OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Somerville (Massachusetts)

Somerville és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2007 tenia 74.405 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Somerville tenia 77.478 habitants, 31.555 habitatges, i 14.673 famílies. La densitat de població era de 7.278,4 habitants/km².
Dels 31.555 habitatges en un 18,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 32,2% hi vivien parelles casades, en un 10,3% dones solteres, i en un 53,5% no eren unitats familiars. En el 31% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,38 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,8% tenia menys de 18 anys, un 15,9% entre 18 i 24, un 42,6% entre 25 i 44, un 16,2% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.315 $ i la renda mediana per família de 51.243$. Els homes tenien una renda mediana de 36.333 $ mentre que les dones 31.418$. La renda per capita de la població era de 23.628$. Entorn del 8,4% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Somerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Somerville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tolland (Massachusetts)

Tolland és una població dels Estats Units a l'estat de Massachusetts. Segons el cens del 2000 tenia 426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tolland tenia 426 habitants, 169 habitatges, i 114 famílies. La densitat de població era de 5,2 habitants/km².
Dels 169 habitatges en un 26,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,3% hi vivien parelles casades, en un 1,2% dones solteres, i en un 32% no eren unitats familiars. En el 28,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,9% tenia menys de 18 anys, un 3,3% entre 18 i 24, un 31% entre 25 i 44, un 28,9% de 45 a 60 i un 12,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 118,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.125 $ i la renda mediana per família de 65.417$. Els homes tenien una renda mediana de 41.094 $ mentre que les dones 35.278$. La renda per capita de la població era de 30.126$. Entorn del 2,3% de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tolland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tolland». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sot de la Vinyota

El Sot de la Vinyota és un sot i torrent del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Es forma al nord de la Casanova de la Vall, a prop de la carretera BV-1310, des d'on davalla cap al nord-est, travessa la Rompuda de la Vall, discorrent paral·lela al límit municipal. S'aboca en la Riera de Fontscalents a prop i al nord-est de la Font de la Vinyota.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim romànic modern de caràcter descriptiu, generat ja en català; encara que amb el nom de cau, és un sot relacionat amb el paratge de la Vinyota.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* El Sot de la Vinyota i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Boëseghem

Boëseghem (en neerlandès Boezegem) és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord, que forma part de la Westhoek. L'any 2006 tenia 788 habitants.

## Demografia

Evolució de la població INSEE :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 919 | 910 | 1032 | 978 | 997 | 1014 | 1045 | 1002 | 986 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 967 | 1018 | 1025 | 1043 | 1039 | 1023 | 943 | 920 | 919 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 904 | 880 | 890 | 810 | 732 | 701 | 678 | 686 | 672 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 629 | 666 | 684 | 721 | 751 | 755 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Danielle Mametz | |
# Castell de Fuste

El Castell de Fuste, Torre de San Buenaventura o Torre de la Caleta de Fuste és una torre de defensa situada a la localitat de Caleta de Fuste, al municipi d'Antigua a l'illa de Fuerteventura (província de Las Palmas, Canàries, Espanya). És Bé d'Interès Cultural des de 1949.

## Història

Fins a principis del segle XVIII no existia cap fortificació a la costa de Fuerteventura, que sofria constants incursions de pirates barbarescos, anglesos i francesos. És per això que el comandant general de Canàries, Andrés Bonito y Pignatelli, sol·licita que s'enviï a l'illa a l'enginyer militar Claudio de L'isle, que va construir la torre del Tostón i el castell de San Buenaventura.
La funció principal era la defensa de la badia de Caleta de Fuste, un dels tres ports principals de l'illa. En els seus primers anys de funcionament va experimentar una ampliació dels seus murs, des dels 3 metres que va tenir inicialment fins als gairebé 6 metres de gruix actuals, suposadament després de sofrir desperfectes per bala de canó en un atac pirata.
Al segle XIX va passar a mans privades, probablement per la seva pèrdua d'utilitat militar. Als anys 1982 i 1983 es va construir un complex turístic, les piscines del qual envolten la torre en l'actualitat. El 2013 va ser restaurat pel Cabildo Insular i l'ajuntament d'Antigua, acordant amb la propietat la seva obertura al públic.

