# Tucans

Els tucans són un grup d'ocells que formen la família dels ramfàstids (Ramphastidae) o bé una subfamília dins ella, la dels ramfastins (Ramphastinae), depenent de l'autor. Sempre dins l'ordre dels piciformes. Habiten a les selves de l'àrea Neotropical, mancant de les Antilles. Llur element més característic és el gran bec, sovint molt acolorit, d'una estructura pràcticament buida, amb una lleugera capa còrnia externa.
Tucà prové del tupi-guarani, on tu-can significa "aleteig fort".

## Morfologia

Els tucans varien en grandària des de l'aracari de bec ratllat (Pteroglossus inscriptus), que fa uns 130 g i 29 cm, fins al tucà toco (Ramphastos toco), que fa uns 680 g i 63 cm. Els seus cossos són curts i compactes. La cua és arrodonida i varia de llargada des de la meitat fins a tota la longitud del cos. El coll és curt i gruixut. Les ales són de longitud mitjana i arrodonides, normalment amb la mateixa envergadura que mesura el bec a la cua de l'ocell. Les potes i els peus del tucà són forts i força curts, amb peus de zigodàctil (dos dits cap endavant i dos cap enrere), típics dels animals que s'enfilen als arbres.
El plomatge pot ser molt acolorit i contrastat, amb colors negre amb roig, groc, blanc, verd i altres combinacions. Es comuniquen mitjançant vocalitzacions consistents en grells, lladrucs, espetecs i crits aguts.
El bec dels tucans està fet de ceratina, un material poròs i lleuger però d'una gran resistència. A més, aquest serveix al tucà com a element termoregulador. Tret del bec, que és una mica més gros als mascles que a les femelles, no existeix dimorfisme sexual –a excepció del gènere Selenidera.
La llengua del tucà és llarga (fins a 15 cm), estreta, grisa i únicament esquinçada a cada costat, augmentant la seva sensibilitat com a òrgan de degustació. El seu sistema digestiu és extremadament curt, la qual cosa explica la seva base dietètica, ja que les fruites són fàcilment digeribles i absorbides pel tracte gastrointestinal.
Un complex estructural probablement exclusiu dels tucans implica la modificació de diverses vèrtebres de la cua. Les tres vèrtebres posteriors es fusionen i s'uneixen a la columna vertebral mitjançant una articulació esférica. Per això, els tucans poden girar la cua cap endavant fins que toqui el seu cap. Enfilats a la branca, dormen amb la cua elevada i cobrint-se el cap, que es manté de cara a l'esquena.

## Conservació, reproducció i dieta

Nien en cavitats naturals o fetes per altres ocells, als arbres, on ponen 2 - 4 ous blancs, que coven els dos pares durant 15 – 18 dies. Al nàixer, els pollets estan cecs i completament nus. Són alimentats per ambdós progenitors i romanen al niu més de 40 dies. Els pares poden alimentar els pollets fins a sis setmanes o més després de sortir del niu.
El bec dels tucans té una part lleugerament serrada, motiu pel qual antigament es creia que eren piscívors. La realitat és que aquests ocells són principalment frugívors, tot i que també mengen alguns insectes, altres invertebrats, petits rèptils, ous i pollets d'altres ocells. Els seus depredador habituals són el jaguar (Panthera onca), el coatí i determinades espècies de serps i aus rapinyaires.
El major risc que tenen els tucans a curt termini és la reducció del seu habitat, causada per la desforestació. Com succeeix amb diverses aus exòtiques, també es veuen afectats per la caça furtiva i tràfic il·legal.

## Distribució i socialització

Els tucans són originaris del Neotròpic, des del sud de Mèxic, passant per Amèrica Central, fins a Amèrica del Sud, al nord d'Argentina. Viuen majoritàriament en terres baixes, però les espècies de muntanya del gènere Andigena habiten a gran altitud als Andes, en un clima més temperat.
En la seva majoria, els tucans viuen en boscos primaris. Entraran als boscos secundaris per alimentar-se, però es limiten als boscos amb grans arbres vells que tenen forats prou grans per reproduir-se. L'únic tucà viu no forestal és el tucà toco, que es troba en biomes de sabana i boscos oberts.
Els tucans són molt socials i la majoria de les espècies es troben en bandades que superen d'entre mitja dotzena i una vintena d'unitats. No tenen hàbits migratoris, sinó que es desplacen dintre d'una mateixa àrea seguint l'estacionalitat de la fructificació dels arbres. Aquesta limitació a l'hora de desplaçar-se –en especial, sobre grans masses d'aigua– explica, per exemple, que no hagin arribat a les Índies Occidentals.

## Classificació

Antany tots els ocells coneguts com a barbuts eren inclosos dins la família Capitonidae (Short & Horne 2002). No obstant això, avui es considera que era un grup parafilètic i es va reservar aquesta família per als barbuts d'Amèrica. Els barbuts d'Àfrica es van classificar a la família Lybiidae i els d'Àsia als Megalaimidae. Els dos tucans-barbuts d'Amèrica (gènere Semnornis) es van incloure als Semnornithidae, família més propera als tucans que no pas a la resta de barbuts. Molts especialistes consideren que l'estreta relació entre els tucans i els barbuts americans justificaria la inclusió de tots ells a una única família, i de fet la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 2.4, 2010) inclou en una mateixa família (Ramphastidae) els barbuts americans, els tucans-barbuts i els tucans. En aquest cas, els tucans formarien la subfamília Ramphastinae, amb 5 gèneres i 47 espècies.
* Gènere Aulacorhynchus, amb 14 espècies.
* Gènere Pteroglossus, amb 14 espècies, incloent-hi Baillonius.
* Gènere Selenidera, amb 6 espècies.
* Gènere Andigena, amb 4 espècies.
* Gènere Ramphastos, amb 11 espècies.
| Gènere Espècies Aulacorhynchus Aulacorhynchus wagleri Aulacorhynchus prasinus Aulacorhynchus caeruleogularis Aulacorhynchus cognatus Aulacorhynchus lautus Aulacorhynchus griseigularis Aulacorhynchus albivitta Aulacorhynchus atrogularis Aulacorhynchus whitelianus Aulacorhynchus sulcatus Aulacorhynchus derbianus Aulacorhynchus haematopygus Aulacorhynchus huallagae Aulacorhynchus coeruleicinctis Pteroglossus Pteroglossus inscriptus Pteroglossus viridis Pteroglossus bitorquatus Pteroglossus azara Pteroglossus mariae Pteroglossus castanotis Pteroglossus aracari Pteroglossus torquatus Pteroglossus frantzii Pteroglossus sanguineus Pteroglossus erythropygius Pteroglossus pluricinctus Pteroglossus beauharnaesii Pteroglossus bailloni antigament Baillonius bailloni | Gènere Espècies Selenidera Selenidera spectabilis Selenidera reinwardtii Selenidera nattereri Selenidera culik Selenidera maculirostris Selenidera gouldii Andigena Andigena laminirostris Andigena hypoglauca Andigena cucullata Andigena nigrirostris Ramphastos Ramphastos ambiguus Ramphastos ariel Ramphastos brevis Ramphastos citrolaemus Ramphastos culminatus Ramphastos cuvieri Ramphastos dicolorus Ramphastos sulfuratus Ramphastos toco Ramphastos tucanus Ramphastos vitellinus |

## Notes

* ↑ El tucà becverdós és l'ocell nacional de Belize

## Referències

* ↑ Natura : enciclopedia de los animales. Barcelona: Orbis, 1986-1988, p. 286-289. ISBN 84-7634-548-8.
* ↑ «Tucano» (en portuguès brasiler). Dicionário Ilustrado Tupi-Guarani, 19-03-2015. Arxivat de l'original el 2022-05-19. [Consulta: 13 juny 2022].
* 1 2 3 4 Winkler, David W.; Billerman, Shawn M.; Lovette, Irby J. Toucans (Ramphastidae) (en anglès). Cornell Lab of Ornithology, 2020-03-04. DOI 10.2173/bow.rampha1.01. Arxivat 2022-06-13 a Wayback Machine.
* ↑ Patané, José S. L.; Weckstein, Jason D.; Aleixo, Alexandre; Bates, John M. «Evolutionary history of Ramphastos toucans: Molecular phylogenetics, temporal diversification, and biogeography» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 53, 3, 01-12-2009, pàg. 923–934. Arxivat de l'original el 2022-06-13. DOI: 10.1016/j.ympev.2009.08.017. ISSN: 1055-7903 [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Melchi Cano, Claudia Adelina «Conoce a los ranfastidos» (en espanyol de Mèxic). UniVerso, el periódico de los universitarios, núm. 62, 20-05-2002.
* ↑ «Biomimetics» (en anglès). Jacobs School, 2005. Arxivat de l'original el 2011-07-20. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Tattersall, Glenn J.; Andrade, Denis V.; Abe, Augusto S. «Heat Exchange from the Toucan Bill Reveals a Controllable Vascular Thermal Radiator» (en anglès). Science, 325, 5939, 24-07-2009, pàg. 468–470. DOI: 10.1126/science.1175553. ISSN: 0036-8075.
* ↑ Viala, et al. «Caracterização da variabilidade genética em indivíduos cativos de Ramphastos toco (Piciformes: Ramphastidae) mediante o uso de RAPD como marcador molecular». Revista Brasileira de Ornitologia, vol. 1, núm 14, 3-2006, pàg. 29-34.
* 1 2 Ferreira, Nelson. «A alimentação do tucano» (en portuguès). Perito Animal, 26-10-2016. Arxivat de l'original el 2022-07-02. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Reynolds, Jim «Handbook of the Birds of the World, Vol. 7. Jacamars to Woodpeckers» (en anglès). Biological Conservation, 111, 2, 01-06-2003, pàg. 280-281. Arxivat de l'original el 2016-04-12. DOI: 10.1016/S0006-3207(02)00275-6. ISSN: 0006-3207 [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Wheelwright, Nathaniel T. «How Long do Fruit-Eating Birds Stay in the Plants Where They Feed?». Biotropica, 23, 1, 1991, pàg. 29–40. Arxivat de l'original el 2022-08-04. DOI: 10.2307/2388685. ISSN: 0006-3606 [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ Remsen,, J. V.; Hyde, Mary Ann; Chapman, Angela «The Diets of Neotropical Trogons, Motmots, Barbets and Toucans». The Condor, 95, 1, 2-1993, pàg. 178–192. Arxivat de l'original el 2021-11-11. DOI: 10.2307/1369399. ISSN: 1938-5129 [Consulta: 4 agost 2022].
* ↑ «Cazadores furtivos y la deforestación amenazan al "tucán asiático" en Birmania» (en castellà). EFE:verde. EFE, 18-12-2020. Arxivat de l'original el 2022-06-13. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Cazadores furtivos acechan a 'tucán' de Asia» (en espanyol de Mèxic). Mural, 18-12-2020. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «Regalo de la naturaleza: en los próximos días un tucán puede visitar tu casa» (en castellà). Universidad Nacional de Tucumán, 07-04-2020. Arxivat de l'original el 2023-06-16. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Silva Neto, Osório J.; Rosa, Matheus C.B.; Bonifácio, Thais M.M.; Pinto, Adriana Brasil F.; Guimarães, Camila S.O. «Origem, ramificação e distribuição da artéria celíaca no tucano-de-bico-verde (Ramphastos dicolorus Linnaeus, 1766)». Pesquisa Veterinária Brasileira, 33, 3, 3-2013, pàg. 399–404. Arxivat de l'original el 2018-06-02. DOI: 10.1590/S0100-736X2013000300021. ISSN: 0100-736X [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Restrepo Gómez, Alonso. El reino de los tucanes (en castellà), 1997. ISBN 978-9583025112.
* ↑ Moyle, Robert G «Phylogenetics of barbets (Aves: Piciformes) based on nuclear and mitochondrial DNA sequence data» (en anglès). Molecular Phylogenetics and Evolution, 30, 1, 1-2004, pàg. 187–200. Arxivat de l'original el 2022-01-27. DOI: 10.1016/S1055-7903(03)00179-9 [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ Nahum, Laila Alves; Pereira, Sergio Luiz; Fernandes, Flora Maria de Campos; Matioli, Sergio Russo; Wajntal, Anita «Diversification of Ramphastinae (Aves, Ramphastidae) prior to the Cretaceous/Tertiary boundary as shown by molecular clock of mtDNA» (en anglès). Genetics and molecular biology, 26, 4, 2003, pàg. 411–418. ISSN: 1415-4757.
* ↑ «Piciformes». Tree of Life. Arxivat de l'original el 2013-12-02. [Consulta: 13 juny 2022].
* ↑ «The National Symbols» (en anglès). Government of Belize. Arxivat de l'original el 2012-07-21. [Consulta: 4 agost 2022].

## Bibliografia complementària

* Sick, Helmut; Pacheco, José Fernando. Ornitologia brasileira (en portuguès). Editora Nova Fronteira, 1997. ISBN 978-85-209-0816-7.
* Short, Lester L. Toucans, barbets, and honeyguides : Ramphastidae, Capitonidae, and Indicatoridae (en anglès). Oxford: Oxford University Press, 2001. ISBN 0-19-854666-1.
* Strater, Tex. Tukan Lexikon für den Freund, Halter und Züchter (en alemany), 2000. ISBN 978-3-00-006476-0.

## Vegeu també

* Constel·lació del Tucà
* Partido da Social Democracia Brasileira (que rep el sobrenom de Tucanos)

## Enllaços externs

* «Jacamars, puffbirds, barbets, toucans, honeyguides» (en anglès). IOC World Bird List.
* «Ramphastidae: CLASSIFICATION» (en anglès). Animal Diversity Web.