OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Romanogobio albipinnatus

Romanogobio albipinnatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àustria, Alemanya, Bulgària, Croàcia, Hongria, Romania, Sèrbia i, probablement també, a Bòsnia i Hercegovina, Txèquia, Eslovàquia, Moldàvia, Rússia i Ucraïna.

## Referències

* ↑ Banarescu P. 1961. Weitere systematische Studien über die Gattung Gobio (Pisces, Cyprinidae), insbesondere im Donaubecken. Vestn. Ceskosl. Zool. Spolec. v. 25 (núm. 4). 318-346.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Naseka, A.M. i J. Freyhof, 2004. Romanogobio parvus, a new gudgeon from River Kuban, southern Russia (Cyprinidae, Gobioninae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 15(1):17-23.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Romanogobio elimeius

Romanogobio elimeius és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Grècia i a Macedònia del Nord.

## Referències

* ↑ Banarescu P. 1961. Weitere systematische Studien über die Gattung Gobio (Pisces, Cyprinidae), insbesondere im Donaubecken. Vestn. Ceskosl. Zool. Spolec. v. 25 (núm. 4). 318-346.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* ↑ Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Romança per a violí núm. 1 (Beethoven)

La Romança per a violí i orquestra núm. 1, en sol major, op. 40 és una composició per a violí i orquestra de Ludwig van Beethoven. És la primera de les dues romances per a violí i orquestra que es va publicar (1803) tot i que la va compondre més tard.

## Enllaços externs

* Romança núm. 1, en sol major a YouTube, David Oistrakh, Moscow Radio Symphony Orchestra, dirigida per Guennadi Rojdéstvenski, Moscou 1966
# Romança per a violí núm. 2 (Beethoven)

La Romança per a violí i orquestra núm. 2, en fa major, op. 50 és una composició per a violí i orquestra de Ludwig van Beethoven. És la segona de les dues romances per a violí i orquestra que es va publicar (1805) tot i que la va compondre molt abans, cap al 1798. Probablement la primera execució pública fou el novembre 1798.

## Les romances per a violí i orquestra

Beethoven és conegut com a pianista, però era un amant també del violí, instrument pel qual va fer deu sonates, un concert, i diversos quintets, quartets, i altres obres. De romances per a violí en va fer dues, que tenen només un moviment i estan pensades per a un concert de solista. Les dues tenen una estructura de rondó en dos episodis, ABACA i coda.
La Romança en fa major, op. 50 va ser publicada el 1805 per Bureau des Arts et d'Industrie, a Viena. Malgrat el nombre d'opus més alt, fou composta uns cinc anys abans que la Romança en sol major, op. 40, que va ser publicada el 1803.

## Romança núm. 2

En aquesta composició Beethoven conserva l'orquestra clàssica primerenca.

## Referències

* 1 2 3 4 Romança per a violí núm. 2 (Beethoven) a Allmusic
* ↑ Romança per a violí núm. 2 (Beethoven) a Allmusic
# Rosalina Abejo

Rosalina Abejo (Tagoloan, 13 de juliol de 1922 - Fresno, 5 de juny de 1991) fou una compositora i directora d'orquestra filipina. Va compondre peces per a piano, orquestra, ballet i música clàssica.
Aquesta compositora i directora era monja de l'Ordre de la Verge Maria. Estudià composició a les Illes Filipines en la Universitat de la Dona, i el 1977 es mudà als Estats Units, on estudià en l'Eastman School of Music i en la Universitat Catòlica d'Amèrica.
Va fer de professora de composició i teoria de la música en la Universitat de Kansas i al Seminari de Sant Pius de Kentucky. Abans d'això viatjà extensament amb la fi de recava fons, i per assistir a conferències internacionals de la música. Va ser la primera monja en dirigir una orquesta sinfónica, amb permís del papa Joan XXIII.

