OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pterobrycon

Pterobrycon és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Pterobrycon landoni (Eigenmann, 1913)
* Pterobrycon myrnae (Bussing, 1974)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1913. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part II. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 131). Indiana University Studies Núm. 18: 1-32.
* ↑ Bussing, W. A. 1974. Pterobrycon myrnae, a remarkable new glandulocaudine characid fish from Costa Rica. Revista de Biología Tropical v. 22 (núm. 1): 135-159.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Tardes de soledad

Tardes de soledad és un documental de 2024 dirigit per Albert Serra que tracta sobre el món de la tauromàquia.

## Trama

La pel·lícula mostra el torero André Roca Rey i el seu entourage al llarg de 14 corridas.

## Producció

La pel·lícula és una coproducció entre Espanya, França i Portugal d'Andergraun Films juntament amb Lacima Producciones, Idéale Audiences, i Rosa Filmes. La producció va durar uns cinc anys, tres dels quals per l'enregistrament d'imatge i dos més pel muntatge del material.

## Estrena

La pel·lícula va debutar al Kursaal el 23 de setembre de 2024, en competició per la Conquilla d'Or a la millor pel·lícula en el Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2024. Abans de l'estrena, el PACMA va demanar que es retirés la pel·lícula del festival. La pel·lícula serà distribuïda a Espanya per A Contracorriente Films, mentre que Films Boutique va adquirir els drets internacionals.

## Recepció

Luis Martínez de El Mundo va donar-li 4 estrelles a la pel·lícula, considerant-la "una pel·lícula monumental, preciosa, precisa, brutal, desconsolada, tràgica, bonica i, des de qualsevol punt de vista, única".
Jonathan Romney de ScreenDaily va descriure la pel·lícula com "un treball profundament immersiu i desacomplexadament repetitiu".

## Premis i nominacions

| Any | Premi | Categoria | Nominat | Resultat | Ref |
| 2024 | Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2024 | Premi Feroz Zinemaldia | Premi Feroz Zinemaldia | Guanyador | |
| 2024 | Festival Internacional de Cinema de Sant Sebastià 2024 | Conquilla d'Or | Conquilla d'Or | Guanyador | |

## Referències

* 1 2 Barraclough, Leo. «Films Boutique Picks Up Albert Serra’s ‘Afternoons of Solitude’ (EXCLUSIVE)». Variety, 20-09-2024.
* 1 2 3 Pérez, Laura. «"Hay cuadros que reflejan la guerra y no se retiran": Polémica por la película de toros de Albert Serra en el Festival de San Sebastián». Fotogramas, 23-09-2024.
* ↑ Martínez, Luis. «La sangre y la vida: Albert Serra nos hunde en lo profundo del mito táurico en 'Tardes de soledad' (****)». El Mundo, 23-09-2024.
* ↑ Romney, Jonathan. «‘Afternoons Of Solitude’: San Sebastian Review». ScreenDaily, 23-09-2024.
* ↑ «Albert Serra gana el Feroz Zinemaldia por 'Tardes de soledad' y La Dani presentará los Feroz en Pontevedra». Europa Press, 28-09-2024.
* ↑ Lodge, Guy. «San Sebastián Film Festival Award Winners (Updating Live)». Variety, 28-09-2024.
* ↑ Lily Ford. «Albert Serra’s Bullfighting Doc ‘Afternoons of Solitude’ Wins San Sebastian’s Golden Shell». Hollywood Reporter, 28-09-2024. [Consulta: 29 setembre 2024].
# Domenico I Gattiluso

Domenico I Gattiluso era senyor de l'illa de Lesbos. Era fill de Dorino I Gattiluso, al que va succeir a la seva mort el 1455.
El dia 25 de desembre de 1455 l'illa fou ocupada pels turcs, que només es van retirar el 1456 contra la cessió de Tasos i l'augment del tribut.
Es va casar amb Maria Giustiniana-Longo, de la família Giustiniani governant a Quios.
El 1458 el seu germà Nicolo II Gattiluso va donar un cop d'estat, va agafar la direcció de la senyoria, i va empresonar Domenico, que possiblement va fer matar.
# Takifugu basilevskianus

