OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Triplophysa edsinica

Triplophysa edsinica és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Rendahl, H. 1933. Studien über innerasiatische Fische. Ark. Zool. v. 25 A (núm. 11): 1-51.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Prokofiev, A. M. 2003. Some new and little known species of Triplophysa Rendahl, 1933 (Osteichthyes: Balitoridae: Nemacheilinae) from north China and Tibet with further notes on the "bombifrons" -- species group. Natural Applied Sci. Núm. 1: 53-72.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Urola-Costa

Urola Costa (en euskera i oficialment: Urola Kosta) és una comarca del territori històric de Guipúscoa, en el País Basc. La seu de la Mancomunitat i totes les seves institucions es troben a Zarautz. Urola Costa està formada per dues subcomarques:
* La Costa (en euskera Kosta o Kostaldea), que és el tram central de la costa guipuscoana, situat entre les desembocadures dels rius Oria i Urola. Inclou els municipis d'Orio, Aia, Zarautz (capital de la comarca), Getaria i Zumaia.
* L'Urola, que és la conca mitjana i baixa del riu Urola. Inclou els municipis d'Azkoitia, Azpeitia, Beizama, Errezil, Zestoa i Aizarnazabal.
| # | Municipi | Alcalde | Partit Polític | Població | % Població | Territori km² |
| 1 | Aizarnazabal | Aizpea Manterola Salaberría | ANB | 614 | 0,9 | 6,55 |
| 2 | Azkoitia | Asier Aranbarri Urzelai | PNB | 10.641 | 15,0 | 55,4 |
| 3 | Azpeitia | Iñaki Errazkin Vitoria | ANB | 13.930 | 20,3 | 69,39 |
| 4 | Aia | Igor Iturain Ibarguren | PNB | 1.773 | 2,6 | 55,27 |
| 5 | Beizama | Ramón Guerricagoitia Bengoechea | Aurrena Beizama (Indep.) | 170 | 0,3 | 16,55 |
| 6 | Zestoa | Alazne Olaizola Alberdi | ANB | 3.311 | 4,7 | 43,69 |
| 7 | Getaria | Andoni Aristi Ibarra | PNB | 2.525 | 3,7 | 10,6 |
| 8 | Orio | Jon Redondo Lertxundi | PNB | 4.695 | 6,8 | 9,81 |
| 9 | Errezil | Iñaki Oiarzabal Zinkunegi | Errezildarren Aukera (Indep.) | 611 | 0,9 | 32,46 |
| 10 | Zarautz | Jon Urien Krespo | Eusko Alkartasuna | 22.323 | 32,2 | 14,80 |
| 11 | Zumaia | Iñaki Agirrezabalaga Alkorta | Eusko Alkartasuna | 8.837 | 12,8 | 11,28 |
| | Urola Costa | | | 69.430 | 100 | 325,8 |

## Enllaços externs

* Urola Costa a Google Maps
# Triplophysa longianguis

Triplophysa longianguis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Qinghai (Xina).

## Referències

* ↑ Rendahl, H. 1933. Studien über innerasiatische Fische. Ark. Zool. v. 25 A (núm. 11): 1-51.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, Y.-F. & C.-Z. Wu. 1984. Notes on fishes from Lake Sunm Cuo of Qinghai Province, China. Acta Zootaxon. Sin. v. 9 (núm. 3): 326-329.
# Quadrilla de Zuia

La Quadrilla de Zuia (en euskera: Zuiako Koadrila) i oficialment Cuadrilla de Zuya/Zuiako Koadrila és una comarca del País Basc; concretament del territori històric d'Àlaba. És una de les set comarques o quadrilles en les quals es divideix la província d'Àlaba. A aquesta comarca se la sol conèixer també com a Contraforts del Gorbea (en euskera Gorbeialdea), ja que gran part d'ella se situa en el piemont del Gorbeia. La capital comarcal és Murguía en el municipi de Zuia. Part dels parcs naturals de Gorbeia i Urkiola s'estenen per aquesta comarca. Els municipis que componen la Quadrilla de Zuia són:
| # | Municipi | Alcalde | Partit Polític | Població | % Població | Territori km² |
| 1 | Aramaio | Asier Aguirre Mugarza | ANB | 1.503 | 17,7 | 73,27 |
| 2 | Arrantzu-Ubarrundia | Rufino Sáez de Ibarra Ruiz de Arbulo | PNB | 807 | 9,5 | 57,41 |
| 3 | Legutio | Pedro Berriozabal Arregui | EA | 1.499 | 17,7 | 45,85 |
| 4 | Urkabustaiz | Txus Herrero Manzanos | PNB | 999 | 11,8 | 60,49 |
| 5 | Zigoitia | Nuria López de Letona Lengarán | Sarragoa (Indep.) | 1.378 | 16,2 | 102,07 |
| 6 | Zuia | Patxi Goikoetxea Burutxaga | PNB | 2.295 | 27,1 | 122,49 |
| | Quadrilla de Zuia | | | 8.481 | 100 | 461,58 |

