OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dependències de la Corona

Les Dependències de la Corona són possessions de la Corona britànica en dret del Regne Unit, que es distingeixen dels territoris d'ultramar o les colònies del Regne Unit. Les Dependències de la Corona són les illes del Canal de Jersey i Guernsey, i Man al mar irlandès. Com a jurisdiccions administrades de manera independent, no formen part del Regne Unit. Totes tres són membres del Consell Britanicoirlandès. Des del 2005, cadascuna de les Dependències de la Corona té un ministre en cap que n'és el cap de govern. Tanmateix, com a possessions de la Corona, no són Estats sobirans de dret, i tot que la potestat legislativa recau en llurs assemblees legislatives pròpies, han de tenir el consentiment de la Corona, i els residents tenen la nacionalitat britànica.
# Martinton

Martinton és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 375 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Martinton tenia 375 habitants, 135 habitatges, i 102 famílies. La densitat de població era de 579,2 habitants/km².
Dels 135 habitatges en un 40,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,4% hi vivien parelles casades, en un 6,7% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 20% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32% tenia menys de 18 anys, un 6,1% entre 18 i 24, un 32,5% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.583 $ i la renda mediana per família de 51.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.821 $ mentre que les dones 23.214 $. La renda per capita de la població era de 16.208 $. Aproximadament el 4,6% de les famílies i el 4,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Martinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Martinton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Tournus

El cantó de Tournus és un cantó del departament francès de Saona i Loira, a la regió de Borgonya - Franc Comtat. Està inclòs al districte de Mâcon i té 13 municipis. El cap cantonal és Tournus.

## Municipis

* La Chapelle-sous-Brancion
* Farges-lès-Mâcon
* Lacrost
* Martailly-lès-Brancion
* Ozenay
* Préty
* Ratenelle
* Romenay
* Royer
* Tournus
* La Truchère
* Uchizy
* Le Villars

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1967 | Charles Guillot | SFIO |
| 1967-1970 | André Nicolle | SFIO |
| 1970-1976 | Jean Deniset | RI |
| 1976-1988 | Roger Gautheron | PS |
| 1988- | Gérard Buatois | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 11.474 | 12.335 | 12.398 | 11.997 | 11.449 | 11.280 | 11.597 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||
# Jazz modal

El jazz modal és una manera de tocar jazz que no està lligada a la tonalitat de les notes (és a dir, a la correspondència entre acord i escala major, menor o semidisminuïda) sinó que utilitza les escales modals. De fet, la sonoritat canvia a partir de notes diferents d'una mateixa escala.
Es va desenvolupar a partir de mitjan dècada dels seixanta amb l'intent d'aportar innovacions al llenguatge jazzístic i, sobretot, per allunyar-se de l'agressivitat del Hard Bop.
Aquest nou estil, a més, utilitzava escales substitutives, harmonies per quartes i una més gran llibertat en el fraseig.
El primer disc d'aquest nou corrent va ser Kind of Blue de Miles Davis, l'any 1959. Després va venir Maiden Voyage de Herbie Hancock, el 1965.
# The Unfinished Sympathy

The Unfinished Sympathy és un grup musical de pop rock amb estil post-punk de la ciutat de Barcelona que va estar en actiu des de finals de la dècada de 1990 fins al 2010, i reformat el 2017.

## Discografia

* The Unfinished Sympathy (2001)
* An Investment In Logistics (2003)
* Rock For Food (2004)
* We Push You Pull (2006)
* Avida Dollars (2009)
* It's a Crush (2017)

## Referències

* ↑ Rodríguez, Oriol. «The Unfinished Sympathy, entrevista en la revista MondoSonoro (2017)» (en castellà). Mondo Sonoro, 10-11-2017. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ «The Unfinished Sympathy + Cala Vento: Crónica concierto Bilbao (2018)». MondoSonoro, 12-02-2018. [Consulta: 10 febrer 2019].

