OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Capella de Sant Quintí

La Capella de Sant Quintí o Sant Quintí de Can Pedrerol de Baix és una capella romànica, documentada des del segle xii, situada al municipi de Castellbisbal, a la comarca del Vallès Occidental.

## Localització

Està situada al costat del mas de Can Pedrerol de Baix, al costat de l'interfluvi entre la riera de Rubí i el riu Llobregat. Per arribar-hi cal agafar, a Molins de Rei, la carretera de Sabadell. Al Canyet, després de travessar la riera de Rubí, s'ha d'agafar la carretera de l'esquerra que arriba fins a la Capella de Sant Quintí i a una nova zona industrial.

## Història

En el lloc en què ara hi ha la capella, hi havia una vil·la romana de l'època republicana de la qual es conservin algunes restes i l'ocupació de la qual és testimoniada, en temps de l'Imperi, fins al segle iii. Es creu que l'advocació a Sant Quintí és posterior a la conquesta carolíngia, ja que es creu que van ser els francesos els que van portar el culte a Sant Quintí a Catalunya. El temple dedicat a Sant Quintí està documentat els anys 1137, 1160 i el 1246.
Després d'aquestes dues primeres dates esmentades, el bisbe de Barcelona es queixà de Ramon Bremon de Castellbisbal, perquè aquest hauria perjudicat dit prelat i els seus alous de Castellbisbal, així com als seus homes. A més, Ramon Bremon, s'havia venut la vila de Sant Quintí. Cal recordar que el Bisbe de Barcelona era el senyor superior de Castellbisbal i que hi tenia com a castlans els de Castellbisbal.
Vers 1980 fou restaurada pels propietaris que asfaltaren també l'entorn.

## Descripció

És un petit edifici d'una nau capçada per un absis semicircular. L'absis és llombard (segle xi) i la resta de l'edifici és una reconstrucció del segle xii. Fou restaurada als anys setanta.
És una capella formada per una nau rectangular amb un absis semicircular a llevant, sense arcuacions. A migdia, prop del presbiteri, s'obre una absidiola semicircular a la qual les dues lesenes, que arranquen del sòcol, no arriben a la part superior. Les finestres són de doble esqueixada. La porta és de mig punt, amb una arquivolta en degradació entorn de l'arc d'obertura. No hi ha timpà sinó un reixat modern.
La capella, totalment arrebossada a l'exterior i engalbada a l'interior, està coberta amb una volta de canó apuntada i, només en petits indrets on l'arrebossat ha saltat, es deixa entreveure l'aparell divers: d'espiga, amb còdols, de carreus petits, grans i quadrats, i encara més grans a les cantonades, etc. Aquest fet ens fa pensar que potser es va edificar o restaurat en diversos períodes.

## Bibliografia

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Sant Quintí de Can Pedrerol de Baix». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 17 novembre 2015].
* Pagès i Paretas, Montserrat: Art romànic i feudalisme al Baix Llobregat, Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1992, pàgines 229-235 «Enllaç».
# Wilhelm Maria Putchler

Wilhelm Maria Putchler (Holzkirchen (Baixa Francònia), 24 de desembre de 1848 - Niça, Costa Blava, 11 de febrer de 1881) fou un compositor musical alemany del Romanticisme.
Els seus pares l'havien destinat a la carrera eclesiàstica, però la seva vocació era la música. Ingressà en el conservatori de Stuttgart, on tingué per professors a Faisst, Lebert i Stark, i més tard s'establí a Göttingen, on s'entregà amb cos i ànima a l'ensenyança de la música i a la composició; a més, fou director d'orquestra d'aquella ciutat.
La majoria de les seves obres estan escrites per a concertistes de piano; també és de Putchler l'obra coral Der Geiger von Gmünd, que fou executada a Cannstadt el 1881, com a homenatge en la seva mort.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 48, pàg. 43 (ISBN 84-239-4548-0)
# Castilhon de Ganhièira

Castilhon de Ganhièira (en francès Gagnières) és un municipi francès situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Solaro

