OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Teresa Arredondo y Ramírez de Arellano

Teresa Arredondo y Ramírez de Arellano (Múrcia, segle XIX - Madrid, 29 de desembre de 1863) va ser una artista espanyola, coneguda per haver estat la segona muller de l'infant Francesc de Paula de Borbó.
Natural de Múrcia. Era d'ascendència cubana, membre de la família dels comtes de Vallellano. Era filla de Rosendo Arredondo i Francisca Ramírez de Arellano. Vers 1846, era una coneguda cantant de teatre i ballarina. Probablement per aquesta activitat va conèixer a l'infant Francesc de Paula, oncle de la reina Isabel II, que era aficionat a les arts, especialment la pintura i la música, i que ben aviat li va proposar matrimoni. La unió, de caràcter morganàtic, es va celebrar el 19 de desembre de 1852, i malgrat ser desigual, va comptar amb l'aprovació de la reina, motivat segurament perquè Arredondo estava embarassada.
El matrimoni va viure sense sobresalts i l'infant va posar ordre en la vida confusa que havia portat fins aleshores. Van fixar la seva residència al palau de San Juan, al recinte del Retiro de Madrid, allunyant-se de la cort. Arredondo era una persona discreta i sense ambicions, i no va reclamar mai el cognom Borbó per al seu fill, a qui no li corresponia. El seu fill, Ricardo María, nascut pocs dies després de la boda, va ser creat duc de San Ricardo l'11 d'octubre de 1864, en la carta de concessió del qual és anomenat exclusivament amb el cognom matern.
Va morir el 29 de desembre de 1863, a la seva residència. Va ser enterrada al cementiri de Sant Isidre de Madrid, en un panteó de pedra obra de Francisco Bellver y Collazos.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 Mateos Sainz de Medrano, Ricardo. «Teresa Arredondo y Ramírez de Arellano» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Reial Acadèmia de la Història. [Consulta: 13 febrer 2023].
* 1 2 Pérez Garzón, Juan Sisinio. Isabel II. Los espejos de la reina (en castellà). Madrid: Marcial Pons Historia, 2004, p. 99.
* ↑ Jurisprudencia civil. Colección completa de las sentencias dictadas por el Tribunal Supremo (en castellà). vol. 41. Madrid: Revista de Legislación, 1880.
* 1 2 3 Español Bouche, Luis. Nuevos y viejos problemas en la sucesión de la Corona Española (en castellà). Madrid: Hidalguía, 1999, p. 61.
* 1 2 Fluvià i Escorsa, Armand «Genealogía de las casas soberanas». Hidalguía, vol. 9, núm. 46, 1961, pàg. 419.
* ↑ Ferrer, Melchor. Historia del tradicionalismo español (en castellà). vol. 22. Sevilla: Editorial Católica Española, 1941, p. 118.
* ↑ Larios Martín, Jesús. Dinastías reales de España: geografía política y eclesiástica (en castellà). Madrid: Hidalguía, 1986, p. 35.
* ↑ Ossorio y Bernard, Manuel. Galeria biográfica de artistas españoles del siglo XIX (en castellà). vol. 1. Madrid: Ramon Moreno, 1868, p. 70.
# Teresa Clota i Pallàs

Teresa Clota i Pallàs (Cantonigròs, dècada del 1940) és una professora de llengua i literatura catalanes.
Ha donat classes de català a diverses escoles i al Centre Comarcal Lleidatà. Ha publicat llibres didàctics i ha traduït llibres de divulgació per a infants i joves. Ha col·laborat en l'elaboració de manuals per al Servei d'Ensenyament del Català de la Generalitat de Catalunya. També ha estat membre de l'IPECC des del 1999 i una activa membre del CAOC, per a qui ha publicitat la Calandreta d'Orlhac (Cantal). El 2002 va rebre el Premi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla per la seva lluita per la docència en català en temps difícils, per la tasca de manteniment de la memòria popular de Jacint Verdaguer i la contribució al manteniment de Vil·la Joana, casa-museu del poeta. El 2018 va rebre la Creu de Sant Jordi "per la seva valuosa aportació com a professora de llengua i literatura catalanes i com a activa lluitadora per la docència en català en temps difícils".

## Obres

* Clota, Teresa (recopiladora). Cantem a l'escola. Cançons populars catalanes. Barcelona: s.n., 1974. ISBN 844001175X. (2a edició: Barcelona: Galba, 1981)
* Clota, Teresa; Oliveras Tero, Josep (selecció i propostes didàctiques). Cançons populars i tradicionals per al cicle mitjà d'EGB. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1985 (Eines de treball per a l'ensenyament del català, 6). ISBN 9788439305927.
* La Festa de sant Jordi a l'escola. Festes de primavera, propostes didàctiques. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1988 (Seminaris d'assessorament didàctic. Ensenyament primari).
* Pallàs i Coromines, Maria; Clota i Pallàs, Teresa (transcriptora). Una Vida amb cançons, Maria Pallàs, 90 anys, 1900-1990 [recull de cançons populars cantades per Maria Pallàs], 1990.
* Pallàs i Coromines, Maria; Clota i Pallàs, Teresa (transcriptora). Paraula i cant. Cançons tradicionals cantades per Maria Pallàs i Coromines. Barcelona: imp. Eivissa, 1995.
* Fuentes i Arderiu, Xavier; Clota i Pallàs, Teresa (editors). Miscel·lània a Joan Colomines : publicació commemorativa del seu vuitantè aniversari. Barcelona: Associació Catalana de Ciències de Laboratori Clínic, 2002.

