OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Arimbes de l'Epir

Arimbes (en grec antic: Ἀρύμβας o Ἀρύββας) fou rei de l'Epir cap a l'any 360 aC i fins al 342 aC i per segona vegada del 323 aC al 322 aC.
Era fill d'Àlcetes I rei dels molossos i a la mort del seu pare es va repartir el govern del territori amb el seu germà Neoptòlem I de l'Epir, segons Pausànies. Quan el seu germà va morir va quedar com a rei únic. Al començament del seu regnat va fer un tractat amb Filip II de Macedònia, que es va casar amb Olímpies la neboda d'Arimbes l'any 359 aC. El seu nebot Alexandre I de l'Epir (Alexandre Molós) germà d'Olímpies, el va destronar l'any 342 aC.
Alexandre Molós va morir al sud d'Itàlia a Pandòsia el 326 aC i el va succeir el seu fill Neoptòlem II de l'Epir, fins que el 323 aC Arimbes el va apartar del poder. Va morir poc temps després (322 aC) i el va succeir el seu fill Eàcides, pare de Pirros.

## Referències

* ↑ Pausànies. Descripció de Grècia, XVIII, 11
* ↑ Diodor de Sicília. Bibliotheca historica, XIV, 92; XV, 2; XVI, 2
# Sátão

Sátão és un municipi portuguès, situat al districte de Viseu, a la regió del Centre i a la subregió de Dão-Lafões. L'any 2004 tenia 13.419 habitants. Es divideix en 12 freguesias. Limita al nord amb Moimenta da Beira i Sernancelhe, a l'est ambr Aguiar da Beira, al sud amb Penalva do Castelo, a l'oest amb Viseu i al nord-oest amb Vila Nova de Paiva.

## Població

Població del concelho de Sátão (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 3416 | 9684 | 13472 | 14892 | 16824 | 13587 | 13342 | 13144 | 13419 |

## Freguesies

* Águas Boas
* Avelal
* Decermilo
* Ferreira de Aves
* Forles
* Mioma
* Rio de Moinhos
* Romãs
* São Miguel de Vila Boa
* Sátão
* Silvã de Cima
* Vila Longa
# Tonica (Illinois)

Tonica és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 685 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tonica tenia 685 habitants, 292 habitatges, i 193 famílies. La densitat de població era de 194,5 habitants/km².
Dels 292 habitatges en un 26,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,5% hi vivien parelles casades, en un 6,8% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 30,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 20,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,91.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,8% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 24,8% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 23,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.333 $ i la renda mediana per família de 46.111 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.313 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 22.484 $. Aproximadament el 4% de les famílies i el 5,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tonica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tonica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lorimor

Lorimor és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 427 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lorimor tenia 427 habitants, 176 habitatges, i 114 famílies. La densitat de població era de 412,2 habitants/km².
Dels 176 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,7% hi vivien parelles casades, en un 10,8% dones solteres, i en un 34,7% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,99.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,3% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.636 $ i la renda mediana per família de 30.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.071 $ mentre que les dones 20.179 $. La renda per capita de la població era de 12.713 $. Entorn del 13,2% de les famílies i el 18,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lorimor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lorimor». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jaume Marxuach i Flaquer

Jaume Marxuach i Flaquer (Barcelona, 1906 - Calella, 22 d'abril de 1966) fou un advocat, escriptor i erudit català.
Fill de Josep Marxuach i Solo metge de professió (+ 23 juliol 1907) i de Lluïsa Flaquer i Barraquer (+ 1964) queda orfe de pare de molt petit. Era una persona que sempre s'havia interessat per la història del poble. Ha estat considerat cronista oficial de la vila de Calella i investigador de la seva història, amb nombrosos estudis i publicacions relacionades. Va ser militant de la Lliga Catalana, va col·laborar amb la revista Recull de Blanes fins que el 1933 es va crear el prestigiós setmanari Cap-Aspre, una publicació que sempre va treballar a favor del catalanisme. Jaume Marxuach va deixar Calella el 1936, al començar la Guerra Civil espanyola. Va ser detingut a Barcelona. Tres anys més tard va tornar a Calella. Al setembre de 1956 va fundar el periòdic Estela, que es va publicar fins a l'any 2012. Al marge de tot això, Marxuach va fundar la secció excursionista de Calella, el cercle filatèlic i el Museu Arxiu Municipal. L'any 1940 va reprendre la tradició de fer l'aplec de la Sardana, que s'havia perdut durant la guerra.