## Enllaços externs

* Quadrilla de Zuia a Google Maps
* Quadrilla de Zuia Arxivat 2020-11-27 a Wayback Machine.
# Triplophysa macrophthalma

Triplophysa macrophthalma és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Rendahl, H. 1933. Studien über innerasiatische Fische. Ark. Zool. v. 25 A (núm. 11): 1-51.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhu, S.-Q. & Q.-Z. Guo. 1985. Descriptions of a new genus and a new species of noemacheiline loaches from Yunnan Province, China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 10 (núm. 3): 321-325.
* Zhu, S.-Q. 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.
# Triplophysa nanpanjiangensis

Triplophysa nanpanjiangensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Rendahl, H. 1933. Studien über innerasiatische Fische. Ark. Zool. v. 25 A (núm. 11): 1-51.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhu, S.-Q. & W.-X. Cao. 1988. Descriptions of two new species and a new subspecies of Noemacheilinae from Yunnan Province (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 13 (núm. 1): 95-100.
# Triplophysa paradoxa

Triplophysa paradoxa és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.
És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat, el qual viu a la conca del riu Talas (el Kirguizstan). És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rendahl, Hialmar «Studien über innerasiatische Fische» (en alemany). Arkiv för Zoologi, 25 A, núm. 11, 1933, pàg. 1-51.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Konurbaev, A.O. i Timirkhanov S. R., 2003. Looking at fishes in Kyrgyzia. Central Asia. Daru Ltd. 120 p.
* ↑ Prokofiev, A. M., 2006. Two new species of the loach genus Triplophysa (Rendahl, 1933) from the Western Mongolia and Northwestern China, with key of the species from the interior drainages of Tien-Shan, Karakurum and Altai Mountains. Senckenbergiana biologica 86(2):235-259.

## Enllaços externs

* Discover Life (anglès)
# Mas Cànovas

Can Cànoves és una obra de Pineda de Mar (Maresme) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Al costat hi ha la Torre de defensa de la Masia de Can Canoves.

## Descripció

Masia situada als peus del turó de Montpalau. Consta de planta baixa, un pis i golfes amb teulada a doble vessant i el carener perpendicular a la façana principal. La porta d'entrada és d'arc de mig punt adovellat i, seguint el mateix eix, hi ha una finestra allindada a cada planta. Al primer pis del costat dret de la façana s'obre una finestra però la del costat esquerre queda tapada per un cos annex de planta baixa i dos pisos. Al costat d'aquest cos s'alça una torre. Totes les finestres tenen la llinda i els brancals fets amb grans carreus de pedra ben treballada. Una de les finestres de la torre és gòtica.
Hi ha altres cossos annexos: corrals de bestiar petit, estables de bestiar gran, tres cossos independents i la pallissa o graner. Dels cossos aïllats cal destacar el graner, edificat també durant el segle xiv, amb dues naus separades per un mur de pedra, cobertes amb teulada a doble vessants i obertes amb dues grans arcades de pedra damunt les quals hi ha finestres rectangulars amb llinda i brancals de pedra.

## Història

La primera documentació escrita de la casa data del 1148. L'any 1215 el senyor de la casa, que era de franc alou, era el cavaller Berenguer de Canovis. Durant l'Edat Mitjana només existia l'edifici de la masia però després dels atacs dels corsaris turcs de l'1 d'agost de 1545, es va edificar aquesta torre que servia d'amagatall i refugi; en cas de produir-se un atac, només calia enretirar els taulons de fusta que comunicaven la casa amb la torre, que esdevenia inaccessible. Al segle xvii es va construir una capella que unia la casa amb la torre.
La propietat del mas ha estat de la família Cànovas fins al segle xviii. Posteriorment ha estat propietat de les famílies Prat de Sant Julià, Casanova i Vives.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Cànoves». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 12 agost 2017].

## Enllaços externs

* «Web de la masia». Arxivat de l'original el 2016-05-26. [Consulta: 27 maig 2016].
* Referència a la masia al web de l'Ajuntament de Pineda de Mar Arxivat 2016-06-07 a Wayback Machine.
# Leitzaldea

Leitzaldea (en català Nord d'Aralar, en castellà Norte de Aralar) és una comarca de Navarra situada a la Merindad de Pamplona, a la zona bascòfona de Navarra i que fa frontera amb Guipúscoa. Té uns 6.000 habitants

## Municipis

* Araitz: 592 habitants (2002).
* Arano: 146.
* Areso: 282.
* Betelu: 342.
* Goizueta: 891.
* Larraun: 1.047.
* Leitza: 2.935.
* Lekunberri: 871.

