OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# View Park-Windsor Hills

View Park-Windsor Hills és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 10.958 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, View Park-Windsor Hills tenia 10.958 habitants, 4.539 habitatges, i 3.041 famílies. La densitat de població era de 2.274,7 habitants/km².
Dels 4.539 habitatges en un 23,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 42,3% hi vivien parelles casades, en un 19,1% dones solteres, i en un 33% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 20,3% tenia menys de 18 anys, un 5,6% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 28,2% de 45 a 60 i un 19,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 59.961 $ i la renda mediana per família de 81.247 $. Els homes tenien una renda mediana de 51.461 $ mentre que les dones 42.445 $. La renda per capita de la població era de 34.382 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- View Park-Windsor Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- View Park-Windsor Hills». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# LaCrosse

LaCrosse és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 561 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, LaCrosse tenia 561 habitants, 221 habitatges, i 152 famílies. La densitat de població era de 401,1 habitants/km².
Dels 221 habitatges en un 31,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,9% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 22,1% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.667$ i la renda mediana per família de 50.278$. Els homes tenien una renda mediana de 34.583$ mentre que les dones 21.513$. La renda per capita de la població era de 17.962$. Cap de les famílies i l'1,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- LaCrosse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- LaCrosse». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wilma Neruda

Wilma Neruda, també coneguda com a Wilhelmine Maria Franziska Neruda (Brno, Moràvia, República Txeca, 21 de març de 1838 – Berlín, 15 d'abril de 1911) fou una cèlebre violinista moraviana.
Era filla d'un músic notable, Josef Neruda, organista de la catedral de Brno, i germana de la pianista Amalie Neruda i del compositor Franz Xaver Neruda. Fou una artista molt precoç, que aviat va mostrar predilecció pel violí, tot i que inicialment havia estat destinada al piano. Als set anys es presentà al públic de Viena com a concertista de violí. Continuà rebent lliçons de Leopold Jansa, va fer una gira per Alemanya, i el 1849 es va fer aplaudir a la Philarmonic Society de Londres. Obtingué molts èxits a París el 1864 i aquest mateix any es casà amb el compositor suec Ludvig Norman, de qui es separà el 1869.
A partir d'aquesta data s'establí a Londres, on tingué la seva residència habitual, i on prengué part en els concerts del Crystal Palace. L'actuació de Wilma Neruda el maig de 1869 amb la London Philharmonic, interpretant el Concert núm. 1 en mi major d'Henri Vieuxtemps, va ser un esdeveniment en la seva carrera i en la vida musical anglesa.
Al llarg de la dècada de 1870, Wilma Neruda va continuar tocant els concerts més exigents de Mendelssohn, Wieniawski o Beethoven i guanyant-se el respecte dels seus coetanis. Pablo Sarasate li dedicà la Romanza Andaluza i la Jota Navarra. Neruda va ser la primera dona violinista a tocar música de cambra professionalment amb homes. A principis de la dècada de 1870 va dirigir el quartet de moda Monday Popular Concerts, que va assolir grans triomfs.
Havent enviudat del seu primer marit, va contraure noves núpcies amb el pianista Charles Hallé (1888); tornà novament a emprendre gires artístiques, i el 1900 traslladà el seu domicili a Berlín. El 1910 realitzà una gira per Austràlia. Els crítics afirmen que no hi hagut cap dona que la igualés en el seu art, entre les seves coetànies, i l'ompliren d'elogis els eminents violinistes Joachim i Vieuxtemps.

