OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sent Amanç (Arieja)

Sent Amanç (en francès Saint-Amans) és un antic municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània. El 1r de gener de 2023 va fusionar amb el municipi nou de Vesac, del qual roman un municipi delegat. La nova entitat es diu Vesac. El 2022 tenia 43 habitants. La nova entitat tenia 435 habitants el 2023.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
* ↑ «Le 1er janvier prochain, deux communes d’Ariège vont fusionner». La gazette ariégeoise, 23-11-2022.
* ↑ Feucher, Sylvie. «Arrêté préfectoral portant création de la commune nouvelle de Val-de-Sos» (en francès). Préfecture de l'Ariège, 22-11-2022. [Consulta: 17 novembre 2023].
# Muntanyes de Nur

Les muntanyes de Nur (turc: Nur Dağları; grec antic: Ἀμανός; llatí: Amanus) és una serralada que forma part de les muntanyes del Taure.
Conformaven la frontera sud de Cataònia i anava des de Tars (Cilícia) al nord del golf d'Issos, l'actual badia d'Iskenderun, fins a la Cataònia, i arribaven fins a Melitene, on el riu Eufrates les tallava. Tot i així, encara es perllongaven després. Aquest és el nom clàssic donat per Estrabó i altres autors de l'actual Nur Dağları turc.
Els passos del Nur (antigament en grec Ἀμανίδες Πύλαι) o en llatí Portae Amani) que segurament són les Portes Síries (Syriae Portae, Συρίαι πύλαι) que anomena Xenofont, són dos passos de muntanya entre Cilícia i Síria, que travessen les muntanyes Nur. El del sud es deia antigament Beilan o Amanos inferior i el del nord Arrian o Curtis.
Quan Ciceró era procònsol de Cilícia l'any 51 aC va dirigir diverses expedicions contra els muntanyencs que habitaven la serralada d'Amanus i va destruir algunes places fortes que tenien. Entre elles anomena Erana, la seva principal ciutat. També va ocupar Pindenissos, situada en un punt estratègic i molt ben fortificada.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). «Amanus». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 27 abril 2021].
# Sender Europeu E4

El Sender Europeu E4 és un Sender Europeu de Gran Recorregut que comença a l'extrem sud d'Espanya i passa per França, Suïssa, Alemanya, Àustria, Hongria, Romania, Bulgària, Grècia, Creta i Xipre sumant un total de 11.800 km. Els trams de Romania i Bulgària encara no estan acabats del tot.
A Creta el E4 recorre l'illa des de Kastelli Kissamú a l'extrem nord-oest fins a Kato Zakros a l'extrem est, a través de les Lefka Ori (Muntanyes Blanques), i les Muntanyes del Dikti.
| Estat | Longitud del sender | Trets |
| Espanya Article principal: GR 7 | 2.750 km | des de Tarifa a Morella (2.300 km) travessa Andalusia, Múrcia i València via Ronda, Alhama de Granada, Moratalla, Alcoi, Requena de Morella a Puigcerdà pels Pirineus (450 km) travessa la costa catalana a Ulldecona (GR 8), Tarragona via GR 92, Montserrat (GR 172), així com pel GR 4 fins al Pirineu. |
| França | 1.100 km | de Montaña Negra a Culoz (1.100 km) travessa el Canigó, Carcassona (GR 36), Vilafòrt, l'alt Llenguadoc, Cevenas (GR 71, 7, 72), Ardecha, Vall del Roine est (via GR 44, 4, 42, 429), prop de la frontera de Suïssa aplega a Ginebra, al nord travessa el Massís del Vercors, Grenoble, Chartreuse i Culoz (GR 9) |
| Suïssa | 450 km | de Borex (Ginebra), a Dielsdorf (Zurich) (300 km) Recorregut del Jurahöhenweg (part alta de la Serralada del Jura) vora sud del Llac de Costança (150 km) |
| Alemanya/Àustria | 1.536 km (Alternativa 1) 1.250 km (Alternativa 2) |
| Hongria | 1.331 km | de Kőszeg (Monte Kőszeg) a Sátoraljaújhely (Mont Zemplén) (1.063 km) Recorregut del Blu Tour d'Hongria de Sátoraljaújhely a Nagykereki (262 km) Recorregut del Blu Tour de la Planura: Sátoraljaujhely, Kisvárda, Nyirbátor, Bánk, Nagykereki. de Nagykereki a Ártánd (6 km) Frontera amb Romania |
| Romania | (recorregut no definit) | (recorregut no definit) |
| Sèrbia | 1.240 km | |
| Bulgària | 250 km (recorregut no definit) | |
| Grècia | 2.000 km |
| Xipre | (recorregut no definit) | (recorregut no definit) |

## Referències

* 1 2 «E4» (en anglés). www.traildino.com. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ «EURORANDO 2011: E-Paths». www.era-ewv-ferp.com. [Consulta: 11 novembre 2016].
* ↑ «Chemin de Grande Randonnée E4 en Crète, gr e4, sentier europeen e4, de Kissamos à Kalo Zakros, etapes en crète, agia roumeli, sougia, loutro, samaria». www.cruells.fr. Arxivat de l'original el 2013-07-03. [Consulta: 11 novembre 2016].
# Estació de Mas Blau

Mapa Metro Línia 2 :
Mapa Metro Línies 9 i 10 :
Mas Blau és una estació de la línia 9 del metro de Barcelona. En aquesta estació hi tenen parada trens de la L9 i en un futur de la L2.
Dona servei al polígon industrial Mas Blau II del Prat de Llobregat, amb accés pel carrer Alta Ribagorça. És una estació de tipus entre pantalles, amb andanes de 100 metres i disposa d'escales mecàniques i 2 ascensors per a persones amb mobilitat reduïda (PMR).
La previsió inicial era obrir l'estació l'any 2007, però donats els contratemps, es va posar en funcionament l'any 2016.
Metro de Barcelona :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Aeroport T1 | Aeroport T2 | Parc Nou | Zona Universitària |
| Projectat |||||
| Aeroport T1 | Aeroport T2 | Parc Nou | Badalona Pompeu Fabra |
| Aeroport T1 | Aeroport T2 | Parc Nou | Can Zam |
| Font recorregut: PDI 2009-2018. |||||

## Referències

* ↑ «L9». gencat.cat. Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r juny 2011].
* ↑ PDI 2009-2018, pàg. 157
* ↑ Borrell, Anna «Metro. Línia 9». Anuari territorial de Catalunya 2005. Institut d'Estudis Catalans, pàg. 230 [Consulta: 3 juny 2011].
* ↑ «Territori i Sostenibilitat presenta els pressupostos de 2011 amb l'objectiu de reactivar l'economia». Gencat.cat. Generalitat de Catalunya, 03-06-2011. Arxivat de l'original el 2012-01-20. [Consulta: 3 juny 2011].
* ↑ «PDI de la regió metropolitana de Barcelona 2009-2018: Programa AX (ampliació de xarxa)» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità, 2009. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2010. [Consulta: 21 setembre 2010].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Apolonia Lizarraga

Apolonia Lizárraga i Ochoa de Zabalegui (Lezáun, 18 d'abril de 1867-Barcelona, 8 de setembre de 1936), més coneguda pel seu nom religiós Apolonia del Santíssim Sagrament, va ser una religiosa Carmelita de la Caritat espanyola, superiora general en càrrec de la seva congregació, quan va esclatar la Guerra Civil d'Espanya, en què va morir màrtir per la seva fe. Va ser beatificada pel papa Benet XVI el 28 d'octubre de 2007.

## Biografia

Apolonia Lizárraga va néixer en la població de Lezáun, que per llavors pertanyia al municipi de Vall de Yerri, a la província de Navarra, Navarra, Espanya. Va ingressar en el noviciat de les Carmelites de la Caritat de Vedruna a Vitòria, el 16 de juliol de 1886 i va emetre els seus primers vots el 17 de juliol de 1888, des de llavors se'l va conèixer amb el nom el d'Apolonia del Santíssim Sagrament.
Va exercir diversos càrrecs en la seva congregació, des de professora a les escoles de Trujillo (Càceres) i Villafranca dels Fangs ( Badajoz), fins a superiora de la comunitat de Sevilla i rectora del col·legi de Vich. Finalment, va ser triada superiora general de l'institut en 1925, càrrec que va ocupar fins a 1936, any en què va patir el martiri. Va fundar les cases de Buenos Aires a l'Argentina; Vigo, León, Múrcia i Alcoi a Espanya; i quatre més a França.
Quan va esclatar la guerra el 1936, Apolònia es va dedicar a buscar refugi per a les religioses de la seva congregació, per tal de salvar-los la vida, especialment a les novícies i les malaltes. Ella mateixa es va amagar a cases de diverses amigues. Al setembre d'aquell mateix any va ser detinguda i empresonada a la txeca de Sant Elies (Barcelona). A la txeca va ser serrada i esquarterada i les seves restes van ser tirades com a esquer per als porcs. Pel que sembla aquest era el destí de molts dels detinguts de la txeca de Sant Elies.