Solaro (italià) o Soree [su're] en milanès és una comuna (municipi) de la ciutat metropolitana de Milà a la italiana regió de Llombardia, situada a uns 15 quilometres (9 mi) al nord-oest de Milà. Té una població d’uns 14.000 habitants. Solaro limita amb els municipis de Saronno, Ceriano Laghetto, Bovisio-Masciago, Limbiate, Caronno Pertusella i Cesate.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial
# Érone

Érone (en cors Erone) és un municipi francès, situat a la regió de Còrsega, al departament d'Alta Còrsega. L'any 1999 tenia vuit habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 7 | 32 | 27 | 23 | 9 | 8 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2001- | Stepháne Leschi | | |
# Wilhelm Sutor

Wilhelm Sutor (Edelstetten, 1774 - Hannover, 7 de setembre de 1828) fou un cantant i compositor alemany.
Deixeble de Valesi, primerament fou tenor de la cort del príncep bisbe d'Eichstätt, el 1806 mestre de cors del teatre Reial de Stuttgart i el 1812 mestre de capella de la cort de Hannover.
Va compondre les òperes:
* Apollos;
* Pauline;
* Das Tagebuch;
* l'oratori Der Tod Abels;
* les cantates Die Zwillingskrone i Die untergehende Sonne;
* el melodrama Die Waise aus Genf, i diverses obres de menor importància.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 58, pàg. 1142 (ISBN 84-239-4558-8)
# Soma (Manisa)

Soma (també coneguda com a Germe, Germae, Germa, Colonia Germa, Sacra Germa o Germa de Mísia) és una vila dels districte de la Província de Manisa de Turquia.

## Referències

* ↑ «Soma - Manisa Province District» (en anglès britànic). [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ «Soma, Manisa, Turkey 10-Day Weather Forecast - The Weather Channel | Weather.com» (en anglès). [Consulta: 22 febrer 2021].
# Willem Frans Thooft

Willem Frans Thooft (Amsterdam, 10 de juliol de 1829 - Rotterdam, 27 d'agost de 1900) fou un compositor neerlandès del Romanticisme.
Fou deixeble de Dupont a Brussel·les i de Hauptmann i Richter a Leipzig. El 1860 fundà l'Òpera alemanya de Rotterdam, que dirigí durant molts anys.
És autor de les obres següents:
* tres Simfonies;
* una Simfonia amb cors (1861);
* una obertura per La donzella d'Orleans;
* In Leid und Freud, fantasia per a orquestra;
* Aleida von Holland, òpera (1866;
* Salms, lieder i peces per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 61, pàg. 678 (ISBN 84-239-4561-8)
# Cantó d'Estrasburg-6

El cantó d'Estrasburg-6 (alsacià Kanton Stroosburi-6) és una divisió administrativa francesa situat al departament del Baix Rin i a la regió del Gran Est. Comprèn els barris de Cronenbourg, Koenigshoffen i Hautepierre del Wacken.
# William Child (músic)

William Child (Bristol, 1606 – Londres, 23 de març de 1697), fou un organista i compositor anglès.
Tingué per mestre a Elies Devin, el 1631 es graduà de batxiller en música en la universitat d'Oxford, sent nomenat el 1636 organista de la capella reial de Sant Jordi, de Windsor i de la de Whitehall, cantor de la capella reial i individu de la música de Carles II
Les composicions de Child són d'estil senzill i clar, però resten mancades d'originalitat. A més de diverses antífones, entre elles la titulada O praise the lord, que segurament és la seva millor obra, se li deuen: Psalms for three voices, with a Continued bass either for the òrgan or theorbo (Londres, 1639) i Catches, rounds and canons, en la col·lecció titulada Catch that catch (Londres, 1652). També foren publicades diverses de les seves composicions en les col·leccions Cathedral-Musik, de Boyces, i Court Ayres (Londres, 1665):

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 291. (ISBN 84-239-4517-0)
# Província de Uíge

Uíge és una província del nord-est d'Angola. Té una superfície de 58.698 km² i una població de 1.426.354 habitants en 2014. La capital de la província és la ciutat d'Uíge. Des del punt de vista ètnic, els habitants pertanyen a diferents grups de bakongo. Parlen kikongo.