## Personatges il·lustres

* Iñaki Perurena
* José María Bakero, futbolista
* Aimar Olaizola, pilotari
* Abel Barriola, pilotari
* Patxi Zabaleta, polític i escriptor en basc
# Triplophysa tianeensis

Triplophysa tianeensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Guangxi (Xina).

## Referències

* ↑ Rendahl, H. 1933. Studien über innerasiatische Fische. Ark. Zool. v. 25 A (núm. 11): 1-51.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, X.-Y., G.-H. Cui & J.-X. Yang. 2004. A new cave-dwelling fish species of genus Triplophysa (Balitoridae) from Guangxi, China. Zool. Res. Jun. 2004 (núm. 3): 227-231.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Triplophysa tibetana

Triplophysa tibetana és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu Brahmaputra (Tibet).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, Y. i C. Wu 1992. The fishes of the Qinghai-Xizang Plateau. Sichuan Publishing House of Science & Technology, Chengdu, Xina. 599 p.
* ↑ Yunfei, W. 1987. A survey of the fish fauna of the Mount Namjagbarwa region in Xizang (Tibet). P. 109-112 a S.O. Kullander i B. Fernholm (eds.) Proc. V Congr. Europ. Ichthyol., Estocolm, Suècia.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1905. Descriptions of five new cyprinid fishes from Lhasa, Tibet, collected by Captain H. J. Waller, I. M. S. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 15 (núm. 86): 185-188.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Belakovskiïta

La belakovskiïta és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor de Dimitrii Ilyich Belakovskii (Дмитрий Ильич Белаковский) (4 de setembre de 1957), mineralogista i conservador del Museu Mineralògic Fersman, a Moscou, Rússia.

## Característiques

La belakovskiïta és un sulfat de fórmula química Na₇(UO₂)(SO₄)₄(SO₃OH)(H₂O)₃. És el segon hidrosulfat uranil després de la meisserita. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2013, i la primera publicació data d'un any després, el 2014. Cristal·litza en el sistema triclínic. Acostuma a trobar-se en forma de cristalls aciculars de color verd groguenc, de fins a 2 mm de llarg, i generalment no tenen més que unes poques μm de diàmetre. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Blue Lizard, situada al Red Canyon, dins el comtat de San Juan, a l'estat d'Utah, Estats Units, on sol trobar-se associada a altres minerals: metavoltina, meisserita, kröhnkita, ferrinatrita i blödita. Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Belakovskiite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 4 gener 2019].
# Manganoblödita

La manganoblödita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la blödita. Rep el nom per la relació amb la blödita i el seu contingut en manganès.

## Característiques

La manganoblödita és un sulfat de fórmula química Na₂Mn(SO₄)₂·4H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2012. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat a les col·leccions del Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 4257/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Blue Lizard, situada al Red Canyon, dins el comtat de San Juan (Utah, Estats Units). També ha estat descrita a la mina Womobi, a la localitat de Thologolong (Victòria, Austràlia). Aquests dos indrets són els únics de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Manganoblödite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 desembre 2021].
# Navrotskyita

La navrotskyita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el nom en honor d'Alexandra Navrotsky (Nova York, Estats Units d'Amèrica, 20 de juny de 1943), química física, geoquímica i científica de materials a la Universitat de Califòrnia.

## Característiques

La navrotskyita és un sulfat de fórmula química K₂Na₁₀(UO₂)₃(SO₄)₉·2H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada a finals de l'any 2023. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. Els cristalls semblen agulles aciculars afilades d'aproximadament 1 mm de llarg, que solen aparèixer en forma d'esprais radials i agregats estretament entrecrescuts que recorden els feixos de fibra òptica.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades a les col·leccions mineralògiques del Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 73574, 73575 i 73576.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Blue Lizard, situada al districte miner de Red Canyon, dins el comtat de San Juan (Utah, Estats Units). Es troba en matriu de gres i asfaltita, amb estreta associació amb belakovskiïta, blödita, bobcookita, changoïta, fermiïta, ferrinatrita, ilsemannita, ivsita, meisserita, pseudomeisserita-(NH4), seaborgita i tamarugita. Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Navrotskyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 12 març 2022].
* 1 2 Olds, T.A.; Kampf, A.R.; Perry, S.L.; Guo, X.; Marty, J.; Rose, T.P.; Burns, P.C. «Navrotskyite, K2Na10(UO2)3(SO4)9·2H2O, a new sodium and potassium uranyl-sulfate mineral from the Blue Lizard mine, Red Canyon, White Canyon District, San Juan County, Utah». Journal of Geosciences, 13-12-2023, pàg. 249–259. DOI: 10.3190/jgeosci.378 [Consulta: 19 desembre 2023].
# Ottohahnita

L'ottohahnita és un mineral de la classe dels sulfats. Rep el seu nom en honor d'Otto Hahn (1879-1968), químic alemany conegut com el "pare de la química nuclear", i per la realització d'investigacions sobre la radioactivitat i la radioquímica, guanyador del Premi Nobel en el camp de la química l'any 1944 com el descobridor de la fissió nuclear.

