OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trachelyopterus albicrux

Trachelyopterus albicrux és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: riu de la Plata a l'Argentina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1997. Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* ↑ López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biologia Acuatica Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raul A. Ringuelet").

## Bibliografia

* Berg, C. 1901. Communicaciones ictiológicas. IV. Commun. Mus. Nac. Buenos Aires v. 1 (núm. 9): 293-311.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 086622131X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Trachelyopterus amblops

Trachelyopterus amblops és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: conca del riu Tuira.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 086622131X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Meek, S. E. & S. F. Hildebrand 1913. New species of fishes from Panama. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 10 (núm. 8): 77-91.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Théâtre du Rideau Vert

El Théâtre du Rideau Vert és un teatre situat en el núm. 4.664 del carrer Saint-Dénis de Mont-real, (Canadà). Fundat l'any 1949 per Yvette Brind'Amour i Mercedes Palomino, fou el primer teatre professional francòfon del país i un dels primers teatres quebequesos en programar obres d'autors d'allí. Ha vist sorgir autors com Félix Leclerc, Marie-Claire Blais, Gratien Gélinas, Michel Tremblay, Antonine Maillet, etc. S'hi va estrenar el 1968 l'obra Les Belles-Sœurs (Les cunyades) de Michel Tremblay en joual (dialecte francès del Quebec).
Després d'haver deambulat per diverses sales (Compagnons de Saint-Laurent, Monument-National, Gesù, l'Anjou), el Théâtre du Rideau Vert s'instal·la definitivament, el 1960, al carrer Saint-Denis, a l'antic Théâtre Stella. La darrera renovació (1991) ha permès disposar d'una capacitat de 426 seients.
# Districte de Tiruvallur

El districte de Tiruvallur (o Thiruvallur) és una divisió administrativa de l'estat de Tamil Nadu a l'Índia. La capital és Tiruvallur o Thiruvallur. La superfície és de 3.424 km² i la població al cens del 2001 era de 2.754.756 habitants. Una part del districte està sota control de l'Àrea Metropolitana de Chennai administrada per l'Autoritat Metropolitana de desenvolupament de Chennai per la planificació i coordinació i amb diverses agències nodals per alguns serveis.

## Administració

Administrativament està format per 8 talukes:
* Tiruvallur
* Poonamallee
* Ambattur
* Ponneri
* Gummidipoondi
* Uthukottai
* Tiruttani
* Pallipattu
Al districte destaca el temple Sri Vaidya Veera Raghava Swami al centre mateix de la capital, un dels 108 temples sagrats dels vaixnavites.
També són importants el temple Sri Viswaroopa Panchamukha Hanuman Ashram on s'adora una estàtua amb cinc cares de l'Hanuman, el temple de Vadivudai Amman a Tiruvottiyur i el temple Sri Lakshmi Narasimhar a Narasingapuram a 55 km de Chennai

## Història

El districte es va fundar el 1997 segregat del districte de Chengalpattu (que el 1991 havia estat rebatejat com a Chengalpattu-MGR/Kancheepuram) amb les talukes de Tiruvallur i Tiruttani i les subtalukes d'Uthukkottai i Pallipattu (tot de la divisió de Tiruvalli), i les talukes de Ponneri i Gummindipoondi (de la divisió de Saidapet). Posteriorment es van crear les talukes d'Ambattur i Poonamallee. El districte matriu va agafar el nom de districte de Kanchipuram.

## Enllaços externs

* Portal oficial del districte de Tiruvallur Arxivat 2011-07-16 a Wayback Machine.
* Website de Sri Viswaroopa Panchamukha Hanuman Ashram
# President de la Junta d'Andalusia

El President de la Junta d'Andalusia és el cap de govern de la Junta d'Andalusia, i és escollit pel Parlament d'Andalusia entre els seus membres després d'haver sigut proposat pel president del parlament i els portaveus dels grups polítics.

## Funcions

El President de la Junta d'Andalusia té les següents funcions:
* Direcció i coordinació de l'activitat del Consell de Govern
* Coordinació de l'administració
* Designa i lleva consellers
* Representació de la Comunitat Autònoma

## Llista de Presidents de la Junta

Des de les primeres eleccions autonòmiques de 1978 han ocupat el càrrec:
| No. | Nom | Inici | Fi | Partit |
| 1. | Plácido Fernández Viagas | 27 de maig de 1978 | 2 de juny de 1979 | PSOE |
| 2. | Rafael Escuredo | 2 de juny de 1979 | 8 de març de 1984 | PSOE |
| 3. | José Rodríguez de la Borbolla | 8 de març de 1984 | 27 de juliol de 1990 | PSOE |
| 4. | Manuel Chaves González | 27 de juliol de 1990 | 7 d'abril de 2009 | PSOE |
| 5. | Gaspar Carlos Zarrías Arévalo (Interí) | 7 d'abril de 2009 | 23 d'abril de 2009 | PSOE |
| 6. | José Antonio Griñán Martínez | 23 d'abril de 2009 | 5 de setembre de 2013 | PSOE |
| 7. | Susana Díaz Pacheco | 5 de setembre de 2013 | 16 de gener de 2019 | PSOE |
| 8. | Juan Manuel Moreno Bonilla | 16 de gener de 2019 | actualitat | PP |

## Referències

* 1 2 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 301. ISBN 84-930048-0-4.

