OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neomerinthe megalepis

Neomerinthe megalepis és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 9,4 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu fins als 68 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler H. W., 1935. Description of a new scorpaenoid fish (Neomerinthe hemingwayi) from off New Jersey. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 87. 41-43.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1938. Descriptions of new fishes obtained by the United States Bureau of Fisheries steamer "Albatross", chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Proceedings of the United States National Museum v. 85 (núm. 3032): 31-135.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia, and German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404-463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neomyxus chaptalii

Neomyxus chaptalii és una espècie de peix de la família dels mugílids i de l'ordre dels mugiliformes present a les Illes Hawaii. És un peix marí, de clima temperat i demersal. És ovípar i els ous pelàgics. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Steindachner F., 1878. Ichthyologische Beiträge (VII). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 78 (1. Abth.). 377-400.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Brock, R.E., 1977. Occurrence and variety of fishes in mixohaline ponds of the Kona, Hawaii, coast. Copeia (1):134-139
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 941 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. Any 1990. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8
* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. ISBN 0-940228-47-5.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Family Mugilidae (Mullets). p. 655-656. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Harrison, I.J., 1995. Mugilidae. Lisas. p. 1293-1298. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Neoperla oculata

Neoperla oculata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults presenten un color general d'ocraci a marronós, mida petita, ulls grossos, ocels també grossos i junts i una llargària alar de 10-12 mm.
* La femella no ha estat encara descrita.
* Els espècimens recollits a la muntanya Montalbán són una mica més petits i tenen un pronot més ample i una major distància entre els ocels.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malèsia: l'illa de Mindanao (les illes Filipines).

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1924. Bull. Mus. Comp. Zool. 65(12):428. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Ignac Sivec, 1984. Study of Genus Neoperla (Plecoptera: Perlidae) from the Philippines. Scopolia, núm. 7, pp. 1-44. Ljubljana. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies (Plecoptera) from Southeast Asia (anglès)

## Bibliografia

* Claassen, 1940. Mem. Cornell agric. Exp. Sta. 232:164.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:275.
* Zwick, P., 1973. Das Tierreich 94:259.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Neoperla pallicornis

Neoperla pallicornis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Descripció

* Els adults són de mida mitjana i presenten un color ocraci, ocels de grandària moderada i ales de 13-14 mm de longitud.
* Els ous (ovalats i amb una mida de 0,39 x 0,25 mm) i la vagina de la femella són molt similars als de Neoperla flinti.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malèsia: l'illa de Luzon (les illes Filipines).

## Referències

* ↑ Needham, 1905. Proc.Biol.Soc.Wash. 18:108.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1937. Philipp.J.Sci. 62(3):255-291 + 3 pls.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Ignac Sivec, 1984. Study of Genus Neoperla (Plecoptera: Perlidae) from the Philippines. Scopolia, núm. 7, pp. 1-44, Ljubljana. «PDF».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1982. Aquatic Insects 4(1):20.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
# Neoraja iberica

Neoraja iberica és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 32,7 cm de longitud total i les femelles 31,6.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical (13 °C-14 °C) i demersal que viu entre 270-670 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic nord-oriental: la península Ibèrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McEachran J. D. & Compagno L. J. V., 1982. Interrelationships of and within Breviraja based on anatomical structures (Pisces: Rajoidei). Bull. Mar. Sci. v. 32 (núm. 2). 399-425.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stehmann, M.F.W., Séret B., Costa E.M. & Baro, J., 2008. Neoraja iberica n. sp., a new species of pygmy skate (Elasmobranchii, Rajidae) from the southern upper slope of the Iberian Peninsula (Eastern North Atlantic). Cybium, 32 (1): 51-71.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neoscombrops pacificus

Neoscombrops pacificus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acropomàtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 40 cm de llargària màxima.
* 10 espines i 10 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 7 radis tous a l'anal.
* 25 vèrtebres.
* 54-56 escates a la línia lateral.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 60 i 500 m de fondària als vessants rocallosos de les illes i muntanyes submarines.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: el Japó, Samoa, Fiji, Tuvalu i les illes Chesterfield.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gilchrist, J. D. F., 1922. Deep-sea fishes procured by the S.S. "Pickle" (Part I). Rep. Fish. Mar. Biol. Surv. Union So. Afr. Rep. 2 (art. 3): 41-79, Pls. 7-12.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Mochizuki, K., 1979. A new percichthyid fish, Neoscombrops pacificus, from Japan, with a redescription of Neoscombrops annectens from South Africa. Japanese Journal of Ichthyology v. 26 (núm. 3): 247-252.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Mochizuki, K., 1979.
* ↑ Starnes, W.C. i K. Mochizuki, 1982. Occurrence of the percichthyid fish Neoscombrops pacificus near Samoa. Jap. J. Ichthyol. 29(3):295-297.
* ↑ Masuda, H., C. Araga i T. Yoshino, 1975. Coastal fishes of southern Japan. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 382 p.
* ↑ Wass, R.C., 1984. An annotated checklist of the fishes of Samoa. Natl. Ocean. Atmos. Adminis. Tech. Rept., Natl. Mar. Fish. Serv., Spec. Sci. Rept. Fish. (781).
* ↑ Kulbicki, M., J.E. Randall i J. Rivaton, 1994. Checklist of the fishes of the Chesterfield Islands (Coral Sea). Micronesica 27(1/2): 1-43.
* ↑ Bray, R.A. i J.-L. Justine, 2010. Pseudopecoelus sosoae sp. nov. and Pseudopecoelus sewelli (Digenea, Opecoelidae) from the deep-sea fish Neoscombrops pacificus (Perciformes, Acropomatidae) off New Caledonia. Acta Parasitologica 55(1):45-52.
* ↑ Ganaden, S.R. i F. Lavapie-Gonzales, 1999. Common and local names of marine fishes of the Philippines. Bureau of Fisheries and Aquatic Resources, Filipines. 385 p.
* ↑ Japan International Cooperation Agency, 1987. The fisheries resources survey in Fiji and Tuvalu. Figures and tables. Japan International Cooperation Agency. Abril de 1987.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Nereu

Nereu (en grec antic Νηρεύς) va ser un déu marí, fill de Pontos, l'ona marina, i de Gea, la Terra i, per tant, germà de Taumant, de Forcis, de Ceto i d'Euríbia. És un dels «vells del mar».
Casat amb l'Oceànida Doris, fou pare de les Nereides. A més, la tradició coneix un fill seu, Nèrites.
Més antic que Posidó, que és de la generació dels déus olímpics, Nereu és una de les divinitats elementals del món. Com quasi totes les divinitats marines, Nereu té la facultat de canviar de forma, i convertir-se en qualsevol mena d'animal o d'ésser. Va fer servir aquest poder per intentar evadir les preguntes d'Hèracles sobre com arribar al país de les Hespèrides.
Generalment es considera benefactor i benèvol pels mariners. Se'l representava barbut, amb barba blanca, cavalcant un tritó i amb un trident a la mà. Habitava en un palau al fons de l'Egeu i tenia el do de la profecia, que emprava en diversos mites heroics.

## Referències

* ↑ Ovidi Nasó, P.; Revisat i traduït per Adela M.ª Trepat i Anna M.ª de Saavedra. Les Metamorfosis, V. III. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1932. p. 13
* ↑ Zufferli, Carla. Diccionari Etimològic de la Mitologia Grega, 2017, p. 15.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 385. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62,1997, p. 156. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre Nereu. (anglès)
# Nessos

Nessos (en grec antic Νέσσος), va ser, segons la mitologia grega, un centaure, fill, com la resta dels centaures d'Ixíon i de Nèfele.
Va prendre part en la lluita contra Folos i Hèracles, i va ser expulsat de les seves terres per l'heroi. Va anar a instal·lar-se a la ribera de l'Evè, on feia de barquer. Allà va trobar-se amb Hèracles per segona vegada, quan portava la seua esposa Deianira a l'altra banda. Hèracles va travessar el riu nedant, però va deixar Deianira en mans del barquer. Durant la travessia, Nessos va voler violar-la, i Deianira va demanar ajuda a l'heroi. Hèracles el va abatre amb una de les seues sagetes enverinades, però Nessos, abans de morir, recomanà a Deianira que recollís la seua sang (barrejada amb el verí de l'Hidra) tot fent-li creure que serviria com un filtre amorós si alguna vegada Hèracles li fos infidel. Més endavant, quan Hèrcules es posà la túnica impregnada del líquid que Nessos havia donat a Deianira, la roba se li va arrapar al cos i li produïa danys horribles, i cada vegada que se la volia arrencar s'arrencava també trossos de carn. Hèracles, en el seu dolor, va decidir cremar-se viu.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 386. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 156-157. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
* F. Díez de Velasco, "Nessos", Lexicon Iconographicum Mythologiae Classicae. Múnich-Zúrich: Artemis Verlag, 1992. vol. VI, 1, p. 838-847 / VI, 2, p. 534-555.

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre Nessos. (anglès)
# Gabriel Elorriaga Fernández

Gabriel Elorriaga Fernández (Ferrol, 1930) és un advocat gallec establit a Castelló de la Plana. Pare de Gabriel Elorriaga Pisarik.

## Trajectòria

Llicenciat en dret i en periodisme per la Universitat Complutense de Madrid, de jove va estar relacionat amb el Frente de Juventudes i amb el Sindicato Español Universitario (SEU). Va col·laborar amb els sectors que van intentar introduir cert pluralisme. A causa d'això va ser una de les set persones empresonades amb motiu de les revoltes estudiantils de 1956, en les quals van confluir, per primera vegada en el règim franquista, els desitjos d'aperturisme d'un grup de joves de diferent tendència política (Javier Pradera, Enrique Múgica, Ramón Tamames i Fernando Sánchez Dragó, entre altres).
Després d'abandonar la presó va ocupar diferents càrrecs. Va ser responsable de publicacions de l'Instituto de Estudios Políticos, Cap del gabinet Tècnic del Ministre d'Informació i Turisme (amb Manuel Fraga, 1962-1969), fundà la revista Familia Española i fou nomenat governador civil de Santa Cruz de Tenerife (1969-1971). En la dècada de 1970 fou membre del Consell Nacional de Premsa i del Consell Assessor de Programació de RTVE. Durant la Transició Espanyola fou membre de Reforma Democràtica i un dels membres fundadors d'Aliança Popular,
Fou elegit diputat pel Partit Popular a la província de Castelló a les eleccions generals espanyoles de 1982, 1986, 1989 i 1993. Fou Vicepresident Segon de la Comissió de Defensa i de la Comissió Mixta per a l'Estudi del Problema de la Droga del Congrés dels Diputats (1990-1993)
Fou escollit senador a les eleccions generals espanyoles de 1996, 2000 i 2004. Fou membre de la Diputació Permanent del Senat.

## Obres

* La vocación política (inicialment publicat en 1962),
* Información y política (1964)
* Democracia fuerte (1975)
* El camino de la concordia: de la cárcel al parlamento (Debate, 2007)
* Sed de Dios (Península, 2012)

## Referències

* ↑ Javier Paniagua Fuentes y J.A. Piqueras. Diccionario Biográfico de Políticos Valencianos, 1810- 2005. València: Institut Alfons el Magnànim, 2005, p.187. ISBN 9788495484802.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, IV Legislatura
* ↑ Fitxa del Senat
# Província de Sofia

La Província de Sofia és una província del nord-oest de Bulgària. La principal ciutat és Sofia. Limita a l'est amb la ciutat de Sofia (que forma un oblast, separat) però no la inclou. La província té un territori de 7 059 km² i 273 240 habitants. La terra és predominantment muntanyenca. Al nord hi ha els marges meridionals de les Muntanyes Balcàniques i al sud s'aixeca Rila amb l'alçària de Musala. Hi ha nombroses muntanyes més petites i valls espaioses. Una de les més importants estacions d'esquí a Bulgària, Borovets, es troba vora Samokov.
La indústria està molt desenvolupada. La mineria i la metal·lúrgica són l'esquelet de la seva economia, amb la refineria de coure més important d'Europa Meridional a Pirdop i importants mines de coure a Chelopech i Etropole. La maquinària està ben desenvolupada a Botevgrad (busos, components automobilístics i electrònics), Pravets (informàtica), Etropole, Samokov, Elin Pelin, Ihtiman, Slivnitsa, Godech. El principal centre d'indústria sucrera és Svoge.

## Ciutats

* Botevgrad
* Bozhurishte
* Chelopech
* Dragoman
* Elin Pelin
* Etropole
* Ihtiman
* Koprivshtitsa
* Kostenets (vila)
* Kostinbrod
* Pirdop
* Pravets
* Samokov
* Slivnitsa
* Svoge
* Zlatitsa
# Districte de Dubăsari

El districte de Dubăsari (en romanès Raionul Dubăsari) és una de les divisions administratives de la República de Moldàvia. La capital és Dubăsari. L'u de gener de 2005, tenia 34.000 habitants. Forma part de la Transnístria.
# Tetranematichthys quadrifilis

Tetranematichthys quadrifilis és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones i Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4: i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Kner, R., 1858. Ichthyologische Beiträge. II. Abtheilung. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 26 (s. 373): 373-448, Pls. 1-9.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P. i C. J., Jr. Ferraris, 2006: The catfish genus Tetranematichthys (Auchenipteridae). Copeia 2006 (núm. 2): 168-180.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Premis Globus d'Or

Els Premis Globus d'Or (Golden Globes Awards) són uns premis anuals estatunidencs per a pel·lícules i programes de televisió. Són atorgats des de 1944 per l'Associació de Premsa Estrangera de Hollywood, sent un els premis més importants de la indústria del cinema que culmina cada any amb els Oscars i els premis del Gremi d'Actors.
L'emissió del Globus d'Or generalment ocupa cada any el tercer lloc en nombre d'espectadors pel que fa a premis, darrere només dels Oscars i els Grammys, i els estudis cinematogràfics anuncien activament els nomenaments i els premis als seus anuncis, fins al punt de què els Globus d'Or han esdevingut un dels honors més alts pels guardonats.
S'atorguen a principis d'any, basat en vots de (a partir del 2005) 93 periodistes que viuen a Hollywood principalment a temps parcial i afiliats a mitjans de comunicació de fora dels Estats Units.
A diferència dels premis de l'Acadèmia, per al qual comença el període d'elegibilitat l'1 de gener, el període d'elegibilitat per al Globus d'Or comença l'1 d'octubre.
La 1a cerimònia de premis es va celebrar el gener de 1944 als estudis de la 20th Century-Fox a Los Angeles. Actualment es realitza a l'hotel Beverly Hilton a Beverly Hills, seu de la cerimònia des de 1961.

## Modalitats

* Millor pel·lícula - Drama
* Millor pel·lícula - Musical o Comèdia
* Millor director
* Millor actor - Drama
* Millor actor - Musical o Comèdia
* Millor actriu - Drama
* Millor actriu - Musical o Comèdia
* Millor actor secundari
* Millor actriu secundària
* Millor guió
* Millor banda sonora original
* Millor cançó original
* Millor pel·lícula de parla no anglesa
* Millor pel·lícula d'animació
* Cecil B. Demille per la vida dedicada al cinema

## Referències

* ↑ «HFPA History». www.hfpa.org. HFPA. [Consulta: 23 desembre 2013].
* ↑ Butler, Don. "Beverly Hilton recaptures lustre of its glory days", Regina Leader-Post, 9 de maig de 2008. "And the Golden Globe Awards have been handed out in its swanky International Ballroom since 1961."

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
* Llista de premiats a la pàgina oficial dels Globus d'Or
* Llista de premiats a Internet Movie Database