OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ghat (Líbia)

Ghat (àrab: غات, Ḡāt) és una ciutat, oasi i antic ksar de Líbia, cap del districte de Ghat, al sud-oest del país, a 3 km del uadi Tanezzouni. Els seus pobladors originaris són tuaregs ajjer i la seva existència fou possible per la poca profunditat de la capa freàtica en un lloc important per al comerç transsaharià. Tenia uns 2.000 habitants el 1960 i la seva població actual no consta, però probablement és inferior als cinc mil. S'hi van fer prospeccions petrolieres als anys seixanta, a l'est i nord.

## Història

S'han trobat pintures rupestres neolítiques bastant abundants a la zona, així com algunes tombes. Alguns hi han volgut situar els atarants que esmenta Heròdot. També hi ha assajos d'identificar-los amb l'oppidium Rapsa, citat per Plini el Vell, però sembla que la seva fundació no remunta més enllà del segle xiii.
L'esmenta per primer cop Ibn Battuta al segle xiv. Fou un estat independent governat pels seus amghars hereditaris i un consell o jemaa, elegida. Els tuaregs hi exercien una mena d'alta sobirania. Es va mantenir com a estació de la ruta comercial del Sàhara. El 1875, els otomans de Trípoli de Líbia hi van establir guarnició en una fortalesa al turó Koukemen, i fou la seu d'un caimacan.
Van conservar l'oasi fins al 1914, quan els italians el van ocupar l'agost d'aquest any, però el van evacuar el desembre i va quedar, de fet, independent, però ja en aquest temps el comerç havia disminuït i, a més, es va desplaçar cap a Fezzan. Els italians hi van retornar el febrer del 1930 i en van reconstruir la fortalesa. Se'n van retirar el gener del 1943, quan s'acostaven les tropes franceses lliures del general Leclerc. Els francesos van incorporar Ghat al territori algerià de Djanet (fort Charley). Fou evacuat pels francesos (1956) després de l'acord amb Líbia del 10 d'agost del 1955, i l'oasi fou incorporat a Fezzan. Modernament, és una destinació turística que cobreix la fortalesa de Ghat, i els llocs no gaire llunyans de les muntanyes de Tadrart Acacus i Tassili N'Ajjer, amb coves amb pintures prehistòriques i petroglifs.

## Pobles i oasis secundaris

* Serdeles
* Tahala
* Fewat

## Pobles propers

* Adales
* al-Barkat (ksar fortificat a 8 km al sud)
* Fewat (a 10 km a l'oest)
* Dejjan
* Tahala
* Serdeles
* Isayan
* Djanet (a Algèria).
* Tin Alkum (a Algèria).

## Referències

* Jami Bey, "Ghat and its Surroundings", The Geographical Journal Vol. 34, Núm. 2 Aug. 1909, p. 171-173.
# Yunnanilus discoloris

Yunnanilus discoloris és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical, el qual es troba a un afluent del llac Dianchi (Yunnan, la Xina).

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la introducció d'espècies exòtiques i les modificacions efectuades en l'estructura del curs d'aigua on viu.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Zhou, W. & J.-C. He, 1989. A new species of dwarfism in Yunnanilus (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 14 (núm. 3): 380-384.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 UICN (anglès)
* ↑ Chen, Z.-M., Yang, J.-X., Su, R.-F. i Chen, X.-Y., 2001. Present status of the indigenous fishes in Dianchi Lake, Yunnan. Biodiversity Science 9(4): 407-413.
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, Tyson R. (2007): The "Celestial pearl danio", a new genus and species of colourful minute cyprinid fish from Myanmar (Pisces: Cypriniformes). Raffles Bulletin of Zoology 55(1): 131-140.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Districte de Solothurn

El districte de Solothurn és un dels deu districtes del cantó de Solothurn (Suïssa). Té una població de 15511 habitants (cens de 2007) i una superfície de 6.29 km². Està format per 1 sol municipi Solothurn, que també és el cap del cantó.