## Obra

Escriví prop de 25 obres per a orquestra, entre les quals hi ha:
* "Concert per a piano Eolias",
* "Convent Garden Suite",
* "La Conversió del Rei Humabon" (que en realitat és una cantata).
* "Beatriz Symphony"
* "Gregoria Symphony" (1950)
* "Pioneer Symphony" (1954)
* "Thanatopsis Symphony" (1956)
* "Aeloian Piano Concerto" (1956)
* "Golden Foundation Piano Concerto" (1959-1960)
* "Guerilla Symphony" (1971)
* "The Trilogy of Man Symphony" (1971)
* "Dalawang Pusong Dakila Symphony" (1975)
* "Brotherhood Symphony", 1986,
* "Jubilee Symphony", 1984,
* "Symphony of Psalms", 1988,
* "Symphony of Life", 1988,
* "Symphony of Fortitude and Sudden Spring", 1989.
* "Overture 1081" (Abejo va escriure Overture 1081, quan Ferdinand Marcos va declarar la llei marcial a les Filipines mitjançant la Proclamació núm. 1081.)
* "3 String Quartets".
La seva música de cambra inclou les peces de "Quartet per a Cinc Cordes", "Quintet per a piano", "Trail Maranaw per a dues Marimbes, piano i Percussions" i "Cordes per la dignitat d'un home". També produí música per a piano sol, operetes, cors, misses i himnes.

## Premis i honors

Abejo va rebre una sèrie d'honors, inclòs el Premi del Patrimoni de la Cultura de la República (1967), (Filipines), Premi Dia de la Independència (1973), i ser elegida presidenta de la Fundació d'Arts Escèniques de les Filipines als Estats Units (1980).
Està enterrada al cementiri commemoratiu d'Irvington, Fremont, Califòrnia.

## Referències

* 1 2 Samson, Helen (1976). Contemporary Filipino Composers. Quezon City: Manlapaz Publishing Company.
* 1 2 Lucrecia R. Kasilag. "Rosalina Abejo", Grove Music Online, ed. L. Macy (accessed September 12, 2006), grovemusic.com (subscription access).
# Parazacco fasciatus

Parazacco fasciatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina i el Vietnam.

## Referències

* ↑ Chen Y.-Y., 1982. A revision of opsariichthine cyprinid fishes. Oceanol. Limnol. Sin. v. 13 (núm. 3). 293-299.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Koller, O., 1927. Fische von der Insel Hai-nan. Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien v. 41: 25-49, Pl. 1.
* ↑ «Parazacco fasciatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Nguyen, T.-T., 1995. Parazacco vuquangensis, a new species of Cyprinidae from Vietnam. Ichthyol. Explor. Freshwat. 6(1):77-80.
* ↑ Chen, Y.Y. i X. Chu, 1998. Danioninae. p. 19-61. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press, Beijing, 531p.
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sonates per a violí núm. 11-16 (Mozart)

La sèrie de Sonates per a violí núm. 11-16, K. 26-31, consta de sis sonates per a teclat i violí compostes per Wolfgang Amadeus Mozart a principis de 1766 a la Haia, en el transcurs del gran viatge de la família Mozart per Europa. Foren dedicades a la princesa Carolina d'Orange-Nassau amb motiu del divuitè aniversari del seu germà, el príncep Guillem V d'Orange. Aparegueren publicades com a Op. 4 de Mozart.
Aquestes soantes mostren una millora en la tècnica compositiva del petit Mozart en relació a les sèries que va compondre a París (sonates núm. 1-4, K. 6-9) i a Londres (sonates núm. 5-10,K. 10-15), encara que com a les col·leccions anteriors, predomina la part del teclat sobre la del violí, paper instrumental que es pot considerar opcional.
Mozart va compondre aquestes tres sèries de sonates en el viatge familiar pel nord-oest d'Europa. Com aquest tipus de sonates no eren molt ben rebudes a la seva ciutat natal, Salzburg, Mozart no en tornaria a compondre cap altra fins als anys 1777-1778, quan va realitzar un viatge a Mannheim i París.
Les tonalitats i els moviments de cada sonata són els següents:
    Consta de tres moviments:
* Allegro molto
* Adagio poco andante
* Rondeaux (Allegro)
    Consta de dos moviments:
* Andante poco adagio
* Allegro
    Consta de dos moviments:
* Allegro maestoso
* Allegro grazioso
    Consta de dos moviments:
* Allegro molto
* Menuetto - Trio
    Consta de dos moviments:
* Adagio
* Rondeaux (Tempo di Menuetto)
    Consta de dos moviments:
* Allegro
* Tempo di Menuetto (Moderato)

## Referències

* 1 2 3 Sadie, Stanley. Mozart: The Early Years, 1756–1781, p. 94–108, Nova York: W.W. Norton & Co. (2006) ISBN 0-393-06112-4

## Enllaços externs

* Sonata per a violí núm. 11, K. 26: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* Sonata per a violí núm. 12, K. 27: Partitura i Informe crític (alemany) al Neue Mozart-Ausgabe
* MozartForum notes sobre les composicions primerenques de Mozart.(anglès)
# Font gòtica de Blanes

Font gòtica de Blanes és una font situada al carrer Ample del municipi de Blanes (Selva). És la font més ben conservada de l'arquitectura gòtica catalana. És una obra inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'una font de planta octogonal, confeccionada a tres nivells: inferior (sobre el que descansa la piscina); central (on hi ha els brolladors) i superior, el qual està adornat amb motius animals, medallons o clipeus heràldics de la nissaga dels Cabrera, un teler en relleu i disposa d'un coronament extremadament ric, materialitzat en una cornisa esculpida delicadament, que conté gàrgoles que combinen temàtica animal i humana – treballades amb encert i ben definides amb desimboltura, estil i precisió- i una traceria gòtica d'ornament de tall vegetal, amb pinacles – ben perfilats i estilitzats i que al·ludeixen a la façana d'un temple- en els vuit punts cardinals de l'octògon. Al capdamunt, hi ha la coberta de tipologia piramidal octogonal, coronada amb la disposició de la figura d'un Àngel, el qual, tot i que es troba bastant mutilat – ja que li manquen els braços i mans-, ha sigut hàbilment reproduït.

## Història

La comtessa Violant de Prades, filla del comte de Prades i esposa de Bernat V de Cabrera, va fer llargues estades a Blanes. Durant el govern de la comtessa la vila va experimentar un gran desenvolupament i progrés. En aquest context, cal situar les obres de reforçament de les muralles amb torres de defensa en llurs angles, una de les restes de les quals és el portal de la Verge Maria. El 1438 la comtessa va manar construir la font Gòtica, que encara avui es pot admirar. La construcció de la font va ser una resposta a una situació d'insalubritat que, fins i tot, havia pogut provocar algun tipus d'epidèmia entre els blanencs de la baixa edat mitjana. A causa de la disposició d'un teler en la font, fa pensar que en la construcció de la font va participar-hi el gremi tèxtil local, i és que durant l'edat mitjana abundaven els blanencs dedicats a cardar, filar, teixir i acolorir la llana. El 17 d'agost de 1922 es constitueix un patronat per fer-se càrrec de la seva conservació, el qual tindrà completa autonomia i procurarà adquirir diners per a la conservació del monument. Van ser designats l'alcalde Josep Costas, en representació del consistori, i Pasqual Boada, Josep Roig i Raventós, Vicens Coma i Soley, Joan Valentí i Feliu i Joan Alemany, i com assessor tècnic Isidre Puig i Boada.

## Referències

* 1 2 «Font gòtica de Blanes». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 19 gener 2016].

## Enllaços externs

* «Font gòtica de Blanes». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Oligolepis jaarmani

Oligolepis jaarmani és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peixde clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Weber, M., 1913. Süsswasserfische aus Niederländisch Süd- und Nord-Neu-Guinea. A: Nova Guinea. Résultats de l'expédition scientifique Néerlandaise à la Nouvelle-Guinée. Zoologie. Leiden. Süsswasserfische aus Niederländisch Süd- und Nord-Neu-Guinea. v. 9 (livr. 4): 513-613, Pls. 12-14.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Coates, D., 1993. Fish ecology and management of the Sepik-Ramu, New Guinea, a large contemporary tropical river basin. Environ. Biol. Fish. 38(4):345-368.
* ↑ Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Munro, I.S.R., 1958. The fishes of the New Guinea region. Papua New Guinea Agric. J. (1956) 10(4):97-369.

## Bibliografia

* Wu, H.-L. i Sh.-D. Lin, 1983: On a new species of Oligolepis Bleeker (Perciformes: Gobiidae) from China. Journal of Fisheries of China v. 7 (núm. 1): 83-86.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sonoda megalophthalma

Sonoda megalophthalma és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 6 cm de llargària màxima.
* Cos pàl·lid groguenc o blanquinós.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 503 i 548 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: el mar Carib i Nicaragua.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Grey M., 1959. Three new genera and one new species of the family Gonostomatidae. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 121 (núm. 4). 167-184.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Grey, M., 1959. Three new genera and one new species of the family Gonostomatidae. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 121 (núm. 4): 167-184.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Bigelow, H.B., D.M. Cohen, M.M. Dick, R.H. Gibbs, Jr., M. Grey, J.E. Morrow, Jr., L.P. Schultz i V. Walters, 1964. Fishes of the western North Atlantic. Part four. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.
* ↑ Bigelow, H.B., D.M. Cohen, M.M. Dick, R.H. Gibbs, Jr., M. Grey, J.E. Morrow, Jr., L.P. Schultz i V. Walters, 1964.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sopeira

Sopeira és un municipi catalanoparlant de l'Aragó, a la comarca administrativa aragonesa de la Ribagorça, inclosa en la comarca natural de la Terreta, a l'Alta Ribagorça. Des del 1970 comprèn l'antic terme independent de Sant Orenç.
El congost de Sopeira, o Pas Nou, és l'indret on es dreça la presa del Pantà d'Escales, construït l'any 1955 amb una capacitat de 152 hm3, una part del qual és dins del seu terme municipal.
És accidentat pels contraforts de la serra de Sant Gervàs (vessants del roc de Conco, de 1.352 m. alt., a llevant, i del Talló d'Aulet, de 1.486, a ponent).
El conreu dels cereals ocupa el 18% de la superfície conreada (13% de blat, 66% d'ordi, 2% de civada), i el farratge el 46% (22% d'alfals, 26% de trepadella, 2% de trèvol i altres 50%); la resta es distribueix entre els conreus llenyosos de secà (10%) i hortalisses, amb bastant de producció de patates. L'activitat econòmica principal, però, és la ramaderia: 3.070 caps de bestiar oví, 435 de porcí i 14 de boví.
El poble, que tenia 92 habitants aglomerats i 9 de dispersos el 1991, és a 704 m. alt. És a la dreta de la Noguera Ribagorçana, a la sortida del congost, prop del monestir d'Alaó, que tingué el domini del terme. La seva església és actualment la parroquial del poble. A l'alçada del poble hi ha l'embassament de Sopeira, construït l'any 1957, amb una capacitat d'un hm3, i 13 hectàrees de superfície.
La temperatura mitjana anual és de 12° i la precipitació anual, 720 mm.

## Entitats de població

* Aulet. despoblat situat a la vora occidental del pantà d'Escales.
* Pallerol, Situat a 950 metres sobre el nivell de la mar, al vessant nord del Talló d'Aulet.
* Sant Orenç. Situat a 1041 metres d'altitud.
* Sopeira (capital del municipi)

## Vegeu també

* Santa Maria d'Alaó
* Ermita de Rocamora

## Referències

* ↑ «Sopeira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Sopeira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Embassament de Sopeira
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Sopeira». Arxivat de l'original el 2016-06-07. [Consulta: 12 setembre 2016].
* ↑ «Sopeira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Pallerol». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 12 setembre 2016].
* ↑ «Sopeira». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Gran Enciclopèdia Aragonesa, Santoréns». Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 12 setembre 2016].
* ↑ Torres, Núria «Art entre muntanyes». Sàpiens [Barcelona], núm. 79, 5-2009, p. 58. ISSN: 1695-2014.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Sopeira (castellà)
# Sophia Baddeley

Sophia Baddeley (Londres de 1745 – Edimburg, juliol de 1786) fou una actriu, cantant i cortesana anglesa de rara bellesa.
Als divuit anys, s'escapoli de la casa paterna en companyia de l'actor Robert Baddley, amb el qual es casà al cap d'un temps. Desenvolupà el paper d'Ophelia, amb gran èxit en el Theatre Royal, Drury Lane, de Londres el 1765; més tard aconseguí contractes més avantatjosos com a cantant en el Vaux-hall i en el Ranelagh.
Separada del seu marit a causa de les seves aventures escandaloses, tingué de refugiar-se a Edimburg, per escapar dels seus creditors; en els últims anys de la seva vida absorbia grans quantitats de làudan, que arribà a atrofiar el seu enteniment i l'obligaren a retirar-se de l'escena.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 121 (ISBN 84-239-4507-3)
# Sorubim cuspicaudus

Sorubim cuspicaudus és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 80 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 50-54.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Magdalena i Sinu, i del llac Maracaibo.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Littmann, M. W., B. M. Burr & P. Nass, 2000. Sorubim cuspicaudus, a new long-whiskered catfish from northwestern South America (Siluriformes: Pimelodidae). Proc. Biol. Soc. Wash. v. 113 (núm. 4): 900-917.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Littmann, M. W., 2007: Systematic review of the neotropical shovelnose catfish genus Sorubim Cuvier (Siluriformes: Pimelodidae). Zootaxa Núm. 1422: 1-29.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB