OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parambassis vollmeri

Parambassis vollmeri és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Descripció

* Fa 6,7 cm de llargària màxima.
* 16-17 radis tous a l'aleta dorsal.
* 16-17 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Salween a Tailàndia i Houngarao a Myanmar.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Révision des espèces d'Ambassis et de Parambassis de l'Inde archipélagique. Natuurk. Verh. Holland. Maatsch. Wet. Haarlem (Ser. 3) v. 2 (núm. 2). 83-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Roberts, T. R., 1995. Systematic revision of tropical Asian freshwater glassperches (Ambassidae), with descriptions of three new species. Natural History Bulletin of the Siam Society v. 42 (1994): 263-290.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Rainboth, W.J., 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, 265 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Parananochromis ornatus

Parananochromis ornatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* ↑ Greenwood, P. H. 1987. The genera of pelmatochromine fishes (Teleostei, Cichlidae). A phylogenetic review. Bull. Br. Mus. (Nat. Hist.) Zool. v. 53 (núm. 3): 139-203.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A. & Melanie L. J. Stiassny, 2003, Zootaxa 171: 1-11.
* Lamboj, A. & M. L. J. Stiassny. 2003. Three new Parananochromis species (Teleostei, Cichlidae) from Gabon and Cameroon, Central Africa. Zootaxa Núm. 209: 1-19.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Parapercis flavescens

Parapercis flavescens és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* El cos fa 8,9 cm de llargària màxima i presenta franges grogues amb la línia lateral gris. El musell i els ulls són de color groc oliva, mentre que les aletes dorsal i anal són groc daurat. Ulls grossos.
* 5 espines a l'aleta dorsal i 19 radis tous a l'anal.
* La cinquena espina de l'aleta dorsal és la més allargada de tot el conjunt.
* La darrera membrana interespinosa de l'aleta dorsal es troba unida horitzontalment amb el primer radi.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí i demersal (fins als 360 m de fondària), el qual viu al Pacífic occidental central: Nova Caledònia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Randall, J. E., 2001. Pinguipedidae (= Parapercidae, Mugiloididae). Sandperches. P. 3501-3510. A: K. E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles, sea turtles, sea snakes and marine mammals. FAO, Roma.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fourmanoir, P. & Rivaton, I., 1979. Poissons de la pente récifale externe de Nouvelle-Calédonie et des Nouvelles-Hébrides. Cahiers de l'Indo-Pacific, v. 1 (núm. 4): 405-443.
* ↑ Fricke, R., Kulbicki, M. & L. Watniez, 2011. Checklist of the fishes of New Caledonia, and their distribution in the Southwest Pacific Ocean (Pisces). Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde A, Neue Serie 4: 341–463. Stuttgart
* ↑ New Caledonia Endemic Marine Fish Checklist (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Cantwell, G. E., 1964. A revision of the genus Parapercis, family Mugiloididae. Pacific Science, v. 18: 239-280.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
* Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès) i (anglès)
# Parapercis maritzi

Parapercis maritzi és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 18,5 cm de llargària màxima, és de color rosa amb el ventre clar i presenta 8-9 taques daurades al cos i una taca escarlata darrere de la base de les aletes pectorals.
* Aleta dorsal vermellosa i espinosa.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí i d'aigua salabrosa, associat als esculls (fins als 400 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu a l'Índic occidental: les àrees sorrenques properes als esculls, badies, llacunes i mar endins de Moçambic i Sud-àfrica (Transkei).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1863. Onzième notice sur la faune ichthyologique de l'île de Ternate. Neder. Tijdschr. Dierk. V. 1. 228-238.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Anderson, M. E., 1992. A new sandperch, Parapercis maritzi (Teleostei, Pinguipedidae) from South Africa. South African Journal of Zoology. V. 27 (núm. 4): 151-155.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Heemstra, P. C. i E. Heemstra, 2004. Coastal fishes of southern Africa. NISC i SAIAB. i-xxiv + 1-488. Pàgina 379.
* ↑ Republic of South Africa Endemic Marine Fish Checklist (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 1998. Base de dades de la col·lecció de peixos del Bernice P. Bishop Museum (BPBM). Bishop Museum, 1525 Bernice Street, Honolulu, Hawaii, els Estats Units.
* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Cantwell, G. E., 1964. A revision of the genus Parapercis, family Mugiloididae. Pacific Science, v. 18: 239-280.
* Randall, J. E. i T. Yamakawa, 2006. Parapercis phenax from Japan and Parapercis banoni from the southeast Atlantic, new species of pinguipedid fishes previously identified as Parapercis roseoviridis. Zoological Studies, v. 45 (núm. 1): 1-10.
* Sparks, J. S. i Z. H. Baldwin, 2012. A new species of Parapercis (Teleostei: Pinguipedidae) from Madagascar. Zootaxa, núm. 3204: 31-39.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Ètica situacional