## Enllaços externs

* Pàgina oficial
# Manuel Esqué i Montseny

Manuel Esqué i Montseny (Maldà, 19 d'agost de 1912- Barcelona, 8 de novembre de 2002) fou un sacerdot claretià català. El 2000 va rebre la Creu de Sant Jordi en reconeixement de la seva dedicació espiritual, que el va portar a crear l'Obra Cultural Mariana i la Fundació Pare Esqué, que hi és vinculada, per tal de difondre els valors de l'humanisme cristià a través de la pastoral.

## Obres

* Obres Completes
* Maria en les rutes de l'evangeli (1983)
* Sou la llum del món (1985)
* El joglar de la Senyora (1985)
* Un gran senyal al cel (1987)

## Referències

* ↑ «Revista Obra Cultural Mariana - No. 247 / Novembre - Desembre 2012».
* ↑ «NECROLOGIUM CLARETIANUM (2001-2006)». Arxivat de l'original el 2010-11-22. [Consulta: 5 novembre 2010].

## Enllaços externs

* Fundació Pare Esqué Arxivat 2010-11-08 a Wayback Machine.
* Bloc de la Fundació Pare Esqué i de l'Obra Cultural Mariana
* «Obra de Manuel Esqué i Montseny» a Dialnet.
# McCook (Illinois)

McCook és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 254 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McCook tenia 254 habitants, 119 habitatges, i 69 famílies. La densitat de població era de 37,7 habitants/km².
Dels 119 habitatges en un 19,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 39,5% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 42% no eren unitats familiars. En el 39,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,13 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,5% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 25,2% de 45 a 60 i un 21,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 43 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.125 $ i la renda mediana per família de 58.333 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.625 $ mentre que les dones 26.429 $. La renda per capita de la població era de 24.996 $. Cap de les famílies i l'1,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McCook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McCook». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Spanish Fort (Alabama)

Spanish Fort és una ciutat dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 5.423 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spanish Fort tenia 5.423 habitants, 2.035 habitatges, i 1.518 famílies La densitat de població era de 326,1 habitants/km².
Dels 2.035 habitatges en un 35,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67,1% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 25,4% no eren unitats familiars. En el 22,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,61 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 5,2% entre 18 i 24, un 26,2% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 17,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 90,8 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 56.699 $ i la renda mediana per família de 67.844 $. Els homes tenien una renda mediana de 50.240 $ mentre que les dones 30.273 $. La renda per capita de la població era de 27.081 $. Aproximadament el 2,7% de les famílies i el 2,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spanish Fort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spanish Fort». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Atuàtucs

Els atuàtucs o aduàtucs (llati Atuatuci o Aduatuci) foren un poble germànic de la Gàl·lia Belga, veïns del eburons i dels nervis, originats en els sis mil cimbres i teutons que van deixar la resta del grup durant la marxa a Itàlia. La seva zona era la regió entre el Rin, el Mose, el bosc Charbonnière i el Massís de les Ardenes.

## Etimologia

Culturalment, els atuàtucs eren celtes, per bé que Juli Cèsar diu que eren d'origen germànic, de manera similar als seus veïns nervis, condruses, pemans i eburons. El seu nom podria ser descompost en ad-uātu-cā (« lloc on es profetitza », de uati, endeví). El lingüista francès Xavier Delamarre hi coincideix i suggereix que Aduatuca s'hauria de descompondre en aduatu- ca, on la part central duria a l'arrel celta « vati » (endeví) o « vatu » (profeta, cf. vat). Sota aquesta hipòtesi, Aduatuca voldria dir « l'indret on es practica l'endevinació » i els aduàtucs serien « aquells qui consulten o veneren l'endeví ».
A banda d'aquesta explicació s'ha proposat també adu-ātu-cā, on adu és "aigua". En tots els supòsits, doncs, el nom és d'origen celta.

