OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teuven

Teuven és un nucli del municipi de Voeren de la província de Limburg a Bèlgica a la vall del Gulp. Compta amb els nuclis Nurop, De Plank, Sinnich i Gieveld. Comptava el 1976 amb 508 habitants i 7,26 km². La posició geogràfica una mica insulada i la baixa de la demanda de treballadors en l'agricultura, va contribuir a la despoblació progressiva. Només recentment, principal immigrants dels afores de Maastricht comencen a descobrir les oportunitats immobiliàries de Teuven.
Teuven formava part de la jurisdicció de Baelen al ducat de Limburg fins a l'ocupació francesa de 1795, quan l'administració francesa va incorporar-lo al departament de l'Ourthe, la futura província de Lieja. El 1963, en traçar la frontera lingüística, va passar a la província de Limburg. El 1977, va fusionar-se amb cinc altres municipis per a formar el municipi nou de Voeren.

## Llocs d'interès

* Castell De Hoof, antiga residència dels senyors de Teuven
* Castell de Sinnich, una antiga abadia de monjos augustinians
* El bosc comunal Bovenste Bos, un antic bosc senyorial que avui pertany a la Regió Flamenca
* La vall del Gulp
* La frontera entre Bèlgica i els Països Baixos a De Plank
* Terme fronterer belgo-neerlandès número 19
* Església Sant Pere
* Entrada del castell Sinnich
* Pal indicador antic
* Cases típiques

## Fills predilectes de Teuven

* Charles Vandenhove (1927-…), arquitecte

## Referències

* ↑ F. Schlusmans, Inventaris van het cultuurbezit in België, Architectuur, Provincie Limburg, Arrondissement Tongeren, Kanton Voeren, 1992, citat en: «Teuven», De inventaris van het bouwkundig Erfgoed, Vlaams instituut voor het onroerend erfgoed (Institut flamenc del patrimoni immoble), [Consulta 13 de febrer de 2013], (en català: Inventari del patrimoni monumental)
             A Wikimedia Commons hi ha contingut multimèdia relatiu a: Teuven
# Fonda de Sant Agustí

La fonda de Sant Agustí és un edifici situat a la plaça de Sant Agustí i el carrer de l'Hospital del Raval de Barcelona. Com que no està catalogat, li correspon la categoria D (bé d'interès documental), atorgada per defecte a tots els edificis del districte de Ciutat Vella.

## Història

Ocupa l'antiga biblioteca del convent de Sant Agustí Nou, desamortitzat el 1836, a la que es va annexionar una finca adjacent del carrer de l'Hospital propietat dels agustins, ambdues adquirides en subhasta pública per Antoni Xuriguer i Andarió.
El 1850 s'hi va instal·lar el teatre Odeon, i el 1856, l'edifici fou reformat sota la direcció del mestre d'obres Felip Ubach, amb la creació d'un nou accés des de la recentment creada Plaza de la Igualdad (avui de Sant Agustí).
El teatre, reobert el 13 de setembre del 1857, va tancar definitivament les portes el 1887. Aleshores, Xuriguer va presentar-ne un projecte de reforma, signat pel mestre d'obres Maurici Augé i Robert (1848-1908). Aquest hi va remuntar un quart pis, així com també va reformar-ne la façana, on es construïren uns nous balcons. L'interior fou compartimentat per adequar-lo a l'ús com a fonda.

## Referències

* ↑ «Fitxa 0 de Ciutat Vella». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ Barraquer i Roviralta, 1906, p. 197.
* ↑ Barraquer i Roviralta, 1915-1917, p. 491.
* 1 2 3 El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 548.
* ↑ «Antonio Xuriguer. Hospital 39-45 i plaça de la Igualdat (ara plaça Sant Agusti 4). Obres». Q127 Foment 890 bis C. AMCB, 1856.
* ↑ «Antonio Xuriguer. Hospital 39-45. Construir de nou la façana i afegir un quart pis». Q127 Foment 901 C. AMCB, 1856.
* ↑ «Teatre Odeon». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Antonio Xuriguer. Hospital 45 davant de la Plaça Igualdad (ara Sant Agustí 3-4). Construir un pis i practicar obres de reforma a la casa». Q127 Foment 64 P. AMCB, 01-07-1887.
* ↑ «Maurici Augé i Robert» (en castellà). Barcelona modernista. Arxivat de l'original el 2023-01-01. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración» p. 746, 1884.

