OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Delta del Nil

El delta del Nil és el territori conformat pels fèrtils dipòsits al·luvials del riu Nil en desembocar al mar Mediterrani al nord d'Egipte. Té forma de la lletra grega delta per la seva similitud en la forma majúscula (Δ). D'aquest fet prové el nom donat pels antics grecs. És un dels deltes més grans del món, incloent aproximadament des d'Alexandria a l'oest a Port Saïd a l'est, a la costa mediterrània, i fins a la ciutat del Caire pel sud. Aproximadament, el delta fa de nord a sud 160 km de longitud, i té, d'est a oest, uns 240 quilòmetres de costa, amb una superfície total d'uns 15.000 km². És una regió fèrtil, molt apta per a l'agricultura i densament poblada. En l'antic Egipte aquestes terres eren denominades el Baix Egipte.
Fins a la construcció de la resclosa d'Assuan, s'estima que el delta augmentava de superfície una mitjana d'un quilòmetre quadrat anualment, uns quatre metres de longitud, a causa de l'aportament de llims (aproximadament el doble de la superfície ocupada per la Ciutat del Vaticà). Des d'èpoques de la primera dinastia el delta ha incrementat la seva superfície uns tres mil quilòmetres quadrats (una extensió més gran de la que posseeixen la quarta part dels estats del món actuals), però l'activitat humana ha fet que estigui en regressió.
Són antigues ciutats del delta Alexandria, Leontòpolis, Sais, Bubastis / Tell Basta, Per-Banebdjedet / Mendes, Àvaris - Pi-Ramsès, Buto, Tanis i Nàucratis.

## Referències

* ↑ Ziyin Wu, John Milliman, Dineng Zhao, Caiyang Zhou «Geomorphologic changes in the lower Pearl River Delta, 1850–2015, largely due to human activity» (en anglès). Geomorphology, 5-2018 [Consulta: 31 agost 2021].

## Vegeu també

* Badia d'Abu Qir

## Enllaços externs

* Fotografia aèria a Google Maps
# Lanaudière

Lanaudière és una regió administrativa de la província canadenca del Quebec, situada a uns trenta quilòmetres al nord-est de Mont-real.

## Demografia

* Població: 424 223 (2005)
* Superfície: 12 313 km²
* Densitat: 34,5 hab./km²
* Taxa de natalitat: 9,4‰ (2005)
* Taxa de mortalitat: 6,3‰ (2005)
Font: Institut de la statistique du Québec

## Enllaços externs

* Portal regional de Lanaudière Arxivat 2012-12-04 at Archive.is (francès)
* Oficina de turisme de Lanaudière (francès) (anglès)
# Taurocephalus lerouxi

Taurocephalus lerouxi és una espècie de sinàpsid extint de la família dels tapinocefàlids. Es tracta de l'únic representant conegut del gènere Taurocephalus i visqué durant el Permià mitjà en allò que avui en dia és el sud d'Àfrica. Se n'han trobat restes fòssils a la província sud-africana del Cap Occidental. El seu nom genèric, Taurocephalus, significa 'cap de toro' en llatí.

## Morfologia

Malgrat que aquest animal és conegut a partir d'un sol crani, les comparacions amb espècimens més complets d'animals semblants (com ara Struthiocephalus i Tapinocephalus) permet hipotetitzar que era un animal de grans dimensions, amb una llargada probable d'entre 2,5 i 3 m, dotat d'un cos massís i quatre extremitats potents i robustes. El crani és molt semblant al de Struthiocephalus, i se'n diferencia principalment pel musell, més robust, i un major nombre de dents al maxil·lar superior (aproximadament 20).

## Classificació

Taurocephalus fou descrit per Robert Broom el 1928 i fou classificat entre els dinocèfals, un grup de teràpsids primitius dotats de caps enormes. Taurocephalus, en particular, era un membre de la família dels tapinocefàlids, coneguda per nombroses formes herbívores del Permià de Sud-àfrica. S'ha suggerit que Taurocephalus podria ser simplement una variant individual de Struthiocephalus, una forma ben coneguda de la qual s'han trobat fòssils en els mateixos dipòsits: les diferències morfològiques entre els dos animals són poques i el nombre de dents al maxil·lar superior tendeix a variar molt entre els individus de la família dels tapinocefàlids.

## Referències

* 1 2 Entrada «Taurocephalus lerouxi» de la Paleobiology Database (en anglès). [Consulta: 20 desembre 2022].

