OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Greensburg (Kentucky)

Greensburg és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 2.396 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Greensburg tenia 2.396 habitants, 1.061 habitatges, i 648 famílies. La densitat de població era de 484,3 habitants/km².
Dels 1.061 habitatges en un 24,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 14,1% dones solteres, i en un 38,9% no eren unitats familiars. En el 37,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,5% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 22,1% entre 25 i 44, un 23,4% de 45 a 60 i un 25,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 71,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.556 $ i la renda mediana per família de 29.818 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.065 $ mentre que les dones 18.031 $. La renda per capita de la població era de 14.296 $. Entorn del 21,3% de les famílies i el 24,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Greensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Greensburg». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Mikel Goñi Martikorena

Mikel Goñi Martikorena (Oronoz-Mugairi, Baztan (Navarra), 1977), més conegut com a Goñi II, és un jugador professional de pilota basca a mà, en la posició de davanter, en nòmina de l'empresa Aspe. Va debutar el 1996 al Frontó Beotibar de Tolosa.

## Carrera amb alts i baixos

És un pilotari molt carismàtic pel seu estil agressiu, per la seua personalitat (que li ha portat a nombroses discussions sobre la seua vida fóra de la cantxa de joc), i per les seues aparcions a televisió (al programa "El conquistador del fin del mundo" a ETB 2).
El 1998 Goñi II fitxà per l'empresa Aspe i el 2000 ja rebia les primeres advertències. Durant 2 anys fregà el cim de la seua carrera i s'acarà a primeres figures com Beloki o Barriola en desafiaments anhelats pel públic, puix sempre tingué la seua estima. El 2002, però, Aspe el retirà del campionat manomanista, perquè no volia arriscar-se a que no passara el control antidopatge. El 2003 la seua addicció a la cocaïna el forçà a entrar a un centre de rehabilitació. Després de diversos retorns a la competició professional, l'empresa Aspe li rescindí el contracte, i el pilotari navarrés fitxà per Ordago, amb la qual guanyà el Campionat d'Espanya manomanista. El 2007 tornà a Aspe.

## Palmarés

* Subcampió per parelles, 1999.

## Referències

* ↑ Goñi II admite que acude a un centro de desintoxicación
* ↑ La rehabilitación de un pelotari
* ↑ Aspe rescinde el contrato a Mikel Goñi
* ↑ La cronología de Mikel Goñi en su primera etapa en Aspe

## Enllaços externs

* Fitxa de l'empresa
# Teatre Calderón (Ronda de Sant Antoni)

El Teatre Calderón de la Barca o Teatre Calderón va ser un teatre ubicat en el núm. 38 de la Ronda Sant Antoni de Barcelona. Fou inaugurat el dia 1 de novembre de 1968, amb Pedro de Urdemalas de Miguel de Cervantes, i s'hi feu la darrera representació el dilluns dia 6 de gener de 1975, amb l'obra d'Arnold Wesker La cuina. Durant el dos primers anys d'existència fou la seu del Teatre Nacional de la Ciudad de Barcelona. Matias Colsada en va ser l'empresari.
Anteriorment a ser teatre va ser un cinema amb els noms de Cine Walkyria i Cine Rondas. També, posteriorment, reobrí com a cinema amb el nom de Cine Calderón.
Durant els anys que va romandre actiu s'hi van poder veure obres com: Los delfines de Jaume Salom, Te espero ayer de Manuel Pombo Angulo, Oratori per un home sobre la terra de Jaume Vidal i Alcover, Superboing de Marc Camoletti, Vodevil de Françoise Dorin, Blas de Claude Magnier…
El teatre Calderón de la Ronda de Sant Antoni no s'ha de confondre amb el teatre Calderón de la Rambla de Catalunya ni amb el teatre Calderón de la Plaça de Sant Agustí Vell (segle xix).

