OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salvador Millet i Pagès

Salvador Millet i Pagès (el Masnou, Maresme, 15 de febrer de 1852 — el Masnou, Maresme, 1915) fou un mariner català.
Era germà del músic Lluís Millet i Pagès i de Joan Millet i Pagès, ambdós molt lligats a l'Orfeó Català. Va realitzar els seus estudis a l'Escola de Nàutica de Barcelona i va seguir la carrera de pilot de vaixells. Va realitzar freqüents viatges a Amèrica. Posteriorment, va dedicar set anys al servei de la Companyia Transatlàntica, cobrint la ruta de les Filipines.

## Obres publicades

Publicà Problemas sobre la nueva navegación astronómica (1883) i Manual práctico del desvío de la aguja magnética (1892).

## Referències

* ↑ Vilà i Miguel, Núria; Villanueva i Margalef, Maria. Lluís Millet i Pagès. Retalls de vida. El Masnou: Ajuntament del Masnou. Arxiu Municipal, 2017 (La Roca de Xeix núm. 31).
* 1 2 «Salvador Millet i Pagès». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Sigismund Salblinger

Sigismund Salblinger fou un músic alemany del segle xvi. El seu nom també pot aparèixer com a Sigmund Salminger, Sigismund Salblinger i Sigmund Salminger
Era monjo quan arribà el 1527 a Augsburg, i s'afilia a la seva arribada a la secta anabaptista, però no tardà a retornar a l'ortodòxia, i s'establí en aquella ciutat com a mestre d'escola. El seu principal mèrit consisteix a haver publicat algunes antologies que contenien composicions d'autors quasi desconeguts en aquella època, com per exemple els francos-flamencs Josquin Baston i, Noel Bauldeweyn.
Cal mencionar:
* Selectissimae nec nonfamiliarissimae cantiones ultra centum (Augsburg, 1540);
* Concentus 8, 6, 5 et 4 vocum (Augsburg, 1545);
* Cantiones 7, 6 et 5 vocum longe gravissimae (1545);
* Cantiones selectissimae 4 vocum (1548-49).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 53, pàg. 185 (ISBN 84-239-4553-7)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 1119 (ISBN 84-239-4507-3)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 1213 (ISBN 84-239-4507-3)
# Psychoda pontina

Psychoda pontina és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Sarà, 1953. Specie nuove di Psicodidi dall'Italia centrale e dalla Sicilia (Diptera). Annali Ist Mus Zool Univ Napoli, 5(núm. 8): 1-30.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Gunterita

La gunterita és un mineral de la classe dels òxids. Rep el nom en honor del doctor Mickey Eugene Gunter (n. 1953), professor de mineralogia a la Universitat d'Idaho, especialment conegut pels seus estudis en mineralogia òptica i mineralogia dels minerals d'amiant.

## Característiques

La gunterita és un vanadat de fórmula química Na₄Ca(V₁₀O₂₈)·20H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2011. La fórmula original amb la que va ser aprovada, Na₄(H₂O)₁₆(H₂V₁₀O₂₈)∙6H₂O, va ser redefinida l'any 2021 per l'actual. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 1.
Les mostres que van servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troben conservades al Museu d'Història Natural del Comtat de Los Angeles, a Los Angeles (Califòrnia) amb els números de catàleg: 63506 i 63507.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina West Sunday, situada al districte miner de Slick Rock, dins el comtat de San Miguel (Colorado, Estats Units). També ha estat descrita a les properes mina Sunday i mina Burro. Totes aquestes mines del districte miner de Slick Rock són els únics indrets a tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Gunterite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 10 novembre 2021].
* ↑ Ritsuro MIYAWAKI, Frédéric HATERT, Marco PASERO, Stuart J. MILLS «IMA Commission on New Minerals, Nomenclature and Classification (CNMNC) NEWSLETTER 61». Mineralogical Magazine, 85, 6-2021, pàg. 459–463 [Consulta: 30 juny 2021].
# Paraneetroplus bulleri

Paraneetroplus bulleri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 23 °C-25 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: vessant atlàntic (conca del riu Coatzacoalcos, Mèxic).

## Referències

* 1 2 3 Regan, C. T., 1905. A revision of the fishes of the American cichlid genus Cichlosoma (sic) and of the allied genera. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 16 (núms. 91-94): 60-77, 225-243, 316-340, 433-445.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Paraneetroplus bulleri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Conkel, D., 1993. Cichlids of North and Central America. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units.