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Solothurn
# Yunnanilus sichuanensis

Yunnanilus sichuanensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Les femelles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ Nichols, J. T. 1925. Nemacheilus and related loaches in China. Am. Mus. Novit. Núm. 171: 1-7.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Ding, R.-H. 1995. A new species of the genus Yunnanilus from western Sichuan, China (Cypriniformes, Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 20 (núm. 2): 253-256.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Roberts, Tyson R. (2007): The "Celestial pearl danio", a new genus and species of colourful minute cyprinid fish from Myanmar (Pisces: Cypriniformes). Raffles Bulletin of Zoology 55(1): 131-140.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Districte d'Arlesheim

El districte d'Arlesheim és un dels 5 districtes del cantó suís de Basilea-Camp. Compta amb 147642 (cens de 2007) i una superfície de 96.24. Està format per 15 municipis i el cap cantonal és Arlesheim.
| Municipi | Habitants (2004) | Superfície en km² |
| Aesch | 9984 | 7,39 |
| Allschwil | 18'351 | 8,92 |
| Arlesheim | 8977 | 6,94 |
| Biel-Benken | 2885 | 4,12 |
| Binningen | 14'364 | 4,43 |
| Birsfelden | 10'379 | 2,52 |
| Bottmingen | 5725 | 2,99 |
| Ettingen | 4920 | 6,35 |
| Münchenstein | 11'751 | 7,18 |
| Muttenz | 16'980 | 16,64 |
| Oberwil | 9877 | 7,88 |
| Pfeffingen | 2126 | 4,89 |
| Reinach | 18'706 | 7,00 |
| Schönenbuch | 1368 | 1,36 |
| Therwil | 9193 | 7,63 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó de Basilea-Camp
# Districte de Rheinfelden

El districte de Rheinfelden és un districte de Suïssa, al cantó d'Argòvia. El cap del districte és Rheinfelden, té 14 municipis, una superfície de 112.09 km² i 39804 habitants (cens de 2005).

## Municipis

| Municipi | Habitants (31.12.2004) | Superfície en km² |
| Hellikon | 750 | 7,04 |
| Kaiseraugst | 4 700 | 4,91 |
| Magden | 3 249 | 11,04 |
| Möhlin | 8 823 | 18,79 |
| Mumpf | 1 268 | 3,13 |
| Obermumpf | 1 054 | 5,06 |
| Olsberg | 358 | 4,68 |
| Rheinfelden | 10 879 | 16,12 |
| Schupfart | 723 | 7,05 |
| Stein | 2 472 | 2,83 |
| Wallbach | 1 619 | 4,55 |
| Wegenstetten | 1 042 | 7,12 |
| Zeiningen | 2 026 | 11,37 |
| Zuzgen | 823 | 8,40 |

## Vegeu també

* Districtes del Cantó d'Argòvia
# Zacarias López Debesa

Zacarias López Debesa (Saragossa, 22 de març de 1879 - Madrid, Castella, 22 de març de 1938) fou un compositor aragonès.
Restà cec al cap de poc de néixer i als vuit anys començà la seva educació musical, tenint per mestre Enrique Malumbres. El 1891 donà un concert de piano a Madrid davant de la infanta Isabel, la qual li concedí una pensió per a poder perfeccionar-se en els seus estudis, al qual efecte rebé lliçons de piano per Pérez Irache, i d'harmonia i composició musical tingué per professor en Llanos, i posteriorment fou el seu mestre el compositor del Conservatori madrileny Felipe Espino.
Guanyà, com a pianista, un concurs organitzat a Madrid per la casa Ortiz & Cussó. Estava dotat d'una memòria musical prodigiosa, posseint un repertori de més de 1.000 obres pertanyents als més diversos gèneres. Els seus autors predilectes eren Richard Wagner, Ludwig van Beethoven i Johann Sebastian Bach, les partitures dels quals sabia interpretar al piano amb una perfecció inigualable.
Compongué: Obra per a piano;
També va compondre:
Lirica:
De cambra:
Religiosa:

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 139 ISBN 84-239-4531-6
# Rea (riu)

El Rea és un rierol del Regne Unit que neix a Waseley Hills, al sud de la ciutat de Birmingham, i que desemboca al riu Tame a la mateixa ciutat.
Es creu que el nom ve d'una arrel indoeuropea que significa córrer o fluir. A l'edat mitjana, els angles van crear un assentament a prop d'un gual al Rea, al barri Highgate que va ser el bressol de la futura ciutat.
Als primers dos quilòmetres el riu té un cabal força llarg de gairebé 70 metres, després descendeix més a poc a poc. Des del barri Digbeth, el riu s'ha cobert al centre de la ciutat i només surt a prop de la seva desembocadura al Tame. Hi ha uns projectes per a descobrir parts del riu al barri Warwick Bar, construir un pont nou i crear un passeig.
Hi ha un altre riu amb el mateix nom a Shropshire.

