OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Norwood (Geòrgia)

Norwood és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 299 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Norwood tenia 299 habitants, 126 habitatges, i 82 famílies. La densitat de població era de 140,8 habitants/km².
Dels 126 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 40,5% hi vivien parelles casades, en un 19,8% dones solteres, i en un 34,9% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 10% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 22,4% de 45 a 60 i un 21,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 25.909 $. Els homes tenien una renda mediana de 18.542 $ mentre que les dones 15.750 $. La renda per capita de la població era d'11.597 $. Entorn del 22,6% de les famílies i el 20,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Haggertyïta

La haggertyïta és un mineral de la classe dels òxids, que pertany al subgrup de la hawthorneïta. Va ser anomenat per Stephen E. Haggerty de la Universitat de Massachusetts, en reconeixement dels seus importants estudis sobre els minerals titanats del mantell terrestre i sobre els òxids en general. Químicament és semblant a la hawthorneïta.

## Classificació

Segons la classificació de Nickel-Strunz, la haggertyita pertany a «04.CC: Òxids amb relació Metall:Oxigen = 2:3, 3:5, i similars, amb cations de mida mitjana i gran» juntament amb els següents minerals: cromobismita, freudenbergita, grossita, clormayenita, yafsoanita, lueshita, natroniobita, perovskita, barioperovskita, lakargiïta, megawita, loparita-(Ce), macedonita, tausonita, isolueshita, crichtonita, davidita-(Ce), davidita-(La), davidita-(Y), landauita, lindsleyita, loveringita, mathiasita, senaita, dessauita-(Y), cleusonita, gramaccioliïta-(Y), diaoyudaoita, hawthorneita, hibonita, lindqvistita, latrappita, plumboferrita, yimengita, magnetoplumbita, nežilovita, batiferrita, barioferrita, jeppeita, zenzenita i mengxianminita.

## Característiques

La haggertyïta és un òxid de fórmula química Ba[Fe₆$^{2+}$Ti₅Mg]O$_{19}$. Cristal·litza en el sistema hexagonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5. Forma plaquetes, normalment d'uns 30-70 micròmetres i sovint amb morfologia hexagonal.

## Formació i jaciments

En la seva localitat tipus es va descriure en zones de reacció al voltant de petits xenòlits de material màfic en lamproïta. S'ha descrit només a la seva localitat tipus.

## Referències

* ↑ «Haggertyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 7 novembre 2015].
* ↑ Barthelmy, Dave. «Haggertyite Mineral Data». [Consulta: 19 gener 2018].
# Parkerville

Parkerville és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 73 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parkerville tenia 73 habitants, 22 habitatges, i 17 famílies. La densitat de població era de 234,9 habitants/km².
Dels 22 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 72,7% hi vivien parelles casades, en un 14,5% dones solteres, i en un 22,7% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 18,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 42,5% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 23,3% entre 25 i 44, un 17,8% de 45 a 60 i un 11% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 110 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.375 $ i la renda mediana per família de 32.188 $. Els homes tenien una renda mediana de 17.292 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 9.792 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parkerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parkerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# La Paloma (sala de ball)

La Paloma és una sala de ball situada al carrer del Tigre, 27 del Raval de Barcelona. És una de les més antigues i famoses de Catalunya. Malgrat que el seu aspecte exterior conserva la fesomia de nau industrial que havia estat anteriorment, el seu interior gaudeix d'una decoració luxosa i abarrocada de regust francès que li proporciona una distinció i un atractiu característics, obra de Manuel Mestre, i les pintures del sostre són del que fou escenògraf del Gran Teatre del Liceu, Salvador Alarma i Tastàs.

