OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte de Tharrawaddy

El districte de Tharrawaddy o Tharyarwady és una divisió administrativa de Birmània a la part occidental de la divisió de Bago (Pegu). La capital és Tharyarwady. Té una superfície de 7.261 km² i una població d'1.296.780 habitants (estimació 2003).
Administrativament està dividit en 8 townships:
* Tharyarwady
* Letbadann
* Minhla
* Ok-Hpo
* Zeegonn
* Nattalinn
* Mony
* Gyobingauk

## Història

El nom apareix al segle xviii aplicat a un territori considerable entre l'Irauadi i les muntanyes Pegu Yoma, del qual el districte modern només és una part. Forma part del regne de Pegu i fou annexionat pels birmans el 1757.
A l'inici del segle xix era un feu per un príncep de la casa reial birmana conegut com el príncep de Tharrawaddy; llest i sincer però ambiciós i cruel, el príncep va convertir el seu feu en un domini de lladres dels que es va valdre el 1837 per destronar al seu germà Bagyidaw. Tharrawaddy fou ocupada temporalment el 1825 pels britànics sense presentar resistència a Sir Archibald Campbell. Després de la segona Guerra Anglo-birmana del 1852-1853, a la zona es va oposar lleu resistència al llarg del riu; el districte de Pegu fou annexionat i Tharrawaddy i Henzada van formar un únic districte amb el nom de districte de Tharrawaw (incloïa també part del districte de Maubin) situació que es va mantenir fins al 1878. Un home anomenat Gaung Gyi, thugyi hereditari deposat pel govern birmà per no pagar les taxes (se'l va substituir per un parent), fou el cap de la resistència; després d'expulsar al seu parent va recuperar el poder a l'inici de la guerra i amb el suport de la cort birmana va mantenir un regne de terror a la zona fins al 1855 quan les forces dels capitans D'Oyley i David Brown van imposar l'hegemonia britànica, i va haver de fugir a territori birmà.
El districte va tenir diverses capitals: Tharrawaddy, Henzada o Hinthada, Myanaung i altre cop Hinthada. El 1878 es va formar el districte amb el nom de Tharrawaddy i capital a aquesta població. La superfície era de 7.384 km². La població fou:
* 1872: 171.202
* 1881: 272.001
* 1891: 339.241
* 1901: 395.571
Les sis ciutats principals eren Tharrawaddy, Letpadan, Gyobingauk, Thonze, Zigon i Minhla, de les quals Letpadan, Gyobingauk i Thonze eren municipalitats i Zigon i Minhla comitès urbans. La població era de majoria budista amb reduïdes minories musulmana i hindú. La llengua general era el birmà amb 21,000 parlants de karen i uns pocs milers de xans.
Administrativament estava dividit en 2 subdivisions (Tharrawaddy al nord i Zigon al sud) i sis townships:
* Tharrawaddy
** Tharrawaddy o Tharyarwady (format després del 1901)
** Letbadann o Letpadan
** Minhla
* Zigon
** Mony o Monyo
** Gyobingauk
** Tapun
El township de Tharrawaddy mesurava 1013 km² i es va segregar de Letpadan després de 1901. La població era 53.940 habitants distribuïts en la ciutat de Thonze (6.578 habitants), la capital, Tharrawaddy, i 228 pobles.

## Referències

* Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Creu de Dosquers

La Creu de Dosquers és una antiga creu de terme de Maià de Montcal (la Garrotxa), situada a l'entrada del veïnat de Dosquers, molt a prop de l'església de Sant Martí de Dosquers. Forma part del Llistat del patrimoni natural i arquitectònic de La Garrotxa.
És una creu llatina, de ferro forjat, sense cap decoració, clavada directament en un pedestal rodó de pedra buixardada.

## Referències

* ↑ «Creu de Dosquers». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya.
* ↑ «Creu de Dosquers». Patrimoni de la Garrotxa. Consell Comarcal de la Garrotxa.
* ↑ «Creu de Dosquers». La Garrotxa.
# Districte de Carpentràs

El Districte de Carpentràs és un dels tres districtes del departament francès de la Valclusa, a la regió de Provença-Alps-Costa Blava. Des del 2017 Té 77 municipis. El cap del districte és la prefectura de Carpentràs.

## Cantons abans 2017

* cantó de Baumas de Venisa
* cantó de Carpentràs Nord
* cantó de Carpentràs Sud
* cantó de Malaucena
* cantó de Mormeiron
* cantó de Pèrnas dei Fònts
* cantó de Saut
* cantó de Vaison

## municipis des del 2017

Des del 2017, té 77 municipis al nord del Valclusa.