## Referències

* ↑ «Wilhelmine Maria Franziska Norman-Neruda, Lady Hallé (21 March, 1838 – 15 April, 1911)» (en anglès). SPRING-RAKE, 12-10-2013. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ Barabaschi, Alessandra. «Lady Halle, Wilma Neruda – Historic Women Performers series» (en anglès). Tarisio. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ «Wilhelmine Maria Franziska Norman-Neruda, Lady Hallé (21 March, 1838 – 15 April, 1911)» (en anglès). Spring-Rake, 12-10-2013. [Consulta: 25 gener 2023].
* ↑ Hogstad, Emily E. «Wilma Norman-Neruda And A Short History of Female Violinists» (en anglès). Song of the lark, 15-05-2011. [Consulta: 25 gener 2023].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 38, pàg. 251 (ISBN 84-239-4538-3)
# Zanesville (Indiana)

Zanesville és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 602 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Zanesville tenia 602 habitants, 212 habitatges, i 172 famílies. La densitat de població era de 309,9 habitants/km².
Dels 212 habitatges en un 40,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,3% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 18,4% no eren unitats familiars. En el 15,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 8% entre 18 i 24, un 29,9% entre 25 i 44, un 23,8% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 57.727 $ i la renda mediana per família de 58.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.893 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 20.606 $. Entorn del 4,6% de les famílies i el 4,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Zanesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Zanesville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Takutea

Takutea és una de les illes Cook meridionals, situada a 20 km al nord-oest d'Atiu.

## Geografia

És l'illa més petita de l'arxipèlag, amb una superfície total d'1,2 km² i una altitud màxima de 6 m sobre el nivell del mar. L'illa és de tipus makatea amb un escull de corall fossilitzat que fa l'accés difícil des del mar. És deshabitada i està declarada com a reserva natural.

## Història

El nom antic era Areuna. Takuteu significa «el ku blanc» (ku és un peix vermell). Com altres illes del grup, va ser descoberta, el 1777, per l'anglès James Cook que va anotar el nom de Wenua-iti (petita illa) tal com l'anomenaven els habitants de la veïna Atua.
El 1903, el cap ariki Ngamaru la va entregar al rei Eduard per al benefici dels habitants de les illes Cook. El 1950 es va anomenar al consell de caps tradicionals d'Atiu com a fiduciaris de la Reserva Natural de Takutea en representació de tots els propietaris de terres a Atiu. El consell s'encarrega de les tasques de vigilància i manteniment, i supervisa els permisos per a visitar-la. Avui existeixen polèmiques sobre la regulació i les limitacions de l'ecoturisme.

## Referències

* ↑ Findlay, Alexander G. A directory for the navigation of the Pacific ocean. Londres: Laurie, 1851, p. 803 [Consulta: 14 febrer 2009].
# Walnut Park

Walnut Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 16.180 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Walnut Park tenia 16.180 habitants, 3.610 habitatges, i 3.191 famílies. La densitat de població era de 8.442,1 habitants/km².
Dels 3.610 habitatges en un 54,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,5% hi vivien parelles casades, en un 17,6% dones solteres, i en un 11,6% no eren unitats familiars. En el 9% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,62.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,4% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 15,9% de 45 a 60 i un 6,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 27 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.837 $ i la renda mediana per família de 36.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.211 $ mentre que les dones 19.539 $. La renda per capita de la població era de 10.275 $. Entorn del 19,9% de les famílies i el 20,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Walnut Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Walnut Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Antoni Melissa

Antoni Melissa (en llatí Antonius Melissa) és el nom donat a un monjo grec que va viure cap al segle xi i va escriure una compilació de sentències morals anomenades Loci Communes.
No se sap res d'Antonius. El cognom tradicionalment aplicat a ell, Melissa ("l'abella"), sembla haver estat, de fet, el títol original del seu recull de sentències. La compilació és una col·lecció de frases sobre virtuts i vicis. És similar a una altra obra també anomenada Loci Communes, que s'atribueix a Màxim el Confessor però que en realitat és d'un autor anònim. Les dues obres contenen extractes de sentències dels primers pares de l'església, i cites d'autors jueus i pagans anteriors. Les dues obres han estat impreses amb freqüència, i sovint s'incloïen al final de les edicions dels Extractes d'Estobeu. Antoni Melissa És posterior a Teofilacte, perquè apareix esmentat a la seva obra.