## Culte

Va ser beatificada pel papa Benet XVI el 28 d'octubre de 2007, a la cerimònia presidida per ell mateix, a la Plaça de Sant Pere al Vaticà. En aquesta celebració el pontífex va pujar als altars uns 498 màrtirs de la Guerra Civil Espanyola del segle XX.
L'actual txeca de Sant Elies, avui és una cripta de la parròquia Santa Agnès. S'hi manté el record dels màrtirs de la Guerra que hi van ser, entre ells Apol·lònia. La seva festa se celebra el 6 de novembre.

## Referències

* ↑ López Teulón, José. «Tarda del 8 de setembre, a la txeca de Sant Elies de Barcelona». Religión en llibertad. [Consulta: 10 març 2016].
* 1 2 3 González Rodríguez, 2007, p. 42.
* ↑ Montero, 1961, p. 161.

## Bibliografia

* González Rodríguez, María Encarnación. Beatificació de 498 màrtirs del segle XX a Espanya. Roma, 28 d'octubre de 2007. Ediu, 2007. ISBN 978-84-7141-635-3.
* Història de la persecució religiosa a Espanya, 1936-1939. BAC, 1961.
# Eth Castèth de Taurinhan

Eth Castèth de Taurinhan (en francès Taurignan-Castet) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Mauvedin de Prat

Mauvedin de Prat (francès Mauvezin-de-Prat) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ «Toponímia occitana». Arxivat de l'original el 2012-01-11. [Consulta: 12 juliol 2010].
# Districte de Jashpur

El districte de Jashpur és una divisió administrativa de l'estat de Chhattisgarh a l'Índia, amb una superfície de 5.339,78 km² i una població (2001) de 739.780 habitants. La capital és Jashpur (ciutat). Ciutats principals són Ludam, Gholeng, Jashpur, Kunkuri, Bandarchuwan, Kansabel, Ludeg i Patthalgaon.
Administrativament està dividit en quatre tehsils i 9 blocs de desenvolupament (blocks). Els tehsils són:
* Bagicha
* Jashpur
* Kunkuri
* Pathalgaon
I els blocs:
* Bagicha
* Kansabel
* Manora
* Jashpur
* Kunkuri
* Duldula
* Farsabahar
* Pathalgaon Rural
* Pathalgaon Urbà

## Història

Vegeu Jashpur
El 1948 el principat de Jashpur fou inclòs al govern de Bengala amb el grup d'estats de Chhota Nagpur, dins de la divisió de Chhota Nagpur fins al 10 d'octubre de 1956. L'1 de novembre de 1956 va quedar inclòs dins l'estat de Madhya Pradesh i hi va romandre fins al 25 de maig de 1998, integrant part del districte de Raigarh. Com que alguns districtes eren massa grans una comissió dirigida per G.K. Dubey fou impulsada per primer ministre de l'estat Arjun Singh el 1982 i en el seu informe el 1989 recomanava formar nous districtes. El 1992 el primer ministre Sundarlal Patwa va decretar l'establiment de 16 nous districtes entre els quals Jashpur, però la decisió no fou implementada per qüestions judicials; el primer ministre Digvijay Singh, va decretar novament la creació de 16 districtes el 22 de maig de 1998 i el de Jashpur es va formar oficialment el dia 25 sent nomenat Ramanand Shukla com a col·lector. El districte va ser un dels que van integrar Chhattisgarh quan es va formar com estat.

## Referències

Web oficial
# Busanh

Busanh (francès Buzan) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Elsbeth van Rooy-Vink

Elisabet 'Elsbeth' van Rooy-Vink (Elsbeth Vink de soltera) (Wijk en Aalburg, Aalburg, 25 de gener de 1973) va ser una ciclista neerlandesa que va combinar la carretera, el ciclisme de muntanya i el ciclocròs. Va participar en tres edicions dels Jocs Olímpics.