## Obres recopilades

* Calella típica II : pàgines viscudes calellenques - Josep Andreu i Gay, Josep Esteve Bartrina i Vilaró, Jaume Marxuach i Flaquer; recopilació de Lluis Campeny i Coll.

## Referències

* ↑ «esquela de: Joseph Marxuach y Solo». La Veu de Catalunya : diari catalá d'avisos, noticias y anuncis: Any 17, Núm. 2967 Ed. Vespre, 27-07-1907, pàg. 3.
* ↑ Mir «Calella: Fallecimiento de don Jaime Marxuach Flaquer». La Vanguardia (Hemeroteca), 23-04-1966, pàg. 40 [Consulta: 31 juliol 2016].
* ↑ Amat i Teixidó, Jordi «Estudi de la repressió a Calella (1936-1938)». Estudis Maratonins, Núm. 23, 2006, pàg. 65-84. ISSN: 2385-4774 [Consulta: 31 juliol 2016].
# Pulau Ujong

Pulau Ujong («Illa al final de la península» en malai, en referència a la península de Malaca), també coneguda com a illa de Singapur, és la principal illa de les 65 de les que formen la ciutat estat de Singapur. La major part de l'àrea i de la població de Singapur es troba en aquesta illa.
L'illa forma la major part del país en termes d'àrea, població i protagonisme, ja que les àrees situades a les illes més petites del país consisteixen en àrees militars o industrials, amb les excepcions de Sentosa i l'illa d'Ubin. Al juny de 2021, la població de Singapur era de 5,45 milions.
El continent té una extensió de 697 km² i una població de 4.326.000 (2005), cosa que representa gairebé tota l'extensió i la població de Singapur. Està situada entre l'extrem sud de la península de Malaca, a Malàisia, i l'estret de Singapur, el qual separa Singapur de les illes Riau, a Indonèsia, i comunica els oceans Índic i Pacífic.
Segons un llibre mític del segle iii, Records de països estrangers durant el període Wu oriental (呉時外國傳), estava habitada per caníbals amb cues de cinc a sis polzades.

## Referències

* ↑ «Singapore | Facts, Geography, History, & Points of Interest» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Savage, Victor R.; Yeoh, Brenda. Singapore Street Names: A Study of Toponymics (en anglès). Marshall Cavendish International Asia Pte Ltd, 2013-06-15, p. 311. ISBN 978-981-4484-74-9.
* ↑ Ledesma, Charles de; Lewis, Mark; Savage, Pauline. Malaysia, Singapore and Brunei (en anglès). Rough Guides, 2003, p. 674. ISBN 978-1-84353-094-7.
* 1 2 «Singapore: Regions & Major Planning Areas». Population Statistics, Maps, Charts, Weather and Web Information. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ HE, YUMING «The Book and the Barbarian in Ming China and Beyond: The Luo chong lu, or "Record of Naked Creatures"». Asia Major, 24, 1, 2011, pàg. 43–85. ISSN: 0004-4482.
# Vila Nova de Paiva

Vila Nova de Paiva és un municipi portuguès situat al districte de Viseu, a la regió del Centre i a la subregió de Dão-Lafões. L'any 2011 tenia 5.176 habitants. Es divideix en 7 freguesias. Limita al nord amb Tarouca, a l'est amb Moimenta da Beira, a l'est i sud amb Sátão, al sud-oest amb Viseu i a l'oest i nord amb Castro Daire.

