OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Simeó Set

Simeó Set (en llatí Symeon Seth o Sethus, en grec Συμεών o Συμεάνης Σηθ, o Σήθι) o potser Simeó fill de Set, fou un important escriptor romà d'Orient de segle xi. Se l'esmenta també com a "mestre i filòsof" (Magister et Philosophus, Μάγιστρος καὶ Φιλόσοφος i Protovestiari Antíoc (Protovestuaris Antiochi, Πρωτοβεστάρχης τῶν Ἀντιόχου que vol dir el protovestiari o encarregat de la roba al palau constantinopolità de Flavi Antíoc, un eunuc que fou cònsol el 431 (per error el seu títol, Simeó apareix també com Antioquè, Mestre Antioquè o Best (Antiochenus o Magister Antiochenus o Bestus, Ἀντιοχεὺς, o Μάγιστρος Ἀντιοχείας, o Βέστος). Fou probablement el mateix Simeó Protovestiari esmentat per Jordi Cedrè que diu que va ser desterrat per l'emperador Miquel IV el Paflagoni el 1034 per simpatitzar amb el patrici Dalassè.
Es creu que era un dels assistents personals de l'emperador Constantí VIII, coemperador i germà de Basili II Bulgaròcton i que va morir el 1028. Quan fou desterrat es va retirar a un monestir que va fundar ell mateix prop del Mont Olimp, i allí va romandre la resta de la seva vida. Va dedicar un llibre a l'emperador Miquel VII Ducas, cosa que vol dir que encara vivia el 1071. No es coneix res més de la seva vida.

## Obres

Les seves obres foren:
* Σύνταγμα κατὰ στοιχεῖον περὶ τροφῶν δυνάμεων, Syntagma per litterarum ordinem de cibariorum facultate. Aquesta és l'obra dedicada a Miquel Ducas. Es tracta d'un catàleg descriptiu, ordenat alfabèticament, dels principals productes per alimentar-se. Els materials els extreu en la seva major part del seu contemporani Miquel Psel·los.
* Σύνοψις καὶ ἀπάνθισμα φυσικῶν τε καὶ φιλοσόφων δογμάτων, Compendium et flores naturalium et philosophorum placitorum. El text també està extret de Miquel Psel·los. L'obra, dividida en cinc llibres, existeix en manuscrit, i els dos primers porten el nom de Psel·los. Lleó Al·laci en va donar un epítom en versió llatina.
* De Medicina (sive De Medicamentis) ex Animalibus. Es coneix una versió llatina de dos fragments d'aquesta obra.
* Περὶ ὀσφρήσεως, De Odoratu. Sobre el sentit de l'olfacte.
* Περὶ γεύσεως καὶ ἁφῆς. De Gustatione et Tactu. Sobre el gust i el tacte.
La seva obra principal i que el va fer famós fou la seva versió de l'obra índia coneguda per "Faules de Bidpai" o "Pilpay", titulada Στεφανίτης καὶ Ἰχνηλάτης, Stephanites et Ichnelates, s. Coronarius et Vestigator, i en un títol abreujat: Specimen Sapientiae Indorum veterum. El pròleg de l'obra explica que el text va ser portat de l'Índia per Περζωὲ (Perdsoé), el metge de Cosroes I, un rei sassànida, que va regnar del 531 al 579. Podria ser que Simeó Set hagués conegut una versió en àrab que va traduir al grec.
També va redactar (o se li atribueix) una obra sobre fets fabulosos de la vida d'Alexandre el Gran Βίος Ἀλεξάνδρου τοῦ Μακέδονος καὶ πράξεις, Vita et Gesta Alexandri Macedoniae Regis, segons diu Fabricius, que indica que la va traduir del persa, però no hi ha proves suficients per estar-ne segurs.