## Situació geogràfica

Situada a l'extrem nord de l'estat, és fronterera amb la República Democràtica del Congo al nord i a l'est; de la província de Malanje, al sud-est; al sud és fronterera amb les províncies de Kwanza-Nord i Bengo i a l'oest té frontera amb la província de Zaire.

## Climatologia

Hi ha dues estacions, la de les pluges, de setembre a maig i de juny a agost i l'època estival, quan es fa la collita del cafè.

## Divisió administrativa

Els municipis d'Uíge són:
* Ambuíla
* Bembe
* Buengas
* Bungo
* Damba
* Alto Cauale
* Maquela do Zombo
* Milunga
* Mucaba
* Negaje
* Puri
* Quimbele
* Quitexe
* Sanza Pombo
* Songo
* Uíge

## Economia

* Agricultura: cafè, mandioca, palma, cacauet, batata dolça, fesols, cacau, sisal i altres menys importants.
* Mineria: coure, plata i cobalt.

## Successos

Entre l'octubre del 2004 i durant el 2005, la província d'Uíge fou el centre d'una epidèmia de Virus de Marburg, relacionat amb l'Èbola. Ha estat l'epidèmia més important del món d'aquesta febre hemorràgica.

## Referències

* ↑ «Uíge al web del Cens d'Angola». Arxivat de l'original el 2017-03-30. [Consulta: 28 març 2017].
* ↑ James i Broadhead, 2004, p. 31.
* ↑ Oyebade, 2007, p. 7.

## Bibliografia

* Goodwin, Stefan. Africa's Legacies of Urbanization: Unfolding Saga of a Continent. Lexington Books, 15 octubre 2008. ISBN 978-0-7391-3348-4.
* James, W. Martin; Broadhead, Susan Herlin. Historical dictionary of Angola. Scarecrow Press, 2004. ISBN 978-0-8108-4940-2.
* Oyebade, Adebayo. Culture and Customs of Angola. Greenwood Publishing Group, 2007. ISBN 978-0-313-33147-3.
* Stead, Mike; Rorison, Sean; Scafidi, Oscar. Angola. Bradt Travel Guides, 2013. ISBN 978-1-84162-443-3.
# William Dixon

William Dixon (1760 - 1825) fou un compositor i organista anglès. Publicà una col·lecció de música religiosa escollida entre la de les millors dels mestres anglesos. A més escrigué An essay and concise introduction to singing i una col·lecció de cançons angleses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a part, pàg. 1675 ISBN 84-239-4581-2
* Dizionario e bibliografia della musica del dottore Pietro Lichtenthal ...
* Biographie universelle des musiciens et bibliographie générale de ..., Volum 3 per François-Joseph Fétis
# William Edwin Thomas

William Edwin Thomas (Oxford, Anglaterra, octubre de 1867 - 1946) fou un compositor i organista anglès del segle xx. Acabats els seus estudis, que va fer a la capella de la Catedral d'Oxford, fou organista de l'església de Saint Mary, d'aquella ciutat, i organista i director de música de l'església de Tots Sants, de Bloxham. El 1900 fou nomenat professor de música de la Universitat d'Auckland i director de la societat coral d'aquesta ciutat, i el 1902 organista de la catedral de Santa Maria d'Oxford. És autor de: The Nativity (oratori per a solo, cor i orquestra); el Salm 71; cantata per veus, cor a 8 parts i orquestra; antífones i madrigals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 61, pàg. 648 ISBN 84-239-4561-8
# Albé

Albé (en alsacià Erlebàch) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament del Baix Rin. L'any 2006 tenia 473 habitants. Limita a l'oest amb Breitenbach, al nord amb Andlau, al nord-est amb Villé.
Forma part del cantó de Mutzig, del districte de Sélestat-Erstein i de la Comunitat de comunes de la Vall de Villé.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 501 | 501 | 439 | 457 | 439 | 453 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Maurice Kubler | |
# Teatre Modern (el Prat de Llobregat)

El Teatre Modern, abans Cine Moderno, és una construcció noucentista del 1930 al Prat de Llobregat. Està inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edificació és de dues plantes amb un aire monumentalista que si bé té una part petita a la dreta de la façana ocupada per alguns comerços i habitatges, gairebé tot és dedicat a la projecció cinematogràfica. A la façana i marcant la verticalitat del conjunt, quatre mitges pilastres acanalades d'ascendència clàssica delimiten l'espai per a les cartelleres i per una finestra rectangular damunt de cadascuna d'elles. L'entrada és en forma d'arc de mig punt gegantí tallat pel rètol que separa la porta de la part superior convertida en balcó. Tant les finestres com els balcons dels extrems estan emmarcats d'estuc amb ornamentacions neobarroques. El terrat en les seves dues façanes té balustre de pedra artificial amb boles, florons i ornamentació neobarroca.

