OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lupinoblennius vinctus

Lupinoblennius vinctus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Cuba.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Claro, R., 1994. Características generales de la ictiofauna. p. 55-70. A R. Claro (ed.) Ecología de los peces marinos de Cuba. Instituto de Oceanología Academia de Ciencias de Cuba i Centro de Investigaciones de Quintana Roo.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington i Londres. 253p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. Any 1990. ISBN 0-940228-23-8
* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. ISBN 0-940228-47-5.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, Joseph S.: Fishes of the World, John Wiley & Sons. ISBN 0-471-25031-7. Any 2006.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Scorpaena pele

Scorpaena pele és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 13,5 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 24.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 176-240 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: les illes Hawaii.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824.
* ↑ Eschmeyer, W. N. & J. E. Randall, 1975. The scorpaenid fishes of the Hawaiian Islands, including new species and new records (Pisces: Scorpaenidae). Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 4) v. 40 (núm. 11): 265-334.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Scorpaena pele» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Eschmeyer, W.N. i J.E. Randall, 1975. The scorpaenid fishes of the Hawaiian Islands, including new species and new records (Pisces: Scorpaenidae). Proc. Calif. Acad. Sci. 40(11):265-334.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hipposideros srilankaensis

Hipposideros srilankaensis és una espècie de ratpenat de la família dels hiposidèrids. És endèmic de Sri Lanka. Es diferencia de les altres espècies del gènere Hipposideros (incloent-hi l'hiposideri de Cantor, del qual fou separat) per l'amplada de la fulla nasal, la forma de les orelles, la morfologia del crani i la genètica. El nom específic srilankaensis significa ‘singalès’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Srinivasulu et al., 2025, resum.
* ↑ «New bat species discovered by a global research team» (en anglès). The Hindu, 1 març 2025. [Consulta: 9 març 2025].

## Bibliografia

* Srinivasulu, B.; Kusuminda, T.; Srinivasulu, A.; Ukuwela, K. D. B.; Amarasinghe, C.; Siriwardana, S.; Kaur, H.; Mannakkara, A.; Soisook, P.; Kamalakannan, M.; Yapa, W. B.; Srinivasulu, C. «Taxonomic revision of the South Asian allies of Hipposideros galeritus Cantor, 1846» (en anglès). Zootaxa, 5.590, 4, 2025, pàg. 507-530. DOI: 10.11646/zootaxa.5590.4.3.
# Per Lundkvist

Per Inge Ingesson Lundkvist (Karlstad, 26 de maig de 1916 - Nynäshamn, 27 d'octubre de 1999) fou un compositor, educador musical, director d'orquestra, organista i pianista suec.

## Biografia

Lundkvist va començar la seva carrera musical als 17 anys com a voluntari musical als Hússars del Regiment de Vida (K 3) el 1933.Durant els seus estudis a l'Acadèmia de la Música a la dècada del 1940, Lundkvist va formar el Quartet Arion, un grup de cantants que va fer gires domèstiques i a l'estranger durant uns quants anys. Durant els anys 1940–42, Lundkvist va treballar com a répétiteur a l'Òpera Reial i a l'Òpera Universitària. Per Lundkvist va debutar com a director d'orquestra a Sveriges Radio ek 1940; va dirigir tant la Radiotjänsts Kabaretorkester com l'Orquestra Simfònica de la Ràdio Sueca. Va ser també organista i director de corals, així com director de l'escola de música durant un temps. Lundkvist va escriure unes 20 suites d'orquestra, dos concerts de piano, obres corals, cançons infantils i poemes tonals entre d'altres. Bo Bergman i Erik Axel Karlfeldt li van escriure peces i marxes per a solista. Hi ha aproximadament 250 treballs registrats de Per Lundkvist. Va fer també uns 20 enregistraments, amb solistes com Rolf Björling, Conny Söderström i Raymond Björling i el 1996 un CD amb el Cor de Música d'Estocolm Tre Kronor,Nils-Gunnar Burlin i amb Robert Wells al piano.
La seva neta és la cantautora sueca Anna Pernilla Bäckman.

## Notes

* ↑ (suec) Kompositören Per Lundkvist skulle ha fyllt 100 i år
* ↑ (suec) Breu biografia a la pàgina d'Internet de Stockholms Musikkår Tre Kronor

## Referències

* (suec) Llibre de text per a "Under örlogsflaggan" (Cor de Música Naval), Manöver MNVR 0702, pàg. 6.
* (alemany) Wolfgang Suppan, Armin Suppan: Das Neue Lexikon des Blasmusikwesens, 4. Auflage, Freiburg-Tiengen, Blasmusikverlag Schulz GmbH, 1994, ISBN 3-923058-07-1
* (suec) Stig Jacobsson: Svenska Tonsättare Diskografi, Estocolm: Rikskonserter, 1985, 266 p.
* (suec) Sven G. Winquist: Musik i svenska ljudfilmer 1950-1959, Estocolm: Svensk Musik, 1985, 194 p.