## Descripció

És de planta circular i posseeix dues altures, amb una volta sostinguda per un gruixut pilar en el centre. Tenia dos canons de ferro, de petit calibre, i comptava amb dotació militar. Al seu interior s'hi accedeix a través una escala de maçoneria sobre la qual es recolza un pont llevadís amb cadenes de ferro.
Es considera 'bessona' de la Torre de Sant Andrés a Tenerife; de les torrasses de Gando i Sant Pere, a Gran Canària; de la Torre del Tostón, a Fuerteventura; i de la Torre de l'Àguila, a Lanzarote.

## Referències

* ↑ «Decreto de 22 de abril de 1949». Ministerio de Educación Nacional [Consulta: 30 novembre 2018].
* ↑ Ministerio de Cultura y Deporte. «Consulta a la base de datos de bienes inmuebles». [Consulta: 3 gener 2020].
* ↑ «Amigos de los Castillos – Torre de San Buenaventura o Castillo de Fuste» (en espanyol europeu). Arxivat de l'original el 2022-05-23. [Consulta: 11 desembre 2018].
* 1 2 «El Castillo de San Buenaventura se prepara para abrir al público». www.canarias7.es, 11-12-2018. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «Cabildo, Ayuntamiento y Asociación de empresarios gestionan la apertura de la Torre de San Buenaventura.». www.ayto-antigua.es, 18-07-2018. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «Aprende nuestra Historia». caleta-de-fuste-web-des.netberrytest.com. Arxivat de l'original el 2022-07-05. [Consulta: 11 desembre 2018].
* ↑ «El castillo de San Andrés. El antiguo centinela.». Arxivat de l'original el 2016-03-07. [Consulta: 5 juliol 2022].
# Quadroc

El quadroc (del llatí quadroch) va ser el marc jurisdiccional de l'Estany de Banyoles i les seves ribes, propietat dels monjos del Monestir de Sant Esteve de Banyoles. L'historiador Pere Alsius i Torrent, que hi dedicà un article, n'identificà la menció més antiga en la definició dels límits en la consagració de l'església de Santa Maria de Porqueres el 1182, en relació a que al cantó de llevant limitava amb aquest marc o "quadroc" de Banyoles que incloïa l'Estany i les seves ribes:
   Termina autem prefate ecclesie ita se habent: ab orientali parte usque ad Quadroch; ab occidentali parte usque ad montem de Speculo; a meridiana parte usque ad podium de Stagello, et ascendit usque ad mansum de Olivariis includens ecclesiam sancti Mauricii de Calvis, cum omnibus suis terminis et ascendit eciam usque ad podium de cote.
En aquest document el bisbe establia que el culte es sostingués amb els delmes «dels terrenys que es trobaven des de Quadroc, a orient o llevant, fins a la muntanya de l'Espill, a occident o ponent». Una altra interpretació ha estat el fet que el quadroc seria el petit espai de terra que hi havia entre l'església i l'estany, atenent al fet que el Diccionari Alcover-Moll descriu el terme «quadró» com «parcel·la de terra de conreu, més petita que el quintar i situada més prop de les cases».

## Referències

* ↑ «El Quadroch». Agricultura Casolana, núm. 5, 1922, pàg. 9-10.
* ↑ Alsius i Torrent, Pere. Ensaig historich sobre la vila de Banyolas. Barcelona: Estampa de L. Obradors y R. Sulé, 1872, p. 125.
* ↑ Abellan, Joan Anton. «La restauració de Santa Maria de Porqueres». Turaris.net, 01-10-2016. [Consulta: 10 setembre 2023].
# Cèlas

Cèlas (francès Celles) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Ganac

Ganac és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.
# Solan

Solan (en francès Soula) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Gaudièrs

Gaudièrs (francès Gaudiès) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Xavier Schloegel

Xavier Schlögel (14 de juliol de 1854, Brillonville, - 23 de març de 1889, Ciney) fou un compositor belga.
Deixeble de Ledent al Conservatori de Lieja, en poc temps adquirí una justa notorietat com a inspirat compositor. Tot i morir molt jove deixà escrits una interessant col·lecció de cants bretons, una missa solemne, per a cor, orgue i orquestra, una missa, un quartet per a instruments d'arc, un trio i diverses composicions per a orquestra.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 1049 ISBN 84-239-4554-5
# Lissac (Arieja)

Lissac és un municipi francès, situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.
# Artics (Arieja)

Artics (francès Artix) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Fontanès (Gard)

Fontanès és un municipi francès, situat al departament del Gard i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Topònims occitans del Gard
# Salten-Schlern

Salten-Schlern (italià Salto-Sciliar, ladí Sauté-Sciliër) és un districte de Tirol del Sud que comprèn 13 municipis de la baixa vall de l'Eisack. El seu nom deriva dels dos altiplans de Salten i Schlern. El centre i cap administratiu és Ritten, tot i que no en forma part.

