OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jacint Ros i Hombravella

Jacint Ros i Hombravella (Barcelona, 28 de novembre de 1934 - 1 de maig de 2020) fou un economista i polític català.

## Biografia

Llicenciat en Dret i Ciències Econòmiques per la Universitat de Barcelona. Va ser ajudant d'economia política (1957-1959) i de política econòmica (1959-1963) dels professors Josep Lluís Sureda i Fabià Estapé a la Universitat de Barcelona. També va exercir com a professor contractat d'Economia a l'Escola Superior d'Arquitectura de Barcelona (1964-1966); com a professor associat de Teoria Econòmica a la Universitat Complutense de Madrid (1966-1968) i encarregat de la càtedra de Política Econòmica a la Universitat de València (1969-1972).
Després va ser catedràtic del Departament d'Estructura i Política Econòmica de la Universitat Autònoma de Barcelona (1972-1985) i catedràtic de Política Econòmica del Departament d'Economia Aplicada de la Universitat de Barcelona (1985-2000). L'octubre de 2000 va ser nomenat síndic de la Sindicatura de Comptes de Catalunya, càrrec que va exercir fins al 2007. L'any 2003 va ser distingit col·legiat de mèrit del Col·legi d'Economistes de Catalunya i el 2008 va rebre la Creu de Sant Jordi.
El 2009 publicà el llibre Més val sols... La viabilitat econòmica de la independència de Catalunya, on desgrana els motius pels quals a Catalunya li aniria més bé si es desfés dels lligams polítics amb l'Estat espanyol. Ros Hombravella assegura que Catalunya ja estaria preparada per ser un estat el 2014.
Entre 1987 i 1988 feu una breu incursió en política participant en les llistes del Centre Democràtic i Social a les eleccions a l'Ajuntament de Barcelona el 1987 i les eleccions al Parlament de Catalunya de 1988. Anys després, el 2010, participà en la Conferència Nacional del Sobiranisme.
Vinculat a la vila del Masnou, on va viure durant la Guerra Civil i on passava tots els estius, l'any 2018 l'Ajuntament del Masnou li va atorgar el títol de fill adoptiu de la població.
Va morir el primer de maig de 2020 a causa de la COVID-19.

## Obres

* Més val sols... La viabilitat econòmica de la independència de Catalunya (Dèria editors, 2009).
* Catalunya, una economia decadent ? (1991)
* Materiales de política económica (1987)

## Referències

* ↑ «Jacint Ros i Hombravella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Jacint Ros Hombravella, l'economia política / L'entrevista / L'opinió / 401 / L'Avenç / Revistes / Inici - L'Avenç». Arxivat de l'original el 2021-05-18. [Consulta: 2 maig 2020].
* ↑ Els espanyols farien boicot comercial a un estat català, però demà mateix ens en sortiríem sense ells
* ↑ «L'Ajuntament del Masnou atorgarà el títol de fill adoptiu a Jacint Ros i Hombravella». La Clau, 10-09-2018.
* ↑ «Adéu a Jacint Ros Hombravella». Web de l'Ajuntament del Masnou, 01-05-2020.
* ↑ «El coronavirus s'emporta Jacint Ros, l'economista que va passar de Suárez a l'independentisme». Nació Digital, 01-05-2020.

## Enllaços externs

* Articles de Jacint Ros i Hombravella a El País
# Tambre

El Tambre és un riu de Galícia que desaigua a l'Atlàntic. A l'època romana se l'anomenava Tamaris. Té una llargada de 125 km, drena una conca de 1531 km² i desemboca a la Ria de Muros i Noia.
Aquest riu està declarat Lloc d'importància comunitària (LIC) des de l'any 2001.