## Afluents

* Callow Brook
* Bourne
* Bourne Brook

## Galeria

* El pont al al carrer Gooch Street amb el text «Near this river crossing an Anglian tribe led by Beorma founded Birmingham» (trad.: A prop d'aquest gual, una tribu d'Angles conduïda per Beorma va fundar Birmingham)
* El riu al carrer Gooch Street
* El pont al carrer Vaughton Street South
* El riu a Digbeth
* El Canal Birmingham & Fazeley (a l'esquerra), el Rea a la dreta i Spaghetti Junction al segon pla
* El pont al carrer Gooch Street amb el text «Beorma Ingas Ham – The home of the people of Beorma» (trad.: Beorma Ingas Ham – Can Beorma)

## Referències

Viccionari
# Zaireichthys flavomaculatus

Zaireichthys flavomaculatus és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R., 2003. Systematics and osteology of Leptoglaninae a new subfamily of the African catfish family Amphiliidae, with descriptions of three new genera and six new species. Proc. Calif. Acad. Sci. 54(5):81-132.
* ↑ Poll, M., 1967. Contribution à la faune ichthyologique de l'Angola. Diamang Publ. Cult., núm. 75:381 p.
* ↑ Risch, L.M., 1986. Bagridae. p. 2-35. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Eugenio Jiménez Corera

Eugenio Jiménez Corera (Pamplona, 1848 – Madrid, 1910) va ser un arquitecte espanyol.
El 1879 es va titular com a arquitecte a Madrid. És conegut pel seu estil neomudéjar en la construcció d'alguns edificis a Madrid. L'Església de San Fermín de los Navarros és una de les primeres obres de Jiménez Corera (després de la mort de Velasco Peinado el 1888).

## Obra

* L'Església de San Fermín de los Navarros, edifici neomudéjar projectat el 1886 per Eugenio Jiménez i Carlos Velasco Peinado, i construït entre 1886 i 1890 a l'actual passeig d'Eduardo Dato (núm. 10), a Chamberí.
* El parc de desinfecció del carrer Bravo Murillo.
* Fàbrica de cerveses El Águila, el 1900. (actual Biblioteca Regional Joaquín Leguina).
* L'Hotel per al Duc d'Aliaga.

## Referències

* ↑ Si bé els seus cognoms són «Jiménez Corera», també se'l pot trobar citat com a «Jiménez Correa» o «Giménez Correa».
* ↑ El Universo (Madrid), número 3.038, de 25/10/1909 (pàgina 3).
* ↑ La Construcción Moderna (Madrid), revista quincenal ilustrada, número 9, de 15/5/1910.
* 1 2 Javier Hernando Carrasco, (1889), Arquitectura en España, 1770-1900, Cátedra, pàg. 258.
* ↑ Navascués Palacio, Pedro. La Gran Vía de Madrid: Noventa años de la historia de Madrid. Madrid: Encuentro, 2002. ISBN 84-7490-667-9.
# Zaré Thalberg

Zaré Thalberg (Derbyshire, Regne Unit, 1858 - Finchley, 1915) fou una cantant anglesa.
Contra la brama que corria, no era filla del famós pianista Sigismund Thalberg, sinó que fou una seva deixebla que adoptà aquell cognom. Abandonà el piano per a consagrar-se al cant, realitzant llargs estudis a París i Milà, fent la seva presentació en públic en el Covent Garden de Londres, el 1857. Durant set o vuit anys fou la diva predilecta dels públics d'òpera anglesos, havent estat considerada per la critica com digna rival de la famosa Paulina Lucca.
Una afecció crònica de la gola l'obligà a abandonar l'escena lírica, dedicant-se llavors a l'art dramàtic. En aquest, i ja amb el seu nom verdader d'Ethel Western, assolí també gran anomenada com a intèrpret d'obres de Shakespeare.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 10, :pàg. 980 (ISBN 84-239-4580-4)

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2016-05-07 a Wayback Machine.
# Colla de Dolçainers i Tabaleters de la Safor UPG