## Enllaços externs

* Concert per a piano núm. 1 a YouTube
* Perfil de Facebook dedicat al compositor
# Polymita picta

Polymita picta és una espècie de mol·lusc gastròpode terrestre de la família Helminthoglyptidae de l'ordre dels estilommatòfors. És endèmica de l'est de Cuba.

## Descripció

Les closques de Polymita picta poden assolir una longitud d'uns 20 mm. Són brillants i de colors vius. Sovint mostren un color groc brillant amb una o més ratlles, però l'espècie és ben coneguda pel polimorfisme del colorit de la seva closca, que presenta nombroses varietats de color.
Aquestes closques són buscades pels recol·lectors furtius i s'utilitzen per a fer joies i bijuteria. Com a resultat, l'espècie està en perill d'extinció. És una espècie protegida des del 1943 per la legislació cubana, que en prohibeix l'exportació excepte per raons científiques.

## Comportament

S'alimenta principalment de líquens, molsa i biopel·lícules fúngiques presents a l'escorça i les fulles. El cicle de vida dura uns 15 mesos, amb temps de reproducció durant l'estació humida (setembre-octubre). Els cargols es tornen inactius a l'estació seca (desembre-principis de maig).
Com la majoria dels cargols terrestres que respiren aire, cada individu té òrgans reproductors femenins i masculins (hermafrodites) i és incapaç d'autofertilitzar-se. A més, de manera similar a altres gastròpodes de la superfamília Helicoidea, aquesta espècie fa servir dards d'amor com a part del seu comportament d'aparellament. L'aparellament es pot dividir en tres etapes: seguici, còpula i postcòpula. Durant el seguici, aquests cargols llencen a la parella un dard calcari.

## Referències

* 1 2 3 Reyes-Tur Bernardo; John A. Allen, Nilia Cuellar-Araujo, Norvis Hernández, Monica Lodi, Abelardo A. Méndez-Hernández and Joris M. Koene (2015) "Mating behaviour, dart shape and spermatophore morphology of the Cuban tree snail Polymita picta (Born, 1780)]"; Journal of Molluscan Studies 81(2). doi:10.1093/mollus/eyu089
* ↑ «'World's most beautiful snails' threatened by illegal trade». National Geographic, 15-07-2020. [Consulta: 16 març 2022].
* ↑ Prohibición de Exportar Polymitas, a no ser mediante justificación para actividades o fines cíentificos. Decreto Ley no. 932, Gaceta Oficial Republica de Cuba, March 27, 1943, p. 5095.
* ↑ Koene, Joris M.; Hinrich Schulenburg «Shooting darts: co-evolution and counter-adaptation in hermaphroditic snails». BMC, 5, 25, 2005. DOI: 10.1186/1471-2148-5-25.

## Bibliografia

* Emilio Jorge Power. «Polymita picta». The Polymita Home Page.
* González Guillén A. (2014). "Polymita, the most beautiful land snail of the world". Carlos M. Estevez & Associates, Miami, 359 p., ISBN 978-1-63068-516-4.
# Sorex orizabae

Sorex orizabae és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmica de Mèxic. El seu nom específic, orizabae, significa ‘de l'Orizaba’ en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Sorex» d'Animalia (en anglès).
# Musaranya de crani pla

La musaranya de crani pla (Sorex roboratus) és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu a Mongòlia i Rússia. El seu nom específic, roboratus, significa ‘reforçada’ en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Sorex» d'Animalia (en anglès).
# Calomyscus urartensis

Calomyscus urartensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels calomíscids. Viu a l'Azerbaidjan i l'Iran. Es tracta d'un animal nocturn o diürn segons l'estació de l'any. S'alimenta principalment de llavors. El seu hàbitat natural són les estepes rocoses de muntanya. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, urartensis, significa ‘d'Urartu’ en llatí.

## Referències

* ↑ Schönbrodt, G.; Kryštufek, B. Calomyscus urartensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 febrer 2016.
* ↑ Entrada «Calomyscus» d'Animalia (en anglès).
# Fray Marcos

Fray Marcos és una localitat ubicada al sud-est del departament de Florida, Uruguai. D'acord amb les dades del cens de l'any 2004, el poble tenia una població aproximada de 2.510 habitants, la majoria dels quals treballaven en l'àmbit rural i agropecuari.
Fray Marcos va ser fundat el 1887, quan es va construir la línia del ferrocarril amb destinació a Nico Pérez, un altre poble del departament. L'origen del nom d'aquesta localitat és encara desconegut.