## Població

Població del concelho de Vila Nova de Paiva (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 704 | 4686 | 6954 | 7400 | 8931 | 6420 | 6088 | 6141 | 6319 |

## Freguesies

* Alhais
* Fráguas
* Pendilhe
* Queiriga
* Touro
* Vila Cova à Coelheira
* Vila Nova de Paiva
# Trenton (Illinois)

Trenton és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 2.610 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Trenton tenia 2.610 habitants, 1.049 habitatges, i 735 famílies. La densitat de població era de 1.028,3 habitants/km².
Dels 1.049 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 29,9% no eren unitats familiars. En el 26,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,8% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 27,4% entre 25 i 44, un 23% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 48.095 $ i la renda mediana per família de 56.190 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.568 $ mentre que les dones 25.219 $. La renda per capita de la població era de 21.393 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 6,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Trenton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Le Roy (Iowa)

Le Roy és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 13 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Le Roy tenia 13 habitants, 6 habitatges, i 4 famílies. La densitat de població era de 15,2 habitants/km².
Dels 6 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 33,3% dones solteres, i en un 16,7% no eren unitats familiars. En el 16,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,17 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 0% entre 25 i 44, un 53,8% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 50 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 66,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.125 $ i la renda mediana per família de 34.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 0 $. La renda per capita de la població era de 14.560 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Le Roy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Le Roy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Dor

Dor va ser una ciutat de Palestina que menciona la Bíblia, i la situa al territori de la tribu de Manassès, a uns 30 km al sud de Haifa i del Mont Carmel, a la costa mediterrània.
Estava poblada per cananeus. Segons el Llibre de Josuè, el rei de Dor, es va aliar amb Jabin, el rei cananeu de Hassor en una batalla contra Israel, i hi va morir. Dor estava situada a la vora del territori d'Aser, però Josuè la va concedir a Manassès, que hi va mantenir els pobladors cananeus. Al mateix Llibre de Josuè es fa menció de Dor juntament amb una altra ciutat anomenada En-Dor.
El rei Salomó tenia dotze governadors al seu territori que cada any subministraven els queviures per al rei i l'administració reial, un mes cadascun. El territori muntanyós de Dor n'era un d'ells.
A la Història d'Unamon es menciona el poble dels Xequeleix, un dels Pobles de la mar, i allà es diu que Dor era la seva ciutat.
Va pertànyer després a Sidó. Va ser una fortalesa que Antíoc VIII Grif (125 aC-96 aC) va defensar contra Antíoc IX de Cízic (114 aC-94 aC). Era a uns 15 km de Cesarea. Els grecs i romans la van anomenar Dora (τὰ Δῶρα) (plural neutre). Jeroni d'Estridó la descriu com una ciutat en runes.

## Referències

* ↑ Burkhardt, Helmut (et al.) (comp.). Das grosse Bibellexikon. Wuppertal: Brockhaus, 1987, p. 293. ISBN 9783417246117.
* ↑ Llibre de Josuè. 11:1-14
* ↑ Llibre de Josuè. 12:23
* ↑ Llibre de Josuè. 17:11
* ↑ Primer llibre dels Reis. 4:11
* ↑ Caminos, Ricardo A. A tale of woe : from a hieratic papyrus in the A. S. Pushkin Museum of Fine Arts in Moscow: (Papyrus Pushkin 127). Oxford: Griffith Institute, Ashmolean Museum, 1977, p. 1-2.
* ↑ Smith, William (ed.). «Dora». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 26 febrer 2022].
Viccionari
# El gat negre