Takifugu basilevskianus és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Referències

* ↑ Abe T., 1949. Taxonomic studies on the puffers (Tetraodontidae, Teleostei) from Japan and adjacent regions -- V. Synopsis of the puffers from Japan and adjacent regions. Bull. Biogeogr. Soc. Jpn. v. 14 (núm. 13). 89-140.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Basilewsky, S., 1855. Ichthyographia Chinae Borealis. Nouv. Mém. Soc. Imp. Natur. Moscou v. 10: 215-263, Pls. 1-9.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O., 2003. Family Tetraodontidae (Pufferfishes). p. 670. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Lévêque, C., 1992. Tetraodontidae. p. 868-870. A: C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale, núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Matsuura, K., 1990: The pufferfish genus Fugu (Abe, 1952), a junior subjective synonym of Takifugu (Abe, 1949). Bulletin of the National Science Museum Series A (Zoology) v. 16 (núm. 1): 15-20.
* Matsuura, K., 2001. Tetraodontidae. Puffers. p. 3954-3957. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Song, L.-S., B.-Z. Liu, Z.-Z. Wang, H.-L. Li i J.-H., 2001: Phylogenetic relationships among pufferfish of genus Takifugu by RAPD analysis. Chinese Journal of Oceanology and Limnology v. 19 (núm. 2): 128-134.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yamada, U., 2002. Tetraodontidae. p. 1418-1431. A: T. Nakabo (ed.). Fishes of Japan with pictorial keys to the species (segona edició). Tokai University Press, 1749 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Comtat de Vílnius

El comtat de Vílnius (en lituà: Vilniaus apskritis) és una divisió administrativa de Lituània. La capital és Vílnius. El comtat se sotsdivideix en 6 districtes municipals, 1 municipi i 1 ciutat:
* Districte municipal de Šalčininkai
* Districte municipal de Širvintos
* Districte municipal de Švenčionys
* Districte municipal de Trakai
* Districte municipal d'Ukmergė
* Districte municipal de Vílnius
* Municipi d'Elektrėnai
* Ciutat municipal de Vílnius

## Enllaços externs

* Oficina estadística del comtat de Vílnius Arxivat 2005-04-06 a Wayback Machine.
# Batíades

Els batíades (dinastia batíada) era una dinastia de Cirene que va regnar des del 631 aC al 450 aC. Va tenir vuit reis a més d'un usurpador de la família reial i un desè rei (el darrer) que va exercir breument fora de la ciutat fins a la seva mort. Segons Heròdot, va prendre el nom del seu primer rei Batos I, que va fundar la ciutat de Cirene.
Els reis batíades de Cirenaica van ser:
* Batos I
* Arcesilau I
* Batos II Eudamó
* Arcesilau II el cruel
* Batos III
* Arcesilau III
* Batos IV el bell
* Arcesilau IV
L'usurpador portava per nom Learcos, probablement germà d'Arcesilau II, que es va proclamar breument rei entre aquest i Batos III.
Un descendent famós dels batíades va ser l'escriptor i poeta Cal·límac de Cirene.

## Referències

* ↑ Heròdot. Històries, IV 159
* ↑ Chamoux, François. Cyrène sous la monarchie des Battiades. París: E. de Boccard, 1953, p. 28.
* ↑ Cal·límac. Epigrama 35

## Vegeu també

* Cirene
# Perim

L'illa de Perim (àrab: جزيرة ميون, Jazīrat Mayyūn, i جزيرة بريم, Jazīrat Barīm; portuguès: ilha de Meyo) és una illa del Iemen, a l'estret de Bab al-Màndeb, d'origen volcànic.

## Geografia

Té una costa d'uns 8 km, una superfície de 14 km² i l'altura màxima és de menys de 75 m. No té aigua i només uns 500 habitants permanents.