## Vegeu també

* Cantons de la Valclusa
# Enric Sullà i Àlvarez

Enric Sullà i Àlvarez (Barcelona, 1950) és un filòleg i escriptor català. Llicenciat en Filologia Catalana, ha estat professor de català a Birmingham i a Montreal. Formà part des de la seva fundació de l'equip de redacció d'Els Marges, i participà en la redacció del manifest Una nació sense estat, un poble sense llengua? També ha col·laborat a Serra d'Or, Vida Hispànica, Avui, L'Avenç, Reduccions, Randa, Llengua & Literatura, Faig, Destino i al Blog de l'Escola de Llibreria. Des del 2008 és catedràtic de Teoria de la Literatura i Literatura Comparada a la Universitat Autònoma de Barcelona. També és membre de l'Associació Internacional de Llengua i Literatura Catalanes.

## Obres

* La poesia de Carles Riba, 1935-1946. Tesi doctoral, publicada en microfitxes el 1988. Premi literari de l'IEC.
* Lectura de les "Elegies de Bierville" de Carles Riba. Barcelona: Quaderns Crema, 1990.
* Una interpretació de les "Elegies de Bierville" de Carles Riba. Barcelona: Empúries, 1993.
* Introducció a la teoria de la literatura (amb Joan Abellan, Pere Ballart Fernández). Manresa: Angle, 1997.

## Referències

* ↑ «Enric Sullà i Àlvarez | enciclopedia.cat». GEC. [Consulta: 17 juny 2023].
* ↑ «Enric Sullà: 'Les classes de Ferrater no eren només a l'aula'». [Consulta: 17 juny 2023].

## Enllaços externs

* Qui és qui a les lletres catalanes
* Fitxa a l'Institut Cervantes (castellà)
# Yorktown (Iowa)

Yorktown és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 82 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yorktown tenia 82 habitants, 36 habitatges, i 25 famílies. La densitat de població era de 113,1 habitants/km².
Dels 36 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,3% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 27,8% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 19,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.417 $ i la renda mediana per família de 38.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.583 $ mentre que les dones 27.188 $. La renda per capita de la població era de 13.248 $. Entorn del 17,6% de les famílies i el 23,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yorktown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yorktown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Valerie Perrine

Valerie Ritchie Perrine (Galveston, Texas, 3 de setembre de 1943) és una actriu nominada als Oscars i una model estatunidenca.

## Biografia

Va néixer a Galveston, a Texas, filla de Kenneth Perrine, tinent coronel de l'exèrcit americà, i Winifred McGinley, una ballarina que va fer una aparició en George White Scandals. A causa de la carrera del seu pare, Valerie ha viscut en diverses ciutats.
Perrine va començar la seva carrera com a ballarina a Las Vegas. Va interpretar l'actriu Montana Wildhack en Abattoir 5 l'any 1972, i Carlotta Monti en W. C. Fields and Me el 1976. El seu paper més cèlebre va ser, sens dubte, el de la senyoreta Eve Teschmacher en Superman el 1978 i Superman 2 l'any 1980. També ha interpretat Samantha en Can't stop the music, pel·lícula amb els Village People (1980).
El 1974, al costat de Dustin Hoffman en Lenny, encarna l'esposa de Lenny Bruce. Aquest paper li val una nominació a l'Oscar a la millor actriu i el Premi d'interpretació femenina al Festival de Canes 1975.

## Filmografia

Filmografia:
* 1972: Escorxador núm. 5 (Abattoir 5) de George Roy Hill
* 1973: Steambath (TV)
* 1974: Lenny de Bob Fosse
* 1976: W. C. Fields and me
* 1978: Superman de Richard Donner
* 1980: The electric horseman
* 1980: Superman 2 de Richard Lester
* 1980: Can't stop the music de Nancy Walker
* 1982: Policia fronterera de Tony Richardson
* 1985: Disbauxa tropical de Dick Clement
* 1991: Riflessi in un cielo scuro de Salvatore Maira
* 2000: What Women Want de Nancy Meyers
* 2005: The Moguls
* 2005: The Californians

## Premis i nominacions
### Premis

* 1975: Premi a la interpretació femenina (Festival de Canes) per Lenny

### Nominacions

* 1975: Oscar a la millor actriu per Lenny
* 1975: Globus d'Or a la millor actriu dramàtica per Lenny
* 1976: BAFTA a la millor actriu per Lenny

## Referències

* ↑ «Biografia de Valerie Perrine». The New York Times.
* ↑ Film reference
* ↑ «Valerie Perrine, premis». The New York Times.
* ↑ «filmography Filmografia de Valerie Perrine». The New York Times.