## Vegeu també

* Casa Xuriguer

## Bibliografia

* Barraquer i Roviralta, Gaietà «Capítulo Undécimo. Agustinos». Las Casas de religiosos en Cataluña durante el primer tercio del siglo XIX, 1906, pàg. 183-206.
* Barraquer i Roviralta, Gaietà «Capítulo Trigésimo. Los conventos barceloneses en los tiempos posteriores al incendio». Las Casas de religiosos en Cataluña durante la primera mitad del siglo XIX, 1915-1917, pàg. 479-495.

## Enllaços externs

* «Hotel Barcelona Sant Agustí». Hotelsa.
# Macksburg (Iowa)

Macksburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 142 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Macksburg tenia 142 habitants, 62 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 27,8 habitants/km².
Dels 62 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,1% hi vivien parelles casades, en un 4,8% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,29 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,8% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 18,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.500 $ i la renda mediana per família de 36.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.688 $ mentre que les dones 20.357 $. La renda per capita de la població era de 14.080 $. Cap de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Macksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Macksburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tomàs Padró i Pedret

Tomàs Padró i Pedret (Barcelona, 1840-1877) fou un dibuixant i il·lustrador català.

## Biografia

Fill i germà d'artistes, va estudiar amb Claudi Lorenzale, Ribera i Madrazo a l'Escola de la Llotja. Va ser cronista gràfic de diverses revistes de l'època com L'Illustration, Illustrierte Zeitung, La Ilustración Española y Americana, Le Monde illustré, etc.
Fou l'autor de la totalitat de les il·lustracions que apareixen a La Flaca i els títols que la continuen, on signava amb el pseudònim Aº Wº. També fou caricaturista i dibuixant costumista de les revistes La Campana de Gràcia, El Cañón Krupp, L'Esquella de la Torratxa, La Llumanera de Nova York, Lo Noy de la mare, La Pubilla, La Rambla, El Solfeo, Un Tros de paper; i també als anuaris humorístics L'Any nou, El Tiburón i Lo Xanguet.
Igualment col·laborà en moltes monografies il·lustrades, dibuixà diversos cartells i làmines; i, de manera més esporàdica, es dedicà a la pintura. D'entre les seves caricatures, la més famosa és la que va fer per a l'actor Ernesto Rossi, publicada a Lo Noy de la mare; revista on, a més, introduí per primera vegada la historieta còmica amb la sèrie Las Delícias de la torre.
El punt àlgid de la seva producció es produeix amb la col·laboració a La Flaca, i els títols que la segueixen; aquest setmanari és considerat com un dels millors de l'època gràcies, segons Conrad Roure, a les pàgines a color de Tomàs Padró. L'enorme treball que realitzava el va obligar a muntar un estudi amb col·laboradors que cooperaven en la recerca documental.
Val a dir, amb tot, que no hem de valorar Padró únicament com a artista, sinó també com a periodista; tal com diu Ivan Tubau a Treballs de comunicació...:'Em penso que la caricatura de premsa és, molt més que no pas un subgènere pictòric o gràfic, un gènere periodístic. I un gènere periodístic d'opinió, equiparable a la crítica cultural o a l'article, fins i tot quan és utilitzada com a mera il·lustració'.

## Estudis sobre Padró

* Bori, Salvador. Tres maestros del lápiz de la Barcelona ochocentista, Padró, Planas, Pellicer. Barcelona: Millà, 1945.