## Palmarès en carretera

* 1991
** Campiona del món júnior en ruta
* 1992
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Portugal
* 1993
** Vencedora d'una etapa al Tour de l'Aude
** Vencedora d'una etapa al Tour ciclista femení
** Vencedora d'una etapa al Tour de la CEE
* 1998
** 1a al Holland Ladies Tour i vencedora de 2 etapes

## Palmarès en ciclocròs

* 2003
** Campiona dels Països Baixos en ciclocròs
* 2004
** Campiona dels Països Baixos en ciclocròs
* 2005
** Campiona dels Països Baixos en ciclocròs
* 2008
** Campiona dels Països Baixos en ciclocròs

## Palmarès en ciclisme de muntanya

* 2005
** Campiona dels Països Baixos en marató

## Referències

* ↑ «Elsbeth Vink plaatst zich weer voor de Spelen» (en neerlandès). De Gelderlander, 19-05-2008. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «Vink neemt afscheid met 14e plaats» (en neerlandès). Trouw, 23-08-2008. [Consulta: 9 març 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a procyclingstats.com
# Voutré

Voutré és un municipi francès, situat al departament de Mayenne i a la regió del País del Loira.

## Referències

* ↑ «VOUTRE - Carte plan hotel village de Voutré 53600 - Cartes France.fr» (en francès). [Consulta: 14 octubre 2018].
# Els últims dies del món

Els últims dies del món (títol original en francès: Les Derniers Jours du monde) és una pel·lícula de ciència-ficció francesa feta pels germans Larrieu, i basada en la novel·la de Dominique Noguez. Va ser estrenada a França el 19 d'agost de 2009 i va tenir la seua estrena mundial a la Piazza Grande del Festival Internacional de Cinema de Locarno el 9 d'agost de 2009. Va ser doblada al català.

## Argument

La fi del món s'acosta. Robinson Laborde (Mathieu Amalric) s'embarca en un viatge a través de l'estat espanyol i Occitània, en un ambient pre-apocalíptic que el porta als braços de moltes dones, en la recerca d'amor.

## Repartiment

* Mathieu Amalric: Robinson
* Catherine Frot: Ombeline
* Sergi Lopez: Théo
* Karin Viard: Chloé
* Sabine Azéma: La Marquesa d'Arcangues
* Omahyra Mota: Laetitia
* Clothilde Hesme: Iris
* Pierre Pellet: Cédric Ribot
* Manon Beaudoin: Mélanie

## Reconeixements

Al XLII Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya de 2009 va guanyar el Premi de la Crítica José Luis Guarner i va compartir amb Kynodontas el Premi Carnet Jove Fantàstic.

## Referències

* ↑ «Els últims dies del món». Ésadir.cat. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ «Les derniers jours du monde» (en anglès). NYTimes.com. [Consulta: 1r setembre 2022].
* ↑ 'Moon' se consagra en Sitges, ecasrtelera.com, 11 d'octubre de 2009
# Esquí alpí als Jocs Olímpics d'hivern de 1998

Als Jocs Olímpics d'Hivern de 1998 celebrats a la ciutat de Nagano (Japó) es disputaren deu proves d'esquí alpí, cinc en categoria masculina i cinc més en categoria femenina.
Les proves es realitzaren entre els dies 10 i 21 de febrer de 1998 a les instal·lacions del Happo'one Resort de Hakuba (proves de velocitat: descens i super gegant) i del Shiga Kogen Resort de Yamanouchi (proves tècniques: eslàlom gegant, eslàlom i combinada). Hi participaren un total de 249 esquiadors, entre ells 141 homes i 108 dones, de 49 comitès nacionals diferents.