L'ètica situacional és una projecte ètic basat en el plantejament filosòfic de Joseph Fletcher (1905-1991), basat en l'amor com a motor de totes les accions humanes. La seva filosofia és una proposta molt propera de la Religió. El seu origen el troben en la Bíblia, tot i que, hi ha principis que es contradiuen amb el missatge de la Bíblia. Així, a tall d'exemple, estan tant a favor de l'eutanàsia com de l'avortament sempre que el motor d'aquestes accions sigui l'amor.

## Enllaços externs

* Ética situacional
* Fletcher y la ética situacional
# Parapercis okamurai

Parapercis okamurai és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i de l'ordre dels perciformes
Fa 13 cm de llargària màxima. És un peix marí, demersal i de clima subtropical, el qual viu al Pacífic nord-occidental: és endèmic de la badia de Tosa al Japó. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kamohara, Toshiji «A review of the fishes of the family Parapercidae found in the waters of Japan» (en anglès). Reports of the Usa Marine Biological Station, v. 7, núm. 2, 1960, pàg. 1-14, Pls. 1-2.
* ↑ Ho, Hsuan-Ching «Redescription of Parapercis okamurai Kamohara, 1960 (Perciformes: Pinguipedidae), based on specimens newly collected from Taiwan and Japan». Zootaxa, 3857, 4, 01-09-2014, pàg. 581. DOI: 10.11646/zootaxa.3857.4.7. ISSN: 1175-5334.
* 1 2 Garilao, Cristina V.; Garilao, Cristina V. «Parapercis okamuraiKamohara, 1960» (en anglès). FishBase.
* ↑ Shinohara, G., H. Endo, K. Matsuura, Y. Machida i H. Honda, 2001. Annotated Checklist of the Deepwater Fishes from Fishes from Tosa Bay, Japan. Monographs of the National Science Museum Tokyo. Núm. 20: 283-343.
* ↑ Nakabo, T. (ed.), 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Edició en anglès. Tokai University Press, v. 2: i-vii + 867-1749.
* ↑ Japan Endemic Marine Fish Checklist (anglès)

## Bibliografia

* Cantwell, G. E., 1964. A revision of the genus Parapercis, family Mugiloididae. Pacific Science, v. 18: 239-280.
* Kamohara, T., 1961. Notes on the type specimens of fishes in my laboratory. Reports of the Usa Marine Biological Station, v. 8 (núm. 2): 1-9, Pls. 1-7.
# Parapercis rufa

Parapercis rufa és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i de l'ordre dels perciformes.

## Etimologia

El seu nom específic, rufa, prové del mot llatí per vermellós i al·ludeix al seu color rosa-marró.