## Referències

* ↑ 27.Symeon Seth a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 955-956
# Aračinovo

Aračinovo (macedònic:Арачиново; albanès: Haraçinës) és un municipi al nord de Macedònia del Nord. Aračinovo també és el nom de la vila i seu municipal que li dona nom.
El municipi limita amb Lipkovo al nord, Gran Skopje a l'oest, Petrovec al sud i Kumanovo a l'est.

## Demografia

Segons el cens del 2002, el municipi té 11 992 inhabitants, i en el cens del 1994 tenia 9 960 habitants.
L'estructura ètnica del municipi és: 90,72% albanesos, 8,23% macedonis, 0,54% bosnians, 0,11% serbis, 0,01% valacs i 0,39 altres.
# Antoni Bonaventura Gassó i Borrull

Antoni Bonaventura Gassó i Borrull (Vilanova i la Geltrú, 27 de novembre de 1752 - Barcelona, 6 de maig de 1824) fou un economista català i secretari de la Junta de Comerç de Barcelona. Publicà España con Industria, Fuerte y Rica (1816) i Defensa ante comisiones militares francesas.

## Biografia

Fill de Feliu Gassó, botiguer i regidor de Vilanova i la Geltrú i de Josepa Borrull. Estudià a la Universitat de Cervera, on es distingí per la facilitat per aprendre llengües estrangeres, fet que li seria molt útil en les seves relacions comercials a l'estranger. Després fa la carrera de comerç a Barcelona.
El 1788 es convertí en comerciant matriculat, en ser admès al Cos de Comerç, constituït en paral·lel a la Junta de Comerç; l'any 1792 fou nomenat secretari d'ambdues entitats i també de la Reial Companyia de Comerç de Barcelona a les Índies. Fou secretari de la Junta de Comerç de Barcelona durant vint-i-cinc anys, càrrec que li serví de tribuna privilegiada per observar la dinàmica política i econòmica de Barcelona. Aquesta informació li va permetre escriure la seva obra principal, España con Industria, Fuerte y Rica (1816), que recull el seu pensament a favor del desenvolupament i la protecció de la indústria.
Els seus negocis d'importació se centraven en el comerç de cereals -particularment de blat-, importacions procedents de la Mediterrània oriental i del Nord d'Europa i d'altres productes com ara la pesca salada.
L'any 1799 fou nomenat secretari de la Junta anomenada de Reducció de Vals Reals.
Posteriorment fou cònsol honorari de Rússia, càrrec que li valgué una certa immunitat i el va ajudar amb les relacions comercials de blat des de Crimea a través de la Mar Negra.
El període d'ocupació francesa representà per Gassó el moment més delicat de la seva trajectòria pública. D'una banda ajudà els francesos amb l'aprovisionament dels exèrcits, fet que despertà sospites de complicitat amb els napoleònics. A més, fou convocat per Napoleó a Baiona per reconèixer Josep Bonaparte com a rei d'Espanya i, d'altra banda, s'encarregà de la defensa de quatre dels presoners implicats en un complot contra els ocupants.
El seu pensament reflectia l'admiració per la política britànica de l'època, amb un posicionament equilibrat entre el proteccionisme i el prohibicionisme. Va ser un home interdisciplinari, un activista de la dinamització econòmica de final del segle xviii ben conceptuat pels seus contemporanis i per autors de la vàlua de Pierre Vilar.

## Referències

* ↑ Tubau Garcia, Albert. Antoni Bonaventura Gassó (1778-1833). Apunts de la Vilanova comercial. Barcelona: Cambra Oficial de Comerç, Indústria i Navegació, 1999.
* ↑ Puig Rovira, Francesc X. Diccionari Biogràfic de Vilanova i la Geltrú. Ajuntament de Vilanova i la Geltrú, 2003.
* ↑ Virella Bloda, A. Vilanova i la Geltrú durant la invasió francesa. Institut d'estudis Penedesencs, 1998.
* ↑ Vilar, Pierre. Catalunya dins l'Espanya Moderna. IV, p. 533.

