# Sebastià Dalmau i Oller

Sebastià de Dalmau i Oller (Barcelona, 1682 - Viena, 2 d'agost del 1762) fou un militar austriacista, coronel de cavalleria de l'exèrcit de Catalunya durant la Guerra de Successió Espanyola.
Fill d'un ric comerciant de Barcelona, l'adroguer Amador Dalmau i Colom, ja durant el 1704 formava part dels nuclis de conspiració austriacista per revoltar Barcelona, però fou descobert i empresonat juntament amb el seu pare pel virrei de Catalunya Francisco de Velasco. El 1705, amb l'entrada de les tropes austriacistes a Barcelona, Dalmau i son pare foren alliberats i Carles III el recompensà amb el privilegi de cavaller.
El 1706 fou un dels primers nomenats com a capità de la Coronela de Barcelona, i hagué de lluitar en la defensa de la ciutat durant el setge borbònic de Barcelona del mateix any. El 1713 el seu pare va finançar amb el seu patrimoni una unitat de cavalleria de 250 cavalls, el regiment de cavalleria La Fe i l'expedició del Braç Militar, i fins i tot va fer un préstec al virrei Starhemberg. A partir de 1713 i tot al llarg del setge de Barcelona formà part de les Juntes de Defensa de la Ciutat i s'encarregà d'aconseguir subministraments per mantenir la resistència. En l'àmbit polític, tingué un paper d'equilibri amb els defensors més fanàtics i radicals: quan el virrei va abandonar Barcelona, Dalmau va controlar el destí dels 4.000 miquelets catalans i aragonesos enquadrant-los en els regiments catalans. El 1713 va participar en l'expedició frustrada del diputat Antoni Berenguer i el general Nebot que tenia com a objectiu desbloquejar el setge de Barcelona mobilitzant les comarques de l'entorn.
Ocupada Barcelona, fou empresonat durant 11 anys; primer a Pamplona i després a Segòvia. El 1725, en virtut del Tractat de Viena, fou alliberat i s'exilià a Viena, on fou nomenat Tinent General de Cavalleria.

## Notes

* ↑ Segons «Sebastià Dalmau i Oller». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana., el seu lloc de naixement és Teià, al Maresme.

## Referències

* ↑ Arnau Cònsul; Agustí Alcoberro, Josep Catà i Antoni Muñoz «Què se'n va fer del herois de la guerra de Successió?». Revista Sàpiens, 89, 3-2010, p. 25.
* 1 2 3 4 5 6 Albareda, Joaquim «Sebastià Dalmau, l'heroi discret». Avui, 11-09-2003.
* ↑ Mata, Jordi «6 batalles decisives». Especial 1714. Monogràfic de la Revista Sàpiens [Barcelona], núm. 108, 9-2011, p.32-37. ISSN: 1695-2014.
* ↑ Bruguera, Mateo. Historia del memorable sitio y bloqueo de Barcelona y heroica defensa de los fueros y privilegios de Cataluña en 1713 y 1714 (en castellà). L. Fiol y Gros, 1871, p. 725.
* ↑ Salrach i Marés, Josep M.; Termes, Josep. Diccionari d'Història de Catalunya. Ed. 62, 1992, p. 331. ISBN 8429735216.
* ↑ Hernàndez i Cardona, Francesc Xavier; Riart i Jou, Francesc; Rubio i Campillo, Xavier. La Coronela de Barcelona 1705-1714. Rafael Dalmau Editor, 2010, p. 38. ISBN 9788423207503.
* ↑ Albertí, Santiago. Diccionari biogràfic. vol.2 (D-L). Albertí, 1969, p. 14.
* ↑ Albertí, Santiago. L'Onze de setembre. Barcelona: Albertí Editor, 2006, p. 162. ISBN 84-7246-059-2 [Consulta: 26 maig 2013]. Arxivat 2015-04-02 a Wayback Machine.
* ↑ Sanpere i Miquel, Salvador. Fin de la Nación Catalana. Base, 2001 (1905), p. 230-231. ISBN 84-85031-12-1.

## Enllaços externs

* Biografia de Sebastià Dalmau i Oller Arxivat 2007-03-10 a Wayback Machine.
* La Batalla de l'11 de setembre de 1714 Arxivat 2014-05-17 a Wayback Machine.