## Descripció

* Cos allargat. Ulls moderadament grans. 5 espines a l'aleta dorsal i 16-17 radis tous a l'anal. Absència de franja fosca a sota dels ulls (només un punt fosc a l'àrea preorbitària) i de taques marrons fosques des del clatell i l'occípit fins a l'opercle. Filera de petits punts marrons foscos (un per membrana) en el terç extern de l'àrea tova de l'aleta dorsal.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 85 i 90 m de fondària) i de clima tropical, el qual viu al Pacífic occidental central: les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1863. Onzième notice sur la faune ichthyologique de l'île de Ternate. Neder. Tijdschr. Dierk. V. 1. 228-238.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 5 Randall, J. E., 2001. Pinguipedidae (= Parapercidae, Mugiloididae). Sandperches. P. 3501-3510. A: K. E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae), estuarine crocodiles, sea turtles, sea snakes and marine mammals. FAO, Roma. ISBN 9251045895
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Philippines Endemic Marine Fish Checklist (anglès)
* ↑ All fishes of Philippines - FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Ho, H.-C. i R. Causse, 2012. Redescription of Parapercis rufa (Randall, 2001), a replacement name for Parapercis rosea (Fourmanoir, 1985), based on specimens newly collected from southern Taiwan. Zootaxa, núm. 3363: 38-44.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Riera de Montnegre

La Riera de Montnegre és un afluent de la Tordera. Neix als relleus del turó d'en Vives, al terme municipi d'Olzinelles (Vallès Oriental) i desguassa a la Tordera enfront de Gualba de Baix. Per la vall boscosa de la riera de Montnegre hi passa el sender de gran recorregut GR 5.

## Referències

* Institut Cartogràfic de Catalunya. Edició digital del mapa de Catalunya de l'Institut Cartogràfic de Catalunya.
* «Riera de Montnegre». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Montalt (Dosrius)

El Montalt o Turó del Montalt és una muntanya de 596 m s. n. m. que forma un contrafort de la Serralada Litoral Catalana a la comarca del Maresme, entre la Serra del Corredor i el Montnegre. El cim del Montalt està repartit pels termes municipals de Sant Andreu de Llavaneres, Dosrius i Sant Vicenç de Montalt. És un dels cims més destacats de la comarca del Maresme.
A l'est del punt més alt, hi ha un vèrtex geodèsic de primer ordre (referència 297116001 de l'ICGC), que és on acostumen a arribar els excursionistes.
Aquest cim està inclòs a la llista dels 100 cims de la FEEC.

## Descripció

Aquest cim té una altitud de 596 m s. n. m. i està situat dins de la Serralada Litoral Catalana. Forma, conjuntament amb la serra del Corredor, el Massís del Corredor, connectats pel coll del Bruc i la creu de Rupit, enmig llisca la riera de Canyamars, tributària de la riera d'Argentona.
Aquesta muntanya està repartida pels termes municipals de Sant Andreu de Llavaneres al sud-oest, Dosrius al nord i Sant Vicenç de Montalt al sud-est.
Per arribar a dalt del turó cal deixar la pista forestal i agafar un dels tres corriols que arriben fins al cim, ja sigui des del Coll de la Ferradura, el Coll de Paietes o des de la Brolleta de Montalt. La pujada no presenta gaire dificultat fins al moment d'agafar els corriols, que presenten pedres que poden ser relliscoses si el terra és moll.
Un cop al cim, es pot trobar un vèrtex geodèsic sobre una llosa de pedra i una bústia on els excursionistes solen escriure el seu nom i la data d'ascens per deixar-ne constància. També es tradició porta un petit pessebre en temps de Nadal.

## Referències

* 1 2 Altituds preses del Mapa Topogràfic de Catalunya 1:10.000 de l'Institut Cartogràfic de Catalunya
* ↑ «El Montalt: rutas y excursiones».
* ↑ «Repte 100 cims». Federació d'Entitats Excursionistes de Catalunya. Arxivat de l'original el 28 de març 2019. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Parapterois macrura

Parapterois macrura és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Distribució geogràfica

Es troba només davant les costes occidentals de l'Índia.