## Bibliografia

* Broom, R. (1928). «On Tapinocephalus and two other dinocephalians»: Annals of the South African Museum, vol. 22, núm. 3, pàg. 427-438.
* Boonstra, L. D. (1963). «Diversity within the South African Dinocephalia». S. Afr. J. Sci. 59: 196-206.
* Barghusen, H. R. (1975). «A review of fighting adaptions in dinocephalians (Reptilia, Therapsida)», Paleobiology, 1: 295-311.
# Jean Baptiste Guimet

Jean Baptiste Guimet (Voiron Isèra, 10 de juliol, 1795 - Lió, Roine, 8 d'abril de 1871) fou un industrial químic francès.
Estudià a l'Escola Politècnica, i es feu cèlebre pel descobriment de l’ultramar artificial, compost, per 100 parts, de 31 a 37 de sílice, 20 a 25 d'alúmina, 7 a 12 de sofre, i 17 a 20 de sosa. Aquesta substància colorant, que començà a ser emprada de seguida per cèlebres pintors, fou un descobriment industrial de gran importància, ja que mentre l'ultramar natural en aquell temps costava 3.000 pessetes el quilogram, l'artificial només costava 2,50 pessetes.
Anteriorment havia tingut una fàbrica de colorants a Tolosa del Llenguadoc, fins al 1834, en que se l'anomenà encarregat de l'administració de pólvores i nitrats. Més tard deixà aquest càrrec per establir a Fleurieu-sur-Saône, prop de Lió la seva fàbrica d'ultramar artificial. Empresa que en jubilar-se llegà al seu fill Émile Étienne Guimet. Aconseguí moltes recompenses pel descobriment, i va escriure: Sur la fabrication de l'outremer

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 277 (ISBN 84-239-4527-8)

## Referències

* ↑ «Sur la frabrication de l'Outremer”, a Annales de chimie et de physique, (1831)
# Salvelinus andriashevi

Salvelinus andriashevi és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 29,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És bentopelàgic i d'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: llac Estikhet.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Berg, L. S. 1948. On the Chukotski Charr (Salvelinus andriashevi Berg nov. sp.). Dokl. Akad. Nauk SSSR v. 59 (núm. 8): 1495-1496.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Silhouettea evanida

Silhouettea evanida és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia i Tailàndia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1959. Gobioid fishes of the families Gobiidae, Periophthalmidae, Trypauchenidae, Taenioididae and Kraemeriidae of the western Indian Ocean. Ichthyol. Bull. J. L. B. Smith Inst. Ichthyol. Núm. 13. 185-225.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Larson, H. K. & P. J. Miller. 1986. Two new species of Silhouettea (Gobiidae) from Northern Australia. Jpn. J. Ichthyol. v. 33 (núm. 2): 110-118.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Fish Team of the Trang Project, 2002. Illustrated fish fauna of a mangrove estuary at Sikao, southwestern Thailand. Trang Project for Biodiversity and Ecological Significance of Mangrove Estuaries in Southeast Asia, Rajamangala Institute of Technology and the University of Tokyo, Trang i Tòquio. 60p.
* ↑ Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pterodoras rivasi

Pterodoras rivasi és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 55 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Tom II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fernández-Yépez, A., 1950. Un nuevo pez de la familia Doradidae. Mem. Soc. Cienc. Nat. La Salle v. 10 (núm. 27): 195-198.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Salvelinus faroensis

Salvelinus faroensis és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Joensen, J. S. & Å. V. Tåning. 1970. Marine and freshwater fishes. Zeitschrift für Fischkunde v. 3 (núm. 1): 1-241.

## Bibliografia

* Beamish, F.W.H., 1980. Swimming performance and oxygen consumption of the charrs. p. 739-748. A E.K. Balon (ed.) Perspectives in vertebrae science: charrs, salmonid fishes of the genus Salvelinus. Chapter 24. W. Junk, Dordrecht, Països Baixos.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B. i P.E. Ihssen, 1985. Chromosome banding in salmonid fish: Nucleolar organizer regions in Salmo and Salvelinus. Canad. J. Genet. Cytol.. 27:433-440.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Salvelinus gritzenkoi

Salvelinus gritzenkoi és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Vasil'eva, E. D. & V. Stygar, 2000. Salvelinus gritzenkoi -- a new species of char from the north Kuril Islands (Salmonidae, Salmoniformes). Folia Zool. v. 49 (núm. 4): 317-320.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB (anglès)
# Salvelinus maxillaris

Salvelinus maxillaris és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Hàbitat

Viu en zones d'aigües dolces temperades (59°N-58°N, 5°W-4°W).

