ferro forjat.

## Descripció

Tipus de petit palau amb tres plantes amb una superposició funcional característica dels palaus: planta baixa semienterrada aprofitant el desnivell natural del turó, plant pis amb rebedors, sales, saletes d'estança, menjador i biblioteca. Planta segona on hi ha els dormitoris i un segon pis on hi ha les golfes amb accés al terrat. La façana s'estructura a partir d'uns volums de cossos geomètrics dividits en tres parts diferenciades fent una portalada triangular amb llisa apuntada en la crugia central. A la part exterior hi ha combinació de majòliques de trencadís blanques i blaves combinades amb arrebossat blanc, totxo vist i estuc. Decoració de llums i reixes de ferro forjat.

## Referències

* ↑ «Casa Lluch». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 abril 2015].

## Enllaços externs

* Pàgina web sobre el llibre «L'art del segle XX a Sant Cugat» que mostra detalls de la casa Lluch
# Propaganda pel fet!

Propaganda pel fet! és una discogràfica independent catalana amb seu a Manresa fundada l'any 1996 a l'Ateneu de Vallcarca de Barcelona, que es caracteritza pel ser una cooperativa que treballa amb els grups musicals de forma transparent i corresponsable. Entre d'altres, reparteix el guanys amb els artistes al 50%.

## Trajectòria

El primer grup amb qui va fer camí conjuntament més enllà dels circuits musicals alternatius va ser Obrint Pas aconseguint actuar a TV3, la primera portada d'Enderrock i la primera gira internacional. L'any 2010, es va implicar en la posada en marxa de la sala de concerts Stroika a Manresa.
El 2014, creà una productora cinematogràfica anomenada Propaganda pel film! i publicaren el seu primer curtmetratge amb el títol Interior.Família., així com el documental de Feliu Ventura, en coproducció amb TV3, La memòria de la música.
L'any 2021, amb motiu del 25è aniversari i després d'haver editat més de 160 referències, Propaganda pel fet! organitzà una jornada festiva conjuntament amb Tigre de Paper Edicions a l'Anònima de Manresa sota el títol «Cultura de ruptura», i amb la participació de Mireia Calafell, Roger Palà, Feliu Ventura i Ovidi4, entra d'altres.

## Grups/cantautors amb qui ha treballat

* 8 mil·límetres
* Achilifunk Sound System
* Advertències i advertiments
* Ai Ai Ai
* All-Star Karaoke
* Answer
* Astrio
* At Versaris
* Auxili
* Batzak
* Boikot
* Cheb Balowski
* Ciudad Jara
* Dijous Paella
* Feliu Ventura
* Fem Sonar Les Musiquetes
* Habeas Corpus
* Itaca Band
* JazzWoman
* Ki Sap
* Kòdul
* KOP
* La Carrau
* La Gran Orquesta Republicana
* La Raíz
* Manifesto
* Miquel del Roig
* Miquel Gil
* Obrint Pas
* Ovidi4
* Plouen Catximbes
* Pirat's Sound Sistema
* Poetristes
* Pomada
* Ràbia Positiva
* Revolta 21
* Safanòria
* Sara Hebe
* Skarnio
* Smoking Souls
* Street Bastards
* Tribade
* Valira
* Xavi Sarrià
* Xerramequ Tiquismiquis
* Zoo

## Referències

* ↑ «Litus Tenesa: «El català i el compromís polític i social són els eixos transversals del catàleg de Propaganda Pel Fet!»». Enderrock.cat, 31-07-2017. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ Puig i Sedano, Xavier. «Les veus de Propaganda pel Fet!». El Temps, 22-07-2017. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ AV. Guia Útil 2003 per a la transformació social. Edicions Col·lectives, 2003, pàg. 52. ISBN 84-96044-11-4.
* 1 2 Vila i Triadú, Joan. «Propaganda pel Fet!, 20 anys “agitant” la música del país». Crític, 18-07-2017. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ Blázquez Castells, Sara. «La música és i serà en essència lliure i crear-ne, avui en dia, és més fàcil que fa 20 anys però, i difondre-la i mercantilitzar-la?». Catrsi Magazín, 17-06-2021. [Consulta: 17 juny 2021].
* ↑ Enderrock «Hip-hop en català». Enderrock [Barcelona], núm. 200, 6-2012, pàg. 121. ISSN: 1136-7393.
# Districte de Chorrillos