## Història

La Paloma fou fundada per tres ciutadans: el senyor Sorrilla, que va posar-se al davant del negoci en qualitat d'administrador; el senyor Ustrell regent del bar, i el senyor Baliarda, director de la banda de música. Les reformes van començar el 1903, però no es varen acabar fins al 1915, moment en què es va construir la galeria del primer pis amb quatre trams d'escala per accedir-hi. El 1919, Manuel Mestre hi va afegir les motllures i relleus daurats per donar-li un aire més luxós.
L'any 1907, Ramon Daura es quedà amb la propietat i canvià el nom per La Camèlia Blanca. Un any més tard, tornà a canviar el nom per Saló Venus Sport, denominació que traduïda al castellà (Salón Venus Deporte) perdurà molt de temps fins a la seva rehabilitació amb estètica camp quan ressuscità el primitiu nom de La Paloma. Més tard, el fill de Jaume Daura volia convertir el local en un autèntic palau del ball, i el 1928 s'hi va instal·lar la gran làmpada que presideix la pista. Durant la guerra civil espanyola, la sala va ser reconvertida en galeria de tir i després, ja a la dictadura, va tornar a ser una sala de ball.
El desembre del 2006 va ser clausurada per l'Ajuntament de Barcelona, a causa de l'ordenança que prohibeix els locals amb excés de soroll. El març del 2010, la sentència del jutjat contenciós-administratiu número 14 de Barcelona, va estimar que el cessament d'activitats no s'hi havia realitzat de forma ajustada a dret i va anul·lar el tancament municipal. Tanmateix, l'Ajuntament va presentar-hi un recurs de cassació, mantingut amb el canvi de govern municipal del 2011.

## Referències

* 1 2 «La sala de festes La Paloma celebrarà el seu centenari». 3cat24.cat, 24-06-2003.
* ↑ Sempronio. Quan Barcelona portava barret. Editorial Selecta, 1983. ISBN 8429804943.
* ↑ Castells, E.; Justícia, A. «Último vuelo de La Paloma. El Ayuntamiento ordena el cierre de la sala centenaria que puede llevarla a desaparecer». Vivir en Barcelona. La Vanguardia, 23-12-2006, pàg. 1-2.
* ↑ Cía, Blanca «La reapertura de La Paloma encalla con más requisitos de obras en la sala». El País, 16-12-2013.

## Enllaços externs

* «La Paloma». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Longstreet

Longstreet és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 163 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Longstreet tenia 163 habitants, 70 habitatges, i 45 famílies. La densitat de població era de 29,3 habitants/km².
Dels 70 habitatges en un 24,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 7,1% dones solteres, i en un 35,7% no eren unitats familiars. En el 32,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,7% tenia menys de 18 anys, un 4,3% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.333 $ i la renda mediana per família de 51.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 12.344 $. La renda per capita de la població era de 15.359 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Longstreet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Longstreet». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# North Druid Hills

North Druid Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 18.852 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Druid Hills tenia 18.852 habitants, 9.760 habitatges, i 3.074 famílies. La densitat de població era de 1.464,5 habitants/km².
Dels 9.760 habitatges en un 10% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 24,9% hi vivien parelles casades, en un 4,4% dones solteres, i en un 68,5% no eren unitats familiars. En el 45,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 9,9% tenia menys de 18 anys, un 16,6% entre 18 i 24, un 40,8% entre 25 i 44, un 16,1% de 45 a 60 i un 16,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.530 $ i la renda mediana per família de 67.956 $. Els homes tenien una renda mediana de 45.313 $ mentre que les dones 37.327 $. La renda per capita de la població era de 33.288 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 13,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Druid Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Druid Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Osage City

Osage City és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 3.034 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Osage City tenia 3.034 habitants, 1.232 habitatges, i 815 famílies. La densitat de població era de 343,5 habitants/km².
Dels 1.232 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,6% hi vivien parelles casades, en un 9,5% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 19,6% de 45 a 60 i un 20,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.979 $ i la renda mediana per família de 39.362 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.353 $ mentre que les dones 21.514 $. La renda per capita de la població era de 17.227 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 8,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Osage City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Osage City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Can Mir (Rubí)

Can Mir és una masia al terme de Rubí (Vallès Occidental) protegida com a bé cultural d'interès local. La masia es troba ben bé al mig d'una urbanització d'habitatges aïllats. Just enfront hi ha una estructura metàl·lica que fa funcions de camp poliesportiu.

