OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Royal Center

Royal Center és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 832 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Royal Center tenia 832 habitants, 330 habitatges, i 235 famílies. La densitat de població era de 642,5 habitants/km².
Dels 330 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,4% hi vivien parelles casades, en un 10,6% dones solteres, i en un 28,5% no eren unitats familiars. En el 25,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,7% tenia menys de 18 anys, un 7,9% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 19,4% de 45 a 60 i un 20,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 40.625 $ i la renda mediana per família de 52.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.833 $ mentre que les dones 19.792 $. La renda per capita de la població era de 17.440 $. Entorn del 2,8% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Royal Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Royal Center». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Langres

El Districte de Langres és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès de l'Alt Marne, a la regió del Gran Est. Té 10 cantons i 158 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Langres.

## Cantons

cantó d'Auberive - cantó de Bourbonne-les-Bains - cantó de Fayl-Billot - cantó de Laferté-sur-Amance - cantó de Langres - cantó de Longeau-Percey - cantó de Neuilly-l'Évêque - cantó de Prauthoy - cantó de Varennes-sur-Amance - cantó de Val-de-Meuse

## Vegeu també

* Cantons de l'Alt Marne
# Antiga Casa Figueras

L'antiga Casa Figueras és un establiment situat a la Rambla, 83 de Barcelona, catalogat com a de gran interès (categoria E1). Actualment és una sucursal de la Pastisseria Escribà.

## Història i descripció

Segons sembla, el semoler i carnisser Jaume Figueras i Burull (1827-1877) treballava en un altre local al carrer de Sant Ramon, i posteriorment es va traslladar a la Rambla de Sant Josep.
El 1902 es va reformar la botiga sota la direcció del pintor i escenògraf modernista Antoni Ros i Güell i hi van treballar: Vilà i Domènech pels metalls; Boí, la pintura; Corrius, els marbres; Medemant, la fusteria; F. Lacambra, els treballs de coure; i Badia, la serralleria. Hi destaca el relleu de la cantonada, fet per l'escultor Lambert Escaler, en què es representa una segadora, homenatge a l'activitat que es feia a la vella fàbrica de pastes de sopa, així com la profusa decoració dels portals d'arc de mig punt i els aparadors, amb mosaics policromats realitzats amb la tècnica del trencadís, obra de Mario Maragliano.
En els vitralls, fets al taller Rigalt i Granell, abunden les figures simbòliques femenines. A l'interior també es conserva part de l'ornamentació original, del mobiliari, amb un gran treball de fusteria, així com una escultura de marbre d'una verge, d'estil modernista, obra de Josep Maria Barnadas.
El 1986, el pastisser Antoni Escribà va comprar el local per al seu fill Christian i se'n va restaurar l'exterior i reformar l'interior.

## Referències

* ↑ «Antiga Casa Figueras». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ «Jaume Figueras». Bellesguard (blog). Fernando Garcés, 23-03-2021.
* ↑ Información comercial española. Ministerio de Industria y Comercio, 1944, p. 22.
* ↑ Guía de forasteros en Barcelona, 2ª parte, 1842, p. 24, 53.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 161, 297.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 127.
* 1 2 3 4 «Antigua Casa Figueras». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 «Habitatge a la Rambla, 83». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.

## Vegeu també

* Torre Bellesguard

## Enllaços externs

* «Antiga Casa Figueras». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Belview

Belview és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 412 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Belview tenia 412 habitants, 155 habitatges, i 93 famílies. La densitat de població era de 169,2 habitants per km².
Dels 155 habitatges en un 29,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 40% no eren unitats familiars. En el 38,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,1% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 22,6% entre 25 i 44, un 15,3% de 45 a 60 i un 33,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.500 $ i la renda mediana per família de 42.857 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.188 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 16.105 $. Cap de les famílies i el 3,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Belview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Belview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Natromarkeyita

La natromarkeyita és un mineral de la classe dels carbonats que pertany al grup de la markeyita.