## Història

El 57 aC els romans van derrotar la confederació de tribus belgues a la batalla del Sabis. Els atuàtucs, arribats tard en ajut dels nervis, es van refugiar a la seva oppida (que segurament era a Gembloux) i foren delmats pels romans, capturant i venen com esclaus uns 53.000 homes; el poble dels eburons, que era tributari dels atuàtucs, fou alliberat. Els atuàtucs es van revoltar altre cop el 54 aC junt als eburons i nervis, i el seu territori fou assolat per Cèsar; l'oppidum d'Aduatuca fou ocupat per una legió; el 53 aC la legió fou atacada per grups germànics.
Després de la victòria a la batalla del Jeker el 54 aC, Ambiòrix dels eburons va aconseguir el seu suport, amb el dels nervis, ceutrons, grudis, levacs, pleumoxis i geidunni, per assetjar el campament de Quint Tul·li Ciceró i la seva legió a l'oppidum de Namur, però foren derrotats pels romans. El seu assentament fou a l'actual Brabant del sud. La seva fortalesa fou conquerida per Juli Cèsar i els atuàtucs que no van morir foren venuts com esclaus.

## Referències

* ↑ Cèsar, Juli. «Llibre II, XXIX.1». A: Guerra de les Gàl·lies (en llatí i català). Traducció: Icart, Joaquim. 3 vol. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 1974, p. 147. DL B. 48252-1974. ISBN 8472250938.
* ↑ Juli Cèsar, De bello gallico V

### Bibliografia

* Ugo Janssens, Ces Belges, « les Plus Braves », Histoire de la Belgique gauloise, 2007, Racine
# Mariano Doporto Marchori

Mariano Doporto Marchori (Càceres, 18 de gener de 1902 - Dublín, 8 de setembre de 1964) va ser un físic i meteoròleg espanyol, director de l'Irish Meteorological Service.

## Biografia

Nascut el 18 de gener de 1902 en Càceres,; orfe de petit, fou adoptat pel seu oncle Severiano Doporto Uncilla, catedràtic de geografia i història a Teruel. Va estudiar Ciències en la Universitat Central, especialitzant-se en Física, i va iniciar els cursos corresponents al doctorat en Físiques en 1923.
Doporto, es va convertir en director de l'Observatori Meteorològic d'Igeldo (Sant Sebastià) en 1927, va contreure matrimoni amb Mercedes Laguía Paracuellos en 1931. El setembre del 1936 va evacuar l'Observatori en retirar-se les tropes republicanes cap a Bilbao. El 21 d'agost de 1937 va ser nomenat Cap de la Xarxa de Ports Meteorològics per a Aviació i es va traslladar a València, d'on l'octubre de 1937 fou traslladat a Barcelona. Es va doctorar en Física Experimental en la Universitat de Barcelona en 1938, en plena guerra civil, amb la tesi La turbulencia dinámica de la atmósfera en Barcelona. Era afiliat al PSOE.
Doporto, que s'havia iniciat en la maçoneria el febrer de 1925 en la Lògia La Mantuana (Madrid) amb el nom simbòlic de Mart, durant la seva estada en Donostia-Sant Sebastià va ser membre de la Lògia Altuna Núm. 15, on va ser exaltat al grau de Mestre Maçó per José Bellido Rodríguez, membre fundador d'aquesta. A més va ser fundador i membre actiu de la Lògia Espartac, sota Obediència del Gran Orient de França, una lògia d'ideals antifeixistes fundada entre membres de les lògies labortanes L'Zelee, Etoile de Labourd i Altuna, establerta a Baiona.
En 1939, després de precipitar-se la fi del conflicte, es va exiliar en Baiona; poc més tard va arribar a Irlanda, on es va fer amb una plaça en el Irish Meteorological Service (Servei Meteorològic Irlandès, IMS) en 1940. En 1948 es va convertir en el director de l'IMS. Va morir a Dublín el 8 de setembre de 1964.

## Referències

* ↑ Anduaga Egaña, 1998, p. 13.
* 1 2 Cobos Bueno, 2010, p. 43.
* ↑ Anduaga Egaña, 1998, p. 15.
* ↑ Anduaga Egaña, 1998, p. 18.
* 1 2 «Mariano Doporto Marchori». A: Enciclopedia Auñamendi.
* ↑ Doporto Marchori, Mariano, Fundació Pablo Iglesias
* ↑ Asociación, Altunaberri. «Los Hermanos de la Altuna Nº. 15». A: Altuna books. Memoria de una Luz (en español). Donostia-San Sebastián: Altuna books, 2016, p. 36. ISBN 9788460853060 [Consulta: 2016].
* 1 2 3 Cobos Bueno, 2010, p. 47.
* ↑ Anduaga Egaña, 1998, p. 19.