La Colla de Dolçainers i Tabaleters de la Safor UPG (Universitat Popular de Gandia) és una agrupació de música tradicional valenciana de la Comarca de La Safor. És un conjunt format per músics intèrprets de dolçaina i tabal. La seua música està molt unida a les celebracions festives i populars com ara dels falles, cant d'albaes, dansaes, entrades de moros i cristians, passacarrers i processons de diferents festes majors de pobles. També interpreten repertori tradicional en modalitat de concert.
La colla es forma en 1988 amb els alumnes dels cursos de dolçaina i tabal impartits pel mestre dolçainer de Beniarjó Frederic Santamaria a la Universitat Popular de Gandia. En juliol de 1997 un grup de professors i alumnes del curs es constitueixen com a Associació Cultural Colla de Dolçainers i Tabaleters de la Safor amb seu a Beniopa (La Safor). En 2014 impulsen la creació de l'Institut de Música Antiga i Tradicional de La Safor (INSMUATS) a Almoines. L'institut té com objectiu impartir classes de diferents instruments tradicionals valencians; de vent (dolçaina, sac de gemecs, tarota, sacabutx, acordió diatònic i altres), de corda (guitarró, bandúrria o llaüt) i cant d'estil valencià. Va ser la colla encarregada en octubre de 1998 de l'organització del primer Aplec de la Federació Valenciana de Dolçainers i Tabaleters a Gandia. També va organitzar de nou els 2018 el vintè aplec de la mateixa federació, també a Gandia.

## Discografia

* Contradansa (2000)
* 20 anys de dolçaina i tabal en directe (2008)
* Francesc, home i sant (Concert al Teatre Serrano de Gandia, 2010)
* Saforejant (2012)

## Referències

* ↑ SG. «La Colla de Dolçainers i Tabaleters de la Safor, este dimecres en el cicle "Una mar de músiques"» (en castellà), 07-08-2024. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «A.C Dolçainers i Tabaleters de La Safor». [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «A.C Dolçainers i Tabaleters de La Safor». [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ acceseo. «Aplec Gandia 1998», 30-06-2010. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «La Federació de Dolçainers i Tabaleters celebra a Gandia el XX Aplec - Diari Serpis», 15-10-2018. [Consulta: 6 març 2025].
# Zerbst

Zerbst (ciutat d'Alemanya a l'Estat d'Anhalt, fou l'antiga capital del principat d'Anhalt-Zerbst, a la vora del riu Nuthe, punt d'enllaç de les línies fèrries Zerbst-Bitterfeld i Zerbst-Biederitz.
Té cinc antigues portes, una església catòlica i quatre evangèliques, entre aquestes la de Sant Nicolau, de gran bellesa destruïda en gran part durant la II Guerra Mundial, una sinagoga, castell ducal amb un parc, sumptuós i antic Ajuntament enfront del qual hi la columna de Roland Butterjungfer. Les seves indústries principals són: foneries de ferro i construcció de maquinària, termòmetres, productes químics, etc.
Zerbst té un gimnasi amb pro gimnasi d'arts i oficis, escola de construcció i d'agricultura, orfanat, museu i arxiu provincial. En l'Ajuntament si guarda una Bíblia impresa en pergamí (1541), els gravats de la qual estan fets al boix foren pintat per Lucas Cranach.

## Història

De Zerbst ja se’n parla en documents de 1007 amb el nom de Zirwist. Fins al 1264 (des de 1253 com a feu brandemburgenc) pertanyia als senyors de Zerbst, els quals la varen vendre als senyors de Barby. El príncep Albert I d'Anhalt l'adquirí el 1307 extingint ensems el cens branderburgenc. Malgrat les freqüents querelles amb els prínceps d'Anhalt, la ciutat de Zerbst prosperà en gran manera assolin molta importància i fou coneguda, sobretot per la seva cervesa excel·lent.
El castell es construí el 1687-1747. Fins al 1793 Zerbst fou residència dels prínceps d'Anhalt-Zerbst.