## Història

L'edifici era propietat de la família Vallhonrat dedicada a l'ofici d'esparter. El 1906, van demanar permís a l'Ajuntament per fer-hi un saló de ball anomenat Sala Moderna. La reforma no es va fer fins que el 1929 Amàlia Vallhonrat i Comas va encarregar un projecte per a cinema a l'arquitecte municipal Emilio Gutiérrez Díaz.
Després de la Guerra Civil, el local fou requisat pel règim franquista, ja que el propietari Pau Vallhonrat i Vallhonrat havia estat alcalde per Esquerra Republicana de Catalunya. Va ser utilitzat provisionalment com a església fins que el 1948 es va construir la nova en substitució de la destruïda el 1936. Va tornar a funcionar com a cinema fins que va tancar el 1985.
Des del 1991 és de propietat municipal i ha estat utilitzat com a teatre i per actes oficials del Consistori, entre d'altres els Plens Municipals.

## Referències

* ↑ «Cine Moderno». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 maig 2012].
* 1 2 «Teatre Modern». Catàleg de patrimoni arquitectònic. Ajuntament del Prat de Llobregat. [Consulta: 25 maig 2012].
# William Hurlstone

William Hurlstone (Londres, 7 de gener de 1876 - Londres, 30 de maig de 1906) Fou un compositor, pianista i professor de música londinenc.
Fou deixeble de C. V. Stanford en el Royal College of Music, va escriure, entre altres obres menys importants, unes Variacions sobre una melodia sueca, per a orquestra; un Concert de piano amb orquestra; la suite The Magic Mirror; una Sonata per a violoncel i piano; un Quartet de corda; un Quintet per a piano i instruments de vent; una Suite per a clarinet i piano, i nombrosos cançons.
Hurlstone pertany a l'escola nacionalista anglesa. La seva factura es força avançada, sense les exageracions modernistes, trobant-se fortament influïda per l'esperit popular.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, 1.ª part, pàg. 741. (ISBN 84-239-4528-6)
# Cuprorivaïta

La cuprorivaïta és un mineral de la classe dels silicats.

## Característiques

La cuprorivaïta és un fil·losilicat de fórmula química CaCu[Si₄O₁₀]. Cristal·litza en el sistema tetragonal. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la cuprorivaïta pertany a «09.EA: Fil·losilicats, amb xarxes senzilles de tetraèdres amb 4-, 5-, (6-), i 8-enllaços» juntament amb els següents minerals: gil·lespita, effenbergerita, wesselsita, ekanita, apofil·lita-(KF), apofil·lita-(KOH), apofil·lita-(NaF), magadiïta, dalyita, davanita, sazhinita-(Ce), sazhinita-(La), okenita, nekoïta, cavansita, pentagonita, penkvilksita, tumchaïta, nabesita, ajoïta, zeravshanita, bussyita-(Ce) i plumbofil·lita.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta l'any 1938 al Vesuvi, a la província de Nàpols (Campània, Itàlia), on sol trobar-se associada al quars. També ha estat descrita a les localitats alemanyes de Nickenich, Üdersdorf, Ettringen i Bell, totes quatre a Eifel (Renània-Palatinat), així com a Ajo (Arizona) i a Summit Rock (Oregon), ambdues als Estats Units.