## Resum de medalles
### Categoria masculina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Descens Detalls | Jean-Luc Crétier | Lasse Kjus | Hannes Trinkl |
| Super Gegant Detalls | Hermann Maier | Didier Cuche | No es concedí |
| Super Gegant Detalls | Hermann Maier | Hans Knauss | No es concedí |
| Eslàlom gegant Detalls | Hermann Maier | Stephan Eberharter | Michael von Grünigen |
| Eslàlom Detalls | Hans Petter Buraas | Ole Kristian Furuseth | Thomas Sykora |
| Combinada Detalls | Mario Reiter | Lasse Kjus | Christian Mayer |

### Categoria femenina

| Prova | Or | Argent | Bronze |
| Descens Detalls | Katja Seizinger | Pernilla Wiberg | Florence Masnada |
| Super Gegant Detalls | Picabo Street | Michaela Dorfmeister | Alexandra Meissnitzer |
| Eslàlom gegant Detalls | Deborah Compagnoni | Alexandra Meissnitzer | Katja Seizinger |
| Eslàlom Detalls | Hilde Gerg | Deborah Compagnoni | Zali Steggall |
| Combinada Detalls | Katja Seizinger | Martina Ertl | Hilde Gerg |

## Medaller

| Posició | País | | | | Total |
| 1 | Àustria | 3 | 4 | 4 | 11 |
| 2 | Alemanya | 3 | 1 | 2 | 6 |
| 3 | Noruega | 1 | 3 | 0 | 4 |
| 4 | Itàlia | 1 | 1 | 0 | 2 |
| 5 | França | 1 | 0 | 1 | 2 |
| 6 | Estats Units | 1 | 0 | 0 | 1 |
| 7 | Suïssa | 0 | 1 | 1 | 2 |
| 8 | Suècia | 0 | 1 | 0 | 1 |
| 9 | Austràlia | 0 | 0 | 1 | 1 |
| Total | Total | 10 | 11 | 9 | 30 |

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Resultats 1998 Arxivat 2010-02-20 a Wayback Machine.
# Esclat (pel·lícula)

Esclat (títol original: Outbreak) és una pel·lícula estatunidenca de catàstrofes de 1995, dirigida per Wolfgang Petersen. El film conta la història d'una epidèmia de virus mortal introdueix accidentalment a la petita ciutat de Cedar Creek (2.500 habitants, ciutat imaginària) de Califòrnia (Estats Units). Ha estat doblada al català.

## Argument

Un virus hemorràgic mortal, el virus Motaba, és introduït a Califòrnia per un mico importat del Zaire, es propaga a la velocitat del llamp a la ciutat de Cedar Creek, amenaçant així el continent americà. El primer a pressentir el terrible perill és el coronel Sam Daniels que lluita per impedir que aquest virus aniquili la totalitat de la població, mentre que l'exèrcit es prepara per arrasar la petita ciutat.
El mico portador de la malaltia, que ha desenvolupat una resistència, és capturat poc abans la destrucció de la ciutat. Ràpidament, un antisèrum és posat a punt cosa que permet de salvar les persones afectades.
El virus fictici Motaba s'ha inspirat en el Virus d'Ebola. El film ha tingut més ressonància que el 1995, quan hi va haver una nova epidèmia d'Ebola a Kikwit, en República Democràtica del Congo.

## Repartiment

* Dustin Hoffman: el coronel Sam Daniels
* Rene Russo: Robby Keough
* Morgan Freeman: el general Billy Ford
* Kevin Spacey: Casey Schuler
* Donald Sutherland: el general Donald McClintock
* Cuba Gooding Jr.: el major Salt
* Gina Menza: Mrs. Jeffries
* J. T. Walsh: el secretari d'Estat a la Casa Blanca
* Dale Dye: el tinent-coronel Briggs
* Zakes Mokae: el metge Benjamin Iwabi
* Patrick Dempsey: Jimbo Scott
* Malick Bowens: el metge Raswani
* Susan Lee Hoffman: el metge Lisa Aronson
* Benito Martinez: el metge Juliol Ruiz
* Bruce Jarchow: el metge Mascelli
* Leland Hayward III: Henry Seward
* Daniel Chodos: Rudy Alvarez

## Premis

* 1995: Cercle de Crítics de Nova York: Millor actor de repartiment (Kevin Spacey)

## Crítica

* "Un cosí de l'ebola arriba a Amèrica i... el caos. Un caos que es manté fresc a lloms d'un thriller rutinari i efectiu... fins que el director es decideix pel més absurd i pedestre dels finals possibles"
* "L'intent de crear un valent i gran personatge per a ell [Hoffman] no està gens aconseguit. (...) La poca profunditat de la pel·lícula també contribueix a la impressió de que cap problema és massa espinós com per ser resolt per herois de pel·lícula."
* "Malgrat els símptomes inicials d'un thriller prometedor, aviat degenera en un afeblit misteri"
* "Una de les grans històries aterridores dels nostres temps (...) Puntuació: ★★★½ (sobre 4)"