El gat negre és un relat d'Edgar Allan Poe, publicat el 19 d'agost de 1843 al Saturday Evening Post de Nova York, amb el títol original de The black cat.
Narrat en primera persona, el protagonista explica la seva peculiar relació amb un gat negre, "Plutó", que esdevé una mena d'aliat i alhora enemic en la relació amb la muller. Endut per la "llei de la Perversitat", el mata, però n'adopta un altre, també negre i borni, que l'indueix, segons el narrador, a assassinar la seva pròpia muller.
El conte acaba amb la descoberta del gat viu entre el cadàver descompost de la dona morta: Sobre el seu cap, amb la boca vermella oberta i l'únic ull com de foc, estava ajupida l'horrible bèstia, l'astúcia de la qual m'havia induït a l'assassinat, i el bram delator de la qual em lliurava al botxí. Havia emparedat el monstre a la tomba!
És el típic relat d'horror pur de Poe, hi apareixen els temes recurrents de tota la seva obra narrativa: el mal pel mal, l'agonia aliada amb la decadència moral, la mort no completa, la irracionalitat d'una possessió demoníaca. Segons cita el seu traductor al castellà, l'escriptor Julio Cortázar, el crític Alfred Colling diu que es tracta d'una metàfora de la relació entre Poe, la seva muller Virginia i la gata Caterina. Per la psicoanalista Marie Bonaparte hi ha molts elements del subconscient en aquest conte, un dels més densos del corpus narratiu de Poe. En cinema es va fer una adaptació en la pel·lícula d'episodis Tales of Terror dirigida per Roger Corman (1963).

## Referències

* ↑ «LIDteratura - 170 años de la muerte de Poe. Recomendado: "El gato negro", de Edgar Allan Poe.» (en castellà). [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ Bustelo, Gabriela. «La importancia de llamarse Poe». Arcadia, 2009.
* ↑ Méndez, Antonio. «Edgar Allan Poe - El Gato Negro - Crítica». Viaje literario. [Consulta: 18 maig 2001]. «“El gato negro” (1843) es uno de los relatos cortos más conocidos del maestro del cuento gótico Edgar Allan Poe.»
* ↑ Gómez Mejias, Loriet. «Edgar Allan Poe y su método de creación romántico». Revista de Estudios Filológicos, 2012. Arxivat de l'original el 28 de mayo de 2015. [Consulta: 28 maig 2015]. «Muchos críticos ven en el trío central (narrador, esposa, gato) un reverso infernal de Poe, su esposa Virginia y la gata Caterina.»
# Ernest Moliné i Brasés

Ernest Moliné i Brasés (Barcelona, 28 d'agost de 1868 - Barcelona, 12 de febrer de 1940) fou advocat, historiador i redactor de La Veu de Catalunya (1891) i de La Renaixença (1896).
Junt amb Lluís Faraudo i de Saint-Germain i Ignasi de Janer i Milà de la Roca dirigí col·lecció Recull de Textes Catalans Antichs de 1906 a 1912. Actiu en el moviment catalanista, el 1892 participà en l'Assemblea de la Unió Catalanista en la que s'aprovaren les Bases de Manresa. El 1913 fou escollit acadèmic de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona. També va formar part del consell d'administració de la Companyia Asland.
A proposta seva, hom afegí la tornada "Bon cop de falç!" a la lletra de Els Segadors.

## Obres

* Flor d'enamorats : cançoner català del segle xvi tret del bilingüe donat a l'estampa l'any 1573 (1900)
* Noticiari català dels segles XIV y [sic] XV (1916)
* Resum sintètic de la història del catalanisme (1907)
* Llegendes rimades de la Bíblia de Sevilla (1909)
* Textes catalans-provençals dels segles xiii i xiv (1911-12)
* Textes vulgars del segle XV (1913)
* Les costums marítimes de Barcelona (1914)
* Receptari de micer Johan, 1466 (1914)
* La Llenga catalana : estudi històrich (1911)

## Referències

* ↑ «Ernest Moliné i Brasés». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Enllaços externs

* Publicacions a revistes
* Ernest Moliné i Brasés. Una personalitat de la història de Catalunya arrelada a les nostres comarques
* Fons Ernest Moliné i Brasés a la Biblioteca de Catalunya.
# Districte de Ștefan Vodă

El districte de Ștefan Vodă (en romanès Raionul Ștefan Vodă) és una de les divisions administratives de la República de Moldàvia. La capital és Ștefan Vodă. L'u de gener de 2005, la població era de 70.600 habitants.
# Volkslied