## Arquitectura

És una masia propera a tipus II-3 (classificació de Danès i Torras), amb la crugia central de planta gairebé rectangular, amb quatre crugies, essent la quarta producte d'un creixement posterior. L'edifici principal té planta baixa, un pis i golfes aixecades, amb teulada a doble vessant amb ràfec de peces ceràmiques, probablement al segle xix. A la façana principal hi ha una porta adovellada de mig punt de pedra sorrenca tapada per un porxo afegit al segle XX que no guarda cap relació estilística. Al damunt hi ha una finestra amb brancals i llinda de pedra sorrenca treballada, amb una inscripció que indica la data 1658.
A la façana hi ha altres obertures, de forma rectangular, algunes d'èpoques més recents; destaquen els balcons amb arcs rebaixats fets de maó i senzilles reixes de forja. A les golfes, hi ha una finestra rectangular. Alguns murs estan inclinats. Els forjats són de bigues de fusta amb tauler de rajola. Les edificacions auxiliars de la part posterior estan enfonsades.

## Història

Hi ha referències escrites de la família Mir en el Llibre dels batlles des de l'any 1286. El 1560 la masia passa a anomenar-se can Mir de Munt A mitjan segle xviii la pubilla Magdalena Mir es casa amb Joan Brustenga procedent d'una important pairalia de Santa Eulàlia de Ronçana.
Al llarg dels segles XVI, XVII i XVIII alguns alcaldes de Rubí eren procedents d'aquesta casa. A partir de l'any 1970, la finca es parcel·là, es va construir una piscina i la masia es convertí en un restaurant.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Mir». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2015].
# Livingston (Louisiana)

Livingston és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Livingston tenia 1.342 habitants, 539 habitatges, i 377 famílies. La densitat de població era de 166,1 habitants/km².
Dels 539 habitatges en un 34,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 25,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 23,9% de 45 a 60 i un 11,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.813 $ i la renda mediana per família de 41.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.958 $ mentre que les dones 20.795 $. La renda per capita de la població era de 15.075 $. Entorn del 10,9% de les famílies i el 12,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Livingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Livingston». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Nicolás Redondo Terreros

Nicolás Redondo Terreros (Portugalete, 16 de juny de 1958) és un polític basc. Fill del dirigent sindical d'UGT Nicolás Redondo Urbieta, va començar la seva carrera política afiliant-se a les Joventuts Socialistes del PSOE en 1975, amb només 16 anys. Es va llicenciar en Dret per la Universitat de Deusto. En 1984 va obtenir un escó en el Parlament Basc. Durant aquesta època va iniciar una relació d'entesa entre el Partit Nacionalista Basc i el PSE que va dur a aquest últim a participar en el govern basc en diverses ocasions. En 1989 va substituir a Ricardo García Damborenea com a secretari general de l'Agrupació Socialista de Biscaia.
El 1997 va substituir a Ramón Jáuregui com a secretari general del PSE-EE, i a les eleccions al Parlament Basc de 1998 es va presentar per primera vegada com a candidat a Lehendakari pel PSE-EE. Després de la signatura del Pacte d'Estella en 1998 pel PNB, el PSE-EE va abandonar el govern de coalició amb els nacionalistes bascos, iniciant-se llavors un acostament al Partit Popular del País Basc, liderat per Jaime Mayor Oreja.
Al juliol de 2000 va ser nomenat secretari federal de Relacions Institucionals del PSOE, en el mateix congrés que José Luis Rodríguez Zapatero va ser escollit secretari general del partit. A les eleccions al Parlament Basc de 2001 tornà a presentar-se com a candidat a la presidència del govern basc. Els resultats electorals i les obertes discrepàncies amb la línia política del seu partit el van dur aquest mateix any a dimitir de tots els seus càrrecs en el PSE-EE.
Des de 2001 és president de la Fundació per a la Llibertat, manifestant una opinió crítica respecte a l'actual línia política del PSE i del PSOE. Compagina aquesta activitat amb la seva professió com a advocat i com a conseller de l'empresa Ciments Alfa, propietat de Foment de Construccions i Contractes.
El 2022 fou expedientat pel PSOE per participar en un acte electoral d'Isabel Díaz Ayuso, Presidenta de la Comunitat de Madrid i membre del Partit Popular, i posteriorment el 2023 expulsat del partit per "reiterat menyspreu a les sigles del partit".