## Característiques

Neix a la parròquia de Porta, a Sobrado, porta una direcció general del sud-oest i desemboca a la ría de Muros e Noia per l'ensenada de Langaño. Discorre pels municipis (concellos) de Sobrado, Curtis, Vilasantar, Boimorto, Mesía, Frades, Arzúa, O Pino, Oroso, Ordes, Trazo, Tordoia, Santiago de Compostel·la, Val do Dubra, Ames, A Baña, Brión, Negreira, Outes, Mazaricos, Noia i Lousame. La seva conca és de 1.531 km².
A la zona de Portomouro (Val do Dubra (on s'uneixen el Tambre i el Dubra) hi ha molta fauna salvatge, hi abunden les truites de riu i fins i tot les anguiles, en canvi els salmons i les lamprees van desaparèixer després de la construcció de les preses entre Portomouro i la desembocadura d'aquest riu.
El Tambre té cinc embassaments, els quals actualment pertanyen a l'empresa Gas Natural Fenosa: el de Fecha, (a Santiago de Compostel·la), el de Mezondo (Vilasantar), l'embassament de Tambre (Brión) i els embassaments de Tambre I i II (Noia). A la dècada de 1920 es va construir a Noia la primera gran central hidroelèctrica gallega, per part de la Sociedad Gallega de Electricidad, en una construcció que va ser dissenyada per Antonio Palacios.
Els seus principals afluents són el Dubra, el Barcala, el Maruzo, el Samo i el Lengüelle.
El riu Tambre dona nom al comtat de Trastàmara (Trans Tameris) i al grup musical de Noia Los Tamara.

## Galeria d'imatges

* Conca fluvial del Tambre a Galícia (en blau fosc)
* Entre Ponte Maceira, Portor, Negreira i Agrón, Ames
* Pont penjant al concello de Noia
* Central hidroelèctrica del Tambre.

## Referències

* ↑ «CANALES: datos del canal completo y estaciones de aforo» (en castellà). Centro de Estudios Hidrográficos. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Turismo, Turgalicia/Axencia Galega de. «ZEC - RED NATURA 2000 RÍO TAMBRE EN TORDOIA A CORUÑA» (en castellà). Turismo de Galicia - Xunta de Galícia, 02-12-2020. [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Leralta, Javier. Apodos reales: historia y leyenda de los motes regios (en castellà). Silex Ediciones, 2008, p. 270. ISBN 978-84-7737-211-0.
# José Ricardo Arques Álvarez

José Ricardo Arques Álvarez (Santoña, 27 de setembre de 1959 - Santander, 30 de maig de 2024), conegut com a Ricardo Arques, va ser un periodista espanyol que va elaborar les recerques periodístiques que van donar a conèixer el cas GAL, sobre execucions extrajudicials a Espanya. A la dècada del 2010 era vicepresident editorial de Granasa, que edita els diaris Exprés i Extra, a Equador.
Va definir el «periodisme ben fet» com «una fotografia de la realitat» i el de recerca com «una radiografia». El Club Internacional de Premsa el va distingir el 1988 amb el «Premi a la millor labor informativa de l'any a Espanya» per les seves recerques sobre el cas GAL i el terrorisme d'Estat. També va rebre el «Premi Defensa dels Valors Humans» de la Fundació León Felipe, atorgat en 1996 en reconeixement del valor humà de la seva trajectòria professional. És autor de dos llibres: Amedo, l'Estat contra ETA, best seller a Espanya en 1991 i presentat pel periodista del Watergate, Carl Bernstein; i ETA, la derrota de les armes, presentat pel jutge Baltasar Garzón.

## Referències

* ↑ Irujo, José María. «Muere Ricardo Arques, el lobo solitario que descubrió el caso GAL» (en castellà), 30-05-2024. [Consulta: 1r juny 2024].
* ↑ «El exito televisivo que cobre vida en EXPRESO». Expreso. Granasa [Consulta: 2 abril 2017]. Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2017-02-02. [Consulta: 2 abril 2017].
* ↑ 20 años de Premios Internacionales de Prensa
* ↑ viii Edición Premios a los valores humanos Fundación León Felipe
* ↑ Presentación del libro «Amedo: El Estado contra ETA»
* ↑ Presentación del libro: «ETA: La derrota de las armas»
# Línia successòria al tron de Luxemburg

Des del 2011, la successió a la corona de Luxemburg es realitza segons primogènia absoluta a partir dels descendents del Gran Duc Enric de Luxemburg i segons criteris d'antiguitat davant d'altres dinasties.