## Referències

* ↑ «Cuprorivaite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 9 octubre 2016].
# William Thomas Best

William Thomas Best (Carlisle (Cúmbria), 13 d'agost de 1826 – Liverpool, 10 de maig de 1897) fou un organista i compositor anglès.
Fou considerat com un dels més notables organistes de la seva època. Després d'haver començat la carrera d'enginyer, es dedicà per complet a la música, sent nomenat el 1848 organista de la Societat Filharmònica de Liverpool, el 1852 del Panòptic de Londres i per acabar altra volta de la Societat Filharmònica de Liverpool.
A més de nombrós arranjaments i transcripcions i d'obres didàctiques, The modern school for the organ (Londres, 1853) i The art of òrgan playing (1870), va escroiure diversos himnes, antífones, oficis, fugues i sonates.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 494. (ISBN 84-239-4508-1)
# William Turner (compositor)

William Turner (Oxford, 1651 - Londres, 1739) fou un organista i compositor anglès. Va compondre música d'església, cançons, catches i himnes. En el seu temps gaudí de gran renom com a organista i contrapuntista. També se li deu l'obra teatral Presemtuous Love (1716), i el tractat Sound anatomized in a philosophical essay on music (Londres, 1724).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 65. pàg. 428 ISBN 84-239-4565-0

## Referències

* ↑ «Dr William Turner» (en anglès). [Consulta: 3 gener 2023].
# William Wade Hinshaw

William Wade Hinshaw (Comtat de Hardin, Iowa, 3 de novembre de 1867 - 27 de novembre de 1947) fou un cantant i professor estatunidenc.
L'any 1899, es presentà com a cantant d'òpera a Saint Louis amb Faust, després d'haver estat dedicat al professorat musical a Chicago de 1890 a 1899, i posteriorment fou degà de la Facultat de Música de Valparaiso durant alguns anys. Fou president del Conservatori de Música de Chicago des de 1902 a 1908. Primer baríton del Metropolitan de Nova York de 1910 a 1912, i aquest últim any cantà les parts de Wotan i Wandrer en el festival wagnerià de l'anell del nibelung a Graz (Àustria), que tornà a cantar repetidament a Berlín l'any 1916, pel mateix motiu. Com a president de la Societat Americana de cantants organitzà notables representacions a Nova York de 1918 a 1920, i com a empresari d'òpera, amb companyia pròpia, donà en anglès les òperes de Mozart als públics de Nord-amèrica. Al final de la seva carrera es dedicà a la col·laboració musical literària en importants publicacions i a donar conferències sobre temes anàlegs.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Suplement núm. I, dels anys 1936-39, pàg. 448 ISBN 84-239-4585-5
# Castell del Baró de les Quatre Torres

El castell del Baró de les Quatre Torres és un castell d'origen medieval que va ser transformat en un gran casal residencial a la fi del segle xviii i del xix.

## Descripció

Palau-Castell historicista, construït a principis del segle actual, per a residència del baró de les Quatre Torres. L'edifici presenta actualment tres torres, les dues més altes són de planta rectangular i amb coberta de teules. La tercera torre, ubicada davant de les dues anteriors, és més baixa i de planta hexagonal. Les tres torres, igual que la resta de murs del castell, estan arrebossades i pintades, presenten petites obertures o espitlleres a la seva part superior, i finestres grans en els pisos intermedis. L'edifici ha estat restaurat i destinat a usos socials i culturals.
Davant el castell, a la plaça del centenari, es troba el monument a la Mare de déu de les Neus, obra de 'escultor tarragoní Eustaqui Vallès, col·locat l'any 1966 amb motiu d'un vot fet pel poble.

## Història

Es caracteritza per les seves torres bessones, cobertes amb teulada de ceràmica a quatre vessants, i el seu acabat d'estuc de tons diversos. Amb tot, a la planta baixa conserven restes de l'estructura antiga. Al costat del castell hi ha la capella, dedicada a la Mare de Déu de les Neus.
Està documentat des de l'any 1011. Al segle xii està vinculat a la nissaga dels Claramunt, al xiv pertany a la família Requesens, senyors d'Altafulla, al xv és venut a Pere de Castellet i al xvi passa, per matrimoni, als Corbera-Santcliment.
Al segle següent és adquirit per Francesc de Montserrat i Vives, marquès de Tamarit i la seva família en manté la jurisdicció fins al final dels senyorius, l'any 1837. Uns anys després, passa a ser la residència senyorial dels barons de les Quatre Torres. L'any 1982 va passar a mans de l'ajuntament per donació del seu darrer propietari, el marquès de Nules.
El 2006 va ser restaurat i convertit en centre cultural.