## Distribució geogràfica

Es troba a Escòcia.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Regan, C. T. 1909. The char (Salvelinus) of Great Britain. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 3 (núm. 13): 111-122.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Wheeler, A.C., N.R. Merrett i D.T.G. Quigley, 2004. Additional records and notes for Wheeler's (1992) List of the Common and Scientific Names of Fishes of the British Isles. J. Fish Biol. 65 (Supplement B): 1-40.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Salvelinus trevelyani

Salvelinus trevelyani és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Hàbitat

Viu en zones d'aigües dolces temperades.

## Distribució geogràfica

Es troba a Irlanda.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Regan, C. T., 1908. A preliminary revision of the Irish Char. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 2 (núm. 9): 225-234.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.

## Bibliografia

* Beamish, F.W.H., 1980. Swimming performance and oxygen consumption of the charrs. p. 739-748. A E.K. Balon (ed.) Perspectives in vertebrae science: charrs, salmonid fishes of the genus Salvelinus. Chapter 24. W. Junk, Dordrecht, Països Baixos.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B. i P.E. Ihssen, 1985. Chromosome banding in salmonid fish: Nucleolar organizer regions in Salmo and Salvelinus. Canad. J. Genet. Cytol.. 27:433-440.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Wheeler, A.C., N.R. Merrett i D.T.G. Quigley, 2004. Additional records and notes for Wheeler's (1992) List of the Common and Scientific Names of Fishes of the British Isles. J. Fish Biol. 65 (Supplement B): 1-40.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Samuel Gottlob Auberlen

Samuel Gottlob Auberlen (Fellbach, Baden-Württemberg, 23 de novembre de 1758 - Ulm, Baden-Württemberg, 23 d'agost de 1829) fou un organista i compositor alemany.
El seu pare Georg Daniel Auberlen li donà les primeres lliçons vers el piano, violí i violoncel. 1773 es va convertir en professor ajudant del seu pare. Amb 20 anys, rep classes de violí al ducal Kammervirtuose Ensslen en la cort del duc Carl Eugen de Württemberg. Després de treballar com a professor de música a Murrhardt va ser en 1782 a instàncies del secretari Lavater el baixista de l'orquestra de la Societat de Música de Zuric. També fou mestre de capella de la catedral d'Ulm. I se li deuen diverses composicions i recopilacions de cançons populars alemanyes.
Segons els musicògrafs, Auberlen, com a músic no passà d'ésser una mitjania, però, per contra, va escriure un llibre commovedor en el qual narrava els episodis més tristos de la seva vida, aplicables a tots els artistes de la seva categoria.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 6, pàg. 986 (ISBN 84-239-4506-5)
# Sant Joan Baptista de Puigbalador

Sant Joan Baptista de Puigbalador és l'església parroquial del poble de Puigbalador, cap del terme comunal del mateix nom, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situada a l'extrem nord-oest del poble de Puigbalador, entre el final dels carrers del Pati i del Castell, molt lleugerament separada del nucli de població.

## Història

En un principi era sufragània de Sant Martí de Riutort, però el 1357 assolia la independència parroquial (i avui dia passa a l'inrevés).

## Descripció

L'església de Sant Joan Baptista és un edifici de tradició romànica, tot i que posterior a l'època d'aquest estil, d'una sola nau, amb campanar de paret i la porta al frontis de ponent. Té capelles laterals, una a cada banda de la nau.

## Referències

* ↑ Sant Joan Baptista de Puigbalador en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «124 - Puigvaledor». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. II. Montoriol - el Voló. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Bonnery, André; Baudreu, Dominique; Ponsich, Pere. «Puigbalador: Sant Martí de Riutort». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Corts, Ramon; Galtés, Joan; Manent, Albert. Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya I: A-C. Barcelona: Generalitat de Catalunya - Editorial Claret, 1998, p. 499. ISBN 978-84-39346-13-5.
* Gavín, Josep M. «Cap 12. Sant Joan Baptista de Puigbalador». A: Capcir - Cerdanya - Conflent - Vallespir - Rosselló. Barcelona: Arxiu Gavín, 1978 (Inventari d'esglésies, 3*). ISBN 84-85180-12-7.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Puigbalador». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Puigbalador». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.

## Enllaços externs

* Brevíssims apunts històrics (francès)