## Municipis

* Kastelruth - Castelrotto
* Karneid - Cornedo all'Isarco
* Völs am Schlern - Fiè allo Sciliar
* Mölten - Meltina
* Welschnofen - Nova Levante
* Deutschnofen - Nova Ponente
* Urtijëi - St. Ulrich in Gröden - Ortisei
* Ritten - Renon
* Sarntal - Sarentino
* Santa Cristina Gherdëina - St. Christina in Gröden - Santa Cristina Valgardena
* Sëlva - Wolkenstein in Gröden - Selva di Val Gardena
* Jenesien - San Genesio Atesino
* Tiers - Tires

## Enllaços externs

* Web oficial del districte de Salten-Schlern/Salto-Sciliar
# Xenotoca melanosoma

Xenotoca melanosoma és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Hubbs, C. L. & C. L. Turner, 1939. Studies of the fishes of the order Cyprinodontes. XVI. A revision of the Goodeidae. Misc. Publ. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 42: 1-80, Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fitzsimons, J. M., 1972. A revision of two genera of goodeid fishes (Cyprinodontiformes, Osteichthyes) from the Mexican Plateau. Copeia 1972 (núm. 4): 728-756.
* 1 2 3 4 «Xenotoca melanosoma» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Axelrod, H.R., W.E. Burgess, N. Pronek i J.G. Walls, 1991. Dr. Axelrod's Atlas of freshwater aquarium fishes. Sisena edició. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P. Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La Saïdia

La Saïdia és un districte de València, situat al nord de la Ciutat Vella, i s'estén des del marge esquerre del riu Túria fins a l'avinguda del Dr. Peset Aleixandre. A l'est, la fita és al carrer del General Elio, al començament de l'avinguda de Vicent Blasco Ibáñez, i a l'oest a l'avinguda de Burjassot.
El districte té molts llocs de destacable importància. Un n'és el monestir de la Trinitat, al barri homònim. Una de les vies més destacades és el carrer de Sagunt, que segueix el traçat de l'antiga Via Augusta. Al costat del qual es troba el Mercat Municipal de Sant Pere Nolasc, possiblement el més antic de la ciutat de la seua categoria. També va existir, enfront del pont de Sant Josep el monestir cistercenc de la Saïdia, enderrocat als anys seixanta. D'antuvi, era el punt de confluència de les vies del trenet de València que es dirigien des de Rafelbunyol, Burjassot i el Cabanyal fins a l'estació del Pont de Fusta, situat al punt més meridional del districte; avui en dia, és el modern tramvia qui recorre de l'oest a l'est el districte. També disposa d'importants parcs municipals, com ara els jardins del Reial, a la fita amb el Pla del Reial, i el parc Municipal de Marxalenes.
El districte tenia 49.320 habitants el 2007, dividits així:
* Marxalenes: 11.423.
* Morvedre: 10.535.
* Trinitat: 8.256.
* Tormos: 8.960.
* Sant Antoni: 10.146.

## Referències

* ↑ «Marxalenes». A: Gran Enciclopedia Temática de la Comunidad Valenciana. Geografía. Editorial Prensa Valenciana, 2009.
* ↑ «Dades de l'Ajuntament de València. Inclou les pedanies com a Pobles del Nord, de l'Oest i del Sud». Arxivat de l'original el 2016-03-11. [Consulta: 5 març 2009].

## Enllaços externs

* Plànol de la Saïdia a la web de l'ajuntament de València Arxivat 2010-04-05 a Wayback Machine..
* Plànol oficial dels districtes i barris de la ciutat de València.
# San Javier (Uruguai)

San Javier (en rus Сан-Хавьер; de vegades San Xavier) és un municipi de l'Uruguai situat a l'oest del departament de Río Negro, sobre la vora del riu Uruguai. Es troba a 95 quilòmetres al nord de la capital departamental, la ciutat de Fray Bentos. Segons dades del cens de 2004, San Javier tenia una població aproximada de 1.680 habitants.