## Línia successòria

* Gran Duquessa Carlota (1896–1985)
** Gran Duc Joan (1921)
*** Gran Duc Enric (1955)
**** (1) Gran Duc Hereu Guillem (1981)
***** (2) Príncep Carles (2020)
***** (3) Príncep Francesc (2023)
**** (4) Príncep Fèlix (1984)
***** (5) Princesa Amàlia de Nassau (2014)
***** (6) Príncep Liam de Nassau (2016)
***** (7) Príncep Baltasar de Nassau (2024)
**** (8) Princesa Alexandra (1991)
**** (9) Príncep Sebastià (1992)
*** (10) Príncep Guillem (1963)
**** (11) Príncep Pau Lluís de Nassau (1998)
**** (12) Príncep Leopold de Nassau (2000)
**** (13) Príncep Joan Andreu de Nassau (2004)
** Príncep Carles (1927–1977)
*** (14) Príncep Robert (1968)
**** (15) Príncep Alexandre de Nassau (1997)
**** Príncep Frederic de Nassau (2002-2025)

### Notes

* El príncep Lluís, tercer fill del Gran Duc actual, va renunciar als seus drets i als dels seus descendents al tron de Luxemburg després d'un matrimoni morganàtic el 2006.
* El príncep Joan, germà petit del Gran Duc actual, va renunciar als seus drets i als dels seus descendents al tron de Luxemburg pel mateix motiu el 26 de setembre de 1986.

## Llei de successió
### Història

La Constitució de Luxemburg especifica que la corona és hereditària dins de la casa de Nassau, segons el pacte de 1783 (el Pacte de la Família Nassau), el Tractat de Viena del 1815, i el Tractat de Londres de 1867.

### Primogènia absoluta

La preferència dels homes sobre les dones en la successió al tron de Luxemburg es va abandonar en favor de la primonènia absoluta el 20 de juny de 2011, després d'un decret establert pel Gran Duc Enric. Des d'aleshores, qualsevol descendent dona de la família del Gran Duc, nascuda d'un matrimoni autoritzat, pot heretar el tron, en funció de l'ordre de naixement, tal com s'estableix a l'article 3 de la Constitució i del Pacte de la Família Nassai, sense tenir en compte el gènere, aplicable per primer cop en relació a la successió del mateix Enric.

## Referències

* ↑ «New Ducal succession rights for Grand Duchy». Luxemburger Wort, 21-06-2011 [Consulta: 11 juliol 2011]. Arxivat 19 de desembre 2012 at Archive.is «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2012-12-19. [Consulta: 8 desembre 2015].
* ↑ «Droits de Succession: Ordre successoral». Cour Grand-Ducale de Luxembourg. Maréchalat de la Cour, 20-06-2011. [Consulta: 16 agost 2013].

## Enllaços externs

* «Droits de succession» (en francès). Cour Grand-Ducale de Luxembourg.
# Colwell

Colwell és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 76 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Colwell tenia 76 habitants, 31 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 163 habitants per km².
Dels 31 habitatges en un 35,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,5% hi vivien parelles casades, en un 3,2% dones solteres, i en un 32,3% no eren unitats familiars. En el 32,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 23,7% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.813 $ i la renda mediana per família de 29.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 17.500 $. La renda per capita de la població era de 12.504 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 10,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Colwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Colwell». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Milltown (Indiana)