## Bibliografia

* Tubau, Albert. La projecció pública d'Antoni Bonaventura Gassó (Vilanova i la Geltrú, 1752 - Barcelona, 1824), 1996.
# Comtat de Sisak-Moslavina

El comtat de Sisak-Moslavina (en croat Sisačko-moslavačka županija) és un comtat de Croàcia central. Segons el cens de 2001, hi vivien 185.387 persones. La capital és Sisak.
El comtat de Sisak-Moslavina limita amb el comtat de Karlovac a l'oest, el comtat de Zagreb al nord, els comtats de Bjelovar-Bilogora i de Požega-Eslavonia al nord-est, el comtat de Brod-Posavina a l'est i amb Bòsnia i Hercegovina al sud.

## Ciutats i municipis

El comtat de Sisak-Moslavina comprèn 6 ciutats i 13 municipis (cens de 2001):

### Ciutats

* Glina 9.868
* Hrvatska Kostajnica 2.746
* Kutina 24.597
* Novska 14.313
* Petrinja 23.413
* Sisak 52.236

### Municipis

* Donji Kukuruzari 2.047
* Dvor 5.742
* Gvozd 3.779
* Hrvatska Dubica 2.341
* Jasenovac (Croàcia) 2.391
* Lekenik 6.170
* Lipovljani 4.101
* Majur 1.490
* Martinska Ves 4.026
* Popovača 12.701
* Sunja 7.376
* Topusko 3.219
* Velika Ludina 2.831

## Enllaços externs

* Web oficial
* Sisak
* Kutina
* Topusko spa Arxivat 2006-09-05 a Wayback Machine.
* Portal de notícies
# Estíbaliz Martínez Yerro

Estíbaliz Martínez Yerro (Vitòria, Àlaba, 9 de maig de 1980) és una gimnasta rítmica basca, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica d'or.
Va participar, a 16 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1996, celebrats a Atlanta (Estats Units), on va aconseguir guanyar la medalla d'or amb la selecció espanyola de gimnàstica rítmica en la prova per equips, en la primera edició que aquesta competició formava part del programa oficial dels Jocs.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat cinc medalles en el Campionat del Món de gimnàstica rítmica, entre elles dues medalla d'or, i tres medalles en el Campionat d'Europa de la modalitat.

## Referències

* ↑ «Exito total del Euskalgym de Vitoria». Cadena Ser Vitoria, 08-11-2014 [Consulta: 13 gener 2022].
* ↑ Jiménez, Olga «Estíbaliz Martínez: “Nadie me ha regalado nada”». Diario El Correo, 22-10-2020 [Consulta: 13 gener 2022].
# Split-Dalmàcia

Split-Dalmàcia és un županija de Croàcia al centre de Dalmàcia amb capital a Split (l'antiga Spalato veneciana). Al rerepaís les ciutats més grans són Sinj (11.500 al centre, 25.373 als voltants), Imotski (4.350) i Vrgorac (2.200). Al costat de la gran ciutat, Split (189.000 a la vila, 240.000 incloses Kaštela i Solin), les ciutats de la costa són Trogir (11.000), Omiš (6.500) i Makarska (13.400). A les illes, els assentaments són petits però principalment urbans i molt poblats, com Supetar (3.000) a l'illa de Brač, Hvar (3.700) i Stari Grad (1.900) a Hvar i Vis (1.800) i Komiža (1.500) a Vis.

## Divisió administrativa

Split-Dalmàcia es divideix en:
* Ciutat de Split
* Vila de Hvar
* Vila de Kaštela
* Vila de Komiža
* Vila de Makarska
* Vila d'Omiš
* Vila de Sinj
* Vila de Solin
* Vila de Stari Grad
* Vila de Supetar
* Vila de Trogir
* Vila de Vis
* Vila de Vrgorac
* Vila de Vrlika
* Vila d'Imotski
* Municipi de Baška voda
* Municipi de Bol
* Municipi de Cista Provo
* Municipi de Dicmo
* Municipi de Brela
* Municipi de Donji Muć
* Municipi de Donji Proložac
* Municipi de Dugi Rat
* Municipi de Dugopolje
* Municipi de Gradac
* Municipi de Hrvace
* Municipi de Jelsa
* Municipi de Klis
* Municipi de Lećevica
* Municipi de Lokvičići
* Municipi de Lovreć
* Municipi de Marina
* Municipi de Milna
* Municipi de Nerežišća
* Municipi d'Okrug
* Municipi d'Otok Dalmatinski
* Municipi de Podbablje
* Municipi de Podgora
* Municipi de Podstrana
* Municipi de Postira
* Municipi de Prgomet
* Municipi de Primorski Dolac
* Municipi de Pučišća
* Municipi de Runovići
* Municipi de Seget
* Municipi de Selca
* Municipi de Sućuraj
* Municipi de Sutivan
* Municipi de Šestanovac
* Municipi de Šolta
* Municipi de Trilj
* Municipi de Tučepi
* Municipi de Vinišće
* Municipi de Zadvarje
* Municipi de Zagvozd
* Municipi de Zmijavci

## Govern del comtat

Basat en els resultats de les eleccions del 2005. Lideratge : Župan (prefecte): Ante Sanader (HDZ) L'assemblea del comtat és formada per 51 representants, i composta per:
* Unió Democràtica Croata (HDZ) 16
* Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) 11
* Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS) 5
* Partit dels Camperols de Croàcia (HSS) 4
* Partit Croat Pur dels Drets (HČSP) 4
* Partit Republicà Democràtic Croat (HDRS) 3
* Partit Popular Croat (HNS) 2
* Veritable Renaixement Croat (HIP) 2
* Unió Cristiano-Demòcrata de Croàcia (HKDU) 2
* Llar Croata Dalmàcia (HDD) 1
* Partit del Renaixement Croat (SHP) 1

## Vegeu també

* Vepric.
* Bajagić
* Bisko
* Blato na Cetini
* Arbanija
* Drašnice
* Karakašica

## Enllaços externs

* Pàgina del comtat Arxivat 2005-04-05 a Wayback Machine.
* Guia del comtat
# Cidnos

Cidnos (llatí Cydnus) fou un riu de la Cilicia Campestris que naixia a les muntanyes del Taure, al damunt de Tars i desaiguava a la mar a la regió del llac Khegma. La seva aigua era molt freda i quasi mata a Alexandre el Gran. El riu era navegable fins a Tars per vaixells petits.
El riu es va dir Barada o Baradan sota domini àrab i Tersoos sota els otomans (Tarsus Çay) que correspon a l'àrab Djayhun. La ciutat de Tars (Tersoos) va portar per un temps el nom d'Antioquia del Cidnos (Antiochia ad Cydnus). Actualment duu el nom de Berdan

## Història

En la mitologia grega Cidne o Cidnos era un déu-riu, fill d'Oceà i de Tetis i germà de les Oceànides. Una tradició a Cilícia el fa enamorat de Cometo, amb la que va tenir un fill, Parteni.
# Pic

Un pic és una eina formada per un mànec de fusta dura al qual està fixada, de manera perpendicular, una peça d'acer o d'un altre metall acabada en una part en punta i l'altra part en un tall perpendicular al mànec.
Abans d'existir els pics de metall ja s'utilitzaven fets de pedra com és el cas dels pics de la cultura asturiana del mesolític que es feien servir per arrencar mol·luscs marítims de les pedres.
Els pics s'havien utilitzat molt en la mineria, l'agricultura i la construcció. Actualment els acostumen a substituir ginys mecànics amb motor quan les accions a emprendre són de llarga durada.

