# Sonates per a piano (Beethoven)

Les Sonates de Ludwig van Beethoven són un conjunt de composicions per a piano sol compostes per Beethoven entre 1795 i 1822; va compondre 32 sonates per a piano. Encara que al principi no pretén ser un tot significatiu, en el seu conjunt constitueixen una de les col·leccions més importants de composicions de la història de la música. Hans von Bülow les va anomenar "El Nou Testament" de la música, ja que la denominació "Antic Testament" de la música correspon a l'obra per a teclat El clavecí ben temperat de Johann Sebastian Bach.
Les sonates per a piano de Beethoven van arribar a ser vistes com el primer cicle de les principals peces per a piano adaptades a la interpretació en una sala de concerts. En ser adequades tant per a l'execució en privat com en públic, la forma de les sonates de Beethoven representen "un pont entre el món de música de saló i la de la sala de concerts".

## Llista de sonates

Opus 2: Tres sonates per a piano (1795)
* No. 1: Sonata per a piano núm. 1 en fa menor
* No. 2: Sonata per a piano núm. 2 en la major
* No. 3: Sonata per a piano núm. 3 en do major
Opus 7: Sonata per a piano núm. 4 en mi bemoll major ("Gran Sonata") (1797)
Opus 10: Tres sonates per a piano (1798)
* No. 1: Sonata per a piano núm. 5 en do menor
* No. 2: Sonata per a piano núm. 6 en fa major
* No. 3: Sonata per a piano núm. 7 en re major
Opus 13: Sonata per a piano núm. 8 en do menor ("Patètica") (1798)
Opus 14: Dos sonates per a piano (1799)
* No. 1: Sonata per a piano núm. 9 en mi major (també arranjada per Beethoven per al Quartet de corda en fa major, (H 34) el 1801)
* No. 2: Sonata per a piano núm. 10 en sol major
Opus 22: Sonata per a piano núm. 11 en si bemoll major (1800)
Opus 26: Sonata per a piano núm. 12 en la bemoll major ("Marxa fúnebre") (1801)
Opus 27: Dos sonates per a piano (1801)
* No. 1: Sonata per a piano núm. 13 en mi bemoll major 'Sonata quasi una fantasia'
* No. 2: Sonata per a piano núm. 14 en do sostingut menor 'Sonata quasi una fantasia' ("Clar de lluna")
Opus 28: Sonata per a piano núm. 15 en re major ("Pastoral") (1801)
Opus 31: Tres sonates per a piano (1802)
* No. 1: Sonata per a piano núm. 16 en sol major
* No. 2: Sonata per a piano núm. 17 en re menor ("Tempesta")
* No. 3: Sonata per a piano núm. 18 en mi bemoll major ("La caça")
Opus 49: en per a piano (1805)
* No. 1: Sonata per a piano núm. 19 en sol menor
* No. 2: Sonata per a piano núm. 20 en sol major
Opus 53: Sonata per a piano núm. 21 en do major ("Waldstein") (1803)
* WoO 57: Andante Favori — Moviment central original de la Sonata "Waldstein" (1804)
Opus 54: Sonata per a piano núm. 22 en fa major (1804)
Opus 57: Sonata per a piano núm. 23 en fa menor ("Appassionata") (1805)
Opus 78: Sonata per a piano núm. 24 en fa sostingut major ("A Thérèse") (1809)
Opus 79: Sonata per a piano núm. 25 en sol major (1809)
Opus 81a: Sonata per a piano núm. 26 en mi bemoll major ("Les adieux/Els adéus") (1810)
Opus 90: Sonata per a piano núm. 27 en mi menor (1814)
Opus 101: Sonata per a piano núm. 28 en la major (1816)
Opus 106: Sonata per a piano núm. 29 en si bemoll major ("Hammerklavier") (1819)
Opus 109: Sonata per a piano núm. 30 en mi major (1820)
Opus 110: Sonata per a piano núm. 31 en la bemoll major (1821)
Opus 111: Sonata per a piano núm. 32 en do menor (1822)

## Interpretacions i enregistraments

El primer pianista a interpretar el conjunt de 32 sonates en un sol cicle de concerts fou Hans von Bülow; les tocà de memòria. Posteriorment, d'altres ho han fet, com Artur Schnabel (que també ho feu de memòria), Roger Woodward, i Michael Houstoun, que ha tocat el cicle complet de sonates en dues ocasions (als 40 anys i, el 2013, als 60 anys). Després, ho han fet molts altres pianistes, com Wilbur R. Schnitker que en quinze dies va fer vuit recitals, sempre de memòria.
Pel que fa als enregistraments, el primer va ser Artur Schnabel, que va enregistrar la integral de totes les sonates per a EMI entre 1932 i 1935. Altres pianistes que ho han fet posteriorment són Claudio Arrau, Vladímir Aixkenazi, Wilhelm Backhaus, Daniel Barenboim, Alfred Brendel, Annie Fischer, Maria Grinberg, Friedrich Gulda, Jenő Jandó, Wilhelm Kempff, Maurizio Pollini i András Schiff. Emil Gilels també va començar a gravar-les, però va morir abans que pogués acabar-ho.

## Referències

* 1 2 Rosen (2002), accompanying note
* ↑ «Bach: The Well-Tempered Clavier - Das Wohltemperierte Clavier - release information». Arxivat de l'original el 23 de març 2012. [Consulta: 9 setembre 2011].
* ↑ «Carnegie Room Concerts». Arxivat de l'original el 2012-04-25. [Consulta: 22 agost 2015].
* ↑ Celebrate 88. Accés el 16 de juliol de 2014
* ↑ Hannigan, Margot «Beethoven, Houston a treat for audience». The Nelson Mail, 21-08-2013 [Consulta: 29 octubre 2013].
* ↑ Recordings, Crabtown Music, Manasquan, NJ; program, poss of author
* ↑ Beethoven Complete Piano Sonatas in Two Volumes, ed. by Artur Schnabel, Alfred Masterwork Edition, Publisher's Preface

## Bibliografia

* Rosen, Charles. Beethoven's Sonates per a piano: A Short Companion. Yale University Press, 2002. ISBN 978-0-300-09070-3.
* Tovey, Donald. A Companion to Beethoven's Sonates per a piano. Associated Board of the Royal Schools of Music, 1999. ISBN 978-1-86096-086-4.
* Taub, Robert. Playing the Beethoven Sonates per a piano. Amadeus Press, 2009. ISBN 978-1-57467-178-0.
* Behrend, William. Ludwig Van Beethoven's Pianoforte Sonatas. Ams Pr Inc, 1988. ISBN 978-0-404-12861-6.
* Matthews, Denis. Beethoven Piano Sonatas. British Broadcasting Corporation, 1967.
* Drake, Kenneth. The Beethoven sonatas and the creative experience. Indiana University Press, 2000. ISBN 978-0-253-21382-2.
* Harding, Henry Alfred. Analysis of Form in Beethoven's Sonatas. Nabu Press, 2010. ISBN 978-1-176-31116-9.

## Enllaços externs

* Lectura-recital sobre les Sonata per a piano de Beethoven per András Schiff, al Wigmore Hall, de Londres.