## Bibliografia

* Allgayer, R., 1988: Redescrition du genre Paraneetroplus (Regan 1905), et description d'une espèce nouvelle du Mexique. Revue française des Cichlidophiles v. 9 (núm. 75): 4-22.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Taeniolethrinops

Taeniolethrinops és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental.

## Taxonomia

* Taeniolethrinops cyrtonotus (Trewavas, 1931)
* Taeniolethrinops furcicauda (Trewavas, 1931)
* Taeniolethrinops laticeps (Trewavas, 1931)
* Taeniolethrinops praeorbitalis (Regan, 1922)

## Referències

* ↑ Eccles, D. H. & E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes. The classification of some Haplochromine genera. Lake Fish Movies, H. W. Dieckhoff, [Alemanya Occidental]. Malawian cichlid fishes: 1-334.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 3 Trewavas, E., 1931. A revision of the cichlid fishes of the genus Lethrinops Regan. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 7 (núm. 37): 133-152.
* ↑ Regan, C. T., 1922. The cichlid fishes of Lake Nyassa. Proceedings of the Zoological Society of London. 1921 (pt 4) (núm. 36): 675-727, Pls. 1-6.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Psychoda setistyla

Psychoda setistyla és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* La larva pot atènyer els 4,2 mm de llargària màxima.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G. H., 1950. The New Zealand Psychodidae: A Study Based Upon the Collection and Manuscript Notes of the Late Dr. A. L. Tonnoir. Transactions of the Royal Entomological Society of London, 101: 147–178.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Larvae of four New Zealand species of Psychoda (Diptera: Psychodidae). New Zealand Entomologist. Vol. 6, núm. 3. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. i
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Paranotothenia

Paranotothenia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels nototènids.
Es troba a l'oceà Antàrtic: la mar de Somov (64° 04′ S, 165° 39′ E), la mar de Ross (tot i que hi és rar), l'extrem meridional de Sud-amèrica (incloent-hi la Patagònia argentina), el sud de Nova Zelanda i illes adjacents, i les illes Malvines, Geòrgia del Sud, Òrcades del Sud, Shetland del Sud, del Príncep Eduard, Crozet, Kerguelen, Heard i Macquarie.

## Taxonomia

* Paranotothenia dewitti (Balushkin, 1990)
* Paranotothenia magellanica (Forster, 1801)
* Paranotothenia trigramma (Regan, 1913)

## Referències

* ↑ Balushkin A. V., 1976. A short revision of notothenids (Notothenia Richardson and related species) from the family Nototheniidae. Pp. 118-134. A: Skarlato, O. A. (ed.). Zoogeography and systematics of fish. Akad. Nauk USSR, Zool. Inst., Leningrad. Revision Notothenids. 1-195.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Balushkin, A. V., 1990. Review of the blue Notothenias of the genus Paranotothenia Balushkin (Nototheniidae) with description of a new species. Voprosy Ikhtiologii v. 30 (núm. 5): 752-763.
* ↑ Bloch, M. E. & Schneider, J. G., 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae.: i-lx + 1-584, Pls. 1-110.
* ↑ Regan, C. T., 1913. The Antarctic fishes of the Scottish National Antarctic Expedition. Transactions of the Royal Society of Edinburgh v. 49 (pt 2, núm. 2): 229-292, Pls. 1-11.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Districte de Tel-Aviv

El districte de Tel-Aviv (en hebreu: מחוז תל אביב) és un dels sis districtes d'Israel. La capital del districte és la ciutat de Tel-Aviv-Jaffa. Té una superfície de 171 km² i 1.177.300 habitants (31/12/2004). El districte inclou tres regions naturals: la regió de Tel-Aviv, la regió de Holon, i la regió de Ramat Gan.

## Poblacions

| Ciutats | Consells locals |
| Bat Yam Bené-Berac Guiv'atayim Hertseliyya Holon Onó Or Yehuda Ramat Gan Ramat ha-Xaron Tel-Aviv-Jafa | Azor Kefar Xemaryahu |
| Quibuts | Llogaret juvenil |
| Glil Yam | Mikveh Israel |

## Vegeu també

* Districtes d'Israel
* Organització territorial d'Israel
# Salvador Vidal (compositor)