## Vegeu també

* Comunitat Autònoma d'Andalusia
# Rosalie Duplant

Rosalie Duplant (1745 - 1793) fou una mezzosoprano francesa.
Començà la seva carrera com a corista, debutant el 1763 en l'Òpera de París amb gran èxit. Es distingí particularment en el gènere tràgic, i, després d'una brillant carrera, es retirà el 1783.
Entre les seves creacions es poden citar: la Medea del Teseo, la Clitemnestra d'Iphigénie en Aulide, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2.ª part, pàg. 2526. (ISBN 84-239-4581-2)
# Rosenblattia robusta

Rosenblattia robusta és una espècie de peix pertanyent a la família dels epigònids i l'única del gènere Rosenblattia.
És un peix marí, mesopelàgic i batipelàgic que viu entre 700 i 2.000 m de fondària.
És una espècie circumglobal a les aigües temperades de l'hemisferi sud: l'Argentina, Austràlia, Nova Zelanda i l'Uruguai.
És inofensiu per als humans.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10 cm de llargària màxima.
* Els adults són foscos.
* 8 espines i 8 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.

## Referències

* ↑ Mead G. W. & De Falla J. E., 1965. New oceanic cheilodipterid fishes from the Indian Ocean. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 134 (núm. 7). 261-274.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Mead, G. W. & J. E. De Falla, 1965.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gon, O., 1986.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Ayling, Tony & Geoffrey Cox, Collins Guide to the Sea Fishes of New Zealand, (William Collins Publishers Ltd, Auckland, Nova Zelanda, 1982) ISBN 0-00-216987-8
* ↑ Roberts, C.D., 1991. Fishes of the Chatham Islands, New Zealand: a trawl survey and summary of the ichthyofauna. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 25(1):1-19.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Gon, O., 1986. Apogonidae. P. 546-561. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.). Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Rostislav Boiko

Rostislav Boiko (Sant Petersburg, 1 d'agost de 1931 - Moscou, 2002), nom complet amb patronímic Rostislav Grigórievitx Boiko, rus: Ростисла́в Григо́рьевич Бо́йко, fou un compositor soviètic i rus.
Boiko va créixer a Leningrad, però va rebre la major part de la seva formació musical a Moscou. El camí creatiu va començar amb l'escola al cor de capella de Leningrad (actual capella Glinka). A Moscou va assistir a l'Acadèmia Coral, on tingué com a professor Aleksandr Svéixnikov. Més tard va començar a estudiar música al Conservatori de Moscou, on va estudiar composició amb Aram Khatxaturian (fins al 1957).
Després d'acabar els seus estudis, Boiko va treballar com a compositor. Una de les seves primeres obres, romances sobre textos del poeta armeni Avetik Issahakian, fou interpretada per Nicolai Ghiaurov. Va realitzar diversos viatges a zones remotes de la Unió Soviètica, per estudiar-hi el folklore local. Artistes de renom com Ievgueni Svetlànov defensaren la seva música i l'enregistraren en disc.
El 1977 Boiko va ser nomenat Artista del Poble de la RSFSR,i el 1982 va rebre el Premi Estatal de la RSFSR.

## Estil

Boiko fou principalment un compositor vocal. Va dominar com utilitzar la veu humana i es va fer conegut a l'URSS per les seves cançons i cors, que sovint manllevava de textos d'Aleksandr Puixkin, Serguei Iessenin i Mikhaïl Issakovski molt coneguts a Rússia (especialment per a Katiuixa). Només més tard va recórrer cada cop més a la música instrumental, tot i que aquesta es caracteritza per un to extremadament vocal. L'obra de Boiko es caracteritza per una referència massiva a la música popular russa. El seu llenguatge musical és extremadament conservador, i està clarament influenciat per l'estètica propagandística del realisme soviètic. En moltes obres, Boiko també va tractar temes patriòtics com la Segona Guerra Mundial, que sovint donava lloc a la glorificació dels soldats de l'Exèrcit Roig (per exemple a la 3a Simfonia). Fins a cert punt, es poden trobar paral·lelismes amb la música de Gueorgui Svirídov.