## Referències

* 1 2 Castell del Baró de les Quatre Torres, Patrimoni Gencat

## Enllaços externs

* Rehabilitació del castell del Baró de les IV Torres.
# Winslow (Canadà)

Winslow és el municipi rural núm. 319 de la província canadenca de Saskatchewan, dins de la divisió de censal núm. 13 i la divisió SARM núm. 6. El municipi de Winslow es va constituir com a municipi rural el 13 de desembre de 1909.

## Geografia

Els municipis urbans de Dodsland i Plenty estan envoltats pel municipi de Winslow. Les següents comunitats no incorporades es troben dins del municipi:
* Ava
* Druid (dissolt com a poble, 31 de desembre de 1953)
* Millerdale
* Wallisville
* Whitepool
Al cens de població de 2016, realitzat per Statistics Canada, el municipi de Winslow va registrar una població de 344 habitants a 127 dels 137 habitatges privats totals, un increment del 62,0% respecte a la seva població de 324 habitants del 2011. Amb una superfície de terreny de 798.07 km$^2$ (308.14 sq mi), tenia una densitat de població de 0,4 / km² el 2016.
Al cens de població de 2011 el municipi de Winslow registrava una població de 324, un increment del 95,0% respecte a la seva població de 296 habitants del 2006. Amb una superfície de terreny de 798.07 km$^2$ (308.14 sq mi), tenia una densitat de població de 0,4 / km² el 2011.

## Govern

El municipi de Winslow està governat per un consell municipal elegit i un administrador nomenat que es reuneix el segon dimecres de cada mes. El conseller del municipi és Sheldon McLean, mentre que el seu administrador és Regan MacDonald. L'oficina del municipi es troba a Dodsland.

## Notes

* ↑ «Rural Municipality Incorporations (Alphabetical)». Saskatchewan Ministry of Municipal Affairs. Arxivat de l'original el 21 abril 2011. [Consulta: 9 maig 2020].
* ↑ «Restructured Villages». Saskatchewan Ministry of Municipal Affairs. Arxivat de l'original el 25 març 2008. [Consulta: 10 febrer 2008].
* ↑ «Population and dwelling counts, for Canada, provinces and territories, and census subdivisions (municipalities), 2016 and 2011 censuses – 100% data (Saskatchewan)». Statistics Canada, 08-02-2017. [Consulta: 1r maig 2020].
* ↑ «Population and dwelling counts, for Canada, provinces and territories, and census subdivisions (municipalities), 2011 and 2006 censuses (Saskatchewan)». Statistics Canada, 03-06-2019. [Consulta: 1r maig 2020].
* 1 2 3 «Municipality Details: RM of Winslow No. 319». Government of Saskatchewan. [Consulta: 21 maig 2020].

## Enllaços externs

* «Pre-packaged CSV files - CGN, Canada/Province/Territory (cgn_sk_csv_eng.zip)». Government of Canada, 24-07-2019. [Consulta: 23 maig 2020].
# Lesges

Lesges és un municipi francès, situat al departament de l'Aisne i a la regió dels Alts de França. L'any 1999 tenia 81 habitants.
# Wojciech Gawroński

Woitech Gawroński (Seimoni, Vilnius, 1868 - [...?], 1910) fou un músic polonès.
Estudià en l'Institut Musical de Varsòvia i fou director d'orquestra a Vilnius, després passà a Berlín per completar els seus estudis, i més tard a Viena. Dirigí una sèrie de concerts a Rússia, i va obrir una escola de música a Oriol (Rússia) i, finalment, s'establí a Varsòvia. El 1898 va obtenir a Leipzig el premi Paderewski.
Entre les seves composicions hi figuren les òperes Marja i Pojata; una simfonia; nombroses peces per a piano i per a instruments de corda, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 1111. (ISBN 84-239-4525-1)
# Kœstlach

Kœstlach (en alsacià Cheschli) és un municipi francès, situat a la regió del Gran Est, al departament de l'Alt Rin. L'any 2006 tenia 497 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 318 | 352 | 344 | 358 | 393 | 417 |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | André Lehmes | |