## Característiques

La natromarkeyita és un carbonat de fórmula química Na₂Ca₈(UO₂)₄(CO₃)$_{13}$·27H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2019, sent publicada per primera vegada el 2020. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 1,5 i 2. És un mineral relacionat químicament i estructuralment amb la markeyita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Markey, al Red Canyon del comtat de San Juan (Utah, Estats Units), on s'han trobat cristalls de fins a 0,2 mm. Aquesta mina estatunidenca és l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Natromarkeyite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 gener 2022].
* ↑ Kampf, Anthony R.; Olds, Travis A.; Plášil, Jakub; Burns, Peter C.; Marty, Joe «Natromarkeyite and pseudomarkeyite, two new calcium uranyl carbonate minerals from the Markey mine, San Juan County, Utah, USA». Mineralogical Magazine, 84, 5, 10-2020, pàg. 753–765. DOI: https://doi.org/10.1180/mgm.2020.59 [Consulta: 8 gener 2022].
# Botó Fluix

Botó Fluix va ser un magazín televisiu, produït per la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, dirigit per l'escriptor Xesc Barceló. i emès per TV3. Bàsicament centrat en el món de l'expressió visual i sonora, el contingut era variable, amb reportatges i entrevistes a joves perfils creatius de l'àmbit musical i de les arts plàstiques. L'escaleta del programa contenia diverses seccions lliures, sovint obertes a l'experimentació narrativa i audiovisual, i dedicades a la presentació de videoclips, actuacions i concursos.

## Referències

* ↑ «Web de 3CAT. Programa Boto Fluix publicat el 7 de juliol de 2023» (en català). Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. [Consulta: 28 febrer 2025].
* ↑ 324cat. «Mor Xesc Barceló, escriptor i guionista de sèries com "Sitges" i "Arnau"», 07-06-2022. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «Citació a diari El Mundo» (en castellà). diari El Mundo. [Consulta: 28 febrer 2025].

## Enllaços externs

* Pàgina sobre el programa a 3CAT
# Spatuloricaria lagoichthys

Spatuloricaria lagoichthys és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* ↑ Schultz L. P. 1944. The catfishes of Venezuela, with descriptions of thirty-eight new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 94 (núm. 3172). 173-338.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert, R. (1996). Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Schultz, L. P. 1944. The catfishes of Venezuela, with descriptions of thirty-eight new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 94 (núm. 3172): 173-338, Pls. 1-14.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Iàkiv Punkin

Iàkiv Punkin (Zaporíjia, 8 de desembre de 1921 - Zaporíjia, 12 d'octubre de 1994) va ser un lluitador ucraïnès, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica entre les dècades de 1930 i 1950. Combinà la lluita grecoromana i la lluita lliure.
Punkin era jueu i s'inicià en la lluita el 1938, mentre treballava en una fàbrica com a torner. La Segona Guerra Mundial va suposar una aturada en la seva carrera esportiva. El 1941 va ser mobilitzat per l'exèrcit soviètic, però va ser capturat pels alemanys i passà bona part de la guerra en diferents camps de presoners. Durant el captiveri es va fer passar per un musulmà osset, amagant el seu origen jueu. No va ser alliberat fins al 1945 i llavors passà tres anys més a l'exèrcit. A l'exèrcit tornà a practicar la lluita i el 1947 guanyà els campionats de l'exèrcit soviètic. El 1952 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Hèlsinki, on guanyà la medalla d'or en la categoria del pes ploma del programa de lluita. A nivell nacional guanyà cinc campionats soviètics, 1949, 1950, 1951, 1954 i 1955.
Una vegada retirat passà a exercir d'entrenador de lluita a Zaporíjia. En record seu es disputa un torneig internacional de lluita a la seva ciutat cada any. El 2018 va ser inclòs a l'International Jewish Sports Hall of Fame.

## Referències

* ↑ «YIVO | Sport: Jews in Sport in the USSR».
* ↑ «К ОЛИМПИЙСКОМУ ЗОЛОТУ… ЧЕРЕЗ КОНЦЛАГЕРЬ» (en rus). Еврейский Обозреватель.
* 1 2 «Olympedia – Yakov Punkin». [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ Mininberg, L. L.. Evrei v rossiĭskom i sovetskom sporte: 1891-1991. Moskva: s.n., 1998, p. 56. ISBN 978-5-86290-314-0.
* ↑ «ПУНКИН Яков Григорьевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 28 maig 2024].
* ↑ «Yakiv Punkin». International Jewish Sports Hall of Fame. [Consulta: 28 maig 2024].
# Districte de Saint-Dizier

El Districte de Saint-Dizier és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès de l'Alt Marne, a la regió del Gran Est. Té 11 cantons i 114 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Saint-Dizier.