## Referències

* ↑ MUNSÓ CABÚS, Joan. Els cinemes de Barcelona. Proa, 1995.
# Osborn (Maine)

Osborn és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 69 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Osborn tenia 69 habitants, 30 habitatges, i 21 famílies. La densitat de població era de 0,7 habitants/km².
Dels 30 habitatges en un 30% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 20% dones solteres, i en un 26,7% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,8% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 23,2% entre 25 i 44, un 34,8% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 75 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.750 $ i la renda mediana per família de 34.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 23.750 $. La renda per capita de la població era de 12.173 $. Cap de les famílies i l'11% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Osborn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 14 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Osborn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Graymoor-Devondale

Graymoor-Devondale és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 2.925 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Graymoor-Devondale tenia 2.925 habitants, 1.134 habitatges, i 742 famílies. La densitat de població era de 1.547,1 habitants/km².
Dels 1.134 habitatges en un 27,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,3% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 34,5% no eren unitats familiars. En el 31,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 23% entre 25 i 44, un 21,6% de 45 a 60 i un 30,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 67,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.065 $ i la renda mediana per família de 66.613 $. Els homes tenien una renda mediana de 46.283 $ mentre que les dones 30.431 $. La renda per capita de la població era de 29.755 $. Entorn del 2,4% de les famílies i el 3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Graymoor-Devondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Graymoor-Devondale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Plancoët

El cantó de Plancoët (bretó Kanton Plangoed) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Costes del Nord a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 9 comunes :
| Nom bretó | Nom francès | Nom gal·ló |
| Boursaout | Bourseul | Bórsoeut |
| Kersaout | Corseul | Corsoeut |
| Krehen | Créhen | Qerhen |
| Landebiav | Landébia | --- |
| Langenan | Languenan | --- |
| Plangoed | Plancoët | Plancoét |
| Pleven | Pléven | --- |
| Pludunoù | Pluduno | Ploedunoe |
| Sant-Loheñvel | Saint-Lormel | --- |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Jean Gaubert | PS |
| 2008- | Philippe Meslay | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# José María Lasarte Arana

José María Lasarte Arana (Sant Sebastià 1912-1974) fou un advocat i polític basc. Militant del Partit Nacionalista Basc i d'ELA-STV, de la que n'havia estat assessor jurídic, havia estat president de les Joventuts Basques a Sant Sebastià. Va defensar en judici als alcaldes militants del partit que s'enfrontaren al govern de la CEDA el 1933, i fou elegit diputat per Guipúscoa a les eleccions generals espanyoles de 1936.
Quan esclatà la guerra civil espanyola el 18 de juliol de 1936 juntament amb Manuel de Irujo Ollo i Telesforo de Monzón, es presentaren davant el governador civil de Guipúscoa i van fer una proclama per la ràdio posant-se de part de la legalitat republicana. També col·laborà en la crecació de l'Eusko Gudarostea a la comandància de Loiola, i fou un dels que en proposà com a comandant Cándido Saseta Echebarría. L'agost del 1936 fou encarregat del servei d'informació del Govern d'Euzkadi i el 1937 fou el representant basc davant els italians en la rendició de Santoña.
En acabar la guerra civil marxà a París, on organitzà el Servei Secret Basc que es posà en contacte amb els serveis francesos, visità les agrupacions basques d'exiliats de Nova York i Montevideo, i el 1944 fou un dels representants bascos que signà el pacte Galeusca. El 1945 va pronunciar un discurs a les Corts de la República espanyola en l'exili en representació de la minoria basca, i l'octubre de 1947 representà al seu partit en el Ple d'ERC a Montpeller.
Fou conseller de governació del Govern d'Euzkadi a l'exili (1946-1952) a la mort d'Eliodoro de la Torre, creà l'Oficina de Premsa d'Euskadi i va mantenir relacions amb la Internacional Demòcrata Cristiana. El 1952 dimití del seu càrrec i s'establí a Caracas (Veneçuela) on es dedicà a exercir d'advocat. Tornà a Euskadi i es dedicà a refer el PNB i a promoure la cultura basca i les relacions entre bascos i catalans..

## Enllaços externs

* Biografia
* Fitxa del Congrés dels Diputats
* Cartes de l'exili, 1939-1949 d'Antoni Rovira i Virgili, pag. 488
# Guanteria Alonso

La Guanteria Alonso és una botiga situada al carrer de Santa Anna, 27 de Barcelona, catalogat com a establiment de gran interès (categoria E1).

## Història

Els fundadors de la botiga van ser les germanes Mañós Barrera l'any 1905. S'hi venien guants, perfums i objectes de tocador. L'any 1973 la família Alonso comprà el negoci.

