OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Norman Manea

Norman Manea (Bucovina, Romania, 1936) és un dels escriptors romanesos més reconeguts internacionalment. Ha viscut en primera persona molts dels esdeveniments de la història europea del segle xx: va ser deportat pels nazis a un camp de concentració juntament amb la seva família i va patir la dictadura de Ceaușescu. Exiliat des del 1986, actualment viu a Nova York i és professor al Bard College. Ha guanyat nombrosos premis literaris i distincions internacionals; per exemple, el 2009 fou nomenat Comanador de les Arts i les Lletres de França i el 2013 fou guardonat amb el Premi Internacional d'Assaig Josep Palau i Fabre.

## Obres

* 1969 Noaptea pe latura lungă ('La nit pel costat llarg'), narrativa
* 1970 Captivi ('Captius'), novel·la
* 1974 Primele porţi ('Les primeres portes'), narrativa
* 1977 Cartea Fiului ('El llibre del fill'), novel·la
* 1979 Anii de ucenicie ai lui August Prostul ('Els anys d'aprenentatge d'August el Dolent'), novel·la
* 1981 Octombrie, ora opt ('L'octubre, a les vuit'), narrativa
* 1984 Pe Contur ('A l'entorn'), assaig
* 1986 Plicul negru ('El sobre negre'), novel·la
* 1997 Despre Clovni: Dictatorul şi Artistul ('Sobre els pallassos: El dictador i l'artista'), assaig
* 1999 Fericirea obligatorie ('Felicitat obligatòria'), narrativa
* 1999 Casa Melcului ('La casa del Cargol'), entrevistes
* 2003 Întoarcerea huliganului ('El retorn del brètol'), memòries
* 2004 Plicuri şi portrete ('Sobres i retrats'), assaig
* 2006 Textul nomad (La llengua nòmada), entrevistes
* 2008 Vorbind pietrei ('Parlant amb una pedra'), poesia
* 2008 Înaintea despărţirii ('Abans de partir'), converses amb Saul Bellow
* 2009 Vizuina ('El cau'), novel·la
* 2010 Laptele negru ('La llet negra'), assaig i entrevistes
* 2010 Curierul de Est ('El missatger de l'est'), converses amb Edward Kanterian
* 2011 Cuvinte din exil ('Paraules des de l'exili'), converses amb Hannes Stein

## Traduccions al català

* La llengua nòmada, trad. de Coral Romà i Garcia. Barcelona: Arcàdia, 2008. ISBN 9788493534530. Títol original: Textul nomad (2006).
* Monuments a la vergonya / Monuments of shame. Barcelona: CCCB, 2009. ISBN 9788461355839. Conferència celebrada al Centre de Cultura Contemporània de Barcelona el 19 d'octubre de 2009, en el marc del cicle «1989: Europa, vint anys després de la caiguda del Mur».

## Referències

* ↑ «Norman Manea». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 10 març 2016].
* ↑ «Francesc Parcerisas i Norman Manea, IV Premi Internacional d'Assaig Josep Palau i Fabre». Vilaweb, 27-02-2013. [Consulta: 18 maig 2017].
# Pseudogastromyzon maculatum

Pseudogastromyzon maculatum és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Referències

* ↑ Nichols J. T. 1925. A new homalopterin loach from Fukien. Am. Mus. Novit. Núm. 167. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Chen, J. T. F. i Y.-S. Liang 1949: Description of a new homalopterid fish, Pseudogastromyzon tungpeiensis, with a synopsis of all the known Chinese Homalopteridae. Quarterly Journal of the Taiwan Museum (Taipei) v. 2 (núm. 4): 157-172.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Liang, Y.-S. 1942: Notes on some species of Homalopterid loaches referring to Pseudogastromyzon from Fukien, China. Contributions from the Research Institute of Zoology and Botany, Fukien Provincial Academy Núm. 1: 1-10.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Tang, W.-Q. i Y.-Y. Chen 1996: Ultrastructural observation on the chin adhesive apparatus and subgenus division of Pseudogastromyzon. Acta Zoologica Sinica v. 42 (núm. 3): 231-236.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. i J.-P. Li 1986: A preliminary review of the genus Pseudogastromyzon (Homalopteridae, Cyprinidae) of China. Journal Sci. Med. Jinan University 1986 (núm. 1): 75-84.
* Zheng, C.-Y. 1991. Gastromyzonidae. p. 261-286. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu and J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.
# Pseudolithoxus nicoi

Pseudolithoxus nicoi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro, incloent-hi el Canal Casiquiare, a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Isbrücker I. J. H., Seidel I. & J. P. Michels, E. Schraml i A. Werner, 2001. Diagnose vierzehn neuer Gattungen der Familie Loricariidae Rafinesque, 1815 (Teleostei, Ostariophysi). Datz - Sonderheft . 17-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Armbruster, J. W. & F. Provenzano, 2000. Four new species of the suckermouth armored catfish genus Lasiancistrus (Loricariidae: Ancistrinae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 11 (núm. 3): 241-254.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pseudomystus sobrinus

Pseudomystus sobrinus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ Jayaram K. C. 1968. Contributions to the study of bagrid fishes (Siluroidea: Bagridae). 3. A systematic account of the Japanese, Chinese, Malayan and Indonesian genera. Treubia, Mus. Zool. Borgoriense v. 27 (pt 203). 287-386.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. & J. Freyhof. 2005. A new species of Pseudomystus (Teleostei: Bagridae) from central Vietnam. Copeia 2005 (núm. 4): 745-750.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudopungtungia tenuicorpus

Pseudopungtungia tenuicorpus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Corea.

## Referències

* ↑ Mori T., 1935. Descriptions of two new genera and seven new species of Cyprinidae from Chosen. Annot. Zool. Jpn. v. 15 (núm. 2). 161-181.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jeon, S. R. & K. C. Choi, 1980. A new cyprinid fish, Pseudopungtungia tenuicorpus from Korea. Korean Journal of Zoology v. 23 (núm. 1): 41-48, Pl.
* ↑ «Pseudopungtungia tenuicorpus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kim, I.-S., 1997. Illustrated encyclopedia of fauna and flora of Korea. Vol. 37. Freshwater fishes. Ministry of Education.: 1-629.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A: Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pseudorhinogobius aporus

Pseudorhinogobius aporus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 Zhong, J.-S. & H.-L. Wu. 1998. Pseudorhinogobius aporus, a new genus and species of gobiid fish from eastern China. Journal of Fisheries of China v. 22 (núm. 2): 148-153.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Guiu Bonacolsi

Guiu Bonacolsi (segle XIII - Màntua, 24 de gener de 1309 $^{(Gregorià)}$) —Guido Bonacossi (italià)— conegut per "Botticella" fou fill de Joan Bonacolsi.
Fou podestà de Màntua el 1291. Va ser derrocat pel seu fill Bardelló el setembre del mateix any. Més tard va ser vicari de Luzzara el 1293; el 2 de juliol de 1299, enderrocat Bardelló Bonacolsi, fou nomenat capità perpetu del poble de Màntua; el bisbe de Trento li va reconèixer el feu de Castellaro el 1302 i després el va investir amb Villa dei Cavalieri, Villagrossa, Pampuro i Gazo.
Va morir a la ciutat de Màntua el 24 de gener del 1309. Es va casar amb Franceschina Maggi de Brescia, i el 1299, en segones noces, amb Contanza della Scala, filla d'Albert I della Scala senyor de Verona i Verde di Salizzole. Va deixar només dues filles: Agnese i Fiordiligi; va deixar també un fill natural anomenat Pietro, que fou canònic de la catedral de Màntua. El va succeir el seu germà Rinald Bonacolsi, conegut per Passerino.

## Referències

* 1 2 3 D'Arco, Carlo. Studi intorno al Municipio di Mantova dall'origine di questa fino all'anno 1863 (en italià). vol. 6. Màntua: Tipografia Mondovi, 1873, p. 47.
* ↑ Kleinhenz, Christopher. Medieval Italy: An Encyclopedia (en anglès). vol. 1-2. Nova York i Londres: Routledge, 2004, p. 679.
# Districte de Căușeni

El districte de Căușeni (en romanès Raionul Căușeni) és una de les divisions administratives de la República de Moldàvia. La capital és Căușeni. Una altra ciutat important és Căinari. L'u de gener de 2005, la població era de 90.600 habitants.
# Zèfir

Segons la mitologia grega, Zèfir (en grec antic Ζέφυρος Zéphyros) era la personificació del vent de l'oest i era una de les quatre divinitats de l'element aeri. És el fill d'Astreu (o d'Èol) i d'Eos.
Era considerat el més suau i benigne, especialment des que s'enamorà de Cloris, deessa de la primavera, que apaivagà el seu caràcter. De la seua unió va néixer Carpo.
També s'enamorà de Jacint, però el noi preferia l'amor d'Apol·lo i, segons expliquen, el va matar per gelosia desviant un disc que Apol·lo havia llançat.

## Vegeu també

* Bòreas
* Notos
* Euros

## Referències

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 221.
Viccionari
# Lopérec

Lopérec (en bretó Lopereg) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 812 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 1.082 | 943 | 769 | 674 | 723 | 714 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2008- | Jean-Yves Crenn | |
# Neozoarces pulcher

Neozoarces pulcher és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 16 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal i de clima polar, el qual viu al Pacífic nord-occidental: des de la península de Corea i les costes russes continentals al mar del Japó fins a ambdós costats de l'estret de Tatària i les costes oriental i meridional de l'illa de Sakhalín a la mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Steindachner F., 1880. Ichthyologische Beiträge (IX). I. Über eine Sammlung von Flussfischen von Tohizona auf Madagascar. II. Über zwei neue Agonus-Arten aus Californien. III. Über einige Fischarten aus dem nördlichen Japan, gesammelt von Professor Dybowski. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 82 (1. Abth.). 238-266 «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 octubre 2012]..
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chyung, M.-K., 1977. The fishes of Korea. Il Ji Sa Publishing Co. Seül, Corea del Sud. 727 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Sokolovskaya, T. G., A. S. Sokolovskii i E. I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Markevich, A. I. i V. P. Gnyubkina, 2008. Tape blenny Neozoarces pulcher (Steindachner, 1880) (Perciformes: Zoarcidae) -- a sole valid species of the genus, its reproduction, and embryonal and larval development. Journal of Ichthyology v. 48 (núm. 3): 249-258.
* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Àlex Mañas i Ballesté

Àlex Mañas i Ballesté (Badalona, 1973) és un polític català. Va ser regidor a l'Ajuntament de Badalona entre el 2003 i el 2019.
Té estudis d'Humanitats i Ciències Polítiques. És militant d'Iniciativa per Catalunya, va entrar com a regidor a l'Ajuntament de Badalona l'any 2003, durant aquell mandat va ser regidor d'Educació, fins a 2007. L'abril de 2014 va esdevenir en el candidat a l'alcaldia de Badalona, va guanyar a les primàries del partit a l'anterior alcaldable, Carles Sagués, amb el suport majoritari de la militància. A més, també va substituir a Sagués com a líder del grup municipal d'ICV-EUiA a l'Ajuntament, quan aquest va deixar la seva acta de regidor el gener del 2015 per liderar un altre moviment polític local. Va ser reelegit com a regidor a les eleccions municipals. Amb l'entrada d'ICV-EUiA al govern de la ciutat, Mañas va ser nomenat segon tinent d'alcalde i regidor de Badalona Pròspera i Sostenible, amb potestat sobre les matèries de promoció econòmica i ocupació, industrialització, comerç, turisme, consum, nova economia, sostenibilitat i medi ambient.
D'altra banda, ha estat responsable durant 6 anys de la zona andina d'una ONG estatal de referència. Actualment és consultor d'assumptes públics en qualitat de soci de la consultora barcelonina Think O'Clock.

## Referències

* 1 2 3 4 «El nou Ajuntament». Bétulo: revista d'informació de Badalona, núm. 137, juliol 2015, pàg. 6.
* ↑ Muñoz, Sara «Mañas s'imposa a Sagués per només 4 vots i serà el candidat d'ICV a Badalona». El Punt Avui, 12-04-2014.
* ↑ Torres, Javier «Carles Sagués deixa l'acta de regidor i els càrrecs a ICV-EUiA per desacords amb el partit». Diari de Badalona, 09-01-2015. Arxivat de l'original el 2016-12-20 [Consulta: 17 desembre 2016]. Arxivat 2016-12-20 a Wayback Machine.
* ↑ Llamas, Silvia «Carles Sagués deja la presidencia del grupo municipal de ICV-EUiA en Badalona». La Vanguardia, 08-01-2015.
* ↑ «Resultats per municipi Badalona». El Punt Avui, 25-05-2015.
* ↑ Redacció «Guanyem Badalona en Comú, ERC i ICV-EUiA formaran govern a Badalona». La Vanguardia, 12-06-2015.
* ↑ «L'alcaldessa de Badalona nomena el nou Govern municipal». Ajuntament de Badalona, 29-06-2016. Arxivat de l'original el 21 de juny 2018. [Consulta: 14 desembre 2016].
* ↑ «Asuntos públicos y consultoría política». Think O'Clock. [Consulta: 26 febrer 2021].
# Districte d'Anand