## Enllaços externs

* Valerie Perrine - Lloc web oficial
# Woodburn (Iowa)

Woodburn és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 244 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodburn tenia 244 habitants, 89 habitatges, i 63 famílies. La densitat de població era de 149,5 habitants/km².
Dels 89 habitatges en un 46,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 29,2% no eren unitats familiars. En el 22,5% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,74 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,27.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,4% tenia menys de 18 anys, un 9,8% entre 18 i 24, un 31,1% entre 25 i 44, un 17,2% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.500 $ i la renda mediana per família de 30.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.375 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era d'11.139 $. Entorn del 21,5% de les famílies i el 26,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodburn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodburn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Havana (pel·lícula)

Havana és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Sydney Pollack, estrenada el 1991. El rodatge succeí a la República Dominicana, l'equip no va tenir autorització per rodar a Cuba.

## Argument

Jack Weil, jugador professional, és a Cuba el 1958. Haurà d'escollir entre l'amor d'una bonica revolucionària i la partida de pòquer tant de temps esperada.

## Repartiment

* Robert Redford: Jack Weil
* Lena Olin: Bobby Duran
* Alan Arkin: Joe Volpi
* Raúl Juliá: Arturo Duran
* Tomas Milian: Menocal
* Daniel Davis: Marion Chigwell
* Tony Plana: Julio Ramos
* Betsy Brantley: Diane
* Lise Cutter: Patty
* Mark Rydell: Meyer Lansky
* Vasek Simek: Willy
* Fred Asparagus: Baby Hernandez
* Richard Portnow: Mike MacClaney
* Dion Anderson: Roy Forbes
# Bearthita

La bearthita és un mineral de la classe dels fosfats, que pertany al supergrup de la brackebuschita. Rep el nom en honor de Peter Bearth (30 d'agost de 1902, Sumvitg, Suïssa - 24 d'agost de 1989, Basilea, Suïssa) en reconeixement del seu treball petrogràfic pioner a les terres d'alta pressió dels Alps occidentals.

## Característiques

La bearthita és un fosfat de fórmula química Ca₂Al(PO₄)₂(OH). Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 1986, i la primera publicació data del 1993. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 4 i 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la bearthita pertany a «08.BG: Fosfats, etc. amb anions addicionals, sense H₂O, amb cations de mida mitjana i gran, (OH, etc.):RO₄ = 0,5:1» juntament amb els següents minerals: arsentsumebita, brackebuschita, gamagarita, goedkenita, tsumebita, arsenbrackebuschita, feinglosita, bushmakinita, tokyoïta, calderonita, melonjosephita i tancoïta.

## Formació i jaciments

Aquesta espècie va ser descrita gràcies als exemplars recollit en tres localitats: els afloraments de metapelita d'Stockhorn, a l'àrea de la glacera Gorner (Valais, Suïssa); a la vall del Po, i a la vall del Gilba, ambdós indrets a la província de Cuneo, al Piemont, Itàlia. També ha estat descrita en altres indrets del Piemont i de les regions de Trentino - Alto Adige (Itàlia) i Estíria (Àustria).

## Referències

* ↑ «Bearthite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 22 gener 2019].
# Districte de Marsella

El Districte de Marsella és un dels 4 districtes del departament de les Boques del Roine, a la regió de Provença-Alps-Costa Blava. Té 30 cantons, 21 municipis i el cap és la prefectura de Marsella.

## Cantons

* cantó d'Alaug
* cantó d'Aubanha Est
* cantó d'Aubanha Oest
* cantó de La Ciutat
* cantó de Marsella La Bèla de Mai
* cantó de Marsella Belsunce
* cantó de Marsella La Blancarda
* cantó de Marsella Lo Camàs
* cantó de Marsella La Capeleta
* cantó de Marsella Lei Cinc Avengudas
* cantó de Marsella Lei Grands Carmes
* cantó de Marsella Masargas
* cantó de Marsella Montolivet
* cantó de Marsella Nòstra Dama dau Mònt
* cantó de Marsella Nòstra Dama Limit
* cantó de Marsella Leis Olivas
* cantó de Marsella La Poncha Roja
* cantó de Marsella La Poma
* cantó de Marsella La Ròsa
* cantó de Marsella Sant Bartomieu
* cantó de Marsella Santa Margalida
* cantó de Marsella Sant Giniés
* cantó de Marsella Sant Just
* cantó de Marsella Sant Lambert
* cantó de Marsella Sant Macèu
* cantó de Marsella Sant Mauron
* cantó de Marsella Lei Tres Lutz
* cantó de Marsella Vauban
* cantó de Marsella Verduron
* cantó de Ròcavaira

