OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Thysanichthys crossotus

Thysanichthys crossotus és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 8,4 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 120-130 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó, el mar de la Xina Oriental i Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Starks E. C., 1904. A review of the scorpaenoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 27 (núm. 1351). 91-175.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & E. C. Starks, 1904. A review of the scorpaenoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 27 (núm. 1351): 91-175, Pls. 1-2.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Tokai University Press, Japó, pp v-866.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Girón

Girón és un municipi del departament de Santander (Colòmbia), forma part de l'àrea metropolitana de Bucaramanga.
San Juan de Girón delimita a l'est: municipis de Floridablanca, Piedecuesta i Bucaramanga (àrea Metropolitana de Bucaramanga); oest: Municipi de Betulia; nord: municipis de Sabana de Torres i Lebrija; sud: Municipis Los Santos i Zapatoca. Girón és a 7 km de Bucaramanga, 195 km de Cúcuta i 373 de Bogotá.
# Pàvel Pabst

Pàvel Àvgustovitx Pabst rus: Па́вел А́вгустович Пабст conegut habitualment com a Pàvel Pabst, nascut Christian Georg Paul Pabst (Königsberg, avui Kaliningrad, 15 de maig de 1854 – Moscou, 9 de juny de 1897) fou un pianista i compositor baltoalemany. Era fill d'August i germà de Louis, ambdós també músics coneguts.
Fou deixeble del cèlebre Liszt, i el 1878 aconseguí el nomenament de professor del Conservatori de Moscou, on entre altres alumnes, tingué n'Aleksandr Goedike (1857-1957).
Com a compositor se li deuen: un concert per a piano, un trio i notables paràfrasis de diverses òperes russes, talls com El dimoni, Mazeppa, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. V, pàg. 1314 (ISBN 84-239-4575-8)
# Núria Aramon i Stein

Núria Aramon i Stein (Barcelona, 1940 – ?, 12 d'abril de 2020) fou una filòloga i traductora catalana, filla de Ramon Aramon i Serra i Hilde Stein. Fou alumna de literatura dels Estudis Universitaris Catalans. Formà part del primer equip de redacció de la Gran Enciclopèdia Catalana. Casada amb l'economista Josep Maria Muntaner i Pasqual, treballà en diversos serveis de l'Institut d'Estudis Catalans i fou secretària de la comissió del centenari de Ramon Aramon i Serra.

## Obra publicada

* Vocabulari català de música, amb Josep Maria Mestres Quadreny (Millà, 1983) ISBN 84-7304-099-6

### Traduccions, segurament directes de l'alemany

* El cor del món, de Hans Urs von Balthasar (Edicions 62, 1965) ISBN 84-297-0524-4
* El gran octubre del 1917 i la literatura contemporània, de György Lukács (Lavinia, 1973) ISBN 84-85099-10-9
* La ciència i la tècnica com a ideologies, de Jürgen Habermas (L'Estel, 1974) ISBN 84-85104-27-7

## Referències

* ↑ «Núria Aramon i Stein». L'Enciclopèdia.cat. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Notícia a la web institucional de l'IEC.
* ↑ Massot i Muntaner, Josep «Ramon Aramon i Serra (1907-2000)». Llengua & Literatura. Societat Catalana de Llengua i Literatura, núm. 12, 2001, p. 530.
* ↑ Massot i Muntaner, Josep. Escriptors i erudits contemporanis. L'Abadia de Montserrat, 1996, p. 263. ISBN 978-84-7826-717-0.
* ↑ Balcells i Pujol, 2002, p. 175.
* ↑ Balcells i Pujol, 2002, p. 239.
* ↑ Muntaner i Pasqual, Josep M. «Crònica d'un desafiament inimaginable». Llengua nacional, núm. 64, III trimestre 2008. Arxivat de l'original el 2016-03-03 [Consulta: 13 agost 2014]. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Balcells, Albert; Pujol, Enric. Història de l'Institut d'Estudis Catalans. Institut d'Estudis Catalans, 2002. ISBN 978-84-7283-656-3.
# Meadowbrook (Alabama)