Salvador Vidal i Dura (Cervera, la Segarra, 19 de febrer de 1818 - 12 de setembre de 1884) fou un eclesiàstic i compositor català.
A Cervera, estudià solfeig amb Cristòfol Farré, composició amb Cristòfol Montiu, i orgue amb el pare Fr. José. Ja als 17 anys fou nomenat organista i mestre de capella de Sallent. D'allí marxà a Osca i després a Roma, on rebé les sagrades ordres. Tornà a Cervera el 1843 amb una cultura i una biblioteca musicals molt importants, i entrà a formar part com a primer violí de la capella de música del mestre Pont, primer, i de Cristòfol Farré, després. A Pont el substituí en el càrrec d'organista (1851) i a Farré en el de mestre de capella a la seva mort (1862). A més de pedagog fou un fecund compositor durant els 33 anys de mestratge a Cervera. El 1883 renuncià al càrrec i morí el 12 de setembre de 1884, al seu domicili de la plaça Major.
Fou organista i mestre de capella de l'església de Cervera, càrrecs que desenvolupà durant trenta anys. Deixà escrites:
* Sis grans Misses,
* Quatre Rèquiem, per a veus i orquestres,
* Cinc Rèquiem, per a veus i orgue,
* Dos Stabat Mater,
* Unes Set Paraules,
* Trisagis,
* Lletanies,
* Responsoris, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 68, pàg. 761 (ISBN 84-239-4568-5)
* CD 'Completes. Maitines del Santíssim Misteri de Cervera' (Cervera, 2011). Text: Xavier Puig i Ortiz
# Sikukia

Sikukia és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Sikukia flavicaudata (Chu & Chen, 1987)
* Sikukia gudgeri (Smith, 1934)
* Sikukia longibarbata (Li, Chen, Yang & Chen, 1998)
* Sikukia stejnegeri (Smith, 1931)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Chu, X.-L. & Y.-R. Chen. 1987. Fishes of Xishuang Banna. A: Xishuang Banna ziran baohuqu zonghe kaocha baogaoji. Fish. Xishang Banna: 369-385.
* ↑ Smith, H. M. 1934. Contributions to the ichthyology of Siam. IX-XIX. J. Siam Soc. Nat. Hist. Suppl. v. 9 (núm. 3): 287-325, Pls. 10-14.
* ↑ Li, Z.-Y., Y.-R. Chen, J.-X. Yang & X.-Y. Chen. 1998. Fishes of genus Sikukia (Teleostei, Cypriniformes, Cyprinidae) in Lancangjiang river system (Cypriniformes: Cyprinidae). Zool. Res. v. 19 (núm. 6): 453-457.
* ↑ Smith, H. M. 1931. Sikukia stejnegeri, a new genus and species of freshwater cyprinoid fishes from Siam. Copeia 1931 (núm. 3): 138-139.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Psychoda torquata

Psychoda torquata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Femella: cos marró clar, antenes de 0,9-1 mm de llargària i 15 artells (el núm. 14 una mica més petit que el 15), membranes alars clares, placa subgenital compacta i en forma de "Y", i ales d'1,5-1,7 mm de longitud i 0,6-0,7 d'amplada.
* El mascle no ha estat encara descrit.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de Borneo.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Paranotothenia dewitti

Paranotothenia dewitti és una espècie de peix pertanyent a la família dels nototènids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina, demersal i de clima polar.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: el mar de Somov (64° 04′ S, 165° 39′ E).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Balushkin A. V., 1976. A short revision of notothenids (Notothenia Richardson and related species) from the family Nototheniidae. Pp. 118-134. A: Skarlato, O. A. (ed.). Zoogeography and systematics of fish. Akad. Nauk USSR, Zool. Inst., Leningrad. Revision Notothenids . 1-195.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Balushkin, A. V., 1990. Review of the blue Notothenias of the genus Paranotothenia (Balushkin) (Nototheniidae) with description of a new species. Voprosy Ikhtiologii v. 30 (núm. 5): 752-763.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Eastman, J.T. i R.R. Eakin, 2000. An updated species list for notothenioid fish (Perciformes; Notothenioidei), with comments on Antarctic species. Arch. Fish. Mar. Res. 48(1):11-20.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Tahuantinsuyoa

Tahuantinsuyoa és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Tahuantinsuyoa chipi (Kullander, 1991)
* Tahuantinsuyoa macantzatza (Kullander, 1986)

## Referències

* 1 2 Kullander, S. O., 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History. Cichlids Amazon: 1-431, Pls. 1-38.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Kullander, S. O., 1991. Tahuantinsuyoa chipi, a new species of cichlid fish from the Rio Pachitea drainage in Peru. Cybium v. 15 (núm. 1): 3-13.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Dengizich