## Fills il·lustres

* Carl Friedrich Fasch (1736-1800) fou un compositor musical.
* Franz Preitz (1856-1916) organista i compositor musical.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 1186 (ISBN 84-239-4570-7)
# Jean-Bernard Marlin

Jean-Bernard Marlin és un guionista i director de cinema francès.
D'origen armeni, va créixer al 13è districte de Marsella. Interessat pel cinema des de jovenet, el 2004 es va graduar a l'Ecole Nationale Supérieure Louis Lumière. El 2007 va dirigit el seu primer curtmetratge, "La peau dure" (millor curtmetratge al Festival Internacional de Cinema de San Francisco), així com un documental, "Quelque chose de féroce.
El va seguir La Fugue, Ós d'Or al millor curtmetratge al 63è Festival Internacional de Cinema de Berlín i nominada als Césars 2014.
El 2017, el seu primer llargmetratge, Shéhérazade, va guanyar un premi pel seu guió com a part de l'ajuda de la Fundació Gan per al Cinema.
Per "Scheherazade", una història d'amor entre dos marginats, Jean-Bernard Marlin es va envoltar d'actors no professionals per al seu càsting. La pel·lícula, seleccionada per al 71è Festival Internacional de Cinema de Canes, va tenir un gran impacte en la seva estrena, i va rebre nombrosos premis, entre els quals el Premi Jean-Vigo, el Gran Premi del Festival d'Angoulême, després tres Césars el 2019, entre ells el de millor primera pel·lícula.

## Filmografia

* 2007 : La Peau dure (curtmetratge)
* 2012 : La Fugue (curtmetratge)
* 2017 : Trop de bruits qui courent (curtmetratge)
* 2018 : Shéhérazade
* 2023 : Salem

## Premis

* 63è Festival Internacional de Cinema de Berlín : Ós d'or al curtmetratge per La Fugue
* 2014 : Priemi Télérama al Festival del Curtmetratge de Clermont-Ferrand per La fugue
* 2018 : Premi Jean-Vigo del llargmetratge per Shéhérazade
* 2018 : Millor pel·lícula, Valois Magelis i Valois per la música de cinema al Festival del Cinema Francòfon d'Angulema per Shéhérazade
* César 2019 : César a la millor primera pel·lícula per Shéhérazade

### Nominacions

* César 2014 : Nominat al César al millor curtmetratge per La fugue
* 2018 : seleccionat per a la Setmana de la Crítica - 71è Festival Internacional de Cinema de Canes per Shéhérazade

## Notes i referències

* ↑ «Jean-Bernard Marlin: «Ma priorité, c’était mon film, je n’avais que ça»». Libération.fr, 04-09-2018.
* ↑ Jean-Bernard Marlin prepara Shéhérazade per Fabien Lemercier
* ↑ Lloc oficial de la Berlinale.
* ↑ «Prix Jean-Vigo 2018 : Yann Gonzalez, Guillaume Brac et "Shéhérazade" récompensés». Les Inrocks, 11-06-2018.
* ↑ «Cinéma: le film "Shéhérazade" primé trois fois à Angoulême». Le Point, 26-08-2018.
* ↑ «Shéhérazade, la passion dans une mauvaise passe». FIGARO.
# Grand' Anse (Praslin)

Grand' Anse és un districte administratiu de l'arxipèlag de les Seychelles. Cobreix la meitat sud – oest de l'illa de Praslin i té una extensió de 14 km². El cens governamental de l'any 2002 atribueix a Grand' Anse (Praslin) un total de 3.335 habitants.
# Zoarchias neglectus

Zoarchias neglectus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 7 cm de llargària màxima.
* 22-25 espines i 77-82 radis tous a l'aleta dorsal.
* 79-84 radis tous a l'aleta anal.
* 104-108 vèrtebres.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal i de clima temperat, el qual només viu a la prefectura de Kanagawa (el Japó).

## Amenaces

Les seues principals amenaces són aquelles associades al desenvolupament costaner, el trànsit d'embarcacions, les fuites d'oli dels vaixells, els dragatges i la contaminació de l'aigua.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & J. O. Snyder, 1902. A review of the blennoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (núm. 1293): 441-504.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Tanaka, S., 1908. On a small collection of tide-pool fishes from Misaki, with descriptions of two new species. Annot. Zool. Jpn. v. 7 (pt 1): 17-26.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kimura, S. i A. Sato, 2007. Descriptions of two new pricklebacks (Perciformes: Stichaeidae) from Japan. Bull. Natl. Mus. Nat. Sci. Ser. A. Suppl. 1:67-79.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
* Discover Life (anglès)
# Mont Buxton

Mont Buxton és el districte més petit de l'illa de Mahé. Posseeix menys de 1.000 habitants i presenta un clima càlid. Com a curiositat cal esmentar que Mont Buxton és l'únic districte de l'illa de Mahé que no té sortida al mar.