Meadowbrook és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 4.697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Meadowbrook tenia 4.697 habitants, 1.659 habitatges, i 1.373 famílies. La densitat de població era de 737,2 habitants/km².
Dels 1.659 habitatges en un 46,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 74,6% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 17,2% no eren unitats familiars. En el 14,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,83 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,17.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 28,8% de 45 a 60 i un 6,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones hi havia 96 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 83.715 $ i la renda mediana per família de 92.579 $. Els homes tenien una renda mediana de 70.462 $ mentre que les dones 35.179 $. La renda per capita de la població era de 35.511 $. Aproximadament l'1,3% de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
# Théo Ysaÿe

Théo (Théophile) Ysaÿe, AFI /te.ofil iza.i/ (Verviers, 2 de març de 1865 – Niça, 24 de març de 1918) fou un compositor i pianista belga. El seu germà era el violinista i director d'orquestra Eugène Ysaÿe.

## Biografia

Més aviat eclipsat al llarg de la seva vida per la carrera del seu germà gran Eugène, Théo Ysaÿe va començar els seus estudis d'aficionat a música al Conservatori Reial de Lieja i, per consell d'Eugène, va continuar la seva educació a Berlín. En 1885, Ysaÿe va tornar a París, on es va unir a la Bande à Franck, però també va donar suport al creixement d'un nou moviment estètic representat per l'impressionisme de Claude Debussy. Ysaÿe va ajudar a promoure el treball de la nova escola de músics francesos a Brussel·les. El 1894, ell i el seu germà van trobar compromisos amb La Libre Esthétique a Brussel·les, fet va oferir als residents de la ciutat l'oportunitat d'experimentar una àmplia gamma de presentacions tant en música com en arts plàstiques. Ysaÿe va contribuir amb el seu talent com a pianista i répétiteur.
Encara Ysaÿe era un excel·lent pianista, la seva fràgil salut no li va permetre de seguir el ritme agitat de la carrera del seu germà i, en canvi, es va convertir en professor al Conservatori de Música de Ginebra. Es va casar a Brussel·les el 17 de juny de 1895 amb la violinista Carry Mess (1866-1939), amb qui va tenir un fill, anomenat Jean.
El 1918, Théo Ysaÿe va morir a Niça, França, dos dies abans de Debussy. La seva obra, relativament vasta, no s'ha publicat íntegrament, i amb prou feines s'ha interpretat. Els seus opus 13, 14 i 15 van ser publicada per G. Schirmer a Nova York. Va compondre simfonies, concerts per a piano, poemes simfònics i música de cambra, principalment, així com un rèquiem. Si bé va heretar inicialment l'estil de César Franck, el seu treball posterior va revelar una clara influència de l'impressionisme.

## Obres
### Orquestra

* Concert per a piano en mi bemoll major op.9 (publ. 1907)
* "Fantaisie sud un thème populaire Wallon" per a "grand orchestre", op. 13 (publ. 1907)
* Simfonia núm. 1, op. 14 (publ. 1908)
* Le Cygne (El cigne), op. 15 (publ. 1907)
* Les Abeilles (Les abelles), op. 17
* La Forêt et l'Oiseau (El bosc i l'ocell), op. 18
* Simfonia núm. 2 (inacabada)

### Música de cambra

* Quintet per a cordes i piano, op. 5
* Variacions per a 2 pianos, op. 10

### Vocal

* Rèquiem (1906)

### Piano

* Nocturne pour piano en la menor

## Referències

* ↑ Slonimsky, Nicolas. «Ysaye, Theophile». A: Baker's Biographical dictionary of musicians (en anglès). 6a edició. Nova York: Schirmer Books, 1978, p. 1930. ISBN 0-02-870240-9.
* ↑ Michel Stockhem. Eugène Ysaÿe et la musique de chambre (en francès). Lieja: Mardaga, 1990, p. 194. ISBN 9782870093993.