## Bibliografia

* Anduaga Egaña, Aitor «Biografía científica del físico y meteorólogo español Mariano Doporto Marchori (1902-1964)». Llull: Revista de la Sociedad Española de Historia de las Ciencias y de las Técnicas, 21, 40, 1998, pàg. 7-32. ISSN: 0210-8615.
* Cobos Bueno, José Miguel «Científicos extremeños en el exilio de 1939». El exilio científico republicano. Publicacions de la Universitat de València, 2010, pàg. 31-52.
# Manuel Faus Pujol

Manuel Faus i Pujol (Saragossa, 1943) és un notari i jurista català fill de Lluis Faus i Esteve i Nuria Pujol i Oliva. És membre d'una familia de juristes catalans (el seu avi era el Notari Josep Faus i Condomines i el seu tiet Ramon Faus i Esteve). Va néixer a Saragossa on treballava el seu pare, enginyer industrial. Va estudiar Dret a la Universitat de Saragossa on es va llicenciar amb matrícula d'honor. Va estudiar Notaries a Saragossa i fou també a l'Aragó on va començar a exercir la professió l'any 1969 a la població d'Almudévar (Osca). L'any 1974 es va traslladar a Olot, on ha treballat com a Notari durant gairebé quaranta anys.
Jurista especialitzat en Dret Civil i Mercantil, és autor de nombrosos llibres i articles a l'editorial jurídica en línia vLex.com, fundada pels seus dos fills Lluis Faus i Angel Faus. Va ser membre de la Junta del Col·legi de Notaris de Catalunya Arxivat 2014-12-18 a Wayback Machine.. També ha sigut un prolífic conferenciant, especialment en conferències de divulgació jurídica.
És President d'Integra, associació que atén persones amb discapacitat intel·lectual (l'antic Patronat Joan Sellas Cardelús), i Patró de la Fundació Sentit, vinculada a la Cooperativa La Fageda. També és Patró de la Fundació Hospital d'Olot i Comarcal de la Garrotxa i membre del seu Comitè Social i Comitè Territorial. Ha estat president fundador del Rotary Club d'Olot.
L'any 2013 la Generalitat de Catalunya li va concedir la medalla al treball President Francesc Macià en reconeixement de la seva carrera professional. Aquest mateix any va ser pregoner de les Festes del Tura d'Olot.

## Referències

* 1 2 3 4 «El notari Manuel Faus rep el premi 'Trajectòria personal' dels premis 'Garrotxí de l'any'», 06-06-2014. [Consulta: 13 abril 2021].
* ↑ «Llibres de Manuel Faus. Google Books.».
* ↑ «Òrgans de Govern. Fundació Hospital d'Olot i Comarcal de la Garrotxa.». [Consulta: 6 abril 2014].
* ↑ «Artur Mas lliura la Medalla President Macià a Manuel Faus». Nació Digital, 16-10-2013.
* ↑ «El notari Manuel Faus serà el pregoner de les Festes del Tura del 2013». Diari de Girona, 12-07-2013.
# Menominee (Illinois)

Menominee és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 237 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Menominee tenia 237 habitants, 78 habitatges, i 59 famílies. La densitat de població era de 47,7 habitants/km².
Dels 78 habitatges en un 35,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,4% hi vivien parelles casades, en un 7,7% dones solteres, i en un 23,1% no eren unitats familiars. En el 19,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,8% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 106,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.972 $ i la renda mediana per família de 47.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.036 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 14.518 $. Aproximadament el 6,7% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Menominee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Menominee». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# West Jefferson (Alabama)

West Jefferson, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 344 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, West Jefferson tenia 344 habitants, 138 habitatges, i 108 famílies La densitat de població era de 184,5 habitants/km².
Dels 138 habitatges en un 30,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63% hi vivien parelles casades, en un 7,2% dones solteres, i en un 21,7% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,82.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 28,2% entre 25 i 44, un 24,7% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 40 anys. Per cada 100 dones hi havia 95,5 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,3 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 47.813 $ i la renda mitjana per família de 53.750 $. Els homes tenien una renda mitjana de 36.406 $ mentre que les dones 30.000 $. La renda per capita de la població era de 19.256 $. Aproximadament l'1,8% de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- West Jefferson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 15 de febrer 2020. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- West Jefferson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 12 de febrer 2020. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Seneca (grup humà)