## Cantons

cantó de Chevillon - cantó de Doulaincourt-Saucourt - cantó de Doulevant-le-Château - cantó de Joinville - cantó de Montier-en-Der - cantó de Poissons - cantó de Saint-Dizier-Centre - cantó de Saint-Dizier-Nord-Est - cantó de Saint-Dizier-Oest (amb cap a: Éclaron-Braucourt-Sainte-Livière) - cantó de Saint-Dizier-Sud-Est - cantó de Wassy

## Vegeu també

* Cantons de l'Alt Marne
# Analcima

L'analcima és un mineral de la classe dels silicats; dins d'aquests pertany als tectosilicats, concretament a les escapolites. També pertany al grup de les zeolites. L'analcima és l'anàleg de sodi de la pollucita, amb la que forma la sèrie Analcima-Pollucita. També forma una sèrie amb la wairakita. Anomenada així l'any 1797 per Rene Just Haüy, del grec ανάλκιμος (analkimos), "feble" o "sense força", en al·lusió a la debilitat de la càrrega electroestàtica desenvolupada quan el mineral s'escalfa o es frega.

## Propietats

Es classifica generalment com una zeolita, però estructuralment i químicament és més similar als feldespatoides. Cristal·litza en el sistema cúbic, formant cristalls aïllats, reunits en druses o en agregats compactes o terrosos; d'exfoliació poc clara, i de color blanc, rosa o gris. Té duresa 5,5 i pes específic 2,24. La seva estructura presenta espais buits relativament grans, que són ocupats per molècules d'aigua; d'aquí que sigui rarament pur. Sota l'acció de l'àcid clorhídric pren consistència de gel.

## Formació i jaciments

Es presenta com a mineral primari a les cavitats dels basalts com a producte de transformació de la nefelina i la leucita, així com a altres roques ígnies alcalines. També es troba farcint cavitats i vesícules associada a prehnita, calcita i a altres zeolites. A Catalunya s'ha trobat analcima a Vilanova d'Escornalbou, al Baix Camp (Tarragona) i a la Roca de Sant Julià, a Montardit de Dalt (Pallars Sobirà, Lleida).

## Referències

* ↑ Handbook of Mineralogy, Mineral Data Publishing
* 1 2 «Analcime» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 febrer 2014].
* ↑ «Analcima». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Premi

Un premi (del llatí praemium) és qualsevol tipus d'article o compensació d'altre tipus donat a una persona o a un grup que es rep per agraïment o reconeixement a l'esforç realitzat, tant regals o com diners en metàl·lic.
Els premis també poden anar lligats a jocs o torneigs on hi intervé la sort, i en altres cal (normalment) a més de la sort, la participació en una competició tant sigui per la compra d'un producte, servei, butlleta o veure algun programa o anunci de televisió, fer una trucada telefònica, o per una inscripció voluntària en una llista de participants per poder tenir alguna oportunitat d'accedir a un premi; com és el cas dels premis que atorguen les loteries, rifes i gairebé tots els sortejos de televisió.
Els premis sovint impliquen recompenses monetàries, així com la fama que ve amb ells. Alguns premis també s'associen amb l'adjudicació de cerimònies extravagants. Els premis es poden concedir per un nombre de raons com per atorgar un descans a un treball o assenyalar un comportament exemplar, i per proporcionar incentius en els concursos. En general, els premis es consideren positius, i els guanyadors són admirats. Tanmateix, molts premis, especialment els dedicats a la fama, sovint han causat controvèrsia i gelosia.

## Propòsits

En moltes loteries i rifes, la suma recaptada es destina a obres de beneficència pública o privada. Un exemple d'aquests últims són les loeteries, i els sortejos de la Creu Roja de molts països.
Alguns premis són atorgats per governs locals o nacionals, i altres per institucions privades o individus, ja sigui amb caràcter altruista o amb fins de promoció científica, artística o tecnològica.