## Enllaços externs

* Théo Ysaÿe a International Music Score Library Project (IMSLP).
# Rosa Castellanos

Rosa María Castellanos y Castellanos (Bayamo, 1834—Camagüey, 25 de setembre de 1907), coneguda com «Rosa la Bayamesa» va ser una esclava alliberada cubana que va tenir una participació notable durant les guerres d'independència cubanes, actuant principalment com a infermera i fundadora de diversos hospitals.

## Biografia

Castellanos va ser originalment una esclava, filla d'esclaus procedents de l'Àfrica. Quan va ser alliberada, ella i el seu espòs, José Florentino Varona, es van unir la causa de la Guerra dels Deu Anys el 1868. Hom la inclou com a precursora de la pràctica de la infermeria a Cuba, bona coneixedora de les qualitats de les plantes medicinals, durant el conflicte va assistir malalts i ferits. També va confeccionar roba i va actuar com a missatgera.
El 1871 es va traslladar a Camagüey, on va fundar diversos hospitals de sang vora la serra de Najasa. El major general Máximo Gómez la va nomenar capitana de sanitat i va encomanar-li la missió de crear un hospital que va rebre el nom de «Santa Rosa», en el seu honor. Quan va esclatar la Guerra d'Independència de Cuba (1895), tenia ja 60 anys, però va continuar col·laborant amb els rebels i Gómez la tornà a posar al capdavant de l'hospital que havia fundat. Hom afirma que quan no hi havia ferits, ella mateixa participava en les accions bèl·liques.
Després de la guerra, va continuar treballant com a llevadora. Va morir a Camagüey el 25 de setembre de 1907 i el seu càdaver va ser vetllat públicament a la seu de l'Ajuntament de la ciutat.

## Homenatges

L'any 2002 es va erigir una estàtua d'ella a la sortida de Bayamo, la seva ciutat natal, obra d'Alberto Lescay.

## Referències

* 1 2 3 Oliva Ferrales, Mailenys. «Aquella «flor» mambisa» (en castellà). Granma: órgano oficial del comité central del Partido Comunista de Cuba, 24-09-2020. [Consulta: 8 març 2021].
* 1 2 3 4 5 6 7 Hidalgo Martínez, Mabiel. «Sucesos y figuras de la Guerra Necesaria: Rosa Castellanos, La bayamesa» (en castellà). Biblioteca Nacional de Cuba José Martí, 25-09-2020. [Consulta: 8 març 2021].
* ↑ Torres Esperón, Julia; Urbina Laza, Omayda «La Enfermería en la Salud Pública Cubana». Revista Cubana de Salud Pública, vol. 35, núm. 1, 2009.
# Districte de Leova

El districte de Leova (en romanès Raionul Leova) és una de les divisions administratives de la República de Moldàvia. La capital és Iargara. L'u de gener de 2005, la població era de 51.100 habitants.
# Districte de Punta Negra

Punta Negra és districte de la Província de Lima, Perú. Fa frontera amb el districte de Punta Hermosa al nord, la Província de Huarochirí a l'est, el districte de San Bartolo al sud, i l'oceà Pacífic a l'oest.
El districte va ser creat el 7 d'abril de 1954 segons la Llei Nº 12096. Té una extensió de 130.5 km² i una població aproximada de 4.000 habitants. Entre els Clubs socials peruans que tenen la seva seu central en aquest districte, els més excepcionals són el Club El Bosque i el Club Social y Deportes Punta Negra.

## Vegeu també

* Organització política del Perú
# Díploe

El díploe és un os esponjós entre dues capes d'os compacte més durs.
És el cas dels ossos cranials, les capes de teixit esponjós intermedi. En certes regions del crani, esdevé absorbit i deixa espais buits que són emplenats per líquids.
El mot prové de l'adjectiu del grec antic διπλόος, -η, -ον, ‘doble, duplicat’.

## Referències

* ↑ «díploe». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 23 gener 2023].
* ↑ Pabón S. de Urbina, José M.; Reglà i Jiménez, Vicenç; et alii. «διπλόος, -η, -ον». A: Diccionari manual grec clàssic-català. Barcelona: Larousse, 2011, p. 154.
# Totana

Totana és una ciutat i municipi de la Regió de Múrcia, capital històrica de la comarca del Baix Guadalentí. Té una extensió de 287,7 km² i una població de 26.582 habitants. Té la condició de cap de partit judicial. Limita al nord amb Mula, a l'est amb Alhama de Múrcia, al sud amb Mazarrón i Llorca i a l'oest amb Aledo.
És un centre tradicional de la indústria terrissera murciana, que avui ha donat pas a tota una àmplia gamma d'indústries i serveis.
Turísticament, pertany a la mancomunitat de municipis de Sierra Espuña.
L'11 de maig del 2011 va patir l'anomenat terratrèmol de Llorca, de 5,1 graus de magnitud.
Dins del municipi hi ha el Jaciment de Cabezo de la Bastida.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2006 |
| 13.703 | 13.591 | 14.072 | 13.608 | 15.264 | 14.763 | 14.281 | 16.107 | 18.394 | 20.288 | 23.756 | 28.360 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Legislatura | Nom | Grup |
| 1979-1983 | Antonio Pérez Férez | PSOE |
| 1983-1987 | Antonio Pérez Férez | PSOE |
| 1987-1991 | Pedro Sánchez Hernández | PSOE |
| 1991-1995 | Pedro Sánchez Hernández | PSOE |
| 1995-1999 | Juan Morales Cánovas | Partit Popular |
| 1999-2003 | Alfonso Martínez Baños | PSOE |
| 2003-2007 | Juan Morales Cánovas | Partit Popular |
| 2007 | José Martínez Andreo | Partit Popular |
| 2007-2008 | Juan Carrión (en funcions) | Partit Popular |
| 2008 | José Martínez Andreo | PP |

## Referències

* ↑ «Troben una fortificació pionera de fa 4.200 anys». Sàpiens [Barcelona], núm. 123, 11-2012, p.9. ISSN: 1695-2014.
# Rosa Maria Gilart Jiménez

Rosa Maria Gilart Jiménez (Felanitx, 1810 - Madrid, febrer de 1880) fou una brodadora mallorquina que va treballar juntament amb dues de les seves cinc germanes a la Cort a Madrid.

## Biografia

De joves, les germanes Magdalena (nascuda el 1798) i Rosa Maria Gilart es traslladaren a Palma per aprendre a dibuixar i brodar en or i seda, amb un frare carmelita descalç natural del Principat. Més tard, Magdalena (1798), Rosa Maria i altres germanes, Aina Maria (1802), Rita (m. 1874) i Margarida, s'instal·laren a Madrid, on cobraren fama per la qualitat de la seva feina i reberen encàrrecs de l'administració de l'estat.
Varen fer feina per a la Cort de la Reina Isabel II d'Espanya. Rosa Gilart, es va casar amb l'escultor mallorquí Pere Joan Santandreu i Artigues (1808 - 1938). De les tres germanes fou la que va tenir més èxit en la seva carrera de brodadora amb gran ajuda de les seves germanes; fou propietària d'un establiment de brodats al número 17 del carrer Jacometrezo de Madrid, l'any 1845. Ostentà el càrrec de brodadora de cambra en or, plata i sedes en 1847, després d'haver sigut brodadora de cambra de l'Infant Francisco de Paula Antonio de Borbón. Entre la seva producció destaquen els vestits, túniques i altres peces brodades que van ser regalades a imatges de devoció de nombrosos pobles de la geografia.
Rosa Gilart va morir a Madrid en febrer de 1880.