## Referències

* ↑ «Teresa Clota, Premi Jaume I d'Actuació Cívica». Els cingles de Collsacabra, any XXIII, núm. 48, 12-2002, pàg. 24-25.
* 1 2 «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 30 persones i 24 entitats». Gencat, 17-07-2018. Arxivat de l'original el 2018-07-18. [Consulta: 18 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Auca de Teresa Clota i Pallàs
# Terme de Bernils

El Terme de Bernils és un paratge del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
És a l'extrem oriental del terme, al nord-oest de la masia de les Solanes i al nord-oest de la de Barnils. Es tracta d'una falca de bosc de pertinença de Bernils entre la resta del bosc, que pertany a les Solanes.

## Bibliografia

* GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció "Monografies", núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.

## Enllaços externs

* El Terme de Bernils en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Termoplàstic

Els termoplàstics a temperatura ambient són plàstics rígids, que en augmentar la temperatura es tornen tous i mal·leables, retornant a un estat sòlid en refredar-se. Aquests plàstics mantenen les seves propietats malgrat hagin estat escalfats i modelats diverses vegades, a diferència dels plàstics termoestables que en augmentar la temperatura es cremen, resultant impossibles de tornar a modelar.

## Estructura química

La majoria dels termoplàstics tenen una massa molecular elevada. Per sobre de la seva temperatura de transició vítria, i per sota del seu punt de fusió, les propietats físiques d'un termoplàstic canvien dràsticament sense un canvi de fase associat. Això és degut al fet que els plàstics estan formats per llargues cadenes d'àtoms de carboni que presenten forces de Van der Waals entre elles. En augmentar la temperatura, aquestes forces es debiliten, causant que el material es torni mal·leable.

## Exemples

Els més coneguts són: el polietilè (PE), el poliestirè (PS), el polimetilmetacrilats (PMMA), el clorur de polivinil (PVC), el tefló o politetrafluoretilè (PTFE), polipropilè (PP), policarbonat (PC) i el politereftalat d'etilè (PET).

## Vegeu també

* Polieterimida
* Polieteretercetona
* Resina d'acrilat

## Referències

* ↑ Baeurle, Stephan A.; Hotta, Atsushi; Gusev, Andrei A. «On the glassy state of multiphase and pure polymer materials» (en anglès). Polymer, vol. 47, núm. 17, 2006, pàg. 6243-6253.
# Testi

Segons la mitologia grega, Testi (en grec antic: Θέστιος, llatí: Thestĭus) va ser un rei de Pleuró, a Etòlia, i era fill d'Agènor i Epicasta, o bé d'Ares i de Demonice.
Es casà amb Deidamia, filla de Perieres, o bé amb Eurítemis o Laofonte (la filla de Pleuró), i tingué nombrosos fills, entre els quals s'esmenten Hipermnestra, Leda, Evip, Plexip, Eurípil, Toxeu i Altea, la mare de Melèagre. Els oncles de Melèagre, de vegades anomenats testíades, van ser morts pel seu nebot durant la cacera del senglar de Calidó, després de barallar-se per les despulles de la fera.

## Referències

* ↑ Pausànias, Descripció de Grècia, III 13.8.
* ↑ Biblioteca d'Apol·lodor, I 7.7.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 520. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 208. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
Viccionari
# Tetraodon barbatus

Tetraodon barbatus és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Mekong.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos. 161 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P., 1851: Over drie nieuwe soorten van Tetraödon van den Indischen Archipel. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 1: 96-97.
* Dekkers, W. J., 1975: Review of the Asiatic freshwater puffers of the genus Tetraodon (Linnaeus, 1758) (Pisces, Tetraodontiformes, Tetraodontidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 45 (núm. 1): 87-142.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R., 1998: Freshwater fugu or pufferfishes of the genus Tetraodon from the Mekong basin, with descriptions of two new species. Ichthyological Research v. 45 (núm. 3): 225-234.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Tetraodon kretamensis

Tetraodon kretamensis és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: nord de Borneo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 «Tetraodon kretamensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P., 1851: Over drie nieuwe soorten van Tetraödon van den Indischen Archipel. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 1: 96-97.
* Dekkers, W. J., 1975: Review of the Asiatic freshwater puffers of the genus Tetraodon (Linnaeus, 1758) (Pisces, Tetraodontiformes, Tetraodontidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 45 (núm. 1): 87-142.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R., 1998: Freshwater fugu or pufferfishes of the genus Tetraodon from the Mekong basin, with descriptions of two new species. Ichthyological Research v. 45 (núm. 3): 225-234.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tetraodon sabahensis

Tetraodon sabahensis és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Dekkers, W. J., 1975: Review of the Asiatic freshwater puffers of the genus Tetraodon (Linnaeus, 1758) (Pisces, Tetraodontiformes, Tetraodontidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 45 (núm. 1): 87-142.
* 1 2 3 4 «Tetraodon sabahensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P., 1851: Over drie nieuwe soorten van Tetraödon van den Indischen Archipel. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 1: 96-97.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R., 1998: Freshwater fugu or pufferfishes of the genus Tetraodon from the Mekong basin, with descriptions of two new species. Ichthyological Research v. 45 (núm. 3): 225-234.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tetraodon schoutedeni

Tetraodon schoutedeni és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de longitud total.