Volkslied és una cançó popular alemanya. Les col·leccions més antigues de Volkslieder són les de Johann Ott, publicades a Nuremberg el 1534; la de Heinrich Finck, de 1536 i la de Georg Forster, de 1539 a 1556, també publicades a Nuremberg. De totes elles se'n conserven exemplars a les biblioteques de Múnic, Zwickau, Berlín i Leipzig. Comprenen cançons sagrades i profanes, tractades des de dues a sis parts. La col·lecció de cants més antiga de l'església luterana és l'Erfurter Enchiridioan, publicada el 1524, i de l'església catòlica l'himnari de Michale Vehe, de 1537. En les referides col·leccions hi figuren moltes melodies dels Minnesinger i dels famosos Mestres Cantaires de Nuremberg, tractats en l'estil contrapuntístic de l'època.
Les modernes cançons de Volkslied són nombroses. Les principals són:
* Arnold, Deutsche Volkslieder
* Becker, Lieder und Weisen vergangener Jahrkunderte (Leipzig, 1843-58)
* Die Tonwerke des 16ten und 17ten Jahrhundert (Leipzig, 1854)
* Böhme, Altdeutsches Liederbuch aus dem 12ten bis zum 17ten Jahrhundert (Leipzig, 1876), que és considerada com la millor obra publicada vers la cançó popular alemanya
* Johannes Brahms, Deutesche Volkslieder, a set parts
* Coussemaker, Chants populaires des Flamands de France (Gant, 1856)
* Eitner, Das Deutsche Lied des 15ten und 16ten Jahrhundert in Wort, Melodie und meherstimmigen Tonsatz (Berlín, 1876)
* Von der Hagen, Die Minnesinger, amb les melodies en notació antiga i moderna;Leipziger Commers-Buch, contenint les cançons dels estudiants alemanys (publicada a Leipzig, 1860)
* R. Von Liliencron i W. Stade, Die historichen Volkslieder der Deustchen von 13tenn bis 16ten Jahrhundert, gesammelt und erlauter, obra d'extraordinari mèrit (publicada a Leipzig, 1865-69)
* Reissmann, Das Deutsche Lied in seiner historischen Entwickelung
* C. Von Winterfeld, Der evangelische Kirchengesang und sein Verhäliniss zur Kunst der Tonsatzes
* Mautner, Alte Lieder und Weisen aus dem Salkammergut (1918)
* Aubry, Esquisse d'une bibliographie de la chanson populaire en Europe (195).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 69, pàg. 983 ISBN 84-239-4569-3
# Lagerpeton chanarensis

Lagerpeton chanarensis és una espècie de dinosauromorf basal que visqué durant el Ladinià (Triàsic mitjà) en allò que avui en dia és Sud-amèrica. Se n'han trobat restes fòssils a La Rioja (Argentina). Es tracta de l'única espècie del gènere Lagerpeton. Devia fer uns 70 cm de llargada. El seu nom genèric significa 'rèptil llebre' en llatí, mentre que el seu nom específic a la formació del Chañares, que conté els estrats on fou descobert.

## Referències

* 1 2 Entrada «Lagerpeton chanarensis» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].
* ↑ «Hindlimb osteology and distribution of basal dinosauromorphs from the Late Triassic of North America.» (en anglès). Journal of Vertebrate Paleontology, 29, 2, 2009, pàg. 498–516. DOI: 10.1671/039.029.0218.
# Le Claire

Le Claire és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 2.847 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Le Claire tenia 2.847 habitants, 1.104 habitatges, i 819 famílies. La densitat de població era de 262,3 habitants/km².
Dels 1.104 habitatges en un 35% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,9% hi vivien parelles casades, en un 8,7% dones solteres, i en un 25,8% no eren unitats familiars. En el 21% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 7,2% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 26,3% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.644 $ i la renda mediana per família de 51.546 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.188 $ mentre que les dones 26.395 $. La renda per capita de la població era de 21.243 $. Entorn del 2,9% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Le Claire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Le Claire». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.