Els seneca (del neerlandès sinnekens, terme mahikan que feia referència als oneida) s'autodefineixen com una nació de la Confederació iroquesa. Ells es deien a si mateixos tshoti-nondawaga o oneniuteronron, gent muntanyenca. Vivien als marges del llac Seneca i del riu Genesee (Nova York), i tenien el foc del consell a Nundawao (avui Naples, a l'estat de Nova York). Durant el segle xvii arribaren a ocupar des del riu Niàgara fins al riu Alleghany (Pennsilvània). Avui ocupen les reserves de Towananda, Catarauga, Alleghany i Oil Springs (Nova York) i n'hi ha un grapat que viuen amb els cayuga a Oklahoma i d'altres a Grand River (Ontario).
Potser n'eren 5.000 el 1660 en 30 cases, baixaren fins a 3.250 el 1778 i a 3.255 el 1900. El 1960 n'eren 3.507 a Nova York, 877 a Oklahoma i 300 a Ontario. Segons dades de la BIA el 1995, hi havia 6.679 i 2.961 amb els cayuga. Segons el cens del 2000, hi havia 13.676 seneca registrats, sense comptar els que hi havia amb els cayuga.
Personatges famosos de la nació seneca són Red Jacket, Cornplanter, Handsome Lake, Ely Parker, Arthur C. Parker, Jesse Cornplanter, Paula Underwood o Jamie Sams.

## Enllaços externs

* The Seneca Nation of Indians (anglès)
* «Sullivan/Clinton Campaign then & now» (en anglès). Bob Spiegelman. [Consulta: 14 juliol 2014]. «Continguts relatius a la Campanya de Sullivan-Clinton del 1779 contra els nadius americans»
* http://www.upstate-citizens.org/taxation.htm Arxivat 2007-08-08 a Wayback Machine.
# Districte de Brest

El Districte de Brest és un dels quatre districtes amb què es divideix el departament francès de Finisterre, a la regió de la Bretanya. Té 20 cantons i 80 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Brest.

## Categoria

cantó de Brest-Bellevue - cantó de Brest-Cavale-Blanche-Bohars-Guilers - cantó de Brest-Centre - cantó de Brest-Kerichen - cantó de Brest-L'Hermitage-Gouesnou - cantó de Brest-Lambezellec - cantó de Brest-Plouzané - cantó de Brest-Recouvrance - cantó de Brest-Saint-Marc - cantó de Brest-Saint-Pierre - cantó de Daoulas - cantó de Guipavas - cantó de Landerneau - cantó de Lannilis - cantó de Lesneven - cantó d'Ouessant - cantó de Plabennec - cantó de Ploudalmézeau - cantó de Ploudiry - cantó de Saint-Renan

## Vegeu també

* Cantons de Finisterre
# Manuel Tobella i Marcet

Manuel Tobella i Marcet fou un promotor cultural i cívic català. El 2002 va rebre la Creu de Sant Jordi en reconeixement del sostingut impuls que ha dut a terme, des de Terrassa, per la creació de la Fundació Arxiu Tobella el 1978, per a la recuperació de la memòria històrica egarenca, i a la que ha aportat més de 39.000 fotografies.

## Referències

* ↑ «Creus de Sant Jordi 2002. Manuel Tobella i Marcet». Departament de la Presidència. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2024-02-18. [Consulta: 18 febrer 2024].
* ↑ Sánchez Márquez, Carles. «Terrassa: Col·leccionistes i Col·leccions. Les col·leccions de fotografia: Carles Marcet i Manuel Tobells». A: Gabinet del col·leccionista. Ajuntament de Terrassa. Museu de Terrassa, p.245-253.
* ↑ «Breu història de l’Arxiu Tobella». Fundació Arxiu Tobella - Terrassa. [Consulta: 18 febrer 2024].