## Referències

* ↑ (rus) Biografia a kino.teatr.ru
* 1 2 (castellà) Biografiaa historiadelasinfonia.es
* ↑ (rus) Biografia a dic.academic.ru
* ↑ (rus) Biografia a orfey.club
* ↑ (rus) Biografiaa enc.permculture.ru
* ↑ (rus) Историко-эстетический анализ

## Enllaços externs

* Llista d'obres i partitures
* Rostislav Boiko a Discogs (anglès)
* Simfonia núm. 2 a YouTube. Interpretada per l'Orquestra Simfònica Estatal de l'URSS. Dirigida per Ievgueni Svetlànov.
* Simfonia núm. 2 a YouTube, amb els mateixos intèrprets que l'anterior
# Rudolf Stang

Rudolf Stang, també conegut com Rudolph Stang (Düsseldorf, Alemanya, 26 de novembre, 1831 - Boppard, Renània-Palatinat, 2 de gener, 1927), va ser un gravador alemany de l'escola de Düsseldorf que va treballar als Països Baixos.
Va estudiar sota la direcció de Keller a l'Acadèmia d'aquesta ciutat des de 1845 fins a 1856. La seva primera gran obra va ser una Mare de Déu amb el nen, còpia de Deger. A aquesta van seguir una Anunciació, còpia també de Deger, i tres fulles per a les figures de dona de Goethe, de Kaulbach: La Musa, Mignon i Eugenia. El 1865 va ser a Itàlia, on va gravar un dibuix del Sposalino, de Rafael. De tornada a Düsseldorf va perfeccionar l'art de gravar i per això va ser nomenat, el 1873, membre de l'Acadèmia de Berlín, Múnic i Brussel·les.
El rei de Prússia també li va concedir el títol de professor. En 1874 i 1875 va estar una altra vegada a Itàlia, on va fer dibuixos per a un gravat gran del Sopar de Leonardo da Vinci, i de la Fornarina. El 1876 va fer un gravat de la Fellahmädchen, de Charles Landell, i el 1881 va ser cridat a l'Acadèmia d'Amsterdam com a professor de gravat en coure, on va acabar, el 1888, el gravat de la Sopar, de Leonardo, que és la seva obra principal. El cap de Jesús, del mateix quadre, el va reproduir ampliat en un full especial. Després va fer també alguns gravats a l'aiguafort; per exemple, un Tanyador de laüd de Frans Hals; un Descans a la fugida, d'un quadre d'Anthony van Dyck, i un retrat de Guillermina d'Holanda. El 1900 va deixar el càrrec de professor i des de llavors va viure a Boppard fins a la seva mort el 1927.
El 1907 va acabar una reconstrucció pictòrica de la Sopar de Leonardo, amb figures a la meitat de la mida natural.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 972. (ISBN 84-239-4557-X)
# Ruggero Chiesa

Ruggero Chiesa (Camogli, 1 d'agost de 1933 - Milà, 14 de juny de 1993) va ser un guitarrista i professor italià. La seva figura va ser decisiva i fonamental per a la difusió de la guitarra clàssica a Itàlia, tant a nivell cultural com educatiu.

## Biografia

Va començar a estudiar guitarra clàssica en privat amb Mario Caneva, després va continuar els seus estudis amb el mestre Carlo Palladino, alumne de Luigi Mozzani. Del 1956 al 1960 va seguir els cursos d'Andrés Segovia, Alirio Díaz i Emili Pujol a l'Accademia Chigiana de Siena, de qui va aprendre l'art de la transcripció a partir d'antigues tabulatures per a llaüt i vihuela. Des del 1976 fins al 1992 va realitzar cursos de "Transcripció a partir de tabulatura" a Chigiana juntament amb el curs de guitarra d'Oscar Ghiglia.
Havent abandonat la seva carrera concertística per una salut precària, es va dedicar especialment a l'ensenyament i l'estudi de la literatura sobre llaüt i guitarra, revitalitzant especialment la música de guitarra italiana del segle XIX. El mateix Chiesa va dir que amb motiu de l'entrega del premi "A life for music" a Segòvia l'any 1980, va escoltar el mateix Segòvia interpretant la Rossiniana núm. 1 de Giuliani a la seva habitació d'hotel (aleshores revisada recentment per R.Chiesa), sorprès pel fet que Segòvia, que notòriament no apreciava especialment el repertori del segle XIX, s'interessés per una de les seves obres.
Des de 1963 va ocupar la càtedra de guitarra al Conservatori G.Verdi de Milà. Des de 1973, amb l'objectiu d'emular l'experiència chigiana de Segòvia - Pujol, va ser convocat per Oscar Ghiglia per al naixement de les trobades de guitarra de Gargnano, al llac de Garda. Entre els seus alumnes destaquen solistes que avui són reconeguts internacionalment, com Frédéric Zigante, Pablo Lentini Riva, Elena Casoli, Leopoldo Saracino i Emanuele Segre. L'any 1965 inicià una intensa col·laboració amb l'editorial Suvini Zerboni, publicant revisions de nombroses obres d'autors clàssics i antics, realitzant acurades anàlisis filològiques i ampliant enormement el repertori disponible per a la guitarra clàssica. Amb Suvini Zerboni va començar l'any 1972 la publicació de la revista "il Fronimo", de la qual va ser fundador i director i el títol de la qual rep un tractat de Vincenzo Galilei sobre l'art de la tabulatura per al llaüt. (Frónimo / diàleg de Vincentio Galilei / noble florentí / per sobre de l'art de començar bé / i tocar la música correctament, 1568-1584). El periòdic es va convertir ràpidament en un punt de referència per a tota la musicologia de guitarra internacional.
Des de l'any 2005 se celebra el Concurs Internacional de Guitarra Clàssica Ruggero Chiesa - Ciutat de Camogli, dedicat a la seva memòria