## Enllaços externs

* (castellà) Pàgina web de l'IMF (Intendència Municipal de Florida)
# Paul Malin

Paul Malin (Leicester, 15 de febrer de 1972) és un ex-pilot de motocròs anglès que destacà en competició internacional durant la dècada del 1990, en què aconseguí un subcampionat del món de motocròs, 2 victòries en Grans Premis i 3 Campionats Britànics, a més d'haver integrat la selecció britànica que va guanyar el Motocross des Nations el 1994. La inesperada victòria -era la primera d'un equip britànic a la prova des del 1967- va trencar la ratxa de 13 victòries consecutives al Motocross des Nations de la selecció nord-americana.
Actualment, Paul Malin fa de comentarista esportiu del mundial de motocròs i dirigeix una escola de motocròs des de la qual es dedica a fer de monitor d'aquest esport per tot el Regne Unit.

## Palmarès

Font:
| Any | Motocicleta | C. del Món | C. del Món | C. del Món | C. Britànic | C. Britànic |
| Any | Motocicleta | 500cc | 250cc | 125cc | Open | 125cc |
| 1990 | Kawasaki | 11è | - | - | | |
| 1991 | Kawasaki | 4t | - | - | | |
| 1992 | Kawasaki | - | 17è | - | | |
| 1993 | Yamaha | - | 21è | - | | |
| 1994 | Yamaha | - | 18è | - | | |
| 1995 | Yamaha | - | - | 11è | | |
| 1996 | Yamaha | - | - | 2n | | 1r |
| 1997 | Yamaha | - | - | 19è | | 1r |
| 1998 | Yamaha | - | - | 17è | | |
| 1999 | Yamaha | - | - | 23è | 1r | |
| Total títols | Total títols | 0 | 0 | 0 | 1 | 2 |

## Referències

* ↑ «Paul Malin» (PDF) (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Hall of Fame - Paul "Maler' Malin» (en anglès). MXGP MAG, núm. 92, 4-2021, pàg. 68-70 [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Paul Malin career profile» (en anglès). bestsports.com. [Consulta: 29 juliol 2012].
* 1 2 Amick, Bill. American Motorcyclist. MX Streak Ends (en anglès). Books.Google.com, novembre 1994 [Consulta: 20 febrer 2015].
* ↑ Meyer, Geoff. «British Victory with Paul Malin» (en anglès). mxgp.com. [Consulta: 12 desembre 2022].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 3» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 1» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ «Palmares du Mondial Mx 2» (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 6 gener 2020].

## Enllaços externs

* Paul Malin - Lloc web oficial (anglès)
* Vídeo del GP de Gran Bretanya de 125cc de 1995, on guanyà Paul Malin (anglès)
# Santo Amaro

Santo Amaro és una illa que té una superfície de 143 km² i està situada al centre del litoral de l'Estat brasiler de São Paulo al nord-est de l'illa de São Vicente i al nord de la badia de Santos. En el seu territori hi ha el municipi de Guarujá. A l'estuari que separa l'illa de São Vicente s'hi va construir el port de Santos, un dels més grans del món.
# Scorpaenodes elongatus

Scorpaenodes elongatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 15 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: el Senegal i Pointe-Noire (República del Congo).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1857. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van de Sangi-eilanden. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 13. 369-380.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cadenat, J., 1950. Description de quatre Teléostéens nouveaux de la cote occidentale d'Afrique. Bull. Mus. Natl. Hist. Nat. (Sér. 2) v. 21 (núm. 6): 663-671.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Scorpaenodes elongatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Eschmeyer, W.N. i L.J. Dempster, 1990. Scorpaenidae. p. 665-679. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Greenfield, D.W. i K. Matsuura, 2002. Scorpaenodes quadrispinosus: a new Indo-Pacific scorpionfish (Teleostei: Scorpaenidae). Copeia (4):973-978.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Contrasi

Contrasi (francès Contrazy) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Dendromus melanotis

Dendromus melanotis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a Angola, Benín, Botswana, la República Democràtica del Congo, Etiòpia, Guinea, Libèria, Malawi, Moçambic, Namíbia, Nigèria, Ruanda, Sud-àfrica, Eswatini, Tanzània, Uganda, Zàmbia i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són els herbassars i les sabanes. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, melanotis, significa ‘orella negra’ en llatí.