## Vegeu també

* Cantons de les Boques del Roine
# Antoni Cardona Sans

Antoni Cardona Sans (Alaior, 1927 - juliol del 2017) va ser un cooperativista menorquí, fill Il·lustre d'Alaior. A través de l'activitat laboral en el món del calçat, accedí al món cooperativista, tot començant a interessar-se pels problemes socials. Arribà a ser president de la secció social del Sindicat de la Pell, on gestionà solucions per a diversos problemes. Va ser elegit regidor i tinent de batle de l'Ajuntament d'Alaior el 1957.
Promogué la posada en marxa de la Cooperativa de Consum San Crispín, creada el 1953, hi participà activament i en fou president durant 12 anys. Aquesta entitat representa el cas més destacat del cooperativisme a Menorca. Va promoure la creació d'altres cooperatives a Ciutadella de Menorca, Maó, Sant Lluís i Alaior. Ha exercit diferents càrrecs a unions i federacions de cooperatives.
A petició de propietaris i pagesos, l'any 1965 participà en la creació i posada en marxa de la Cooperativa Insular Ganadera (Coinga), ubicada a Alaior, i en fou gerent fins a la seva jubilació el 1992. Ha estat guardonat amb diverses distincions, com la Creu de Cavaller de l'Orde de Cisneros (1964), Medalla al Mèrit Cooperatiu (1976), Creu del Cavaller de l'Orde Civil del Mèrit Agrícola (1981) i Premi Ramon Llull el 2005. L'any 2018 fou nomenat Fill Il·lustre d´Alaior a títol pòstum, per l'Ajuntament d´Alaior.

## Referències

* ↑ «Alaior nombrará hijo ilustre a Antonio Cardona Sans» (en castellà), 04-11-2017. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ 20minutos. «El Govern expresa su pésame por la muerte de Antoni Cardona Sans, premio Ramon Llull en 2005» (en castellà), 07-08-2017. [Consulta: 6 juliol 2021].
* ↑ «Dia de les Illes Balears - Medalla d'Or i Premis Ramon Llull-Currículum guardonats». Arxivat de l'original el 2020-10-24. [Consulta: 24 octubre 2020].
# Heterocromatina

L'heterocromatina es un tipus de cromatina que està compacta, condensada, empaquetada, i que es tenyeix intensament amb tincions per a ADN (heteropicnosi positiva, com ara tinció H&E o por DAPI).

## Característiques

A causa de l'alt grau d'empaquetament de l'àcid desoxiribonucleic amb proteïnes com les histones, l'heterocromatina no es pot transcriure. A l'heterocromatina la replicació de l'ADN es realitza tard a la fase S; mentre que a l'eucromatina ocorre a l'inici de la fase S,
L'heterocromatina consisteix principalment en seqüències satel·litàries genèticament inactives, i molts gens reprimits en diversos graus. Tant els centròmers com els telòmers estan constituïts per heterocromatina; també està format per heterocromatina el corpuscle de Barr (segon cromosoma X inactivat en femelles de certes espècies amb sistema XY de determinació del sexe).

## Tipus de heterocromatina

Es reconeixen dos tipus principals d'hetericromatina:
* Constitutiva: idèntica per a totes les cèl·lules de l'organisme. Inclou els telòmer i els centròmers. Conté histones H3 i H4 sub-acetilades i la H3 metilada en la lisina 9 (H3K9). No es transcriuen mai.
* Facultativa: diferent en els diferents tipus cel·lulars. Conté els gens que no s'expressen però que poden expressar-se en algun moment.

## Referències

* ↑ Lohe, A. R.; Hilliker, A. J.; Roberts, P. A. «Mapping Simple Repeated DNA Sequences in Heterochromatin of Drosophila Melanogaster». Genetics, 134, 4, 8-1993, pàg. 1149–1174. ISSN: 0016-6731. 83756541205583 [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ Lu, B. Y.; Emtage, P. C.; Duyf, B. J.; Hilliker, A. J.; Eissenberg, J. C. «Heterochromatin protein 1 is required for the normal expression of two heterochromatin genes in Drosophila». Genetics, 155, 2, 6-2000, pàg. 699–708. ISSN: 0016-6731. 10.1093/genetics/155.2.699108353921461102 [Consulta: 11 octubre 2022].
* ↑ Saksouk, Nehmé; Simboeck, Elisabeth; Déjardin, Jérôme (2015). «Constitutive heterochromatin formation and transcription in mammals». Epigenetics & Chromatin, 8, 2015, pàg. 3. ISSN: 1756-8935. 10.1186/1756-8935-8-3257889844363358 [Consulta: 11 octubre 2022].
# OpenRC