## Descripció

L'establiment disposa de dues obertures al carrer; en el portal de l'esquerra es troba l'entrada a la botiga amb la porta centrada i dues vitrines laterals, mentre que el de la dreta és un aparador. El moble exterior de fusta s'aixeca sobre un sòcol de marbre negre. Els tres muntants disposen de vitrines de fusta. Tot el treball decoratiu de la fusta és d'estètica modernista amb línies corbes i motius florals. Culminen les obertures dos calaixos de fusta amb vidre negre i lletres daurades.
Gran part del mobiliari interior és original i segueix l'estil decoratiu de l'exterior. Destaca l'armari de la guanteria.

## Referències

* ↑ «Guantería Alonso». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 «Guanteria Alonso». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Enllaços externs

* «Guantería Alonso». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Teatre Municipal de l'Escorxador

El Teatre Municipal de l'Escorxador és un teatre ubicat a l'antic Escorxador Municipal, un edifici modernista de Lleida rehabilitat per la Paeria des d'octubre del 1998. Consta de dues sales: la Sala 1, un teatre a la italiana amb 310 seients; la Sala 2, un espai polivalent amb una capacitat per a 150 persones; i el Cafè del Teatre, un espai destinat a espectacles i activitats escèniques de petit format.

## Història

El nom d'aquest teatre visibilitza l'existència d'un escorxador almenys des dels darrers anys del segle xviii, ubicat al Camí de la Mariola, un vial que anava des de la porta de Sant Antoni, vorejava el turó anomenat Puig Bordell i que prosseguia fins a arribar a la localitat de Fraga. L'any 1861 es van enderrocar les muralles de la ciutat i Lleida es va obrir a plantejaments d'expansió urbana. L'arquitecte municipal Josep Fontserè va promoure rondes de circumval·lació a l'espai que havien ocupat les muralles fins aquell moment. Sembla que l'emplaçament d'un nou escorxador planificat en la visió urbanística de Fontserè es corresponia amb el de l'antic. L'any 1872 Agapit Lamarca va projectar construir aquest nou edifici aprofitant els materials provinents de les muralles, caigudes sis anys abans. L'arquitecte definitiu d'aquest escorxador fou Francesc de Paula Morera, ja el 1912, en un estil modernista que s'incorporava a les funcions industrials de l'edifici.
L'any 1993 l'arquitecte Ezequiel Usón va redactar un projecte de restauració i remodelació que pretenia convertir aquest espai en un equipament cultural per a la ciutat, incloent-hi tres espais dedicats a les arts escèniques: un Teatre Municipal, una Aula de Teatre i el Cafè del Teatre. L'edifici també incorpora l'escola bressol El Rellotge i és la seu a l'Associació de Veïns Templers-Escorxadors. El teatre va obrir les portes el 8 d'octubre de 1998 i la seva inauguració oficial tingué lloc el 26 de febrer de 1999. Entre 1998 i 2015 la seva directora fou Margarida Troguet.
La plaça frontal des d'on s'accedeix als equipaments culturals va ser reanomenada plaça d'Esteve Cuito l'any 2013 com a homenatge a aquest actor i creador de la companyia El Sidral. D'altra banda, el vestíbul conté una peça mural de Frederic Amat. Aquest mateix artista també va dissenyar tres màscares que representen els tres gèneres clàssics del teatre.

## Referències

* ↑ Sàez, Anna «Un ramat d'espectadors». Sàpiens [Barcelona], núm. 101, 3-2011, p. 63. ISSN: 1695-2014.
* ↑ «Una festa donarà el tret de sortida a la programació de tardor de LaTemporada Lleida», 22-09-2023. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ «Pallassos de Lleida recorden l'artista Esteve Cuito». Segre, 28-06-2018. [Consulta: 4 desembre 2023].
* ↑ Descripció del Teatre de l'Escorxador al seu web oficial
# Hadrosàurids

Els hadrosàurids (Hadrosauridae) constitueixen una família de dinosaures ornitisquis] que inclou ornitòpodes com ara Edmontosaurus i Parasaurolophus. Eren herbívors comuns al Cretaci superior d'Àsia, Europa i Nord-amèrica. Descendien dels iguanodonts del Juràssic inferior/Cretaci superior i tenien una fesomia semblant.