## Referències

* ↑ Comas de Montáñez, María. Historia de España y de su civilización (en castellà). Ediciones Sócrates, 1962, p. 12.
Viccionari
# Sender de Floris V

El Sender de Floris V és un sender de gran recorregut que transcorre 245 km d'Amsterdam cap a Bergen op Zoom als Països Baixos. Està senyalitzat amb senyals vermells i blancs i l'organització Wandelnet se n'encarrega de l'administració.
Travessa el cor verd dels Països Baixos. El sender passa al costat del castell Muiderslot, al qual el comte Floris V d'Holanda i de Zelanda va ser assassinat el 1296 la raó per què li van dedicar la ruta. En sortir del país, segueix per terres flamenques, valones i franceses fins a arribar a París. Des de Bergen op Zoom pren el nom de GR 12 cap a París.

## Llocs d'interès al llarg de la ruta

* El castell Muiderslot
* El tram dit Tiendweg (camí del delme) a l'oest d'Oudewater
* El llac Loosdrechtse Plassen
* Nieuwe Merwede

## Referències

* ↑ Arxivat 2012-06-25 a Wayback Machine. Arxivat 2012-06-25 a Wayback Machine. Arxivat 2012-06-25 a Wayback Machine. Arxivat 2012-06-25 a Wayback Machine. «Floris-V-Pad» (neerlandès) Arxivat 2012-06-25 a Wayback Machine. al web WandelNet amb fotos al llarg del sender
* ↑ «Floris V-pad» (neerlandès), al diari De Volkskrant, [consulta el 27 de juny de 2012]

## Bibliografia

* E. Boeve, Floris V-pad, Willems Adventure Publications, 2009, 140 pàgines, ISBN 978-9071068775
# Joan March Noguera

Joan March Noguera (Palma, 1949) és un farmacèutic i polític mallorquí del PSIB-PSOE.
Llicenciat en farmàcia en 1975. Va ser líder del Partit Socialista Popular a les Illes Balears al principi de la Transició. En fusionar-se aquest partit amb el PSOE l'any 1978, fou secretari d'organització, de propaganda, sotssecretari general i, entre 1991 i 1994, secretari general dels socialistes de les Illes. També fou diputat a les eleccions al Parlament de les Illes Balears de 1983 i 1987 renunciant al seu escó el 8 de setembre de 1987.
Actualment està retirat de la vida política i es dedica a la investigació sobre la història de la ciència: s'ha doctorat amb una tesi sobre Mossèn Alcover i la creació del llenguatge científic català modern. És membre del Grup d'Investigació d'Història de la Salut (GIHS) de l'Institut Universitari d'Investigació de Ciències de la Salut (IUNICS) de la UIB.

## Referències

* ↑ «Diputats electes en 1987». Arxivat de l'original el 2015-05-21. [Consulta: 20 maig 2015].

## Enllaços externs

* Entrevista a El Mundo
* Notícies de Joan March Noguera a El País
* Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 10.
* «Obra de Joan March Noguera» a Dialnet.
# Capella de la Aurora (L'Énova)

La Capella de l'Aurora de l'Énova, a la Ribera Alta, és un temple catòlic datat del segle xviii, ubicat en un edifici de 1770 aproximadament, possiblement una casa particular que acabà donant-se a l'Església per convertir-se en lloc sagrat. S'alça entre altres dos vivendes particulars, en el número 26 del Carrer Major de l'Énova. La capella està reculada presentant a la part davantera una mena de pati quadrat tancat per unes reixes d'obra i forja a nivell de les altres cases del carrer.

## Història i descripció

Segons els autors, durant el temps la revolució liberal (dècades del 1800-1830), el clergat rural animà el culte a l’Aurora Divina per evitar el laïcisme mitjançant l’arrelada devoció popular als resos de carrer: els rosaris de l’Aurora, que eren combatuts pels republicans anticlericals a base de bastonades. Les festes de l'Aurora estaven en mans dels jovens que havien de començar eixe any el servei militar, les quintes del poble.
Es tracta d'un edifici molt xicotet, amb unes dimensions més d'habitació que de capella. La façana és molt senzilla, presenta una moderna porta rectangular de ferro i vidre, i en ella cal destacar l'espadanya que remata el frontó, que prtesenta en compte de campana un retaulet de taulellets ceràmics amb imatge de la titular i la data de 1963.
En l'interior de la capella és una nau única coberta per volta de canó amb arcs torals, i en ell es trobava una imatge d'Ignasi Vergara Gimeno, que fou destruïda durant la guerra de 1936. L’any 1943 fou reemplaçada per una imatge nova, obra d'Enric Galarza Moreno.
El sostre de l’ermita presenta pintures d'estil pompeià, datades del segle xviii, d'autor desconegut i poca importància artística.
L'edifici i el seu interior estan en perfecte estat de conservació, per l'ús de la capella per a serveis litúrgics.