## Referències

* ↑ Jardí, Enric. 1000 famílies catalanes: la cultura. Dopesa, 1977, p. 76. ISBN 8472353311.

## Enllaços externs

* Tresors de la BC
# Lynwood (Illinois)

Lynwood és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 7.377 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lynwood tenia 7.377 habitants, 2.620 habitatges, i 1.985 famílies. La densitat de població era de 577,7 habitants/km².
Dels 2.620 habitatges en un 40,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,8% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 24,2% no eren unitats familiars. En el 20,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,82 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.554 $ i la renda mediana per família de 64.848 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.509 $ mentre que les dones 36.458 $. La renda per capita de la població era de 22.650 $. Aproximadament el 3,8% de les famílies i el 5,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lynwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lynwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tèner

D'acord amb la mitologia grega, Tèner (en grec antic Τήνερος) va ser un heroi, fill d'Apol·lo i de Mèlia.
Era germà de l'heroi Ismeni, que va donar nom al riu Ismenos, de Beòcia. Dotat pel seu pare del do de la profecia, va ser sacerdot del temple d'Apol·lo Pteu, i era un endeví famós. Va regnar a Tebes.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 510. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 204. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Sicyopterus longifilis

Sicyopterus longifilis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines, Indonèsia i Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1860. Conspectus piscium in expeditione ad oceanum Pacificum septentrionalem, C. Ringold et J. Rodgers ducibus, a Gulielmo Stimpson collectorum. Sicydianae. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 12. 100-102.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ de Beaufort, L. F., 1912. On some new Gobiidae from Ceram and Waigen. Zool. Anz. v. 39 (núm. 3): 136-143.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Koumans, F.P., 1953. Gobioidea. A: M. Weber i L. de Beaufort (eds.) Fishes of the Indo-Australian Archipelago, Vol. 10. E.J. Brill, Leiden. 423 p.
* ↑ Parenti, L.R. i J.A. Maciolek, 1993. New sicydiine gobies from Ponape and Palau, Micronesia, with comments on systematics of the subfamily Sicydiinae (Teleostei: Gobiidae). Bull. Mar. Sci. 53(3):945-972.

## Bibliografia

* Akihito; Meguro, K «On the differences between the genera Sicydium and Sicyopterus (Gobiidae)» (en anglès). Japanese Journal of Ichthyology, 26, 1979, pàg. 192–202.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R. E., G. Marquet i C. Pöllabauer, 2000: New Caledonia fish species of the genus Sicyopterus (Teleostei: Gobioidei: Sicydiinae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 4 (núm. 1): 5-34.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Alta polar

Les altes polars són àrees d'alta pressió atmosfèrica al voltant del pol Nord i sud, respectivament. L'alta del pol Sud és la més forta perquè els guanys de la terra i perd calor més eficaçment que la mar. Les baixes temperatures a les regions polars causen que l'aire baixi per crear l'alta pressió (un procés anomenat subsidència), igual que les temperatures càlides al voltant de l'equador causa de l'aire a l'alçada de crear la pressió baixa de la zona de convergència intertropical. Aire ascendent també es produeix al llarg de les bandes de baixa pressió situada just sota dels màxims polars voltant dels paral·lels 50 de latitud. Aquestes zones de convergència extratropicals estan ocupades pels fronts polars, on les masses d'aire d'origen polar es troben i xoquen amb les d'origen tropical o subtropical, Aquesta convergència d'aire ascendent completa el cicle vertical al voltant de la cèl·lula polar en cada hemisferi latitudinal. En estreta relació amb aquest concepte és el vòrtex polar.
Les temperatures de superfície per sota de les altes polars són les més fredes de la Terra, amb mesos sense una temperatura mitjana per sobre de zero. Les regions per sota de l'alta polar també experimenten nivells molt baixos de precipitació, el que els porta a ser conegudes com a deserts polars.
L'aire flueix cap a l'exterior dels pols per crear els llevants polars a les zones àrtiques i antàrtiques.

