OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sorubim maniradii

Sorubim maniradii és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 42-47.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: afluents del curs superior i mitjà de la conca del riu Amazones (rius Napo, Marañón, Ucayali, Mamore, Madeira i Javari).

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Littmann, M. W., B. M. Burr, R. E. Schmidt & E. R. Isern, 2001. Sorubim elongatus, a new species of catfish (Siluriformes: Pimelodidae) from tropical South America syntopic with Sorubim lima. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 1): 1-16.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Littmann, M.W., B.M. Burr i U.A. Buitrago-Suárez, 2001. A new cryptic species of Sorubim Cuvier (Siluriformes: Pimelodidae) from the upper and middle Amazon Basin. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 151:87-93.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Littmann, M. W., 2007: Systematic review of the neotropical shovelnose catfish genus Sorubim Cuvier (Siluriformes: Pimelodidae). Zootaxa Núm. 1422: 1-29.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Can Sanmiquel

Can Sanmiquel és una masia d'Alella (Maresme) catalogada com a bé cultural d'interès local.

## Història

Originàriament, aquestes terres eren erms del mas rònec Isern, on posteriorment es plantaren vinyes i van canviar de propietari molt sovint. El 1785, Francesc Sanmiquel, masover de Can Magarola, va adquirir la vinya i hi va construir un mas, que va deixar a càrrec de Jaume Guardiola.
A principis del segle xx, la finca va ser adquirida per Maria Guarro i Casas, que encarregà la reforma de la masia a l'arquitecte Josep Puig i Cadafalch. Entre 1914 (data que figura a la dovella central) i 1926, aquest hi va afegir un cos en forma d'«L» que abraçava l'edifici preexistent, i va renovar també les façanes amb elements de caràcter modernista, com per exemple les decoracions dels volums de les xemeneies.

## Descripció

De planta baixa i un pis, està oberta per una teulada de dues vessants amb el carener perpendicular a la façana. La portalada és adovellada i les finestres, tres al pis superior i dues a l'interior, amb les llindes, brancals i llindars de pedra. La construcció presenta dues galeries laterals amb dues arcades cadascuna que, construïdes posteriorment, conserven la mateixa inclinació de la teulada. Esgrafiat sobre la finestra de l'eix central hi ha un rellotge de sol.

## Referències

* 1 2 3 «Can Sanmiquel». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* 1 2 3 4 «Can Sanmiquel». Web de divulgació històrica i patrimoni arquitectònic d'Alella. lescasesdalella.cat.
* ↑ «Can Sanmiquel». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.

## Vegeu també

* Can Casas (Alella)
* Casa-fàbrica Casas
* Torre de la Comanda de Sant Joan
* Casa Vídua de Guarro
* Casa Lluís Guarro
# Ògig

Segons la mitologia grega, Ògig (en grec antic Ὤγυγος, Ogigos) va ser un rei de la Beòcia, fill de Posidó (tot i que alguns el fan fill de l'heroi Beot, que va donar nom a Beòcia) i d'Alistra.
Regnava sobre els ectenis, els primers habitants del país abans del diluvi de Deucalió. Una de les portes de Tebes tenia un nom que derivava del seu. Es casà amb Tebe i tingué nombrosos fills, i sobretot filles, que foren epònimes de ciutats tebanes: Alalcomènia, Àulida i Telquínia. En el seu temps la Beòcia sofrí una gran inundació que després es conegué com a diluvi ogigi. Una tradició feia d'aquest Ògig pare de Cadme i de Fènix.
Hi havia un altre Ògig en la tradició eleusina, pare de l'heroi Eleusis.
Un tercer Ògig portava el nom que es donava, en tradicions primitives, al rei dels Titans, que va ser vençut per Zeus juntament amb els seus súbdits.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 394-395. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 161. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Òrcam

D'acord amb la mitologia grega, Òrcam fou un rei dels aquemènides, a Pèrsia.
Casat amb Eurínome, fou pare de Leucòtoe.
Va fer enterrar viva la seua filla en saber que tenia relacions amb Hèlios.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 162.
# Estadi d'Amute

L'Estadi d'Amute era un recinte esportiu dedicat al futbol de la ciutat d'Irun.
Fou el camp de futbol del club Sporting d'Irun i del Real Unión Club. Posteriorment s'establí a l'Stadium Gal.
Fou la seu de la final de la Copa del Rei de l'any 1915.