## Referències

* ↑ Abbot, Ezra. The Authorship of the Fourth Gospel: And Other Critical Essays. Boston: G.H. Ellis, 1888, p. 300.
# Can Parellada de la Mata

Can Parellada de la Mata és una obra de Torrelavit (Alt Penedès) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Masia amb teulada a dues aigües que consta de planta baixa, pis i golfes. Té un terrat adossat amb balustrada, finestres romboïdals i pintures imitant rajoles en la part inferior.
Hi ha una galeria de finestres de mig punt a la façana lateral de la masia, amb vistes sobre el terrat i la vall del riu Bitlles.
Té edificis agrícoles annexes.

## Història

Hi ha escriptures des del 1500 i l'última renovació és de l'any 1914, segons testimoni verbal.

## Referències

* 1 2 3 4 «Can Parellada de la Mata». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 octubre 2017].
# Wynnedale

Wynnedale és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 275 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wynnedale tenia 275 habitants, 108 habitatges, i 84 famílies. La densitat de població era de 624,6 habitants/km².
Dels 108 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,6% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 22,2% no eren unitats familiars. En el 20,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,1% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 32,7% de 45 a 60 i un 20,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 93.778 $ i la renda mediana per família de 101.931 $. Els homes tenien una renda mediana de 80.969 $ mentre que les dones 32.344 $. La renda per capita de la població era de 50.323 $. Cap de les famílies i el 0,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wynnedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wynnedale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Monestir del Miracle

El monestir del Miracle és un monestir benedictí que forma part del complex del Santuari del Miracle, a Riner, comarca del Solsonès i que actualment acull una comunitat de 4 monjos depenent del monestir de Montserrat.
La iniciativa de la seva constitució la va prendre l'administrador apostòlic del Bisbat de Solsona, en Ramon Riu i Cabanes amb la intenció que fos la comunitat del monestir qui assumís la tasca de custodiar el santuari del Miracle. A tal fi va dirigir les seves mirades cap al monestir de Montserrat i després de laborioses negociacions en les quals s'hi van haver d'implicar no tan sols estaments eclesiàstics sinó també civils, es va arribar a l'acord de fundar un nou monestir al Miracle.
El dia 16 de juliol de 1899, amb l'assistència de l'esmentat administrador apostòlic i de l'abat de Montserrat, Dom Josep Deàs, va tenir lloc la cerimònia de col·locació de la primera pedra.
El 10 d'abril de l'any següent es va firmar un conveni mitjançant el qual la Diputació de Lleida cedia a l'Orde benedictí, condicionalment i per un període de cinquanta anys, la Casa Gran i totes les seves dependències juntament amb la cessió de la finca d'Espinalgosa, també propietat de la Diputació i l'any 1901 es va fer la cessió del Santuari del Miracle amb totes les seves dependències al nou monestir i l'1 de setembre d'aquell mateix any s'hi va instal·lar la primera comunitat monàstica.
L'any 1917 el monestir va ser constituït com a priorat independent, condició que va mantenir fins al 1932, any en el qual va tornar a passar a dependre del monestir de Montserrat.

## Galeria

* La façana principal (oest)
* La façana de llevant
* Les façanes sud i est
* La façana nord (a l'esquerra de la imatge)
* El claustre
# West Menlo Park

West Menlo Park és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 3.629 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Menlo Park tenia 3.629 habitants, 1.420 habitatges, i 955 famílies. La densitat de població era de 2.802,3 habitants/km².
Dels 1.420 habitatges en un 34,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,6% hi vivien parelles casades, en un 7% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,3% tenia menys de 18 anys, un 3,6% entre 18 i 24, un 32,1% entre 25 i 44, un 25,8% de 45 a 60 i un 13,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
Entorn del 0,4% de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Menlo Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Menlo Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Menandre Protector

Menandre Protector (en llatí Menander, en grec Μένανδρος) fill d'Èufrates de Bizanci, fou un retòric i historiador romà d'Orient que va viure en temps de l'emperador Maurici (que va començar a regnat el 581).
Segons l'enciclopèdia Suides, va reprendre el fil de la història en el punt que fou deixat per Agàties, és a dir l'any 558, en el vint-i-tresè any del regnat de Justinià I, i la va seguir fins al 582 gairebé fins a la mort de Tiberi II. Una bona part de l'obra es conserva. El seu estil imitava al d'Agàties amb alguns intents de refinament que no van reeixir. A més de Suides, el menciona Teofilacte Simocata. Va escriure almenys un epigrama que es conserva a l'Antologia grega.
El seu nom "Protector", que era equivalent a "guardaespatlles", derivava probablement d'haver-se dedicat a aquesta activitat.