Chorrillos és un districte de la Província de Lima al Perú i part de la ciutat de Lima. El seu nom ve de l'espanyol, "fil d'aigua". El districte es va fundar originalment com San Pedro de los Chorrillos i era un centre turístic de luxe fins al final dels anys 1800, quan es va destruir gairebé completament durant la Guerra del Pacífic. L'actual alcalde de Chorrilos és Augusto Miyashiro Yamashiro.

## Geografia

El districte té una superfície de 38,94 km². El seu centre administratiu està situat a 37 metres sobre el nivell del mar.

### Límits

* Cap al nord: Barranco i Santiago de Surco
* A l'est: Santiago de Surco
* Sud i oest: Oceà Pacífic

## Demografia

Chorillos Agua Dulce.JPG|miniatura|Vista de l'àrea costanera de Chorrillos] Segons el cens del 2005, de l'INEI, el districte té 262.595 habitants, una densitat de població de 6.743,6 persones/km² i 60.353 cases.

## Atraccions

És famós per La Herradura, a la platja, els seus restaurants, especialment els de picanterías (especialitzats en plats picants). També hi gha un planetari, construït en l'històric Morro Solar. Des de Chorrillos, també es pot gaudir d'una panoràmica de la badia de Lima fins a la Punta l'illa de San Lorenzo al Callao.

## Història

L'àrea al voltant del Morro Solar era una ciutat precolombina coneguda com a Armatambo. A partir de la Conquesta espanyola del Perú, es va abandonar l'assentament (no en queda cap traça) i e va oblidar, mentre els nadius començaven a baixar a la costa. La ciutat resultant de San Pedro de los Chorrillos es va establir oficialment com el districte de Chorrillos el 2 de gener de 1857.
El territori del districte va ser l'escena d'episodis importants en la Guerra del Pacífic contra Xile (1879-1883). La batalla de Chorrillos va tenir lloc als camps de San Juan, aproximadament 7 milles fora de la ciutat el 13 de gener, de 1881; però després de la batalla, els soldats xilens van saquejar i calar foc a la ciutat de Chorrillos, violant les dones i matat molts civils, incloent-hi estrangers, nens i dones.

## Vegeu també

* Organització política del Perú
# Metline

Metline (àrab: الماتلين, al-Mātlīn) és una vila costanera del nord-est de Tunísia, situada 60 km al nord de Tunis, 28 km al sud de Bizerta i a 6 km de Ras Jebel. S'estén a la riba de la mar Mediterrània, tot ocupant una península entre la muntanya, el mar i el bosc, amb una costa de més de 6 km de llarg. Forma part de la delegació de Ras Jebel, a la governació de Bizerta. La municipalitat fou creada el 3 de maig de 1967 i tenia 9.904 habitants al cens de 2014, mentre que les tres seccions que engloba, Metline, Metline Ouest i El Garia, tenien una població total d'11.714 habitants en 2004. Per la importància dels intercanvis amb Bizerta, sovint se l'inclou en la conurbació bizertina.

## Administració

Forma la municipalitat o baladiyya homònima, amb codi geogràfic 17 22 (ISO 3166-2:TN-12), que s'estén per tres sectors o imades de la delegació o mutamadiyya de Ras Jebel (17 64):
* Metline (17 64 53)
* Metline Ouest (17 64 54)
* El Garia (17 64 57)

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 140-141. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 55-59. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «أمر حكومي عدد 602 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-602 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, pàg. 1970-1998. ISSN: 9061 0330 9061 [Consulta: 7 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Metline - Lloc web oficial
# Enclavament de Treviño

L'Enclavament de Treviño és un enclavament de la província de Burgos envoltat íntegrament per la província del País Basc d'Àlaba. Pertany al partit judicial de Miranda de Ebro.