## Descripció

Els hadrosàurids eren dinosaures herbívors de variats grandàries. La part frontal dels seus musells acabava en un bec aplatat, semblant al dels ànecs actuals. La boca contenia una sèrie de dents molars, especialitzats en la masticació de plantes. Els hadrosàurids presentaven marcats comportaments gregaris, a més de cures parentals i sistemes de nidificación.
Algunes espècies d'hadrosàurids, com per exemple els lambeosaurís, posseïen una cresta òssia en la part superior del seu cap. La funció d'aquesta cresta roman encara en debat, però la hipòtesi més acceptada és la d'una funció com a caixa de ressonància que permetés la comunicació entre els animals de la mateixa espècie.

## Taxonomia

* Família Hadrosauridae
** Telmatosaurus
** Subfamília Hadrosaurinae
*** Brachylophosaurus
*** Edmontosaurus (incloent Anatotitan a Horner et al., 2004)
*** Gryposaurus
*** "Kritosaurus" australis
*** Lophorhothon
*** Maiasaura
*** Naashoibitosaurus
*** Prosaurolophus
*** Saurolophus
*** Wulagasaurus
*** Hadrosaurinae incertae sedis
**** Anasazisaurus
**** Hadrosaurus
**** Kerberosaurus
**** Kritosaurus
**** Shantungosaurus
** Subfamília Lambeosaurinae
*** Amurosaurus
*** Angulomastacator
*** Aralosaurus
*** Charonosaurus
*** Corythosaurus
*** Hypacrosaurus
*** Jaxartosaurus
*** Lambeosaurus
*** Nipponosaurus
*** Olorotitan
*** Parasaurolophus
*** Sahaliyania
*** Tsintaosaurus
*** Velafrons
*** Lambeosaurinae incertae sedis
**** Barsboldia
**** Nanningosaurus
** Hadrosàurids d'ubicació desconeguda (incertae sedis)
*** Bactrosaurus
*** Claosaurus
*** Gilmoreosaurus
*** Koutalisaurus
*** Pararhabdodon
*** Secernosaurus
*** Tanius
*** Zhuchengosaurus
** Hadrosàurids dubtosos
*** Arstanosaurus
*** Cionodon
*** Diclonius
*** Dysganus
*** Hypsibema
*** Mandschurosaurus
*** Microhadrosaurus
*** Orthomerus
*** Pteropelyx
*** Thespesius
*** Trachodon

## Referències

* 1 2 Godefroit, P., Hai, S., Yu, T., and Lauters, P. (2008). "New hadrosaurid dinosaurs from the uppermost Cretaceous of north−eastern China". Acta Palaeontologica Polonica 53 (1): 47–74.
* ↑ Wagner, Jonathan R.; Lehman, Thomas M. «An Enigmatic New Lambeosaurine Hadrosaur (Reptilia: Dinosauria) from the Upper Shale Member of the Campanian Aguja Formation of Trans-Pecos Texas». Journal of Vertebrate Paleontology, 29, 2, 2009, pàg. 605–611. DOI: 10.1671/039.029.0208.
* ↑ Gates, Terry A.; Sampson, Scott D.; Delgado de Jesús, Carlos R.; Zanno, Lindsay E.; Eberth, David; Hernandez-Rivera, René; Aguillón Martínez, Martha C.; and Kirkland, James I. «Velafrons coahuilensis, a new lambeosaurine hadrosaurid (Dinosauria: Ornithopoda) from the Late Campanian Cerro del Pueblo Formation, Coahuila, Mexico». Journal of Vertebrate Paleontology, 27, 4, 2007, pàg. 917–930. DOI: 10.1671/0272-4634(2007)27[917:VCANLH]2.0.CO;2.
# Plymouth (Maine)

Plymouth és una població dels Estats Units a l'estat de Maine (EUA). Segons el cens del 2000 tenia 1.257 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Plymouth tenia 1.257 habitants, 469 habitatges, i 346 famílies. La densitat de població era de 16,2 habitants/km².
Dels 469 habitatges en un 36,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,7% hi vivien parelles casades, en un 8,5% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 24,5% de 45 a 60 i un 8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.768 $ i la renda mediana per família de 35.417 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.625 $ mentre que les dones 20.655 $. La renda per capita de la població era de 15.533 $. Entorn del 14,7% de les famílies i el 16,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 7 d’agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Plymouth». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Krasni (Aksai)

Krasni (en rus: Красный) és un possiólok a l'óblast de Rostov, a Rússia, que en el cens del 2010 tenia 703 habitants, pertany al districte d'Aksai.