Milltown és un poble dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 932 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Milltown tenia 932 habitants, 369 habitatges, i 260 famílies. La densitat de població era de 255,2 habitants/km².
Dels 369 habitatges en un 29,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 29,3% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 27,6% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.344 $ i la renda mediana per família de 41.339 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.125 $ mentre que les dones 22.625 $. La renda per capita de la població era de 17.746 $. Entorn del 8,2% de les famílies i el 13,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Milltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Milltown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Clade

Un clade és un terme utilitzat en cladística que s'utilitza per a referir-se a:
* una branca d'un cladograma, que és un diagrama en forma d'arbre que reflecteix els resultats d'una anàlisi cladística: les hipòtesis d'homologia (semblança que és conseqüència de l'herència d'un avantpassat comú);
* un grup monofilètic d'organismes, és a dir, un grup d'organismes que comparteixen un avantpassat comú i que inclou l'avantpassat i tots els seus descendents.
Estrictament parlant, un clade és una hipòtesi científica de les relacions evolutives, de parentiu, entre un grup d'organismes com a resultat d'una anàlisi cladística d'unes determinades dades. En funció de les dades utilitzades, un determinat clade pot ser confirmat o no. Si, utilitzant diferents dades, un clade és confirmat per les anàlisis, pot ser traslladat a la taxonomia i esdevé un tàxon, i pot rebre un nom formal i una posició en la classificació.

## Referències

* ↑ Martin, Elizabeth; Hin, Robert (2008). A Dictionary of Biology. Oxford University Press.
# Moviment diürn

El moviment diürn és el moviment de l'esfera celeste observat en el transcurs d'un dia. Fins a la revolució copernicana, els astrònoms creien que es tractava d'un moviment real de les estrelles; des de Copèrnic, sabem que és la Terra la que gira al voltant del seu eix en 23 h 56 m 4 s; això no obstant, es continua amb la mateixa concepció ptolemaica assumint que es tracta de moviments aparents i que la que realment gira és la Terra. Situat en el pla de l'horitzó i en el transcurs d'un dia, un observador veu els astres pegar una volta al voltant de l'eix del món, en direcció est-oest.
L'únic punt que roman fix és el pol nord celeste; la resta de les estrelles pareix girar en cercles concèntrics al voltant d'aquest. El pol nord està situat en la direcció del punt cardinal nord i a una altura que coincideix amb la latitud de l'observador. En el pol nord, un observador veuria l'estrela polar en el zenit. Per a un observador situat en l'equador terrestre, el pol nord està sobre l'horitzó. En latituds intermèdies, per exemple a 40º, el pol celeste es troba a una altura de 40º sobre l'horitzó.
Entre les estreles més pròximes al pol nord, la més fàcilment visible és l'estrela polar, que es troba a un grau d'aquest, i descrivint un cercle al seu voltant. El radi de tal cercle és dues vegades la grandària de la nostra Lluna.
S'anomenen estreles circumpolars aquelles estreles que, per estar molt prop del pol, descriuen un cercle complet al seu voltant sense tallar l'horitzó, per la qual cosa són sempre visibles. La resta de les estreles, inclòs el sol i els planetes, descriuen només part d'un cercle, tallant l'horitzó en dos punts: l'ortus i l'ocàs.
En aquest moviment diürn, les estreles conserven les seves posicions i participa tota l'esfera celeste en tal moviment.
Els antics van agrupar les estreles en distintes constel·lacions, dividint el cel en regions.