## Etimologia

L'autor de Periple de la Mar Eritrea i Plini el Vell, ambdues com a fonts grecoromanes, la van anomenae l'«illa de Diodor» (Diodori insula). El seu nom europeu, Perim, derivaria de la paraula àrab Berim (cadena) associada a la història de l'estret. Va romandre desocupada durant segles.

## Història

És probable que fos visitada pel croat francès Renaud de Châtillon, del que se sap que els vaixells foren destruïts per Saladí. El 1513 la va explorar Albuquerque; hi va erigir una creu en un turonet i la va batejar com a illa de Vera Cruz.
El 1738 fou breument ocupada pels francesos. Fou un niu de pirates però la van abandonar per manca d'aigua i se'n van anar a l'illa de Santa Maria de Madagascar.
El 1799 fou ocupada pel tinent coronel Murray, enviat des de Bombai per la Companyia Britànica de les Índies Orientals, en preparació de la invasió d'Egipte però fou abandonada al cap de poc per la manca d'aigua i perquè les bateries a l'illa no podien dominar l'estret.
Va seguir abandonada fins al 1857 quan la van tornar a ocupar els britànics per construir-hi un far que es va acabar el 1861. S'hi va instal·lar una guarnició de 50 homes que eren rellevats cada dos mesos si era possible. El 1869 es va construir una estació carbonera (Brown Bay) pels vaixells que creuaven el canal de Suez. El 1901 la guarnició es mantenia a l'illa i la població era de 1.236 habitants, amb una policia de 10 homes. Hi havia dipòsits de carbo i s'obtenia aigua per condensació. S'havia construït un segon far. El govern estava a càrrec d'un resident assistent amb poder judicial de primera classe. El 1915 fou atacada pels otomans però foren rebutjats. L'estació carbonera fou tancada el 1936. L'illa va formar part de l'Índia Britànica i des del 1937 de la colònia d'Aden, de la que va ser una dependència juntament amb l'illa de Kamaran, les illes Kúria Múria i l'illa de Socotra (Socotora); el 1959 va formar part de l'estat d'Aden dins de la Federació d'Aràbia del Sud.
El 1967 els britànics es van retirar d'Aden i l'illa va quedar integrada a la República democràtica del Iemen (Iemen del sud) fins que aquesta es va fusionar amb la República del Iemen (Iemen del nord) el 1990.

## Referències

* ↑ Hunter, F. M.. An Account of the British Settlement of Aden in Arabia (en anglès). Londres: Trübner, 1877, p. 191. OCLC 1088546.
* ↑ «Eritrea, Diodorou Nesos (Perim)» (en anglès). Trismegistos.org. [Consulta: 24 agost 2020].
* 1 2 «Perim Island» (en anglès). Encyclopaedia Britannica. [Consulta: 9 octubre 2021].
# Takyeh

Takyeh (en àzeri: Təkiyə) és una mesquita, monument històric del segle xiii, dins la Ciutat Vella (al carrer Gazi Muhammed) de Bakú, capital de l'Azerbaidjan. L'edifici també fou registrat com a monument arquitectònic nacional per decisió del Gabinet de Ministres de la República de l'Azerbaidjan el 2 d'agost del 2001, amb el núm. 132.
La mesquita, juntament amb el Palau dels Xirvanxàs i la resta de recinte emmurallat de Bakú, fou inscrita com a Patrimoni de la Humanitat de la Unesco el 2000.

## Història

El monument s'edificà al segle xiii. Va funcionar com a mesquita Mahal·la, i també com a escola secundària. El 1967, es van feren excavacions arqueològiques al voltant de Takyeh, i fou restaurat en la dècada dels 1970.
Els dervixos feien rituals religiosos individuals i massius ací. Takyeh també era un refugi per a viatgers.

## Característiques arquitectòniques

El monument és quadrat i conté una habitació individual. La façana s'orienta cap a la Torre de la Donzella. La seua forma inusual, així com la coberta de la sala de culte amb cúpules esglaonades són un tret característic del monument.