## Informació

La colònia va ser fundada per 300 famílies russes que van fugir del seu país per persecució religiosa durant el règim del Tsar. Es van establir a la zona al començament del segle xx i el 1913 es van crear diverses estades que van donar origen a l'emplaçament actual. San Javier es va fundar gràcies a un pla de govern del llavors ministre de Foment i Agricultura de l'Uruguai, José Espalter. Poc després la urbanització va rebre el nom de Colonia Espalter, encara que va canviar anys més tard per San Javier, en homenatge al fill mort del ministre. Alternativament es coneix al poble amb la grafia "x", San Xavier.
Els colons russos que van treballar les terres van introduir el girasol, que ho van barrejar amb altres cultius. Durant la dictadura militar uruguaiana (1973-1985), els russos i els seus descendents van ser amenaçats i torturats, com és el cas del metge Vladimir Roslik, assassinat pels militars. Els centres culturals eslaus van ser clausurats i els llibres van ser cremats. Amb el retorn de la democràcia, en els anys 1980, els centres de cultura russa van obrir les portes i la seva labor segueix en vigor fins a l'actualitat.
El poble de San Javier compta amb un parc natural, el Parque Nacional Esteros de Farrapos, i diverses zones boscoses i humides sobre el riu Uruguai, on abunda una variada vegetació.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 1.178 | 940 | 1.461 | 1.358 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ Història de San Javier, primera colònia russa a l'Uruguai Arxivat 2008-09-23 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Ramsar.org: Uruguay designates its second Ramsar site along the Uruguay river (anglès)
* ↑ Article del periòdic uruguaià El País - 19 de gener de 2005 (castellà)

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial de San Javier, Uruguai Arxivat 2007-08-23 a Wayback Machine. (castellà)
# Darab

Darab (anteriorment Darabgerd, àrab Darabjird o Darabdjird) és una vila iraniana, capital del comtat del mateix nom, a la província de Fars, situada a una plana a uns 228 km al sud-est de Xiraz. Té una població de 60.718 habitants (2000) i destacant els cultius de fruites (tarongers, llimoners i palmeres de dàtils).
La llegenda diu que fou fundada per Darab, el pare de Dara (Darios III Codomà) i que es va dir Darab Gerd que vol dir "Fort de Darab". El ssssànida Ardashir I va arribar al poder aprofitant el seu càrrec de governador militar de Darabgerd. Encara es conserva algunes restes de la fortalesa. Unes restes a la rodalia (a 8 km al sud-oest) conegudes com a Kalah i Dal-a (Ciutadella de Darios) consisteixen en una sèrie de construccions rodejant una roca, segurament un temple de foc. A 6 km al sud-est un baix relleu anomenat Naksh-i Rustam o Naksh-i Shapur, gravat a la cara d'una gran roca representa una victòria del sassànida Sapor I sobre l'emperador romà Valerià el 260; al costat mateix una sala en forma de creu, tallada en una roca, és anomenada Masdjid-i Sangi, i probablement és contemporània encara que unes inscripcions esmenten al sultà Abu Bakr i la data 1254.

## Referències

A. Christensen, L'Iran sous les Sassanides, Copenhague, 1944.

## Vegeu també

* Comtat de Darab
# Sentenac de Seron

Sentenac de Seron (en francès Sentenac-de-Sérou) és un municipi francès del departament de l'Arieja i la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Xiurenbagrus gigas

Xiurenbagrus gigas és una espècie de peix de la família dels amblicipítids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 40-43.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Guangxi (la Xina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Chen, X.-P. & J. G. Lundberg. 1995. Xiurenbagrus, a new genus of amblycipitid catfishes (Teleostei: Siluriformes), and phylogenetic relationships among the genera of Amblycipitidae. Copeia 1995 (núm. 4): 780-800.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zhao, Y.-H., J.-H. Lan & C.-G. Zhang. 2004. A new species of amblycipitid catfish, Xiurenbagrus gigas (Teleostei: Siluriformes), from Guangxi, China. Ichth. Research v. 51 (núm. 3): 228-232.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* He, M., 1999. Amblycipitidae. p. 103-110. A: X.-L. Chu, B.-S. Cheng i D.-Y. Dai (Eds). Faunica Sinica. Osteichthyes. Siluriformes. Science Press, Beijing. i-vii + 1-230.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y., 1991. Amblycipitidae. p. 318-319. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bresilhac

Bresilhac (en francès Brézilhac) és un municipi francès situat al departament de l'Aude i a la regió d'Occitània.
# Cépia

Cépia (francès: Cépie) és un municipi francès del departament de l'Aude i la regió d'Occitània.