## Referències

* 1 2 NADAL MUT, Apol·lònia, Apol·lònia. Mallorquins,menorquins i eivissencs a les exposicions internacionals, nacionals i locals (1827-1929). (en català). Palma: J.J. de Olañeta, 2015.
* 1 2 3 4 Calamardo Murat, Javier ««Las hermanas Gilart: unas bordadoras al servicio de Su Majestad».». Arte y Patrimonio: Revista de la Asociación para la Investigación de la Hª del Arte y del Patrimonio Cultural "Hurtado Izquierdo” núm. 2,, 2017, pàg. 9-23.
* ↑ «Esquela de defunció». La correspondencia de España, 20-03-1874, pàg. 4.
# Districte de Glodeni

El districte de Glodeni (en romanès Raionul Glodeni) és una de les divisions administratives de la República de Moldàvia. La capital és Glodeni. L'u de gener de 2005, la població era de 60.800 habitants.
# Districte de Lurín

Lurín és un dels 43 districtes de la Província de Lima, al Perú.

## Límits

Al nord fa frontera amb els districtes de Pachacámac, Villa María del Triunfo, i Villa el Salvador, a l'est també amb Pachacamac, al sud amb Punta Hermosa, i a l'oest amb l'oceà Pacífic.

## Informació General

Es va crear el 2 de gener de 1857, i des d'aleshores ha estat un districte agrícola, ja que està situat al centre de la vall del Riu Lurín. Té unes quantes platges que reben turistes durant els mesos d'estiu (desembre a març) principalment des de la ciutat de Lima que s'hi està incorporant gradualment. En aquest districte trobem importants clubs socials, principalment els dos clubs de futbol més populars al Perú: Alianza Lima i Universitario de Deportes.

## Vegeu també

* Organització política del Perú
* Cono Sur
* Lima metropolitana
# Istme de Carèlia

L'istme de Carèlia o de Karelia (en finès: Karjalankannas; en rus: Карельский перешеек, Karelski pereixéiek) és una estreta banda de terra de 45 a 110 quilòmetres de longitud que separa el llac Làdoga a Rússia del Golf de Finlàndia. Antigament finlandès, aquest territori es va incorporar a la Unió Soviètica després de la Guerra d'Hivern, essent aquesta annexió confirmada després de la Guerra de Continuació. Alguns dels raion (districtes) d'aquesta zona són dependents administrativament de la ciutat de Sant Petersburg, la resta ho són de l'óblast de Leningrad. La ciutat més important és Víborg.

## Referències

* ↑ «Istmo de Carelia - EcuRed». [Consulta: 27 desembre 2018].
# Rosa Maria Peris Cervera

Rosa Maria Peris Cervera (Benaguasil, 25 de febrer de 1969) és una advocada i política valenciana. Llicenciada en dret per la Universitat de València, exercí durant sis anys com a advocada laboralista.
Ha estat regidora de l'Ajuntament de Benaguasil pel PSPV-PSOE i diputada per la província de València a les eleccions generals espanyoles de 2000, on ha estat portaveu de la Comissió Mixta per a la Unió Europea.
De 2004 a 2009 fou nomenada presidenta de l'Institut de la Dona estatal. L'abril de 2012, en el IX Congrés del PSPV-PSOE fou escollida membre de la Comissió Executiva i Secretaria d'Igualtat del partit.
En 2014 va ser coordinadora de l'equip de Ximo Puig a la campanya de primàries.
A les eleccions a les Corts Valencianes de maig de 2015 va ocupar el lloc 5 a la llista de València del PSPV-PSOE i fou elegida diputada, càrrec que va renovar en les eleccions del 2023 com a número 11 de la llista.
També forma part de la corporació municipal de Benaguasil pel PSPV-PSOE.
Al 2018 fou nomenada membre del Consell Assessor de Radiotelevisió Espanyola a la Comunitat Valenciana.

## Referències

* ↑ PRESS, EUROPA. «La valenciana Rosa Peris seguirá al frente del Instituto de la Mujer» (en castellà), 24-04-2008. [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ «Referencia del Consejo de Ministros. Trabajo y Asuntos Sociales». [Consulta: 17 desembre 2023].
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* ↑ Entrevista a El País 26 de novembre de 2007
* ↑ «Una ejecutiva de 69 personas y con mayoría de mujeres». [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «Rosa Peris: “La campaña de Ximo Puig a las primarias va a reunir a gente de toda la Comunitat para que sea el próximo presidente de la Generalitat”» (en castellà). [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «Fitxa de diputat/da a les Corts Valencianes». Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «Web ajuntament. Corporació municipal». Arxivat de l'original el 18 de setembre 2015. [Consulta: 7 setembre 2015].
* ↑ «ACORD de 13 de juliol de 2108, del Consell, pel qual es nomenen membres del Consell Assessor de Radiotelevisió Espanyola (RTVE) a la Comunitat Valenciana.[2018/7189]». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, núm. 8343, 20-07-2018, pàg. 30924.