## Referències

* ↑ 3.Menander Protector a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1034
# Winthrop Smith Sterling

Winthrop Smith Sterling (Cincinnati, Ohio, 28 de novembre de 1858 - 16 de setembre de 1943) fou un compositor i director d'orquestra estatunidenc.
Estudià en el Col·legi de Música de Cincinnati i després en el Conservatori de Leipzig. Després fou organista a Chicago, Buffalo i Saint Louis, havent, a més, donat concerts als Estats Units i Anglaterra. El 1903 fundà el Col·legi Metropolità de Música de Cincinnati.
Va compondre nombroses melodies vocals; peces per a orgue i piano; suite i obertures per a orquestra; antífones i altres obres religioses: A més, se li deu: General Education in Music: Resonance of the Human Voice, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 1116 (ISBN 84 239-4556-1)
# Aavo Pikkuus

Aavo Pikkuus (Tartu, 22 de desembre de 1954) fou un ciclista soviètic, d'origen estonià, que va competir durant la dècada de 1970.
En el seu palmarès destaquen una medalla d'or als Jocs Olímpics de Mont-real i tres més als Campionats del Món en pista, una d'elles d'or.

## Palmarès en ruta

* 1974
** Vencedor de 2 etapes a la Gran Premi Guillem Tell
* 1975
** Campió de la Unió Soviètica en ruta (Volta a la Unió Soviètica)
** Vencedor d'una etapa al Tour de l'Hainaut Occidental
** Vencedor de 3 etapes al Tour d'Algèria
* 1976
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Moscou en la prova de persecució per equips (amb Valeri Txapliguin, Vladimir Kaminski i Anatoli Txukànov)
** Campió de la Unió Soviètica en critèrium
** Campió de la Unió Soviètica en contrarellotge per equips (amb Vladimir Kaminski, Guennadi Kómnatov, Valeri Txapliguin)
** Vencedor d'una etapa a la Volta al Marroc
* 1977
** Campió del món en contrarellotge per equips (amb Valeri Txapliguin, Vladimir Kaminski i Anatoli Txukànov)
** Campió de la Unió Soviètica en ruta
** 1r al Circuit de La Sarthe i vencedor d'una etapa
** 1r a la Cursa de la Pau i vencedor de 2 etapes
** 1r al Tour de Sotchi
** Vencedor de 3 etapes a la Volta a Iugoslàvia
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cuba
* 1978
** 1r al Giro de les Regions i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a Iugoslàvia i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Cuba
** Vencedor d'una etapa a la Cursa de la Pau
* 1980
** Vencedor d'una etapa a l'Olympia's Tour
* 1981
** Campió de la Unió Soviètica en critèrium

## Referències

* ↑ «Olympedia – Aavo Pikkuus». [Consulta: 10 desembre 2023].
* ↑ «ESBL». [Consulta: 10 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine.
* Fitxa a museociclismo.it
# Birżebbuġa

Birżebbuġa és una ciutat i port a la Badia de Sant Jordi, al sud de Malta. Té més de 8.000 habitants. El nom de la ciutat significa 'terra d'oliveres' en idioma maltès.
La ciutat és molt coneguda pel restes fòssils de l'edat de gel, que van ser trobats a una cova propera anomenada Ghar Dalam.
L'església parroquial de Birżebbuġa està dedicada a Sant Pere.
La Filharmònica i Banda de Marxes de Birżebbuġa (Socjetà Filarmonika San Pietru Banda Birżebbuġa) va ser fundada en 1990 i participa activament en les activitats culturals i religioses de l'illa.

## Escut heràldic

L'escut de Birżebbuġa mostra un galó blau en forma de V i una branca d'olivera sobre el fons superior blanc. El blau representa l'aigua propera del mar Mediterrani i la branca d'olivera indica la importància d'aquesta planta en l'economia local.