## Referències

* ↑ «Esclat». esadir.cat.
* ↑ «Outbreak». The New York Times.
* ↑ Martínez, Luis «Outbreak». El País.
* ↑ Maslin, Janet «Outbreak». The New York Times.
* ↑ Thomson, Desson «Outbreak». The Washington Post.
* ↑ Ebert, Roger «Outbreak». Chicago Sun-Times.

## Enllaços externs

* Esclat a Goita què fan, ara!
# Alauda

Alauda és un gènere d'ocells passeriformes. Són ocells menuts que viuen en camps oberts. Tenen una forma de cantar característica i agradable que ha fet que el cant d’Alauda sigui sovint esmentades a la literatura, poesia i folklore tradicional de molts països. Alauda razae és una espècie amenaçada endèmica de la petita illa de Razo, a Cap Verd. Alauda japonica és considerada una subespècie d'alosa vulgar per alguns autors.

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 10.2, 2020) aquest gènere està format per 4 espècies:
* Alauda leucoptera - alosa alablanca.
* Alauda razae - alosa de Raso.
* Alauda gulgula - alosa oriental.
* Alauda arvensis - alosa eurasiàtica.

## Referències

* ↑ Alauda japonica o Alauda arvensis japonica a l'AVIBASE Rev. 07-04-2010 (anglès)

## Bibliografia

* Mullarney, Svensson, Zetterstrom and Grant, Collins Bird Guide (anglès) ISBN 0-00-219728-6

## Enllaços externs

* Oiseaux imatges (francès)
* Aloses a la BBC (anglès)
# Ettore Giannini

Ettore Giannini (Nàpols, 15 de desembre de 1912 - Massa Lubrense, 15 de novembre de 1990) va ser un guionista i director de cinema italià, va dirigir vuit pel·lícules entre 1940 i 1967.

## Biografia

Llicenciat en dret, Giannini va començar la seva carrera com a guionista, escrivint drames radiofònics entre 1936 i 1938. Posteriorment, va estudiar direcció a l'Acadèmia d'Art Dramàtic i el 1936 va dirigir el seu primer curtmetratge La prua incatenata que va guanyar el premi Littorali.
En els anys següents, Ettore Giannini dirigirà altres tres pel·lícules: L'angelo bianco, Gli uomini sono nemici i Carrusel napolità. Aquesta última, en particular, obtindrà una gran aclamació de la crítica i farà que Giannini guanyi el premi internacional al 7è Festival Internacional de Cinema de Canes de 1954. Tot i així, la carrera de Giannini se centrarà principalment en els guions. Entre les seves obres s'inclouen Manovre d'amore, Processo alla città, Difendo il mio amore, La nonna Sabella, Per pochi dollari ancora i Colpo maestro al servizio di Sua Maestà britannica.
Giannini també va ser director de teatre i actor a Europa 51 de Roberto Rossellini. També va ser director de doblatge, encarregant-se de la sincronització de nombroses pel·lícules de Federico Fellini, però també de les edicions italianes d'El padrí (1972) i El padrí II (1974), ambdues dirigides per Francis Ford Coppola.
Tenia una placa de carretera a la zona de Barra, al municipi de Nàpols. També va ser commemorat per Aldo De Gioia de la Comissió de Toponímia.

## Filmografia parcial
### Director

* L'angelo bianco (1943) - codirigit amb Giulio Antamoro i Federico Sinibaldi
* Gli uomini sono nemici (1948)
* Carosello napoletano (1954)

### Guionista

* Processo alla città, de Luigi Zampa (1952)
* Colpo maestro al servizio di Sua Maestà britannica, de Michele Lupo (1967)
* El cinturó de castedat, de Pasquale Festa Campanile (1967)

## Referències

* ↑ «Ettore Giannini - Biografía» (en espanyol europeu). [Consulta: 26 maig 2020].
* 1 2 Ettore Giannini su MyMovies
* ↑ Ettore Giannini a l'Enciclopèdia Treccani