Dengizich o Dindzic va ser el segon fill d'Àtila. Va dirigir alguns grups d'huns entre el 454 i el 469.
Arran de la mort del seu pare, el seu germà gran Ellak va ser escollit Rei dels Huns. Ben aviat, Dengizich i el seu germà Hernac van encetar una guerra interna pel control de l'Imperi deixat per Àtila. Un cop derrotat i mort Ellak en la batalla de Nedao, el mateix 454, i el subsegüent esfondrament gradual de l'Imperi hun, va fer que Dengizich i Hernac veiessin cada cop més reduïdes les seves respectives comitives.
Aquest fet juntament amb l'augment del poder de grups, com el got dirigits pels Amals, va fer que la seva posició al nord del Danubi fos insostenible al llarg de la dècada del 460. Per això Dengizich va intentar establir un feu al sud del riu, i comandant un exèrcit hun, amb contingents gots, dirigits pels seus propis cabdills, ultzinzurs, angiscirs, biturgis i bardors, atacarà durant el 467 i 468 zones sota control de l'Imperi Romà d'Orient.
Mentrestant el seu germà Hernac aconseguia que l'Imperi l'instal·lés a la zona de l'actual Dobrudja, (Romania), ell va prosseguir durant el 469 els seus atacs, essent aquest mateix any finalment derrotat i mort a mans del general romà Anagastes.
El seu cap fou exhibit públicament a Constantinoble. Alguns grups residuals d'huns supervivents foren instal·lats a les fortaleses de Oesc, Ut i Alme o als seus voltants.
La seva vida la coneixem gràcies a les obres de Prisc i Jordanes.

## Fonts

- La caida del Imperio Romano. Peter Heather. 2005.
# Jan Blockx

Jan Blockx (Anvers, 25 de gener de 1851 - 26 de maig de 1912) fou un compositor belga.
Assolí molt jove la popularitat en el seu país natal amb les seves nombroses cançons flamenques, obres de música de cambra i cantates; però la seva anomenada restà consagrada amb l'estrena del ballet Milenka, que tingué efecte en el Théâtre de la Monnaie, de Brussel·les, el 1880, al que el seu gran èxit li seguiren els de les seves òperes, representades després amb freqüència a França i Alemanya.
Tant en les seves obres teatrals com en les seves cantates, Blockx s'inspirava en el cançoner popular de Flandes, adaptant el seu caràcter i estil a la creació personal, assenyalada per gran modernitat de factura, especialment en el que es refereix a harmonia i orquestració, malgrat que sense caure mai en es extravagàncies de les escoles avançades, que refusava la seva estreta consciència artística i el seu innat bon gust.
Les seves principals cantates i que contribuïren en no petita part a la popularitat d'aquest compositor, porten per títol Op den Stroom (1875); De Klokke Roelandt (1888), i Die Scheldezang (1903).
Entre la seva música instrumental cal senyalar-se l'obertura Rubens, per a orquestra, i una Romance, per a violí, amb acompanyament d'orquestra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. 312 (ISBN 84-239-4572-3)
# Jan Brandts Buys

Jan Brandts-Buys (Zutphen, Països Baixos, 12 de setembre de 1868 – Salzburg, Àustria, 7 de desembre de 1933) fou un compositor dels Països Baixos.
S'educà en el Conservatori Raft, de Frankfurt com a pensionat especial del seu país. El 1897 guanyà el premi Boesendorf amb un Concert per a piano confirmant les esperances que aquesta obra inicial prometia la seva fantasia simfònica per a orquestra i Oberon Romancer, estrenada poc temps després. A partir del 1910 dedicà al teatre els seus talents de compositor, assolint grans èxits amb les seves obres:
* Das Veilchenfest (Berlín, 1910);
* Le Carillon (Dresden, 1913);
* Der Erobener (Dresden, 1918);
* Micarême (Viena, 1919);
* Der Mann im Mond (Dresden, 1922).
Des d'aquesta data es dedicà amb preferència a la música de cambra, havent escrit:
* tres concerts per a piano i orquestra;
* una suite per a instruments d'arc, arpa i trompa;
* un quartet;
* un quintet, i diversos trios.
També va compondre alguns lieder amb acompanyament de piano i orquestra i diversa música de piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. 496 (ISBN 84-239-4572-3)