## Referències

* ↑ ZipCodeZoo (anglès)

## Bibliografia

* Motomura, H., 2004: Morphological comparison of a poorly known scorpionfish, Parapterois macrura, with a related species, Parapterois heterura (Scorpaenidae: Pteroinae). Zoological Studies v. 43 (núm. 1): 1-7.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Parastremma album

Parastremma album és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Sandó (vessant pacífic de Colòmbia).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.) Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8). 1-27.
* ↑ Dahl, G. 1960. New fresh-water fishes from western Colombia. Caldasia v. 8 (núm. 39): 451-484.
* ↑ «Parastremma album». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Cardoso, A.R. 2003. Subfamily Rhoadsiinae (Characins, tetras). p. 213-214. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Maria di Piero de Mèdici

Maria di Piero de Mèdici també coneguda com a Maria de Mèdici (Florència, República de Florència, 1455 - íd. març 1479) fou una noble italiana membre de la Mèdici. Era filla de Pere I de Mèdici i Lucrècia Tornabuoni. Fou neta per línia paterna de Cosme el Vell «el Vell» i Contessina de Bardi i germana de Blanca, Nannina, Llorenç i Julià de Mèdici. Es casà el 1474 amb Leonetto Rossi del qual tingué un fill, Luigi de Rossi que esdevingué cardenal, fidel nebot del papa Lleó X i pintat per Rafael Sanzio al quadre "El papa Lleó X i dos cardenals". Educada dins de l'art humanístic del Renaixement es coneix molt poc de la seva vida, però ens resten dos retrats: un realitzat per Benozzo Gozzoli a la "Capella dels Reis Mags" del Palau Mèdici Riccardi de Florència, i un altre de Sandro Botticelli a "La Verge del Magnificat".
# Parc Nacional Los Cardones

El Parc Nacional Los Cardones es troba a la província de Salta, Argentina. Va ser creat el 20 de novembre de 1996 i té 64.117 ha en un ambient de serres seques, amb altituds d'entre els 2.700 i els 5.000 m.
La vegetació predominant és la de la província fitogeogràfica Prepuneña, conformada principalment per cardones, nom local donat als grans cactus de l'espècie Echinopsis atacamensis, encara que també es troben espècies característiques del districte fitogeográfic del monte de Sierras i Bolsones de la província fitogeogràfica del Monte, de la província fitogeogràfica Puneña, i del districte fitogeogràfic Altoandino Quechua de la província fitogeogràfica Altoandina.
Al parc es troben restes paleontològiques d'importància, com petjades de dinosaures de 70 milions d'anys d'antiguitat. Aquestes petjades són objecte d'estudi científic. També hi ha pintures rupestres.
L'àrea era d'importància per a les cultures precolombines, ja que els pastors trobaven aigua i pastures on alimentar els seus ramats.
El parc no té infraestructura adequada per a rebre turistes.
La reserva és travessada per una recta perfecta que es diu recta del Tin-Tin, i les rutes provincials núm. 33, 42 i 26.
Parcs nacionals a la província de Salta:
* Parc Nacional Baritú
* Parc Nacional El Rey

## Galeria

* "Cardones"
* Vista del parc nacional
* Recta del Tin tin
* Ruta provincial 33
* Camí a Cachi
* Tarda al Parc nacional els Cardones

## Referències

* ↑ «Parc Nacional Los Cardones» (en castellà). Arxivat de l'original el 2016-03-04. [Consulta: 9 març 2016].

## Enllaços externs

* Parc Nacional Los Cardones Arxivat 2018-08-16 a Wayback Machine..
# Deir 'Ammar

Deir 'Ammar (àrab: دير عمار, Dayr ʿAmmār) és una antiga vila palestina en la governació de Ramal·lah i al-Bireh al centre de Cisjordània, situat 17 kilòmetres al nord-oest de Ramal·lah. Segons l'Oficina Central d'Estadístiques de Palestina (PCBS), el campament tenia 2.414 habitants en 2006. Des de 1997 forma part del nou municipi d'Al-Ittihad.