## Enllaços externs

* Nomenament de presidenta de l'Instituto de la Mujer Arxivat 2010-01-08 a Wayback Machine.
* Entrevista a Periodistadigital.c0m
* Obres en les quals ha participat Rosa Maria Peris al web de dialnet
# Théâtre Corona

El Théatre Corona és una sala d'espectacles de Mont-real, situada en el núm. 2.490 del carrer de Notre-Dame oest, en el barri Saint-Henri. Fou erigit el 1912, tot acollint films muts i espectacles de vodevil. El Teatre Corona va viure moments d'esplendor fins a la dècada dels anys 60 del segle passat. El 1967, un projecte de renovació urbana, l'amenaçà de demolició. L'octubre de 1997 és comprat per l'Institut des Arts de la Scène (sense afanys de lucre). El teatre reobre les portes un any després (octubre 1998). Una segona fase de les obres (2003 i 2004) permet acabar les feines a la façana i la restauració interior.

## Enllaços externs

* Pàgina web del teatre
# Huang Shanshan

Huang Shanshan (xinès simplificat: 黄珊汕; xinès tradicional: 黃珊汕; pinyin: Huáng Shānshàn) (Fuzhou, República Popular de la Xina, 18 de gener de 1986) és una gimnasta xinesa, especialitzada en trampolí i guanyadora de dues medalles olímpiques.

## Carrera esportiva

Va participar, als 18 anys, als Jocs Olímpics d'Estiu de 2004 realitzats a Atenes (Grècia), on va aconseguir guanyar la medalla de bronze en la prova femenina de trampolí. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 2008 realitzats a Pequín (República Popular de la Xina) fou eliminada en la ronda de qualificació, i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit) va aconseguir guanyar la medalla de plata en aquesta prova.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat vuit medalles en el Campionat del Món de trampolí, cinc d'elles d'or, i dues medalles als Jocs Asiàtics, totes elles d'or.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Huang Shanshan». [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «HUANG Shanshan - FIG Athlete Profile». [Consulta: 9 març 2025].
# Chaclacayo

Chaclacayo és un districte de la Província de Lima, Perú.

## Situació

Chaclacayo està situat al km 27 de la Carretera Central.

## Geografia

Chaclacayo és una ciutat a la vall del riu Rímac que va des dels Andes a l'oceà Pacífic. El seu clima és típic de la costa: Durant l'estiu (des de desembre fins al febrer) fa calor i de vegades és plujós; la resta de l'any és normalment assolellat, amb temperatures mitjanes entre 14º i el 20 °C. Els mesos més freds són juny i juliol, quan poden baixar les temperatures a 12 °C.

## Nom

El nom ve d'una paraula Aimara que significa "al peu del conium". Conium és una planta que creix a la ribera del Rimac.

## Principals atraccions

Els llocs per visitar a Chaclacayo són el Parque Central, el parc central del districte.

## Barris

* Context urbà
   * La Floresta
   * Alfonso Cobian
   * Vírgen de Fátima de Morón
   * Huascata
   * Miguel Grau
   * Villa Rica
   * Santa Rosa
   * Villa Mercedes
   * Santa Ines
   * Los Cóndores
* Clubs Residencials
   * El Cuadro
   * Los Cóndores
* Carretera Central
* Riu Rimac, àrees obertes
* Riu Rimac, conca
* Riu Rimac, treballs de restauració

## Vegeu també

* Organització política del Perú

## Enllaços externs

* Municipalidad de Chaclacayo
* Oficial Country Club of Chaclacayo