## Vegeu també

* Loteria
* Atzar
Viccionari
# Dellwood (Minnesota)

Dellwood és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 1.033 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Dellwood tenia 1.033 habitants, 353 habitatges, i 304 famílies. La densitat de població era de 144,5 habitants per km².
Dels 353 habitatges en un 42,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 80,7% hi vivien parelles casades, en un 3,4% dones solteres, i en un 13,6% no eren unitats familiars. En el 10,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,93 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,7% tenia menys de 18 anys, un 5,3% entre 18 i 24, un 18,6% entre 25 i 44, un 37% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 129.136 $ i la renda mediana per família de 133.717 $. Els homes tenien una renda mediana de 84.792 $ mentre que les dones 50.625 $. La renda per capita de la població era de 61.592 $. Entorn de l'1,6% de les famílies i l'1,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Dellwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Dellwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
# Camargo (Cantàbria)

Camargo (Camargu en càntabre) és un municipi a la Comunitat autònoma de Cantàbria. El terme "Camargo" deriva del preromà Cabarcus, que és com es designava a l'individu de la tribu dels Cabarci que esmenta Plini el Vell en el segle i. El municipi és en un pla de la comarca de Santander i limita al nord amb Santander i Santa Cruz de Bezana, a l'oest amb Piélagos, al sud amb Piélagos i El Astillero i a l'est amb la Badia de Santander. Està situat a l'entrada de la capital autonòmica, i forma part de la seva àrea metropolitana. Inclou les localitats de Cacicedo/Cacicéu, Camargo/Camargu, Escobedo de Camargo/Escobéu, Herrera/Jerrera, Igollo/Igollu, Maliaño/Maliañu, Muriedas (capital), i Revilla.

## Evolució demogràfica

Evolució demogràfica :
| 1900 | 1910 | 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1980 | 1990 | 2000 | 2007 |
| 4.923 | 6.043 | 7.335 | 9.642 | 10.198 | 10.523 | 12.822 | 15.541 | 18.760 | 20.176 | 22.749 | 30.665 |
Font: INE

## Persones il·lustres

* José María Cagiga (1864-1922): escriptor de relats curts i contes costumbristes sota el pseudònim de José de Revilla y Camargo.
* Pedro Velarde y Santillán (1779-1808) Militar que encapçalà l'aixecament contra els francesos, i dona inici a la Guerra del Francès.
* José de la Puente y Peña (1670-1739): mestre de camp, gentilhome de Càmera de S. M., cavaller de Santiago, marquès de Villapuente.
* Juan de Herrera (1530-1597): arquitecte creador del Monestir de l'Escorial.
* Ramón de Bonifaz: militar que encapçalà l'alliberament de Sevilla en ajuda al rei Ferran III (El Sant) el novembre de 1248 i donà lloc al que actualment apareix a l'escut de Santander, el trencament de les cadenes que el lligaven a la Torre de l'Or.
* Mateo Escagedo Salmón (Maliaño, 1854 - Santander, 1934): va rebre del papa Pius XI el títol d'Abat de la Col·legiata de Santa Juliana, que el Pontífex restituí per honrar la feina del sacerdot camarguès. Va escriure "Centralismo y Regionalismo", precursor del coneixement de Cantàbria com a entitat diferenciada, "Solares Montañeses", etc.
* Juan Manuel Gozalo (1944-2010): Periodista esportiu de ràdio i televisió.
* Juan Carlos Arteche (1957-2010): futbolista professional que jugà al Racing de Santander i l'Atlètic de Madrid, on fou capità diverses temporades.

## Resultats electorals

Eleccions municipals, 25 de maig de 2003 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| PSOE | 5972 | 37,82% | 9 |
| PP | 5039 | 31,91% | 8 |
| PRC | 1696 | 10,74% | 2 |
| ACaP | 1684 | 10,66% | 2 |
Eleccions municipals, 27 de maig de 2007 :
| Partit | Vots | % | Regidors |
| ACaP | 5704 | 32,20% | 7 |
| PP | 5310 | 29,97% | 7 |
| PSOE | 4494 | 25,37% | 6 |
| PRC | 1395 | 7,87% | 1 |
Eleccions municipals, 22 de maig de 2011 :
| Partido | Votos | % | Concejales |
| PP | 7668 | 44,28% | 11 |
| PSC-PSOE | 4900 | 28,30% | 7 |
| PRC | 1761 | 10,17% | 2 |
| IU | 856 | 4,94% | 1 |

## Ciutats agermanades

* Cugnaux

## Referències

* ↑ Sociedad Cántabra de escritores. «Cagiga Aparicio, José María, Revilla de Camargo (1864-1922)». Arxivat de l'original el 2013-06-20. [Consulta: 1r juliol 2012].

## Enllaços externs

* Ajuntament de Camargo