## Referències

* ↑ Паспорт муниципального образования «Мишкинское сельское поселение» Аксайского муниципального района
# Carrazeda de Ansiães

Carrazeda de Ansiães és un municipi portuguès, situat al districte de Bragança, a la regió del Nord i a la Subregió del Douro. L'any 2001 tenia 7.642 habitants. Es divideix en 19 freguesies. Limita al nord amb Murça i Mirandela, al nord-est amb Vila Flor, a l'est amb Torre de Moncorvo, al sud amb Vila Nova de Foz Côa, al sud-oest amb São João da Pesqueira i a l'oest amb Alijó.
El concelho va obtenir un fur el 1075, i el seu estatut de vila fou confirmat per un permís de Joan V del 6 d'abril de 1734.
Població del concelho de Carrazeda de Ansiães (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 6330 | 7706 | 13605 | 13559 | 14340 | 11420 | 9235 | 7642 | 7220 |

## Freguesies

* Amedo
* Beira Grande
* Belver
* Carrazeda de Ansiães
* Castanheiro
* Fonte Longa
* Lavandeira
* Linhares
* Marzagão
* Mogo de Malta
* Parambos
* Pereiros
* Pinhal do Norte
* Pombal
* Ribalonga
* Seixo de Ansiães
* Selores
* Vilarinho da Castanheira
* Zedes

## Enllaços externs

* Web Municipal
# Antxon Maiz Bergara

Antxon Maiz Bergara (Arantza, Navarra, 1951), més conegut com a Maiz II, fou un jugador professional de pilota basca a mà, en la posició de rest.
Va debutar el 1975 al Frontó Beotibar de Tolosa, i es va retirar el 1995 al Deportivo de Bilbao.

## Palmarés

* Campió individual: 1980.
* Campió per parelles: 1978, 1981, 1983, 1984 i 1993.
* Subcampió per parelles: 1979 i 1982.
# Canceller

El títol de canceller (del llatí cancellarius) és un títol oficial utilitzat en diverses nacions i en diferents etapes de la història occidental des de l'antiga Roma. Amb el temps, els cancellers han tingut funcions diverses i variades, i el títol l'han utilitzat funcionaris amb rangs diversos. Els cancellers originals romans (cancellarii) eren els porters o uixers dels tribunals, que s'encarregaven dels cancelli o cancells, on hi havia un reixat que separava el jutge del consell de l'audiència. En l'actualitat, el títol és utilitzat sovint pels alts funcionaris d'un estat, ministres o primers ministres. A Sud-amèrica, el títol sovint es fa servir només per referir-se als ministres d'Afers Estrangers.
El càrrec de canceller és d'una alta importància, i, segons la regió o el país, pren significats diferents.

## Màxim dirigent del govern

Canceller també és el títol que es dona al màxim dirigent del govern, elegit per majoria dels membres de la cambra baixa (Bundestag), en els règims parlamentaris d'Alemanya i Àustria.
* Cancellers d'Alemanya
* Cancellers d'Àustria

## Ministre
### Ministre d'Afers Exteriors

En alguns països de Sud-amèrica i de l'Amèrica Central s'acostuma a denominar "canceller" el ministre o secretari d'Afers Exteriors o de Relacions Exteriors.

### Canceller de l'Échiquier

El canceller de l'Échiquier (Chancellor of the Exchequer) és un ministre del govern britànic amb un paper semblant al d'un ministre d'Economia en altres països. L'actual canceller del Regne Unit és Alistair Darling.

### Lord canceller

El lord canceller (Lord Chancellor) és un ministre amb un paper judicial, que té responsabilitat sobre les funcions dels tribunals. Abans del 2006 també era president de la Cambra dels Lords.

### A la Corona d'Aragó

El canceller era la figura principal i representativa de la Cancelleria Reial, l'organisme administratiu dels reis de la Corona d'Aragó, els documents del qual van esdevenir a la seva època un model de normativització de la llengua catalana.

## Vegeu també

* Cancelleria
* Ambaixador
* Cònsol