## Referències

* ↑ Stadium Gal a la futbolteca
* ↑ «Spain - Cup 1915». The Rec.Sport.Soccer Statistics Foundation. [Consulta: 9 juny 2015].
* ↑ (castellà) Copa de 1915 a linguasport.com
# Joan Manuel López Nadal

Joan Manuel López Nadal (Palma, 1951) és un diplomàtic i escriptor mallorquí.
És llicenciat en dret i en periodisme per la Universitat de Barcelona. Va ingressar a la carrera diplomàtica l'any 1980 i ha estat destinat a les representacions diplomàtiques de Pekin, Jakarta, Nova Delhi, Bangkok i Lisboa.
Va ésser assessor Diplomàtic del President del Congrés de Diputats d'Espanya (1986-1988). En 1997 va ser nomenat subdirector general d'Àsia Continental i conseller cultural en l'Ambaixada d'Espanya a Lisboa. En 2000 va ésser anomenat director general de Relacions Europees i per a la Mediterrània del Govern de les Illes Balears. El 2001 va ésser anomenat enviat especial de la presidència espanyola de la UE per a l'Afganistan. En 2003 fou segon cap de l'ambaixada espanyola a Dinamarca i de 2004 a 2009 va ésser anomenat ambaixador d'Espanya a Tailàndia. En 2009 va ser nomenat ambaixador en Missió Especial per a Àsia (Laos, Cambodja, Tailàndia i Myanmar).
L'agost de 2011 fou nomenat cònsol general d'Espanya a Hong Kong i Macau, fins que en 24 d'abril de 2015 fou nomenat cònsol general a França, destinat a Estrasburg.
Ha estat guardonat amb l'Orde d'Isabel la Catòlica i la Gran Creu de l'Orde de l'Elefant Blanc de Thailàndia.

## Referències

* ↑ Reial decret 1926/2004, de 17 de setembre, pel qual es designa Ambaixador d'Espanya en el Regne de Tailàndia a don Joan Manuel López Nadal.
* ↑ Reial decret 104/2009, de 6 de febrer, pel qual es disposa el cessament de don Manuel López Nadal com a Ambaixador d'Espanya en el Regne de Tailàndia.
* ↑ El mallorquín López Nadal, nombrado embajador en misión especial para Asia, Diario de Mallorca, 4 d'abril de 2009
* ↑ Hong Kong deja de ser un paraíso fiscal para España desde este viernes, La Voz de Galicia, 13 d'abril de 2012
* ↑ Ordre AEC/725/2015, de 17 d'abril, per la qual es resol la convocatòria de lliure designació, efectuada per Ordre AEC/211/2015, de 13 de febrer, en la Carrera Diplomàtica
* ↑ Speaker Biographies, Business Leadership to End Human Trafficking & Modern Day Slavery

## Enllaços externs

* Articles de Joan Manuel López Nadal a El País
# Cantó de Redon

El cantó de Redon (bretó Kanton Redon) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 6 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Bains-sur-Oust | Baen-Ballon | 3.021 | 44,63 | 35600 | 35013 |
| La Chapelle-de-Brain | Chapel-Braen | 838 | 17,65 | 35660 | 35064 |
| Langon | Landegon | 1.281 | 36,54 | 35660 | 35145 |
| Redon | Redon | 9.499 | 15,09 | 35600 | 35236 |
| Renac | Ranneg | 859 | 25,89 | 35660 | 35237 |
| Sainte-Marie | Lokmaria-Redon | 1.759 | 25,28 | 35600 | 35294 |
| Cantó | Redon | 17.257 | 165,08 | - | 3528 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 15.459 | 15.964 | 16.182 | 16.186 | 16.688 | 17.257 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1958-1970 | Isidore Renouard | RI |
| 1970-1994 | Jean-Baptiste Lelièvre | UDF |
| 1994-1995 | Alain Madelin | UDF-DL |
| 1995-2007 | Jean-Michel Bollé | Divers droite |
| 2007-2009 | Dominique Julaud | Divers droite |
| 2009- | Jean-François Guérin | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Cantó de Liffré