## Galeria

* Vistes de l'antiga mesquita

## Referències

* ↑ «Azərbaycan Respublikası ərazisində dövlət mühafizəsinə götürülmüş daşınmaz tarix və mədəniyyət abidələrinin əhəmiyyət dərəcələrinə görə bölgüsünün təsdiq edilməsi haqqında Azərbaycan Respublikasi Nazirlər Kabinetinin qərarı». e-qanun.az. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ «Walled City of Baku with the Shirvanshah's Palace and Maiden Tower». UNESCO Culture Sector. [Consulta: 29 desembre 2012].
* ↑ «Təkiyə (dərvişlərin ibadət etdiyi yer)». kataloq.gomap.az. [Consulta: 6 abril 2018].
* ↑ «Old city-Icherisheher». bakucity. [Consulta: 27 octubre 2019].
# Haploïdia

L'haploïdia és una fase cel·lular dins del cicle vital de molts eucariotes. Es caracteritza per la presència d'un sol joc de cada cromosoma a diferència de les diploides, que en tenen dos. Aquesta és una de les característiques principals dels gàmetes, que en fusionar-se durant la fecundació adquireixen els dos jocs necessaris per a l'organisme que originen.
# Regió de Junín

Junín és una regió del Perú. Limita amb les regions de Pasco, Ucayali, Cusco, Ayacucho, Huancavelica i Lima.

## Divisió administrativa

La regió es divideix en 9 províncies:
* Huancayo
* Concepción
* Chupaca
* Jauja
* Tarma
* Yauli
* Junín
* Chanchamayo
* Satipo

## = Enllaços externs

* Junin.info :: El Portal de la Regió Junin - PERU
* Govern Regional de Junín
# Tanichthys albonubes

Tanichthys albonubes és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Reproducció

Té lloc diverses vegades a l'any sobre plantes i des del març fins a l'octubre.

## Alimentació

Menja zooplàncton, larves d'insectes aquàtics i detritus.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (18 °C-22 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina (Guangdong i Hainan) i el Vietnam. Va esdevindre extint a Hong Kong.

## Referències

* ↑ Lin S.-Y., 1932. New cyprinid fishes from White Cloud Mountain, Canton. Lingnan Sci. J. Canton v. 11 (núm. 3). 379-383.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lin, S.-Y., 1932. New cyprinid fishes from White Cloud Mountain, Canton. Lingnan Sci. J. Canton v. 11 (núm. 3): 379-383.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 UICN (anglès)
* ↑ Welcomme, R.L., 1988. International introductions of inland aquatic species. FAO Fish. Tech. Pap. 294. 318 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tapiete

El tapiete és una llengua parlada al Paraguai, Bolívia i l'Argentina, sovint considerada un dialecte del guaraní oriental bolivià, que al seu torn és una variant de l'idioma guaraní utilitzat pels tapietes. També és conegut amb els noms de: guarayo, guasurangue, guasurango, tirumbae, yanaigua, ñandeva o ñanagua.
Sovint es troba en moltes publicacions que la paraula tapiete és accentuada en forma aguda en denominar a aquest poble (tapieté), però això és un error per confusió amb l'accentuació aguda d'altres variants de l'idioma guaraní (com el paraguaià), ja que els tapietes i els chiriguanos han adoptat l'accentuació greu per a la majoria de les seves paraules.
Al Paraguai és parlat per unes 2.270 persones. A l'Argentina, és parlat per una comunitat de 100 habitants d'un llogaret proper a Tartagal, província de Salta. La majoria dels parlants també utilitza el guaraní paraguaià i l'espanyol.
Des de la promulgació del decret suprem núm. 25894 l'11 de setembre de 2000 el tapiete és una de les llengües indígenes oficials de Bolívia. Va ser inclòs en la Constitució Política promulgada el 7 de febrer de 2009.