## Vegeu també

* Moviment directe.
* Moviment retrògrad.
# Ignasi de Sagarra i de Castellarnau

Ignasi de Sagarra i de Castellarnau (Barcelona, 9 d'octubre de 1889 - Barcelona, 20 de gener de 1940) fou un entomòleg, ornitòleg i conservador de zoologia català. Era fill de l'historiador i polític Ferran de Sagarra i de Siscar i germà de l'escriptor Josep Maria de Sagarra i de Castellarnau.
Especialista en lepidopterologia, va ser membre de la Institució Catalana d'Història Natural, de la qual va ser president el 1917. Va ser conservador dels lepidòpters i dels ocells al Museu de Ciències Naturals de Barcelona, i director de l'Aquari i del Parc Zoològic. Durant la Guerra civil espanyola es va exiliar a França on exercí a l'Escola d'Agricultura a Sant Somplesi al Tarn.
Va publicar nombroses obres com Lepidòpters nous per a la fauna catalana (1915), Contribució a un catàleg de lepidòpters de Catalunya (1911-15), Noves ornitològiques (1915) o Anotacions a la lepidopterologia ibèrica (1925-30).
La seva col·lecció de més 60 000 exemplars de lepidòpters, actualment formen la base de la col·lecció actual del Museu de Zoologia de Barcelona, sent una de les més importants de l'Estat i la més nombrosa dels Països Catalans.

## Referències

* ↑ «Registre del naixement d'Ignasi de Sagarra i de Castellarnau» (en castellà). FamilySearch, 09-10-1889. [Consulta: 10 juliol 2023].
* ↑ Directori de les societats filials: (1907-2007). Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 2009. ISBN 978-84-92583-11-9 [Consulta: 7 maig 2018].
* ↑ Martin, Carolina «Ignasi de Sagarra i de Castellarnau (1889-1940)». Museo Nacional de Ciencias Naturales, 2006, pàg. 3 [Consulta: 7 maig 2018].
* ↑ Pérez de Gregorio, Josep Joaquim «Ignasi de Sagarra i Castellarnau (1889 -1940) su figura i su obra». Revista de Girona, 74, 1976 [Consulta: 7 maig 2018].
* ↑ «Ignasi de Sagarra i de Castellarnau». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 7 maig 2018].
* ↑ «Col·lecció de lepidòpters». Col·leccions zoològiques - Artròpodes. museuciencies.cat. [Consulta: 7 maig 2018].
# Cantó de Pinhan

El cantó de Pinhan és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Montpeller, té 8 municipis i el cap cantonal és Pinhan.

## Municipis

* Cornonsec
* Cornonterral
* Fabregas
* Mervièlh de Montpelhièr
* Pinhan
* Çaussan
* Sant Jòrdi d'Òrcas
* Vilanòva de Magalona

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-02-02 a Wayback Machine. (en francès)
# Colesburg

Colesburg és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Colesburg tenia 412 habitants, 185 habitatges, i 123 famílies. La densitat de població era de 548,5 habitants per km².
Dels 185 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 33,5% no eren unitats familiars. En el 33,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,23 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,81.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,1% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 23,1% entre 25 i 44, un 26,2% de 45 a 60 i un 25,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.068 $ i la renda mediana per família de 41.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.667 $ mentre que les dones 17.396 $. La renda per capita de la població era de 16.638 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 5,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Colesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Colesburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Porter (Indiana)

Porter és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 4.972 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Porter tenia 4.972 habitants, 1.844 habitatges, i 1.300 famílies. La densitat de població era de 304,7 habitants/km².
Dels 1.844 habitatges en un 38,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,8% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 23,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,62 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,12.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 32,6% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 7,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 50.625 $ i la renda mediana per família de 60.254 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.799 $ mentre que les dones 26.055 $. La renda per capita de la població era de 24.615 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Porter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Porter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Lapad

Lapad és el nom d'una península i per extensió del barri alli existent, que forma part del terme de Dubrovnik a Croàcia. Es troba entre Babin Kuk (al nord), Petka (al sud), Giman i Montovjerna (a l'est) i la badia de Sumratin (a l'oest).
Al nord de la península de Lapad hi ha la zona de Solitudo, amb una platja amb el mateix nom on hi a un centre d'activitats per submarinistes. Es tracta d'una àrea verda encara no urbanitzada.
Hladnica és una zona verda del sud de la península. Instal·lacions sanitàries a la rodalia. A l'extrem sud, s'arriba a la mar per la punta Gebela Glava.

## Referències

* ↑ «Visiting Lapad, Dubrovnik». [Consulta: 4 novembre 2018].