## Referències

* ↑ Frédéric Zigante, IL LABORATORIO DI RUGGERO CHIESA, in Il Fronimo, Ottobre-Dicembre 2013.
# Rutilus panosi

Rutilus panosi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Grècia.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1820. Ichthyologia Ohiensis [Part 5]. Western Rev. Misc. Mag. v. 2 (núm. 4). 235-242.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ Bogutskaya, N.G. i K. Iliadou, 2006. Rutilus panosi, a new roach from Western Greece (Teleostei: Cyprinidae). Zoosystematica Rossica, 14(2), 2005: 293-298.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ràtzia de 1003

La ràtzia de 1003 fou una campanya del califat de Còrdova contra el comtat de Barcelona
A la mort d'Almansor el 10 d'agost de 1002 a Madina Salim, tres dies després de la batalla de Calatañazor el va succeir com hadjib el seu fill Abd al-Malik al-Muzaffar. Els regents de Lleó, el comte gallec Menendo Gonzàlez, la seva dona Na Major i Elvira de Castella i de Ribagorça, la mare del rei, van rebutjar pagar el tribut a Còrdova. El mateix va fer el comte de Barcelona i el comte de Castella, i aprofitant la feblesa musulmana, els catalans van atacar la frontera, enfrontant-se a la batalla d'Albesa però foren derrotats.
Abd al-Malik va iniciar el 1003 la seva primera campanya a les zones de frontera (thughur), aquesta contra el Comtat de Barcelona (Bilad al-Ifrandj), i va devastar la Torre Granada, les regions occidentals, la serra del Montseny, les de l'Anoia i Bages al comtat d'Osona, i destruint els castells de Montmagastre, Meià i Castellolí, la vila de Manresa i capturant Ermengol I d'Urgell.

## Referències

* ↑ (anglès) Carl Erdmann, The Origin of the Idea of Crusade, p.99-100. Traduït a l'englès per Marshall W. Baldwin i Walter Goffart. Princeton University Press, 1977
* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 21.
* ↑ Rovira i Virgili, Antoni. Història Nacional de Catalunya, volum III. Edicions Pàtria, 1920, p.457.
# Règim demogràfic antic

El règim demogràfic antic és la fase primitiva de l'evolució demogràfica de totes les societats, caracteritzada per l'existència de taxes de natalitat i mortalitat molt elevades, cosa que provocava un creixement de la població molt baix a llarg termini.
A Europa va durar fins a la Revolució Industrial.
Vegeu també, Règim demogràfic modern

## Referències

* ↑ Palomero Caro, Rafael i Pérez Rodríguez, Josep Maria: Histocard 2. Història contemporània de Catalunya i d'Espanya. Castellnou Edicions. Barcelona, abril del 2006. Col·lecció Minimanual, núm. 14. ISBN 84-9804-211-9. Plana 26.
# Sabanejewia caucasica

Sabanejewia caucasica és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Euràsia.

## Referències

* ↑ Vladykov V. D. 1929. Sur un nouveau genre de Cobitides: Sabanejewia. Bull. Mus. Natl. Hist. Nat. (Sér. 2) v. 1 (núm. 1). 85-90.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Sabanejewia caucasica». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* Economidis, P. S. i T. T. Nalbant 1996: A study of the loaches of the genera Cobitis and Sabanejewia (Pisces, Cobitidae) of Greece, with description of six new taxa. Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 36: 295-347.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Ludwig, A., J. Bohlen, C. Wolter i C. Pitra 2001: Phylogenetic relationships and historial biogeography of spined loaches (Cobitidae, Cobitis and Sabanejewia) as indicated by variability of mitochondrial DNA. Zoological Journal of the Linnean Society v. 131: 381-392.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.
* Vladykov, V. D. 1929: Sur un nouveau genre de Cobitides: Sabanejewia. Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle (Série 2) v. 1 (núm. 1): 85-90.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.