OpenRC és un sistema d'inicialització basat en dependències, neutral del nucli i de la distribució emprades. Lleuger, ràpid i dissenyat per a sistemes Unix-like. Requerint al sistema un consum de recursos mínim i essent de fàcil personalització. Això fa que sigui utilitzat en distribucions BSD i distribucions Linux com Gentoo, Devuan, Alpine Linux o Artix Linux. Escrit principalment en llenguatge C i sota llicència BSD.
Desenvolupat per Roy Marples, un desenvolupador de NetBSD, per a Gentoo com un conjunt de scripts. Aquests anaven exexecutant-se i finalitzant en una seqüència similar als de SysV init. OpenRC és considerat com una evolució de rc.d i actualment és mantingut per desenvolupadors de Gentoo.

## Referències

* ↑ Medina, Eduardo. «Gentoo publica su informe del año 2023». MuyLinux, 23-01-2024. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ Medina, Eduardo. «Devuan 5 'Daedalus' se basa en Debian 12, pero sin systemd» (en castellà). MuyLinux, 16-08-2023. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ Merino, Marcos. «Alpine Linux, una distribución Linux que no es 'GNU'… y tan minimalista que puede llegar a ocupar sólo 8 MB». Genbeta, 05-03-2022. [Consulta: 8 febrer 2024].
* 1 2 Red, Ramces. «What Is Artix Linux and How to Install It». Maketecheasier, 18-04-2022. [Consulta: 8 febrer 2024].
* 1 2 «OpenRC» (en anglès). Debian Wiki. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ JoshDW19. «5 Differences Between TrueOS & Linux». kompulsa, 23-02-2018. [Consulta: 8 febrer 2024].
* 1 2 Reuschling, Benedict «OpenRC». FreeBSD Journal, pàg. 10-13.
* ↑ Byfield, Bruce. «A Survey of Init Systems». Linux Magazine. [Consulta: 8 febrer 2024].
* ↑ «An introduction to services, runlevels, and rc.d scripts». Linux.com, 11-01-2006. [Consulta: 8 febrer 2024].

## Notes

* ↑ rc.d és un init per a sistemes BSD.
# Benjamí Planes i Capuz

Benjamí Planes i Capuz (Sabadell, Vallès Occidental, 22 d'agost de 1926 - Barcelona, 13 d'abril de 2021), fou un protestant català.
Planes estava diplomat en Comptabilitat i Relacions Públiques, i a més també va cursar els estudis de Dret. Durant tota la seva llarga trajectòria ministerial, a col·laborat amb institucions evangèliques d'arreu, com per exemple amb les Esglésies Baptistes de Palamós i Ebenezer de Terrassa (UEBC-UEBE), les missions Spanish Christian Mission (Toronto), o la Communauté de Secours Aux Églises Martyres (Ginebra). En el moment de la seva mort, Planes era el president del Consell Evangèlic de Catalunya; a més fou també un dels impulsors i membres fundadors de la Institució Bíblica Evangèlica de Catalunya (IBEC).
El 1968 va fundar juntament amb Àngel Cortès i Dejuan i Josep Grau la revista Presència Evangèlica, editada en català, tot i les prohibicions de la dictadura franquista, i de la qual n'era el director.

## Premis i reconeixements

El 30 de maig de 2014 l'entitat ecumènica Cristians per Terrassa li entregà la Medalla d'Or de l'entitat en reconeixement de la seva trajectòria al capdavant de l'Institució Bíblica Evangèlica de Catalunya. La Institució va rebre la Creu de Sant Jordi l'any 1997.

## Referències

* ↑ Carod-Rovira, Josep-Lluís «Adéu a un protestant català». Nació Digital, 14-04-2021 [Consulta: 28 desembre 2021].
* 1 2 3 4 5 «Mor Benjamí Planes, president del Consell Evangèlic de Catalunya». Catalunya Religió, 14-04-2021 [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ Correa, Guillem «Benjamí Planes, un cristià compromès». Ventijol suau, 13-04-2021 [Consulta: 30 abril 2021].
* ↑ «Mor als 94 anys el sabadellenc Benjamí Planes, president del Consell Evangèlic de Catalunya». Isabadell.com, 13-04-2021. [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ Casals, David «Reconeixement ecumènic per a Benjamí Planes». Catalunya Religió, 09-06-2014 [Consulta: 30 desembre 2021].
* ↑ «Mor Benjamí Planes, president del Consell Evangèlic de Catalunya». Diari de Sabadell, 13-04-2021. [Consulta: 30 desembre 2021].