# Pinguipes brasilianus

Pinguipes brasilianus és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Fa 70 cm de llargària màxima, tot i que la més comuna és de 24,3. Cos robust (més gruixut darrere del cap i en la inserció de les aletes pectorals), el qual esdevé comprimit progressivament cap a la cua. Escates ctenoides a tot el cos, llevat del musell i de les àrees dorsal i gular del cap. Base de les aletes pectorals i caudal amb escates més petites. Cap cònic. Boca terminal, gairebé obliqua i amb el llavi superior molt gruixut. Mandíbula superior protràctil. Ulls ovals i oblics. Opercle acabat en una espina recoberta parcialment per pell. 7 espines i 26-27 radis tous a l'aleta dorsal i cap espina i 25 radis tous a l'anal. Aletes pectorals arrodonides i pelvianes gruixudes i carnoses (sobretot en els costats exteriors). Aletes dorsal i anal d'igual altura en direcció al peduncle caudal i a on acaben simètricament. Aleta caudal truncada i amb l'extrem superior sortint. Coloració variable pel que fa al sexe i l'edat: en els exemplars mediterranis, el color és marró al dors i marró clar al ventre, presenten dotze bandes marrons als flancs i un punt fosc a la base dels radis de l'aleta caudal per damunt de la línia lateral.

## Alimentació

Menja principalment mol·luscs, crustacis i d'altres invertebrats bentònics. El seu nivell tròfic és de 3.

## Paràsits

És parasitat per Grillotia sp., Corynosoma australe, Scolex polymorphus, Trifur tortuosus i Opecoelidae.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 60 i 150 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu a l'Atlàntic sud-occidental: les aigües costaneres poc fondes i en diferents tipus de substrats (però sobretot de sorra) des de Rio de Janeiro (el Brasil) fins al Golfo Nuevo (l'Argentina), incloent-hi l'Uruguai. Fou introduït a la mar Mediterrània (la mar de Ligúria -l'any 1990- i Messina -2002-) de manera accidental mitjançant el transport d'exemplars joves en l'aigua de les sentines d'alguns vaixells.

## Pesca

És pescat per flotes costaneres i amb xarxes d'arrossegament de fons a tota la seua àrea de distribució sud-americana com a fauna acompanyant d'espècies demersals i bentòniques d'interès comercial.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Carvalho, J. de P., 1956. Neopercis atlanticus meridionalis n. subsp., perciforme da região leste meridional do Brasil (Pisces -- Mugiloidei). Boletim do Instituto Oceanografico, São Paulo, v. 7 (núms. 1-2): 201-206.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 Rosa, I. L. i R. S. Rosa, 1997. Systematic revision of the South American species of Pinguipedidae (Teleostei, Trachinoidei). Revta. Bras. Zool. 14(4):845-865.
* 1 2 3 CIESM 2002 (anglès)
* 1 2 Unión Argentina de Pescadores Artesanales (castellà)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sea Around Us (anglès)
* ↑ Timi, J. T., Lanfranchi, A. L., Etchegoin, J. A. i Cremonte, F., 2008. Parasites of the Brazilian sandperch Pinguipes brasilianus (Cuvier): a tool for stock discrimination in the Argentine Sea. Journal of Fish Biology, 72: 1332–1342.
* ↑ Menezes, N.A. i J.L. Figueiredo, 1985. Manual de peixes marinhos do sudeste do Brasil. V. Teleostei (4). Museu de Zoologia, Universidade de São Paulo, Brasil. 105 p.
* ↑ Menezes, N. A., P. A. Buckup, J. L. Figueiredo i R. L. Moura, 2003. Catálogo das espécies de peixes marinhos do Brasil. São Paulo. Museu de Zoologia da Universidade de São Paulo, 160 pp.
* ↑ Nomura, H., 1984. Dicionário dos peixes do Brasil. Brasília: Editerra. 482 p.
* ↑ Suzuki, C. R., 1986. Guia de peixes do litoral brasileiro. Rio de Janeiro, el Brasil, Edições Marítimas. 394 p.
* ↑ Cousseau, B. i R.G. Perrotta, 1998. Peces marinos de Argentina. Biología, distribución, pesca. Instituto National de Investigación y Desarrollo Pesquero (INIDEP), Mar del Plata, l'Argentina. 163 p.
* ↑ Menni, R. C., R. A. Ringuelet i R. H. Aramburu, 1984. Peces marinos de la Argentina y Uruguay. Editorial Hemisferio Sur S.A. Buenos, Aires, l'Argentina. 359 p. Pàgs. 179-180.
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka, 1986. Important fishes trawled off Patagonia. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio, el Japó. 369 p. Pàg. 266.
* ↑ Volpedo, A. V. i D. D. Echeverria, 2000. Catálogo y claves de otolitos para la identificación de peces del mar Argentino. Editorial Dunken, Buenos Aires. 88 p.
* ↑ Cousseau, M. B. i R. G. Perrotta, 2000. Peces marinos de Argentina. Biología, distribución, pesca. 1-167 + CD.
* ↑ Mabragaña, E., J. M. Díaz de Astarloa, R. Hanner, J. Zhang i M. González Castro, 2011. DNA barcoding identifies Argentine fishes from marine and brackish waters. PLoS ONE, v. 6 (núm. 12): 1-45 + 1-6.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca. Pàg. 36.
* ↑ Orsi Relini, L., 2002. Occurrence of the South American fish Pinguipes brasilianus (Pinguipedidae) in the Mediterranean. Cybium 26(2):147-149.
* ↑ Delivering Alien Invasive Species Inventories for Europe Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Golani, D., L. Orsi Relini, E. Massutí i J.-P. Quignard, 2002. CIESM Atlas of Exotic Species in the Mediterranean. Vol. 1. Fishes. F. Briand (ed.). 256 pàgines. CIESM Publishers, Mònaco. Pàgs. 164-165.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 1999. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu d'Història Natural de Londres. Londres, la Gran Bretanya.
* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos de l'Institut fur Seefischerei (ISH). BIOLAB Forschungsinstitut, Hohenwestedt, Alemanya.
* Crespo, J., J. Gajate i R. Ponce, 2001. Clasificación científica e identificación de nombres vernáculos existentes en la base de datos de seguimiento informático de recursos naturales oceánicos. Instituto Español de Oceanografía (Madrid). Pàg. 90.
Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Jenyns, L., 1842. Fish. A: C. Darwin (ed.). The zoology of the voyage of H.M.S. Beagle, under the command of Captain Fitzroy, R.N., during the years 1832-1836. Smith, Elder & Co., Londres (en 4 parts): p. 1-32 (gener del 1840); 33-64 (juny del 1840); 65-96 (abril del 1841); 97-172 (abril del 1842). Pàgs. 22-24.
* Menezes, N. A., 1974. Current status of Joao de Paiva Carvalho's fish types. Papéis Avulsos do Departamento de Zoologia (São Paulo), v. 27 (núm. 16): 215-217.
* Sherborn, C. D., 1897. Notes on the dates of "The Zoology of the Beagle". Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 6) 20:483.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* ION (anglès)