El cantó de Liffré (bretó Kanton Liverieg) és una divisió administrativa francesa situat al departament d'Ille i Vilaine a la regió de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega 8 comunes :
| Nom francès | Nom bretó | Població | km² | Codi Postal | Codi INSEE |
| Chasné-sur-Illet | Kadeneg | 1.139 | 9,47 | 35250 | 35067 |
| Dourdain | Dourdan | 706 | 13,80 | 35450 | 35101 |
| Ercé-près-Liffré | Herzieg-Liverieg | 1.364 | 15,78 | 35340 | 35107 |
| La Bouëxière | Beuzid-ar-C'hoadoù | 3.503 | 49,68 | 35340 | 35031 |
| Liffré | Liverieg | 6.454 | 66,86 | 35340 | 35152 |
| Livré-sur-Changeon | Liverieg-Kenton | 1.137 | 26,37 | 35450 | 35154 |
| Saint-Sulpice-la-Forêt | Sant-Suleg-ar-C'hoad | 1.307 | 6,72 | 35250 | 35315 |
| Thorigné-Fouillard | Torigneg-Fouilharzh | 6.625 | 13,58 | 35235 | 35334 |
| Cantó | Liverieg | 22.235 | 202,26 | - | 3519 |

## Evolució demogràfica

| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 8.281 | 8.537 | 10.899 | 14.722 | 18.713 | 22.235 |

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Clément Théaudin | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Granes

Granes (en francès Granès) és un municipi del departament de l'Aude, a la regió d'Occitània.
# Districte de Caiena

El Districte de Caiena (francès Arrondissement de Cayenne) és un dels dos districtes en què es divideix la Guaiana Francesa, una regió d'ultramar de França. Té 16 cantons. La prefectura es troba a Caiena. Està format per 16 cantons:
* Cantó d'Approuague-Kaw
* Cantó de Caiena-Nord-Oest
* Cantó de Caiena-Nord-Est
* Cantó de Caiena-Sud-Oest
* Cantó de Caiena-Centre
* Cantó de Caiena-Sud
* Cantó de Caiena-Sud-Est
* Cantó d'Iracoubo
* Cantó de Kourou
* Cantó de Macouria
* Cantó de Matoury
* Cantó de Montsinéry-Tonnegrande
* Cantó de Rémire-Montjoly
* Cantó de Roura
* Cantó de Saint-Georges-de-l'Oyapock
* Cantó de Sinnamary

## Comunes

Les comunes, con els codis, del districte de Caiena són: :
| 1. Camopi (97356) | 2. Cayenne (97302) | 3. Iracoubo (97303) | 4. Kourou (97304) |
| 5. Macouria (97305) | 6. Matoury (97307) | 7. Montsinéry-Tonnegrande (97313) | 8. Ouanary (97314) |
| 9. Rémire-Montjoly (97309) | 10. Roura (97310) | 11. Régina (97301) | 12. Saint-Georges-de-l'Oyapock (97308) |
| 13. Saint-Élie (97358) | 14. Sinnamary (97312) | | |

## Vegeu també

* Cantons de la Guaiana Francesa
# Régina

Régina és un municipi francès, situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. L'any 2006 tenia 818 habitants. Limita al nord amb l'oceà Atlàntic, al sud amb Camopi, a l'est amb Ouanary i Saint-Georges-de-l'Oyapock i a l'oest amb Roura, Saül i Saint-Élie. Rep el seu nom de Louis Athanase Theophane Régina (1868-1922) i al seu territori hi ha 95.000 hectàrees de la Reserva Natural de Kaw.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 642 | 430 | 366 | 499 | 528 | 765 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Justin Anatole | Divers droite |
# Camopi

Camopi és un municipi francès, situat a la regió d'ultramar de la Guaiana Francesa. L'any 2006 tenia 1.414 habitants. Limita amb Saint-Georges-de-l'Oyapock i Régina al nord, Maripasoula a l'oest i l'estat d'Amapá (Brasil) al sud.

## Geografia

El municipi es troba als marges del riu Oyapock i es troba al territori dels Teko (émerillon) i Wayampi, i només és accessible amb un permís de la prefectura de permís, instituït el 1970 i revisat el 1977 (Decret núm. 1.845 / C octubre 3, 1977). S'hi pot arribar en avió (el terreny és sovint impracticable durant la temporada de pluges, però la restauració ha de ser finançada per la Unió Europea, mentrestant, el manteniment va a càrrec del campament militar de la 3a REI) o en canoa per l'Oyapock en 4-6 hores, a partir de Saut Maripa, a Saint-Georges-de-l'Oyapock. El municipi es troba a la desembocadura del riu Oyapock.
La vila disposa d'una gendarmeria i un dispensari amb dos metges i dues infermeres. L'escola, única de la regió, té uns 200 estudiants. També hi ha un annex de l'Escola de Saint-Georges-de-l'Oyapock.
Més al sud, a uns 150 quilòmetres sobre l'Oyapock es troba el poble de 3 Sauts. Aquesta vila forma part de la comuna de Camopi com dotzenes de pobles al llart del riu i del rierol Camopi.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1961 | 1967 | 1974 | 1982 | 1990 | 1999 |
| ? | ? | ? | ? | 734 | 1.032 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | René Monerville | |