## Referències

* ↑ Yochanan Kushnir. «The Climate System: General Circulation and Climate Zones», 2000. Arxivat de l'original el 2004-08-22. [Consulta: 13 març 2012].
# Lynnville (Iowa)

Lynnville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 366 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lynnville tenia 366 habitants, 153 habitatges, i 106 famílies. La densitat de població era de 235,5 habitants/km².
Dels 153 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 0,7% dones solteres, i en un 30,1% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 17% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,93.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,2% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 20,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.875 $ i la renda mediana per família de 50.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.750 $ mentre que les dones 21.667 $. La renda per capita de la població era de 17.976 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lynnville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lynnville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pla de Boet

El pla de Boet és un pla muntanyenc situat a una altitud de 1.880 m a la capçalera de la Noguera de Vallferrera, sota el port de Boet (2.520 m), al camí de la vall Ferrera a Vic-de-Sòç.
Al pla de Boet hi conflueixen el riu de Baiau procedent dels estanys i circ de Baiau, el torrent del Mercat (lo Mercat) que recull les aigües del vessant sud de la Pica Roja i el barranc del Clot de l'Olla que aplega les aigües del vessant nord-est del pic de Noris. Totes aquestes aigües es precipiten al barranc d'Arcalís, que juntament amb les que baixen pel barranc d'Areste i les del barranc de Sotllo, conflueixen originant la Noguera de Vallferrera.
És un dels llocs mítics del Parc Natural de l'Alt Pirineu, una cubeta glacial entre els cims més alts del parc, al peu de la Pica d’Estats, envoltat d’aigües serpentejants. Hi trobem l'àrea d'esbarjo (2 taules de pícnic i 1 font) i la cabana de Boet (d'ús ramader).
Al Pla de Boet hi cauen els salts d'aigua de la cascada de Boet i la cascada de lo Mercat.
El Port de Boet, era un pas de comerç tradicional entre els veïns de la Vall Ferrera i l’Arieja.
L’acampada lliure no està permesa. Està rigorosament prohibit encendre foc.

## Referències

* ↑ GEC
* ↑ «pla de Boet». enciclopèdia.cat, GEC, 2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «Alins Pallars Sobirà, Nomenclàtor oficial de toponímia major de Catalunya». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2017. Arxivat de l'original el 2022-03-01. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «mapa topogràfic, base 1:5.000». Institut Cartogràfic i Geològic de Catalunya, 2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «M. del Pla de Boet». Explora el Parc. Parc Natural de l'Alt Pirineu, 2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
* ↑ «Rutes PNAP (4)». www. femparc.cat, Parcs Naturals, Parc natural de l'Alt Pirineu, 2022. [Consulta: 4 juliol 2021].
* ↑ «Pautes i consells, Parcs Naturals». Geberalitat de Catalunya, Parc Natural de l'Alt Pirineu, 16-02-2022. [Consulta: 4 juliol 2022].
# Lyons (Illinois)

Lyons és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 10.255 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lyons tenia 10.255 habitants, 4.032 habitatges, i 2.556 famílies. La densitat de població era de 1.791,6 habitants/km².
Dels 4.032 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 36,6% no eren unitats familiars. En el 30% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,2% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 32,7% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.306 $ i la renda mediana per família de 51.384 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.076 $ mentre que les dones 28.627 $. La renda per capita de la població era de 20.172 $. Aproximadament el 4,4% de les famílies i el 6,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lyons». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lyons». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Montague (Califòrnia)

Montague és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 1.451 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montague tenia 1.456 habitants, 560 habitatges, i 390 famílies. La densitat de població era de 314,1 habitants/km².
Dels 560 habitatges en un 36,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,4% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 30,2% no eren unitats familiars. En el 25,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,57 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 12,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.991 $ i la renda mediana per família de 28.672 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.455 $ mentre que les dones 22.250 $. La renda per capita de la població era de 12.661 $. Entorn del 19,6% de les famílies i el 24,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montague». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].