El districte d'Anand és una divisió administrativa del Gujarat, a l'Índia. La capital és Anand. El districte es va formar per segregació del districte de Kheda el 1997. Té una població d'1.856.872 habitants (2001) i una superfície de 2.951 km². Es va formar el 1997 amb quatre talukes que en aquest any es van dividir i se'n van formar 8:
* Anand,
* Umreth
* Petlad
* Sojitra
* Borsad
* Anklav
* Khambat
* Tarapur
El districte inclou 358 viles i pobles i 10 ciutats.

## Referència

Districte d'Anand Arxivat 2004-07-11 a Wayback Machine.
# Die Brücke

Die Brücke (el pont) fou un grup de pintors alemanys expressionistes reunits a Dresden, s'inicia en 1905 fins a 1913. La pintura del grup Die Brücke és una de les primeres expressions de les avantguardes del segle xx, en aquesta no només es busca experimentar i innovar sinó també s'efectua una protesta contra els academicismes i contra certs "estovaments" i rebuscamentos típics de la Belle Époque; en rigor, Die Brücke com Der Blaue Reiter assenyalen la fi de tal època i trasunten l'inici d'un període de crisi.
El grup es fundarà per quatre estudiants d'arquitectura, que tendran influències del Jugendstil i de Hermann Olbrich.
* Ernst Ludwig Kirchner (1880 -1938)
* Erich Heckel (1883 -1970)
* Fritz Bleyl (1880 - 1966)
* Karl Schmidt-Rottluff (1884 -1976)
En l'any 1906 es van sumar al grup Max Pechstein (1881 - 1955) i Emil Nolde (1867 - 1956). En l'any 1910 també s'afegirà Otto Mueller (1874 - 1930).
Els seus objectius són aquells propis de l'expressionisme, però com a grup particular es van centrar en la consecució d'un art nacional lligat a la seva pròpia història, realitzar una crònica de la vida quotidiana i els seus significats, deslligar-se de l'educació oficial i unir-se contra la societat burgesa.
El grup va ser plantejat amb uns objectius clars i normes explícites:
* es realitzaven reunions setmanals (en el taller de Kirchner), on es dibuixava i discutia sobre temes estètics, socials...
* es va establir l'objectiu comú d'aconseguir una comunitat d'artistes
* les obres que s'exhibissin, havien d'estar aprovades per tot el grup
* s'havia d'exposar en grup (de fet, Max Pechstein va ser expulsat per exposar en solitari).
Estilísticament podem assenyalar estridents colors, traços caòtics i angulosos, temes plens d'ansietat, deformacions... que assenyalen la inquietud psíquica de l'autor. A pesar que neguessin tot el passat, els és impossible deslligar-se de la seva base i formació. El simbolisme d'Edvard Munch estarà present de foma contínua.
També veiem es nota la influència dels colors de Gauguin i Van Gogh, i en les formes de l'art africà i d'Oceania. Van fer servir diversos mitjans, reivindicant l'ús de la xilografia, a més de pintura, litografia, disseny de mobles...
Dintre de l'Expressionisme podríem fer certes diferenciacions:

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte I. Barcelona: Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.74consulta=23 de novembre de 2014. ISBN 84-8332-390-7.
# Estaqui

Estaqui (grec antic: Στάχυς) va ser un dels setanta deixebles encarregats de difondre el cristianisme primitiu. És venerat com a sant per diverses confessions cristianes.
Va ser el primer bisbe de Bizanci (i, per tant, primer patriarca de Constantinoble), segons la tradició, a partir de l'any 38 i fins al 54. Potser és la mateixa persona que apareix a l'Epístola als Romans i a qui Pau anomena «estimat» (Rom., 16, 9), ja que els escrits apostòlics el fan proper a Pau de Tars. També va estar-se un temps amb Sant Andreu apòstol.
Eusebi de Cesarea, citant Orígenes, diu que Andreu havia predicat a l'Àsia Menor i Escítia, vora la mar Negra, i havia arribat al Volga i Kíev. Andreu va fundar la seu de Bizanci, segons aquesta tradició, i va deixar-hi com a bisbe Estaqui.
La seva festivitat litúrgica és el 31 d'octubre.

## Referències

* ↑ Rm 16:9

## Bibliografia

* Stachys the Apostle.