## Referències

* ↑ Dieterlen, F. Dendromus melanotis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 9 febrer 2016.
* ↑ Entrada «Dendromus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Lycenchelys albeola

Lycenchelys albeola és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 3.960-4.070 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Rússia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1884. On the anacanthine fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 36. 167-183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Andriashev, A. P., 1958. An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamchatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Fedorov, V.V., 1995. Lycenchelys parini sp. nova (Perciformes: Zoarcidae) from the bathyal region of the Kuril-Kamchatka trench. J. Ichthyol. 35(4):130-134.
* ↑ Quast, J.C. i E.L. Hall, 1972. List of fishes of Alaska and adjacent waters with a guide to some of their literature. U.S. Dep. Commer., NOAA Tech. Rep. NMFS SSRF-658, 47 p.

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1995: The eelpout genera Lycenchelys Gill and Taranetzella Andriashev (Teleostei: Zoarcidae) in the eastern Pacific, with descriptions of nine new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 49 (núm. 2): 55-113.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Andriashev, A. P., 1955: A review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill (Pisces: Zoarcidae) and related forms in the seas of the U.S.S.R. and adjacent waters. Trudy Instituta Zoologii / Akademiia Nauk, Azerbaidzhanskoi SSR. v. 18: 349-384.
* Andriashev, A. P., 1958: An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cantó de Gamaches

El cantó de Gamaches és un cantó francès situat al departament del Somme, dins la regió de la Picardia. Està organitzat al voltant de Gamaches, del districte d'Abbeville.

## Municipis

| Municipi | Habitants | Codi postal | Codi INSEE |
| Aigneville | 658 | 80210 | 80008 |
| Beauchamps | 987 | 80770 | 80063 |
| Biencourt | 116 | 80140 | 80104 |
| Bouillancourt-en-Séry | 486 | 80220 | 80120 |
| Bouttencourt | 1.015 | 80220 | 80126 |
| Bouvaincourt-sur-Bresle | 694 | 80220 | 80127 |
| Buigny-lès-Gamaches | 403 | 80220 | 80148 |
| Cerisy-Buleux | 260 | 80140 | 80183 |
| Dargnies | 1.443 | 80570 | 80235 |
| Embreville | 576 | 80570 | 80265 |
| Framicourt | 151 | 80140 | 80343 |
| Frettemeule | 238 | 80220 | 80362 |
| Gamaches | 2.949 | 80220 | 80373 |
| Maisnières | 505 | 80220 | 80500 |
| Martainneville | 343 | 80140 | 80518 |
| Ramburelles | 210 | 80140 | 80662 |
| Rambures | 365 | 80140 | 80663 |
| Tilloy-Floriville | 324 | 80220 | 80760 |
| Le Translay | 182 | 80140 | 80767 |
| Vismes | 306 | 80140 | 80809 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1979 | Marcelle Delabie | radical |
| 1979-1985 | Jacques Pecquery | PCF |
| 1985-1998 | Michel Bonduelle | Divers droite, després UDF |
| 1998-2011 | Jacques Pecquery | PCF |
| 2011- | Daniel Destruel | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2009 |
| 11.713 | 12.337 | 12.624 | 12.183 | 12.387 | 12.211 | 12.872 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes |||||||
# Teudes

Teudes, líder de tipus messiànic aparegut a Judea sota el procurador Cuspius Fadus (44-46 dC). Teudes va persuadir un gran nombre de gent de seguir-lo al desert fins al riu Jordà. Deia que era un profeta i que per ordre seva el riu es dividiria i podrien travessar-lo. Fadus va atacar i matar alguns partidaris de Teudes i a Teudes mateix, el cap del qual fou portat a Jerusalem i exposat públicament.
«Quan Fadus era governador de Judea, un mag anomenat Teudes va convèncer a una gran multitud de què agafessin les seves riqueses i que el seguissin al riu Jordà. Deia que era profeta i que després de dividir el riu per ordre seva podrien travessar-lo fàcilment. Parlant així enganyà a molta gent. Però Fadus, no els va deixar gaudir de la seva bogeria. Envià contra ells una tropa de cavallers, que els sorprengué i van matar un gran nombre, en capturà molts amb vida i el mateix Teudes entre ells, a qui decapità i el seu cap l'envià a Jerusalem...» Flavi Josep.
Segons Robert Ambelain aquest Teudes era en realitat Judes Tadeu, un dels apòstols de Jesús.

## Referències

* ↑ (Fets dels Apòstols 5,36. parla de quatre-cents homes)
* ↑ Flavi Josep Antiguitats judaiques,XX, 97-98

## Bibliografia

* PUIG I TÀRRECH, Armand. Jesús un perfil biogràfic,128.
* Robert Ambelain Jesús o el Secreto Mortal de los Templarios(castellà).