## Festa de la Divina Aurora

La població celebra festes a la Divina Aurora durant l'última setmana del mes de juliol, amb nombrosos actes religiosos i populars.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Soler, Abel. L'Énova. Geografia, història, patrimoni. (en valencià). València: Ajuntament de l'Énova, p. 337 i ss.
* 1 2 3 4 5 «Capella de L'Aurora» (en valencià). Ajuntament de l'Énova. [Consulta: 30 març 2023].
# Roser Cavallé Estupiñà

Roser Cavallé Estupiñà (Reus, 8 de febrer de 1935 - 13 d'octubre de 2014) fou una locutora de ràdio, actriu i directora de doblatge catalana.
Va començar a la ràdio, va posar la veu al Consultorio de Elena Francis de Ràdio Barcelona durant setze anys, entre 1951 i 1967.
Entre les moltes actrius que va posar veu –tant en català i com en castellà– hi havia Gene Tierney, Elsa Lanchester, Anna Magnani, Sophia Loren, Anne Bancroft, Barbara Stanwyck, Deborah Kerr, Glenn Close i Gena Rowlands.
En el doblatge, el primer personatge a qui va posar veu en català va ser el de Sue Ellen Ewing al fulletó estatunidenc Dallas. També ha participat en els doblatges de sèries com Ràdio Cincinnati, L'escurçó negre i Embruixada (en el paper d'Endora). A més, en animació, va fer el paper de Cruel·la de Vil a la pel·lícula 101 dàlmates, el primer doblatge de Walt Disney en català.
Casada amb el comentarista esportiu i actor de doblatge Eduardo Berraondo, va ser mare del periodista Eduard Berraondo i del director i guionista Xavi Berraondo.

## Referències

* ↑ «Roser Cavallé: La voz de Elena Francis y de Sue Ellen» (en castellà). La Vanguardia, 17-10-2014 [Consulta: 29 març 2024].
* 1 2 «La veu d'Elena Francis i Sue Ellen - 14 oct 2014». El Punt Avui [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Mor Roser Cavallé, la veu de Sue Ellen a 'Dallas'». Ara, 14-10-2014 [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Mor Roser Cavallé, la veu d'Elena Francis». TV3, 14-10-2014. [Consulta: 29 març 2024].
* 1 2 «La Vermella - Ricard Solans, la veu de Robert de Niro, Al Pacino i Sylvester Stallone». CCMA. [Consulta: 29 març 2024].
* ↑ «Casar-se i ser locutora ha estat incompatible durant més de 20 anys». Dones a les Ones, 21-02-2024. [Consulta: 29 març 2024].

## Enllaços externs

* Roser Cavallé a Eldoblatge.com
# Colònia Puig

La colònia Puig és una entitat de població i colònia d'estiueig del municipi de Marganell, a la comarca del Bages. L'entitat de població es troba al vessant oriental de la muntanya de Montserrat, a la carretera que puja des de Monistrol al monestir de Montserrat i prop del monestir de Sant Benet de Montserrat, ocupat per monges Benedictines.