## Reproducció

Els ous són dipositats damunt fulles i protegits pel mascle.

## Alimentació

Menja organismes bentònics, com ara caragols i cucs.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (22 °C-26 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Tetraodon schoutedeni» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Roberts, T.R., 1986. Tetraodontidae. p. 434-436. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Bleeker, P., 1851: Over drie nieuwe soorten van Tetraödon van den Indischen Archipel. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 1: 96-97.
* Dekkers, W. J., 1975: Review of the Asiatic freshwater puffers of the genus Tetraodon (Linnaeus, 1758) (Pisces, Tetraodontiformes, Tetraodontidae). Bijdragen tot de Dierkunde v. 45 (núm. 1): 87-142.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Plaut, I. i T. Chen, 2003. How small puffers (Teleostei: Tetraodontidae) swim. Ichthyol. Res. 50(2):149-153.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Roberts, T. R., 1998: Freshwater fugu or pufferfishes of the genus Tetraodon from the Mekong basin, with descriptions of two new species. Ichthyological Research v. 45 (núm. 3): 225-234.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sergi i Bacus

Sergi i Bacus (Síria?, segona meitat del segle iii - Resafa, Síria, 303) van ser dos militars romans, convertits al cristianisme i màrtirs. Sembla que estigueren molt vinculats en vida. Són venerats com a sants per totes les confessions cristianes, especialment en les esglésies ortodoxes i orientals.

## Biografia

Sergi i Bacus eren militars i homes de confiança de l'emperador romà Maximià; Sergi era primicerius (comandant en cap de l'escola dels gentils) i Bacus n'era el secundarius. L'emperador s'assabentà que Sergi i Bacus eren cristians; no va voler creure-ho i va requerir-los a la seva presència, i ells van reconèixer la seva religió. El cristianisme, perseguit, era causa de condemna a mort, però l'emperador fou clement i els donà una última oportunitat perquè adoressin els déus romans i ésser perdonats. Sergi i Bacus s'hi van negar i l'endemà mateix foren deportats a Síria on foren torturats i executats.
La tradició diu que Bacus morí durant la tortura; Sergi va ser obligat a córrer 18 milles amb un calçat que portava claus amb les puntes cap a dins, que se li clavaven als peus. En arribar, fou decapitat.

## Veneració

Durant l'Imperi Romà d'Orient, eren venerats com a patrons de l'exèrcit. Es van construir esglésies en honor seu a Acre i Roma, i l'emperador romà d'Orient Justinià I va ordenar la construcció d'un gran monestir a Constantinoble (actualment mesquita).
Sant Sergi va esdevenir molt famós a Síria (de la qual fou patró) i a l'Aràbia cristiana. Tant és així, que la ciutat de Resafa (lloc de martiri de Sant Sergi) va prendre el nom de com Sergiòpolis i, al lloc de la seva sepultura, va ser-hi edificada una basílica fortificada. Es diu que una part de les seves restes fou traslladada a Venècia.
La seva festa se celebra el 7 d'octubre.

### Polèmica sobre els sants

En l'antiguitat clàssica --tal com passa ara-- no eren gens rares les relacions entre persones del mateix sexe (Sòcrates, Alexandre el Gran, la poetessa Safo de Lesbos, els emperadors romans August, Tiberi, Calígula, Neró, Galba, etc., i tants altres). La moralitat grega i romana no les considerava il·lícites ni execrables. L'arribada del cristianisme, però, les va condemnar com a pecat.
Segons algunes associacions, com el Moviment Cristià Homosexual, el Grup Cristià Homosexual o la Comunitat Homosexual Catòlica, aquests dos sants representen la visió que tenia la primitiva Església sobre l'homosexualitat. Per això, els homosexuals cristians ortodoxos -especialment els dels Estats Units- consideren els sants Sergi i Bacus com a patrons, de manera semblant al cas de Sant Sebastià i els homosexuals catòlics.
# Prolabeo batesi

Prolabeo batesi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Sierra Leone.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Lévêque, C., 1990. Cyprinidae. p. 269-361. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale núm. XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* ↑ Paugy, D., K. Traoré i P.S. Diouf, 1994. Faune ichtyologique des eaux douces d'Afrique de l'Ouest. p. 35-66. A G.G. Teugels, J.F. Guégan i J.J. Albaret (eds.) Biological diversity of African fresh- and brackish water fishes. Geographical overviews presented at the PARADI Symposium, Senegal, 15-20 de novembre de 1993. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 275:177 p.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos dins de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB