# Verdolaga

La verdolaga (Portulaca oleracea), és una espècie de planta amb flors comestible del gènere Portulaca dins la família monotípica de les portulacàcies. És nativa d'Àfrica, la Mediterrània oriental, el Caucas i l'Àsia Occidental, però s'ha expandit molt i avui dia presenta una distribució cosmopolita a les zones tropicals i temperades del planeta
Addicionalment pot rebre els noms d'enciam de patena, patena, porcellana, verdolaga silvestre i verdolagues. També s'han recollit les variants lingüístiques pulsallana, verdalaga, verdalagues, verdelaga i verdulaga. El DIEC també recull el nom verdolaga de conreu aplicat a Portulaca oleracea ssp. sativa, una antiga subespècie que avui dia no té reconeixment, essent només un sinònim heterotípic de la subespècie Portulaca oleracea var. oleracea.
Amb Ipomoea pes-caprae, Melanthera biflora i Digitaria ciliaris, la verdolaga és una de les primeres espècies de plantes que colonitzen zones degradades a les zones tropicals del planeta.
És molt abundant enmig dels conreus i dels horts de regadiu, de terra baixa i de muntanya mitjana. Forma part de les comunitats arvenses, és a dir, del que hom anomena males herbes.

## Descripció

És una planta herbàcia anual molt ramificada, amb tiges de fins a 40 cm de llargada, que generalment -tot i que no sempre- creixen arrapades a terra, de consistència carnosa, vermellosa, d'on surten fulles gruixudes, d'1 a 3 cm, suculentes, senceres, en forma d'espàtula, sèssils, oposades o gairebé oposades.
Les flors, de color groc, també són sèssils, no arriben a 1 cm d'amplada i són solitàries o bé surten en petits grups. Els pètals, en nombre variable, cauen aviat. La floració s'esdevé entre maig i octubre.
El fruit és una càpsula amb una mena de tapadora que s'obre i que conté moltes granes menudes, que són les llavors.
La verdolaga és molt vital, es reprodueix vegetativament per esqueix amb molta facilitat, sempre que disposi d'aigua; si hi ha prou humitat, fins i tot arrela si hom deixa unes branques simplement damunt de terra.

## Taxonomia

Aquesta espècie va ser publicada per primer cop l'any 1753 a l'obra Species Plantarum de Carl von Linné (1707-1778).

### Etimologia

L'etimologia de portulaca és discutida, segons algun autor vindria de llatí clàssic portulaca amb el significat de pota de pollastre, en canvi altres pensen que derivaria dels mots llatins porto amb el significat de portar i lac amb el significat de llet. D'altra banda oleracea vindria del llatí amb el significat de "qui ve amb les hortalises" o "de l'horta".

### Varietats

Dins d'aquesta espècie es reconeixen les dues varietats següents:
* Portulaca oleracea var. delicatula Fosberg
* Portulaca oleracea var. oleracea
Portulaca oleracea var. delicatula és una varietat endèmica de l'illa d'Aldabra, un atol de l'oceà Índic situat al nord de Madagascar.

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims heterotípics de Portulaca oleracea var. oleracea:
* Portulaca aurea DC.
* Portulaca consanguinea Schltdl.
* Portulaca cryptopetala var. poellnitziana (D.Legrand) D.Legrand
* Portulaca dichotoma Gueldenst.
* Portulaca fosbergii Poelln.
* Portulaca fosbergii var. major Poelln.
* Portulaca laevis Buch.-Ham.
* Portulaca latifolia Hornem.
* Portulaca marginata Kunth
* Portulaca maritima S.G.Gmel.
* Portulaca neglecta Mack. & Bush
* Portulaca oleracea var. alba Alef.
* Portulaca oleracea var. aurantia Alef.
* Portulaca oleracea var. aurea Alef.
* Portulaca oleracea var. caryophyllina Alef.
* Portulaca oleracea var. gillesii Alef.
* Portulaca oleracea var. gracilescens Domin
* Portulaca oleracea var. grandiflora Benth.
* Portulaca oleracea var. haageana Alef.
* Portulaca oleracea var. linearifolia Sivar. & Manilal
* Portulaca oleracea var. macrantha Eggers
* Portulaca oleracea var. macrantha Speg.
* Portulaca oleracea var. micrantha Speg.
* Portulaca oleracea var. micrantha Eggers
* Portulaca oleracea var. rosea Alef.
* Portulaca oleracea subsp. sativa (DC.) Schübl. & G.Martens
* Portulaca oleracea subsp. stellata Danin & H.G.Baker
* Portulaca oleracea var. striata Alef.
* Portulaca oleracea subsp. sylvestris (DC.) Čelak.
* Portulaca oleracea var. violacea Alef.
* Portulaca olitoria Pall.
* Portulaca opposita Poelln.
* Portulaca papillosa Sennen
* Portulaca parviflora Griseb.
* Portulaca parvifolia Haw.
* Portulaca poellnitziana D.Legrand
* Portulaca repens Noronha
* Portulaca retusa Engelm.
* Portulaca rostellata Brign.
* Portulaca sativa Haw.
* Portulaca suffruticosa Thwaites
* Portulaca sylvestris Montandon
* Portulaca sylvestris Garsault
* Portulaca terraereginae Poelln.
* Portulaca viridis DC.

## Ecologia

En comparació amb altres cultius comuns, P. oleracea és més tolerant a les plagues a causa de la seva coberta cerosa, que protegeix la planta d'insectes i malalties. En alguns casos, fins i tot se sap que té propietats antifúngiques. Tanmateix, alguns metabòlits fitotòxics de Drechslera indica, un fong, poden causar necrosi a la verdolaga. Dichotomophthora portulacae, un altre fong, pot causar podridura de la tija.
Se sap que Schizocerella pilicornis i Hypurus bertrandi s'alimenten de Portulaca oleracea. En alguns casos, poden ajudar a controlar la competitivitat de P. oleracea per prevenir la infestació de males herbes en camps on no es desitja P. oleracea, però no impedeixen que creixi completament.

## Usos

Aquesta espècie s'utilitza per a l'alimentació humana, conreada o silvestre, com a planta ornamental, hi ha varitats cultivars amb flors d'uns 5 cm de diàmetre i com a planta medicinal.

### Nutrició

La verdolaga crua és un 93% d'aigua, un 3% d'hidrats de carboni, un 2% de proteïnes i conté greixos insignificants. En una quantitat de referència de 100 grams, la verdolaga aporta 20 calories i quantitats riques (20% o més del valor diari, DV) de vitamina E (81% DV) i vitamina C (25% DV), amb un contingut moderat (11 –19% DV) de diversos minerals dietètics. La verdolaga és una font rica d'àcid alfa-linolènic, un àcid gras essencial amb omega-3.

### Gastronomia

La verdolaga ofereix unes propietats nutritives importants, entre els seus nutrients es poden destacar els àcids grassos omega 3, vitamines A, B i C, calci, fòsfor, ferro, sodi, potassi i magnesi. Hom la pot collir en qualsevol època de l'any, però -si es vol ben tendra- s'ha d'agafar abans que floreixi.
Tradicionalment la tija i les fulles crues de la verdolaga eren part de les amanides en les zones rurals. Combina bé amb tota mena d'herbes i hortalisses, però especialment amb la pastanaga. També es pot menjar cuita com a verdura o guisada amb patates, o amb llegums: se'n poden fer truites, barrejant-la amb ceba, espinacs, ou, etc. Es pot conservar confitada amb vinagre i sal.
Les fulles i els brots queden sobretot bé en amanida. Cuinada, és una mica pesada. Les flors són decoratives i les llavors, una vegada assecades i moltes, poden ser un additiu amb gust de nou per a la farina.
A Occitània i a França és un dels ingredients del mesclum. A Grècia la verdolaga (Αντράκλα) es menja en amanida amb tomàquet i formatge i a la cuina dels països àrabs tallada en trossos menuts per a fer amanides locals. En la cuina turca la verdolaga ("semizotu") es consumeix com meze, plat calent (saltat), semizotu bastısı o amanida.

### Salinitat del sòl

La salinització del sòl en espais agrícoles pot provocar una disminució dels rendiments dels cultius, i la impossibilitat de cultivar espècies sensibles a la sal en aquest sòl. La verdolaga té una alta tolerància a la toxicitat de la sal, la qual cosa la fa apta per al cultiu en zones on el reg es realitza amb aigua amb alta salinitat de clorur.
La verdolaga pot eliminar la sal del medi de cultiu en condicions salines. Com a cultiu intercalat o durant una temporada de creixement, pot eliminar 210 kg/ha de clorur i 65 kg/ha de sodi quan es conrea a 6,5 dS *m −1, permetent el creixement de plantes sensibles a la sal en sòls salins. La verdolaga té un efecte positiu sobre les plantes del cultiu d'acompanyament en condicions salades, com ara els tomàquets.

## Vegeu també

* Llista de plantes de fulla comestible

## Referències

* ↑ «verdolaga ». Diccionari de la llengua catalana de l'IEC. Institut d'Estudis Catalans.
* 1 2 3 4 «Portulaca oleracea» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «Portulaca oleracea». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «Portulaca oleracea subsp. sativa» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Heatwole, H., Done, T., Cameron, E. Community Ecology of a Coral Cay, A Study of One-Tree Island, Great Barrier Reef, Australia. Series: Monographiae Biologicae, Vol. 43, p. 102
* 1 2 Couplan, François. Les plantes et leurs noms. Histoires insolites (en francès). Éditions Quæ, 2012, p. 138. ISBN 9782759217991.
* ↑ Gledhill, David. The names of plants (en anglès). 4a ed.. Cambridge University Press, 2008, p. 17. ISBN 978-0-521-68553-5.
* 1 2 «Portulaca oleracea» (en anglès). Missouri Botanical Garden. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «Portulaca oleracea var. delicatula» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Banerjee, G.; Mukherjee, A. «Biological activity of a common weed - Portulaca oleracea L. II. Antifungal activity». Acta Botanica Hungarica, 44, 3–4, 11-2002, pàg. 205–208. DOI: 10.1556/abot.44.2002.3-4.1. ISSN: 0236-6495.
* ↑ Kenfield, Doug; Hallock, Yali; Clardy, Jon; Strobel, Gary «Curvulin and O-Methylcurvulinic acid: Phytotoxic metabolites of Drechslera indica which cause necroses on purslane and spiny amaranth». Plant Science, 60, 1, 1-1989, pàg. 123–127. DOI: 10.1016/0168-9452(89)90052-6. ISSN: 0168-9452.
* ↑ Mitchell, J. K. «Dichotomophthora portulacaeCausing Black Stem Rot on Common Purslane in Texas». Plant Disease, 70, 6, 1986, pàg. 603b. DOI: 10.1094/pd-70-603b. ISSN: 0191-2917.
* ↑ González, D.; Summers, Charles; Qualset, Calvin «Russian wheat aphid: natural enemies, resistant wheat offer potential control». California Agriculture, 46, 1, 1-1992, pàg. 32–34. DOI: 10.3733/ca.v046n01p32. ISSN: 0008-0845.
* 1 2 «Common Purslane, Portulaca oleracea». Horticulture Division of Extension. Universitat de Wisconsin llengua=anglès. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ A P Simopoulos «Common purslane: a source of omega-3 fatty acids and antioxidants». Journal of the American College of Nutrition, 11, 4, 2013, pàg. 374–382. DOI: 10.1080/07315724.1992.10718240. PMID: 1354675.
* ↑ Benavente, Marisa; Herrera, Pilar. La gastronomia dels camins. La Bisbal d'Empordà: Edicions Sidillà, 2017, p. 18. ISBN 978-84-945041-7-4.
* ↑ Bastgen, Christa. Plantes silvestres. Cossetània Edicions, p. 76. ISBN 9788490346860.
* ↑ «Amanida àrab». Arxivat de l'original el 2010-05-31. [Consulta: 10 juliol 2010].
* ↑ «Yoğurtlu Semizotu (Purslane With Strained Yogurt and Garlic) Recipe» (en anglès). The Spruce Eats. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ «ORDÖVRLER VE MEZELER» (pdf) (en turc). YİYECEK İÇECEK HİZMETLERİ, 2018. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Helen Saberi. Cured, Smoked, and Fermented: Proceedings of the Oxford Symposium on Food and Cooking, 2011. Oxford Symposium, 2011, p. 329–. ISBN 978-1-903018-85-9.
* ↑ «TÜRK MUTFAĞINA ÖZGÜ SEBZE YEMEKLERİ» (en turk). YİYECEK İÇECEK HİZMETLERİ, 2019. Arxivat de l'original el 1 de gener 2023. [Consulta: 1r gener 2023].
* ↑ Roger Frankham. Bite Size World: Eating my way Around the Planet. Memoirs Publishing, 28 juliol 2014, p. 143–. ISBN 978-1-86151-184-3.
* ↑ http://www.turkish-cuisine.org/print.php?id=69&link=http://www.turkish-cuisine.org/ingredients-7/ingredients-used-in-turkish-cuisine-66/vegetables-69.html
* ↑ Teixeira, M.; Carvalho, I.S. «Effects of salt stress on purslane (Portulaca oleracea) nutrition». Annals of Applied Biology, 154, 1, 12-09-2008, pàg. 77–86. DOI: 10.1111/j.1744-7348.2008.00272.x. ISSN: 0003-4746.
* ↑ Kiliç, Cenk Ceyhun; Kukul, Yasemin S.; Anaç, Dilek «Performance of purslane (Portulaca oleracea L.) as a salt-removing crop». Agricultural Water Management, 95, 7, 2008, pàg. 854–858. DOI: 10.1016/j.agwat.2008.01.019. ISSN: 0378-3774.
* ↑ Graifenberg, A.; Botrini, L.; Giustiniani, L.; Filippi, F.; Curadi, M. «Tomato growing in saline conditions with biodesalinating plants: Salsola soda L. and Portulaca oleracea L.». Acta Horticulturae, 609, 2003, pàg. 301–305. DOI: 10.17660/actahortic.2003.609.45. ISSN: 0567-7572.

## Bibliografia

* Duran, Núria; Morguí, Mercè i Sallés, Mercè: Plantes silvestres comestibles. ECSA, Barcelona, juny del 2004. Col·lecció Pòrtic Natura, núm. 20. ISBN 84-7306-467-4, plana 50.

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre aquesta espècie vegetal. (anglès)