## Referències

* ↑ Redondo adverteix que els socialistes no seran «el salvavides d'Ibarretxe», en diari El Mundo
* ↑ «Entrevista a Juan Fernando López Aguilar, secretari de Llibertats Públiques i Desenvolupament Autonòmic del Partit Socialista» (en castellà). Telemadrid, 08-03-2007. Arxivat de l'original el 2007-03-08. [Consulta: 23 març 2021].
* ↑ Nicolás Redondo Terreros, ex secretari general del PSE-EE: "No comparto parte sustancial de lo que hace mi partido" Arxivat 2008-04-11 a Wayback Machine., a Noticias Ya.com
* ↑ Anasagasti demana que FCC sigui boicotejada per nomenar conseller Redondo Terreros, a El Mundo
* ↑ «El PSOE perd la paciència amb Nicolás Redondo i l'expulsa del partit pel "menyspreu" a les sigles», 14-09-2023. [Consulta: 14 setembre 2023].
# Montrose (Geòrgia)

Montrose és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 154 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Montrose tenia 154 habitants, 55 habitatges, i 44 famílies. La densitat de població era de 36,9 habitants/km².
Dels 55 habitatges en un 38,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 18,2% no eren unitats familiars. En el 16,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,6% tenia menys de 18 anys, un 6,5% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 13,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.563 $ i la renda mediana per família de 56.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.893 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 14.504 $. Entorn del 2,4% de les famílies i l'11,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Montrose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Montrose». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Helene Lange

Helene Lange (Oldenburg, 9 d'abril de 1848 - Berlín, 13 de maig de 1930) va ser una política, pedagoga i feminista alemanya. És una figura simbòlica del moviment feminista pels drets civils a alemanya i a nivell internacional. Va ser diputada al Parlament d'Hamburg entre 1919 i 1921.
Nascuda en el si d'una família de classe mitjana d'Oldemburg, era filla del comerciant Carl Theodor Lange i la seva dona Johanne (amb cognom de soltera tom Dieck), que morí quan ella tenia sis anys. Va estudiar per ser professora i a partir de 1871 va començar a treballar com a institutriu. A partir del 1876 va treballar com a professora en una escola privada per a noies a Berlín.
Va destacar-se en la lluita per la igualació de l’home i la dona en els camps jurídic i professional del magisteri i el 1902 fundà l’Allgemeiner Deutscher Frauenverein, organització per a l’alliberament juridicosocial de la dona alemanya. Va fundar la revista Die Frau, que es convertiria en la revista més important del moviment femení burgès alemany.
Va publicar, entre altres obres, Kampfzeit (‘Temps de lluita’, 1928).
El 1928 va rebre la Gran Medalla de Prússia en reconeixement dels seus «Serveis a l'Estat».

## Referències

* 1 2 «Helene Lange». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Schroeder, Hiltrud Schroeder. «Helene Lange» (en ge). Digital German Women's Archive. [Consulta: 3 març 2023].
* ↑ von Mallinckrodt, Rebekka. «Helene Lange 1848-1930» (en alemany). LeMO. Lebendiges Museum Online. Deutsches Historisches Museum, Berlin, 14-09-2014. [Consulta: 3 març 2023].