## Referències

* ↑ «Projecció de població pel Districte de Ramal·lah, ordenat per municipis, 2006- 2016». Arxivat de l'original el 2017-11-21. [Consulta: 26 agost 2017].
# Parc nacional dels llacs Kolsai

El parc natural nacional dels Llacs Kolsai (kazakh: «Көлса́й көлдері́» мемлекетті́к ұлтты́қ табиғи́ паркі́) és un parc natural creat el 7 de febrer de 2007 per la resolució núm. 88 del govern de la República del Kazakhstan. S'estén pel Districte de Raimbek i pel Districte de Talgar de la província d'Almati al Kazakhstan.
Els llacs Kolsai i Khaindí es troben en el territori del parc.

## Geografia

El parc és travessat pel riu Kolsai, que s'estén a través de tres llacs:
* el llac inferior, situat a 1.818 m d'altitud, al llarg d'un quilòmetre i 400 m d'ample, i la profunditat màxima és de 80 m;
* el llac Mynzholky, situat a 2.552 m d'altitud, que té una profunditat màxima d'uns 50 metres,
* el llac superior, situat a 600 m per sobre, es troba prop de la frontera amb el Kirguizstan.
L'àrea de protecció estricta cobreix el 72% del territori del parc. El 13% del parc està obert al turisme i l'esbarjo.

## Fauna i flora

La flora del parc nacional compta amb més de 700 espècies diferents. Moltes d'aquestes espècies estan incloses en el Llibre Vermell del Kazakhstan, com stipa kungeica, adonis chrysocyathus, adonis tianschanica, erysimum croceum, Picea schrenkiana i d'unes altres espècies.
Un arbre rellevant del parc és l'avet de Tian Shan, que creix fins a una altura de 2700-3000 m, i els exemplars són particularment preciosos, màxim de 40 a 50 m amb troncs de 2 metres de diàmetre
El món animal és igualment ric i variat, enumerant més de 200 espècies de vertebrats. El parc és l'hàbitat natural de 4 espècies de peixos, 2 espècies d'amfibis, 197 espècies d'aus i 29 espècies de mamífers.
Les aus que figuren en el Llibre Vermell són Myophonus caeruleus, introduïdes des de l'Índia al segle xx, leptopoecile sophiae, l'àguila daurada, el Trencalòs, el Falcó sacre, i el voltor de l'Himàlaia.
Els mamífers que figuren en el Llibre Vermell inclouen l'argalí, l'ós bru de l'Himàlaia, la pantera de les neus, i d'unes altres espècies com la llúdriga de l'Àsia central i el linx nòrdic.

## Referències

* ↑ (rus)Resolució núm. 88 del Govern de la República del Kazakhstan "De la creació del Parc nacional dels Llacs de Kolsai" Arxivat 2015-11-19 a Wayback Machine.
* ↑ (anglès)Kolsay lakes Arxivat 2016-10-27 a Wayback Machine. de visit Kazakhstan.
* 1 2 3 (rus)Parc nacional dels Llacs Kolsai a la web del Parc Nacional de Karkaral.
# Pareiorhaphis vestigipinnis

Pareiorhaphis vestigipinnis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.
Poden assolir fins als 9,8 cm de longitud total. Es troba a l'Estat de Santa Catarina del Brasil.

## Referències

* ↑ Pereira, E. H. L. & R. E. Reis. 1992. Hemipsilichthys vestigipinnis sp. n. (Teleostei, Siluriformes) a new loricariid catfish from the rio Uruguay basin, southern Brazil. Rev. Fr. Aquariol. v. 18 (núm. 4) (1991): 111-116.
* 1 2 Torres, Armi G. «Pareiorhaphis vestigipinnis (Pereira & Reis, 1992)» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Pereira, E. H. L. & R. E. Reis 2002. Revision of the loricariid genera Hemipsilichthys and Isbrueckerichhtys (Teleostei: Siluriformes), with descriptions of five new species of Hemipsilichthys. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 13 (núm. 2): 97-146.