## Història

La comuna fou creada el 1969 i es considera, de fet, com la primera comuna "ameríndia" de França.
Al centre del poble hi ha un formatger, un arbre immensament gran. Segons les denúncies, els amerindis s'establiren al seu al voltant per a construir el seu hàbitat. És visible des de lluny, ja sigui per aire o per riu.
Abans d'això, la concentració dels amerindis va ser major en l'Oyapock, i la vila duia en nom d'Alicoto. Bon nombre des anciens présents actuellement sur le bourg sont nés là-bas. Molts dels ancians presents actualment a la ciutat hi van néixer allí.
El gran cap Philippe Totowa gestiona les controvèrsies que puguin sorgir entre la oyampis i tekos.

## Enllaços externs

* Fotografies de Camopi i els seus habitants
* Web de MoPouYa, tot sobre CAMOPI
* Web de MoPouYa
# Divisió d'Hyderabad

La divisió d'Hyderabad fou una antiga divisió administrativa del Pakistan, que va existir fins a l'agost de 2000 quan les divisions foren suprimides i els districtes que les integraven van pujar un nivell. Els districtes que formaven la divisió eren els de Dadu, Thatta, Badin i Hyderabad (posteriorment reorganitzats). Formava tota la part oest i sud-oest del Sind, excepte la divisió de Karachi a l'extrem sud-oest
La població el [1981] era de 4.678.290 habitants i el 1998 de 6.829.537 habitants. La superfície era de 48.670 km². La capital era la ciutat d'Hyderabad (Pakistan).
Vegeu també: Districte d'Hyderabad (Pakistan)

## Enllaços externs

* http://www.statoids.com/ypk.html
# Àgab

Àgab (Antioquia de l'Orontes, segle I - Antioquia de l'Orontes, segle I) o Àgabos (grec antic: Ἄγαβος) és un dels setanta deixebles del cristianisme primitiu, considerat profeta pels seus contemporanis. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.

## Biografia

És citat pels Fets dels Apòstols, que el considera profeta. Segons Fets 11, 27-28, fou un del grup de profetes que anà d'Antioquia a Jerusalem. Hi predigueren una greu carestia que provocaria la fam entre la població, que l'autor situa sota l'imperi de Claudi i s'ha identificat amb els fets de l'any 45. Anys després, segons Fets 21, 10-12, cap al 58 conegué Pau de Tars a Cesarea Marítima i l'advertí que seria empresonat si anava a Jerusalem, tot i que Pau acabà anant-hi. Segons la tradició, Àgab va morir màrtir a Antioquia.

## Veneració

Àgab és venerat com a sant a la majoria de confessions cristianes. L'Església catòlica el celebra el 13 de febrer i l'ortodoxa el 8 de març.

## Referències

* 1 2 3 4 «CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Agabus». [Consulta: 19 gener 2025].
* 1 2 3 «Saint Agabus the Prophet» (en anglès americà), 12-08-2012. [Consulta: 8 abril 2021].
* ↑ Maas, A. (1907). Agabus. En: The Catholic Encyclopedia. Nueva York: Robert Appleton. Consultado 4 de abril, 2022
* ↑ Adón de Vienne, Martirologio 13 de febrero
# Awala-Yalimapo

Awala-Yalimapo és un municipi francès, situat a la Guaiana Francesa, situat a l'extrem nord-oest de la Guaiana, a més de 60 km de Saint-Laurent-du-Maroni, vora la frontera amb Surinam. L'any 2006 tenia 1.198 habitants. Limita amb Mana al sud, als marges del riu Maroni, i amb l'oceà Atlàntic al nord. Awala és el nom kali'na per a designar la palma (astrocaryum vulgare)
La comuna consta de les dues viles indígenes
* Awala, prop de la desembocadura del Maroni. Hi viu una comunitat d'indis kali'na.
* Yalimapo
* i el llogarret de Possoly

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| - | - | - | - | 630 | 887 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Paul Fereira | Divers gauche |
L'actual alcalde és vicepresident del Consell Regional de la Guaiana Francesa. El cabdill Michel Therese és elegit pel poblat d'Awala. El cabdill Daniel William ha estat elegit pel poblat de Yalimapo. Els consells consuetudinaris es beneficien del suport de la Fédération des Organisations Autochtones de Guyane-FOAG. El 2005 Awala-Yalimapo acollí el 7è Congrés de la Coordinació de les Organitzacions Indígenes de la Conca Amaçònica (COICA).