## Característiques

L'ottohahnita és un sulfat de fórmula química Na₆(UO₂)₂(SO₄)₅(H₂O)₇·1,5H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2015. Cristal·litza en el sistema triclínic. La seva estructura es basa en grups de [(UO₂)₄(SO₄)$_{10}$]$^{12–}$ (diferents dels de la klaprothita i la peligotita, espècies amb les quals es troba relacionada), amb cada poliedre d'UO₇ amb un enllaç bidentat amb un tetraedre de sulfat. La seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. És una espècie químicament relacionada amb la fermiïta i l'oppenheimerita. També se la relaciona amb els hidrosulfats belakovskiïta i meisserita, i amb les sals bàsiques plašilita i natrozippeïta.

## Formació i jaciments

Es troba conjuntament amb la peligotita i la klaprothita; tots tres minerals són molt similars en termes de propietats físiques i químiques: color, fractura, duresa, solubilitat en aigua i fluorescència. Va ser descoberta a la mina Blue Lizard, al Red Canyon, al Comtat de San Juan (Utah, Estats Units). Es tracta de l'únic indret on ha estat trobada aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Ottohahnite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 13 novembre 2016].
# Santa Creu d'Olorda (antic municipi)

Santa Creu d'Olorda :
| 1820 — 1916 → → → ||
| Escut d'armes ||
| Període històric | Edat Contemporània |
| • Creació del municipi | 1820 |
| • Annexió a Molins de Rei, Sant Feliu de Llobregat i Sarrià | 1916 |
L'antic municipi de Santa Creu d'Olorda era un municipi de la Serra de Collserola, independent fins a l'any 1916, quan fou dissolt i el seu territori incorporat als municipis limítrofs de Molins de Rei, Sant Feliu de Llobregat i Sarrià. El nom fa referència a l'església de Santa Creu d'Olorda.

## Història

Històricament, el terme de Santa Creu d'Olorda pertanyia a la Baronia de Molins de Rei i mai formà part del territori de Barcelona. A principis de segle xix Olorda era un sotsbatlle de Molins de Rei i el 1820 adquirí la categoria de municipi independent.
El municipi tenia com a centre l'església romànica de Santa Creu d'Olorda i estava format per diferents masies escampades i pel petit nucli de Sant Bartomeu de la Quadra. L'ajuntament es reunia a les cases de la Rierada. Dins del terme també s'hi podia trobar el Puig d'Olorda, el Turó del Xai o el Turó Rodó; així com l'antiga Pedrera dels Ocells.
A principis de segle XX el municipi tenia 54 edificis amb 221 habitants de dret i tenia una escola per a nois i noies.

## Dissolució

El 1912, la junta consistorial va dissoldre el municipi per deutes, dividint el territori entre Molins de Rei, Sant Feliu de Llobregat i Sarrià. La divisió, basada en els propietaris, va afegir Sarrià com a part de Barcelona el 1921. L'ajuntament de Molins de Rei va intentar reclamar part del territori el 2014, destacant els seus vincles històrics.

## Bibliografia

* JORDÀ i CAPDEVILA, Josep M. "Santa Creu d'Olorda: història d'un poble que no pogué reeixir". Molins de Rei: Parròquia de Santa Creu d'Olorda, 2002.

## Referències

* ↑ «Santa Creu d'Olorda». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ «El municipi impossible». pladebarcelona. [Consulta: 11 setembre 2015].
* 1 2 Gomis, Cels. Geografia General de Catalunya - Província de Barcelona. Barcelona: Albert Martín, 1910, p. 391-932 [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ Plànol de la Parròquia de Santa Creu d'Olorde
* ↑ «Santa Creu d'Olorda». la Vanguardia, 10-12-1915 [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ Situació al mapa de l'ICGC
* ↑ Polo, Jose «Molins de Rei arribarà als tribunals contra Barcelona per la propietat de Santa Creu d'Olorda». viumolinsderei.com, 30-05-2014 [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ «Molins de Rei inicia els tràmits per recuperar Santa Creu d'Olorda». molinsderei.cat, 29-05-2014 [Consulta: 11 setembre 2015].
* ↑ «Barcelona i Molins de Rei es disputen l'ermita de Santa Creu d'Olorda». btv.cat, 25-06-2014 [Consulta: 11 setembre 2015].