# Canaan

Canaan (cananeu: כנען, hebreu (dialecte cananeu meridional): כְּנַעַן, [kə.ˈna.ʕan], hebreu modern: Knàan; grec: Χαναάν; llatí: Canaan; arameu: ܟܢܥܢ; àrab کنعان) era la terra dels cananeus, a on actualment s'ubiquen Israel, Gaza i Cisjordània, juntament amb algunes zones del Líban i Síria. Abastava tota la franja sirofenícia. La frontera dels cananeus anava des de Sidó, anant cap a Guerar, fins a Gaza; i girant cap a Sodoma, Gomorra, Admà i Seboïm, fins a arribar a Leixa. Els cananeus foren un poble semita resultat de l'emigració del 3000 aC, establert per tota la franja de Llevant, amb un idioma comú central (el cananeu) i dos dialectes principals: l'ugarític al nord i l'hebreu al sud.
Les cartes d'Amarna esmenten Canaan (accadi Kinaḫḫu) en relació amb les ciutats fenícies (sobretot Sidó) i l'alta Galilea. Campanyes egípcies (l'estela de Menerptah al segle xiii aC) esmenten també la terra de Ka-na-na. L'excavació principal és la d'Ugarit a Síria on es van trobar importants arxius. El seu nom derivaria de l'hurrita Kinahhu (vestit blau o porpra, que es fabricava en aquelles terres) que és esmentat a una tauleta trobada a Nuzi des del començament del segon mil·lenni. La Bíblia el deriva del nom del fill de Cam i net de Noè i esmenta diverses tribus cananees com els jebusites, el hetites, amorrites, guirgaixites, hivites, arkites, sinites, arvadites, zemarites i hamatites (i probablement altres). És esmentat també a un document del segle xviii aC trobat a Mari del qual resultaria l'existència d'una confederació d'algunes ciutats estats de Canaan, de la qual no es té cap més notícia. Al nord Iamkhad i Qatna exerciren certa hegemonia i al sud l'exercia Hazor. Les inscripcions egípcies defineixen Canaan entre la mar, Hamath al nord, el Jordà a l'est i al sud fins al Nègueb. Pels egipcis Canaan era sinònim de Retenu, és a dir el Llevant, mentre que a la Bíblia el concepte és geogràficament més limitat, ja que n'exclou els parlants d'ugarític.
Dins la regió de Canaan, en el sentit limitat del terme, hi havia cinc zones principals:
* La costa. No era cananea més que en punts concrets. La major part era fenícia. El sud de la costa era domini dels filisteus, un poble indoeuropeu no semita.
* Galilea, al nord de Canaan. Zona rica en aigua, amb les fonts del Jordà, i el llac Tiberíades. Zona rica en agricultura, culturalment potent, amb la plana de Jasrael, la ciutat de Megiddo i Legio, el Golan (zona elevada i poc poblada però que és com una balconada que domina tota la Galilea).
* Cisjordània, al sud. És la zona central, amb Samaria com a capital. No hi ha un tall de separació amb la Transjordània; el riu Jordà és una via de comunicació. Zona rica i famosa pels seus ramats.
* Menys important és Xfelà. Zona intermèdia que fa de frontera entre els pobles de la costa i els cananeus.
* Judà, al sud, és un desert de muntanyes, sense aigua, sense minerals, però amb la important ciutat de Jerusalem.
Aquestes terres foren ocupades pels israelites (actualment són israelites). Els cananeus foren absorbits o expulsats.

## Referències

* ↑ Ferrer, Felip Masó. La tierra de Canaán: Cananeos, fenicios, y la llegada de los romanos a Oriente (en castellà). Shackleton Books, 2024-09-30. ISBN 978-84-1361-342-0.
* ↑ «Los descendientes vivos de los cananeos, identificados mediante análisis de ADN de 3.700 años de antigüedad» (en castellà). NathionalGeographic, 01-08-2017. [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ Brody, Aaron J.; King, Roy J. «Genetics and the Archaeology of Ancient Israel» (en anglès). Wayne State University, 12-01-2013. [Consulta: 19 gener 2025].
* ↑ The Amarna letters. Baltimore : Johns Hopkins University Press, 1992. ISBN 978-0-8018-4251-1.
* ↑ Ferrer, Joan «La veritat de la història d'Israel». Scripta Biblica, 10, 2010, pàg. 11–36. ISSN: 2462-5965.

## Vegeu també

* Afec.

## Enllaços externs

* (anglès) « Canaan & Ancient Israel »