## Idiomes

El castellà és la llengua predominant en tot l'enclavament, i la usada de forma oficial en l'administració pública. Hi ha parlants de basc en l'enclavament, a causa de la immigració des d'Àlaba, encara que s'usa poc. Un 22% dels habitants són bilingües i un 17% són bilingües passius (segons un estudi de 2012).

## Marc geogràfic

L'enclavament està format per dos municipis: Condado de Treviño, que té 209 km²; i La Puebla de Arganzón, amb una extensió de 19 km².

## Reivindicació territorial

Hi ha hagut diversos intents, ja des de l'època franquista, d'incorporar-se a la província d'Àlaba i que no han reeixit. Tots els partits polítics d'Àlaba en són partidaris (incloent-hi el PSOE i el PP) però aquests mateixos partits a Burgos en són contraris.
L'Estatut d'Autonomia de Castella i Lleó exigeix, per tal que l'enclavament de Treviño s'incorpori a Àlaba, un informe favorable de la província de Burgos i de la comunitat autònoma de Castella i Lleó —així com l'aprovació per part de les Corts Generals mitjançant una Llei Orgànica. El govern i el parlament basc plantejaren un recurs d'inconstitucionalitat, a la dècada de 1980, contra aquest estatut; però fou desestimat pel Tribunal Constitucional.

## Referències

* ↑ [hhttp://www.euskara.euskadi.net/r59-738/es/contenidos/informacion/argitalpenak/es_6092/adjuntos/trevino.pdf Enclave de Treviño. Estudio Sociolingüístico, 2012]

## Enllaços externs

* Pàgina de la Diputación de Burgos Arxivat 2005-09-06 a Wayback Machine. sobre el Comtat de Treviño.
* Trevino-Online Arxivat 2017-10-14 a Wayback Machine. Fòrum, notícies i fotos dels pobles del Comtat de Treviño.
* Església de San Pedro en Treviño Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.
# Pimelodus heraldoi

Pimelodus heraldoi és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà al Brasil.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Azpelicueta, M. 2001. A new species of Pimelodus (Siluriformes:Pimelodidae) from the upper Paraná basin, Brazil. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 3): 193-200.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sonoda paucilampa

Sonoda paucilampa és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Hàbitat

És un peix marí, d'aigües fondes i batipelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: Cuba i les illes Verges Nord-americanes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Grey M., 1959. Three new genera and one new species of the family Gonostomatidae. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 121 (núm. 4). 167-184.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Grey, M., 1960. Sonoda paucilampa, a new gonostomatid fish from the Western Atlantic. Fieldiana Zool. v. 39 (núm. 42): 465-471.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A: Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington i Londres. 253 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sot dels Til·lers

El Sot dels Til·lers és un sot del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Baixa del començament de la serra de la Barraca, encaixonat entre aquesta serra i la de Montserrat al nord de la zona central del terme, al nord del Mas Montserrat. El Sot dels Ti·lers acull el Xaragall dels Til·lers. És al sud-oest del Pampero i al nord-est del Fornot del Verdeguer. Per damunt del seu extrem oriental discorre el Camí de Santa Coloma Sasserra.
Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu, generat ja en català; és un sot amb gran abundor de til·lers.

## Referències

* ↑ Garcia-Pey, Enric. Castellcir : recull onomàstic. Barcelona: Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005, p. 162 ("Monografies", núm. 29). ISBN 84-393-6858-5.
* ↑ Rodríguez Lara, José Luis. Aproximació a la toponímia del Moianès. 1a ed. Barcelona: Rafael Dalmau, 2009 (Col·lecció Camí Ral, núm. 30). ISBN 84-232-0735-8.
* ↑ Garcia-Pey, 2005, p. 139.