## Referències

* 1 2 Ñandeva o Tapieté en Ethnologue.
* ↑ VARIACIÓN Ï VS. Ë EN LA TERCERA PERSONA DEL VERBO 'ESTAR' EN TAPIETE (TUPÍ-GUARANÍ): ¿UN CASO DE CAMBIO LINGÜÍSTICO INDUCIDO POR CONTACTO? Pág. 103. Por Florencia Ciccone
* ↑ Ethnologue report for Argentina
* ↑ Bolivia: Decreto Supremo Nº 25894, 11 de septiembre de 2000
* ↑ Constitución Política de Bolivia
# Gabriel Adorno

Gabriel Adorno (Gènova, vers 1320-1383), fou un patrici genovès. Es va casar el 1347 amb Valentina (Violant) Giustiniani Garibaldi.
Va exercir com ancià de la República de Gènova el 1359, i fou ambaixador de l'estat a Montferrato el 1360 i vicari imperial a Gènova el 1367.
Fou dux de Gènova del 14 de març de 1363 al 13 d'agost del 1370.
# Tasmanogobius gloveri

Tasmanogobius gloveri és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scott E. O. G., 1935. Notes on the gobies recorded from Tasmania, with description of a new genus. Pap. Proc. R. Soc. Tasmania 1934. 47-62.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hoese, D. F., 1991. A revision of the temperate Australian gobiid (Gobioidei) fish genus Tasmanogobius with a comment on the genus Kimberleyeleotris. Mem. Mus. Victoria v. 52 (núm. 2): 361-376.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H., 1993. Coastal fishes of south-eastern Australia. University of Hawaii Press. Honolulu, Hawaii. 437 p.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tatia brunnea

Tatia brunnea és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,6 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Surinam, Guaiana Francesa i el Brasil.

## Observacions

La seua mida petita el fa força apreciat com a peix d'aquari.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Miranda Ribeiro A. de 1911. Fauna brasiliense. Peixes. Tomo IV (A) (Eleutherobranchios Aspirophoros). Arq. Mus. Nac. Rio de J. v. 16. 1-504.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Le Bail, P.-Y., P. Keith i P. Planquette 2000. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (vol. 2, fascicle II). Publications scientifiques du Muséum national d'Histoire naturelle, París: 307 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 086622131X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Mees, G. F. 1974. The Auchenipteridae and Pimelodidae of Suriname (Pisces, Nematognathi). Zool. Verh. (Leiden) Núm. 132: 1-256, Pls. 1-15.
* Mees, G. F. 1988: Notes on the genus Tatia (Pisces, Nematognathi, Auchenipteridae). Proceedings of the Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen (Series C, Biological and Medical Sciences) v. 91 (núm. 4): 405-414.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Ed. Salamander, Nova Jersey, Estats Units. 117pp. ISBN 0861013484.
* Sarmento-Soares, L. M. i R. F. Martins-Pinheiro 2008: A systemtic review of Tatia (Siluriformes: Auchenipteridae: Centromochlinae). Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 3): 495-542. .
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Tatia intermedia

Tatia intermedia és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu als rius.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil, Surinam i Guaiana (riu Essequibo).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Miranda Ribeiro A. de 1911. Fauna brasiliense. Peixes. Tomo IV (A) (Eleutherobranchios Aspirophoros). Arq. Mus. Nac. Rio de J. v. 16. 1-504.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Boujard, T., M. Pascal, F.J. Meunier i P.-Y. Le Bail 1997. Poissons de Guyane. Guide écologique de l'Approuague et de la réserve des Nouragues. Institut National de la Recherche Agronomique, París, França, 219 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 086622131X.
* Cheung, W.W.L., T.J. Pitcher i D. Pauly 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing Biol. Conserv. 124:97-111.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Mees, G. F. 1988: Notes on the genus Tatia (Pisces, Nematognathi, Auchenipteridae). Proceedings of the Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen (Series C, Biological and Medical Sciences) v. 91 (núm. 4): 405-414.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Ed. Salamander, Nova Jersey, Estats Units. 117pp. ISBN 0861013484.
* Sarmento-Soares, L. M. i R. F. Martins-Pinheiro 2008: A systemtic review of Tatia (Siluriformes: Auchenipteridae: Centromochlinae). Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 3): 495-542. .
* Steindachner, F. 1877. Die Süsswasserfische des südöstlichen Brasilien (III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.): 559-694, Pls. 1-13.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.