## Referències

* ↑ La colònia Puig, de l'esplendor a la ruïna. Regió7
# Coron Island

Illa de Corón és la tercera illa més gran del Grup de les Illes Calamian al nord de la província de Palawan, a Filipines. L'illa és part de la municipalitat més gran del mateix nom. Es troba a 170 milles nàutiques (310 km) al sud-oest de Manila, és coneguda per diversos naufragis japonesos de la Segona Guerra Mundial. L'illa és part dels dominis ancestrals del poble indígena tagbanuá.
L'àrea al voltant de l'illa té formacions de roques que proporcionen oportunitats per al snorkeling excel·lents, amb una visibilitat sota l'aigua que s´estén fins a 80 peus (24 m). L'aigua és sovint en calma. Corón és una de les destinacions més visitades de busseig amb vaixells enfonsats a les Filipines.

## Galeria

* Llac Kayangan, anomenat el llac més net d'Àsia
* La llacuna bessona de l'illa de Coron
* Grans formacions rocoses al llac de Barracuda
* Platja de Banol a l'illa de Coron
* Formacions rocoses de l'illa Coron
* Un illot de pedra a l'illa Coron
* La badia prop del llac Kayangan
* Illa Waling-Waling

## Referències

* ↑ https://web.archive.org/web/20110624004248/http://www.traveljournals.net/explore/philippines/map/m3341106/coron_island.html
* ↑ http://mapcarta.com/15779318
* ↑ Ferdz. «Coron: Scenic Kayangan Lake», 11-07-2008. [Consulta: 20 abril 2017].
* ↑ «Kayangan Lake (Coron, Philippines): Top Tips Before You Go - TripAdvisor». [Consulta: 20 abril 2017].

## Enllaços externs

* Mapa de localització de l'Illa
# Sarah Ann Glover

Sarah Ann Glover (Norwich, 13 de novembre de 1786 – Malvern, 20 d'octubre de 1867) fou una pedagoga musical anglesa coneguda per la seva invenció de la tècnica musical Tònic sol-fa del qual en fou un gran impulsor el seu compatriota John Curwen.
A més, publicà els tractats A manual of the Norwich Solfa-System el 1845. i el Manual containing a developement of the tetrachorddal system (1850).

## Referències

* ↑ Southcott, Jane. Sarah Anna Glover: Nineteenth Century Music Education Pioneer. Rowman & Littlefield, 2019, pàgina 20. ISBN 9781793606044.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 358 (ISBN 84-239-4526-X)
# Terenzio Ortolani

Terenzio Ortolani (Pesaro, 1799 - 1875) fou un compositor italià.
Cursà els estudis musicals en el Liceu de Bolonya, on va ser deixeble del pare Mattei, i progressà tan ràpidament, que el 1825 aconseguí de l'Acadèmia filharmònica de Bolonya el diploma de mestre de capella de la seva ciutat natal, càrrec que simultaniejà amb una feina administrativa.
Entre les seves composicions s'hi compten; l'òpera bufa La pastorella delle alpi, moltes misses, salms, i altres obres de música religiosa, havent publicat 10 fugues a 8 veus (Ascoli, 1844) i 100 fugues a 2, 3 i 4 veus (Milà, 1871). Va deixar inèdit un Trattato d'harmonia..

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 40, pàg. 765 (ISBN 84-239-4540-5)
# Ivan Kotxerguin

Ivan Kotxerguin (rus: Иван Васильевич Кочергин) (Kàmensk-Xàkhtinski, 29 de desembre de 1935 - Rostov del Don, 30 de maig de 2015) fou un lluitador rus, especialista en lluita grecoromana, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics de Roma, on fou cinquè en la prova del pes mosca del programa de lluita grecoromana. Vuit anys més tard, als Jocs de Ciutat de Mèxic guanyà la medalla de bronze en la categoria del pes gall del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaca una medalla d'or al Campionat d'Europa de lluita de 1968, quatre títols nacionals del pes mosca i un del pes gall.

## Referències

* ↑ «КОЧЕРГИН Иван Васильевич | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 28 abril 2019].
* 1 2 «Ivan Kochergin Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 16 de desembre 2012. [Consulta: 19 novembre 2019].