## Història

La comuna va ser creada administrativament el 31 de desembre de 1988 per la seva separació de la ciutat de Mana, formada pels habitants de les poblacions kali'na d'Aouara i les Hattes i que prèviament havia estat un campament de la presó de Saint-Laurent-du-Maroni.
Deu anys més tard, el 1999, la població d'Awala-Yalimapo s'estimava en 887 habitants, però amb una taxa de creixement del 3,4% per any. La població ha augmentat de 1982 a 1990 després dels conflictes armats de Surinam, que han portat que s'hi establiren famílies senceres d'Albina i Galibi. En 2000, aproximadament el 60% de la població tenia menys de vint anys.

## Enllaços externs

* Web de l'ajuntament
* guyane-guide.com : Awala Yalimapo
* Reserva natural de l'Amana Arxivat 2013-10-31 a Wayback Machine.
# Cantó de Nantes-5

El cantó de Nantes-5 (bretó Kanton Naoned-5) és una divisió administrativa francesa situat al departament de Loira Atlàntic a la regió de Loira Atlàntic, però que històricament ha format part de Bretanya.

## Composició

El cantó aplega el quartier Malakoff-Saint-Donatien de la comuna de Nantes.

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit | Qualitat |
| 1985- | Claude Seyse | PS | |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Enllaços externs

* Resultats de les eleccions cantonals de 2007
# Montfan

Montfan (en francès Montfa) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Toars (Arieja)

Toars (en francès Thouars-sur-Arize) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Limbraçac

Limbrassac és un municipi francès, situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.
# Sant Jolian de Gras Capon

Sant Jolian de Gras Capon (en francès Saint-Julien-de-Gras-Capou) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Romengós

Romengós (en francès Roumengoux) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Tròia

Tròia (en francès Troye-d'Ariège) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# All victorial

L'all victorial (Allium victorialis) es una espècie de planta bulbosa del gènere Allium, que pertany a la família de las amaril·lidàcies, de l'ordre de les asparagals.
És una espècie pròpia de les muntanyes d'Europa i el Caucas que arriba fins a l'Himàlaia i també als Països Catalans als Pirineus o al Montseny.

## Descripció i hàbitat

Si la comparem amb altres congèneres, és una espècie més aviat robusta, que pot arribar fàcilment a uns 60 o 70 cm d'alçada. La majoria d'espècies del gènere tenen fulles més o menys estretes, linears o cilíndriques. En canvi l'all victorial te fulles peciolades i amplament lanceolades, d'aproximadament 5 cm d'ample, semblants a les del muguet.
En canvi, quan floreix, a principis d'estiu, aquesta possible confusió desapareix, ja que l'all victorial, com molts altres representats del gènere, te una inflorescència globular, amb petites flors blanques, grogoses o verdoses. El fruit és una petita càpsula arrodonida negra i brillant. El bulb presenta un embolcall fibrós.
Les flors són petites i tenen 6 tèpals petaloides, 6 estams i un ovari súper format per tres carpels soldats. Les característiques de l'ovari súper van provocar que tradicionalment s'inclogués el gènere Allium dins de la família de les liliàcies. Avui en dia però, s'ha vist que evolutivament està més relacionada amb la família de les amaril·lidàcies.
A la Península Ibèrica es refugia al nord, en llocs de clima temperat. Als Pirineus la trobem preferentment a l'estatge subalpí, en indrets amb sòls profunds i comunitats de megafòrbies, però també en boscos humits i relleixos de roca ombrejats.

## Taxonomia

Allium victorialis fou descrita per Linné i publicada a Species Plantarum 295, l'any 1753.
L'epítet específic "victorialis" fa referència a una pretesa superstició, en alguns països europeus, que li donava valor per a ser usat com un amulet, per a guanyar batalles.

## Referències

* 1 2 Oriol de Bolòs i Josep Vigo. Flora dels Països Catalans. Barcelona: Ed. Barcino, 1995, p. Vol.IV, pàg.102. ISBN 84-7226-698-2.
* ↑ «Allium victorialis L.» (en anglès). Plants of the World Online. POWO. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ Angiosperm Phylogeny Group (2009), "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III", Botanical Journal of the Linnean Society 161 (2): 105–121, DOI 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x
* 1 2 Josep Vigo Bonada. L'Alta muntanya catalana. Flora i Vegetació. Centre Excursionista de Catalunya i Institut d'Estudis Catalans, 2008 (2a edició), pàg.129. ISBN 9788492583249.