# Victor Alphonse Duvernoy

Victor Alphonse Duvernoy (París, 30 d'agost, 1842, - París, 6 de març 1907a París 8, va ser un pianista i compositor francès.

## Biografia

Nascut en una família de músics, és nét de Charles Duvernoy i besnet de Frédéric Duvernoy, músics i compositors famosos de finals del segle XVIII i principis del XIX, i fill del baríton baix Charles- François Duvernoy. El seu germà Edmond Duvernoy és baríton i pianista.
Va estudiar piano i composició al Conservatori de París, on els seus professors van ser Antoine François Marmontel, François Bazin i August Barbereau. Va guanyar el primer premi de piano el 1855.
Paral·lelament a la seva carrera de virtuós, va fundar l'any 1869 una societat de música de cambra, en companyia dels violinistes Léonard i Stiehle, el violista Trombetta i el violoncel·lista Jacquard, que organitzava sessions de concert durant diverses temporades.
El 1880, el seu poema simfònic La tempesta, per a solistes, cor i orquestra, basat en La tempesta de Shakespeare, va ser coronat amb el Grand Prix de la Ville de Paris. La Cie de l'Oiseleur torna l'obra en versió concert, acompanyada de piano, el juny de 2024, sobretot amb Erminie Blondel i Enguerrand d'Hys.
El 1881 es va casar amb Marianne Viardot, una de les filles de Pauline i Louis Viardot, i esdevingué professor de piano al Conservatori de París a partir de 1886. Fou, en particular, el professor d'Alexander Winkler i Norah Drewett de Kresz.
Per la seva producció de música de cambra va ser guardonat amb el Premi Chartier de l'Acadèmia de Belles Arts tres vegades, els anys 1888, 1900 i 1906.
Va ser nomenat cavaller de la Legió d'Honor el 1891 i oficial d'educació pública a l'Ordre de les Palmes Acadèmiques el 1896.
També va ser crític musical del diari "La République française" de 1884 a 1895, així com de la Independència de Bèlgica de 1882 a 1993.
Com a compositor, li devem dues òperes, un ballet, unes quantes obres simfòniques, una acurada i original música de cambra, en particular una pintoresca Serenata amb trompeta amb el mateix conjunt instrumental que el Septet de Saint-Saëns, així com nombroses peces per a piano, i diverses melodies.
Està enterrat al cementiri de Montmartre (divisió 32).

## Obres
### Òperes

* Sardanapale, òpera en 3 actes, llibret de Pierre Berton segons Lord Byron, creada el 3 de desembre de 1882 a París als Concerts Lamoureux, representada al Théâtre royal de Liège el 1892
* Hellé, òpera en 4 actes, llibret de Charles Nuitter i Camille du Locle, creada el 24 d'abril de 1896 a l'Òpera de París

### Ballet

* Bacchus, ballet en 2 actes i 5 escenes, llibret de Georges Hartmann i Joseph Hansen basat en un poema d'Auguste Mermet, coreografia de Joseph Hansen, creat el 26 de novembre de 1902 a l'Òpera de París

### Música vocal

* La tempesta: poema simfònic en 3 parts per a solistes, cor i orquestra” (textos d'Armand Silvestre i Pierre Berton basats en La tempesta de William Shakespeare; creat el 24 de novembre de 1880 al Théâtre du Châtelet), Le Ménestrel: revista de música, 28 de novembre de 1880 ([bpt6k56169955/f4 read online] sobre Gallica, consultat a 14 d'abril de 2020).
* Cléopâtre: escena lírica per a soprano, cor i orquestra» (text de Louis Gallet, creat als Concerts Colonne el 1885), Le Ménestrel: revista de música, 5 d'abril de 1885 (llegit en línia [arxiu] sobre Gallica, consultat el 14 d'abril 2020).

### Música orquestral

* Hernani, obertura (1890)
* Peces orquestrals (1876)

### Música de concert

* 2 fragments simfònics per a piano i orquestra (1876)
* “Peça de concert per a piano i orquestra, op. 20” (dedicat a Auguste Barbereau), Le Ménestrel: journal de musique, 19 de març de 1876 (llegit en línia [arxiu] sobre Gallica, consultat el 14 d'abril de 2020).
* “Escena de ball per a piano i orquestra, op. 28", Le Ménestrel: revista musical, 26 d'abril de 1885 (llegit en línia [arxiu] sobre Gallica, consultat el 14 d'abril de 2020).
* «Fantasia simfònica per a piano i orquestra», Le Ménestrel: journal de musique, 20 de març de 1904 (llegit en línia [arxiu] sobre Gallica, consultat el 14 d'abril de 2020).

### Música de cambra

* “Trio amb piano en mi menor, op. 22: Trio per a violí, violoncel i piano en mi menor (Alphonse Duvernoy) / Obres / Inici - Bru Zane Media Base [arxiu]”, a bruzanemediabase.com, 1868 (consultat el 14 d'abril de 2020).
* Sonata núm. 1 per a violí i piano op. 23 (1885)
* Serenata per a trompeta, 2 violins, viola, violoncel, contrabaix i piano, op. 24, per a la companyia musical La Trompette
* Dues peces per a flauta i piano, op. 41 (1898)
** Lamento
** Intermezzo
* Concertino per a flauta amb acompanyament de piano (o orquestra), op. 45 (1899)
* Quartet de corda en do menor, op. 46 (1899)
* Lied per a viola i piano, op. 47 (1901)
* Sonata núm. 2 en do menor per a violí i piano op. 51 (1905)

### Música de piano

* Sis peces (publicada el 1868)
** Romanç sense paraules
** Gavotte
** Preludi
** Poco agitato
** Cançó
** Estudi
* Balada, op. 8 n°. 1 (publicat el 1872)
* Serenata, op. 8 n°.2
* Queen Mab (publicat el 1872)
* Lamentacions! (publicat el 1872)
* El missatge, Caprice (publicat el 1875)
* Cinc peces de gènere (publicades el 1876)
* Viatja on vulguis, 15 peces, op. 21 (publicat el 1879)
** En camí!
** Narrativa
** Minuet
** Oriental
** Conversa
** Allegrezza
** Passejada
** Ischl
** Memòria
** Moment de caprici
** Cançó
** Una tarda
** Preocupa't
** Kilia
** Enrere
* The Storm, melodies de ballet per a piano a 4 mans (1881)
* Pensament musical, op. 25 (1885)
* Interludi, op. 26 (1885)
* Scherzetto, op. 27 (1885)
* Dues peces, op. 35
* Sota el bosc, op. 36 (1894)
* Humorística, op. 42
* L'escola del mecanisme, 100 estudis (1903)
* Sonata en la major, op.52 (1906)

### Melodies

* Sis melodies per a veu i piano, op. 7
** amor; text de Pierre de Ronsard
** La caravana humana; text de Théophile Gautier
** Romanç; text de Théophile Gautier
** Els mariners; text de Théophile Gautier
** sospirs; text de Sully Prudhomme
** La fugida; text de Théophile Gautier
* Cançó d'amor per a veu i piano (1904); text de Louis Bouilhet
* Dolces llàgrimes per a veu i piano (1905); text de Paul Gravollet
* Cançons de pàgina per a tenor o soprano; text de Stéphane Bordèse

### Honors

* Cavaller de la Legió d'Honor
* Oficial de l'Orde de les Palmes Acadèmiques

## Referències

* ↑ Archives reconstituées d'état civil de Paris, acte de naissance, vue 45/101 [archive]» (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Archives numérisées d'état cil de Paris, 1907, 8e arr., acte de décès n° 600, vue 17/31 [archive] » (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Constant Pierre, Le Conservatoire national de musique et de déclamation : documents historiques et administratifs / recueillis ou reconstitués, Paris, Imprimerie nationale, 1900 (lire en ligne [archive]), p. 749
* ↑ François-Joseph Fétis, Biographie universelle des musiciens et bibliographie générale de la musique. Supplément et complément. [vol. 1] publ. sous la dir. de M. Arthur Pougin, Paris, Firmin-Didot, 1878-1880 (lire en ligne [archive] sur Gallica), p. 298
* 1 2 Dictionnaire national des contemporains. T. 5 / sous la dir. de C.-E. Curinier, 1899-1919 (lire en ligne [archive]), p. 309
* ↑ Le Ménestrel: journal de musique [archive]», sur Gallica, 2 décembre 1855 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Le Ménestrel : journal de musique [archive] », sur Gallica, 7 février 1869 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ DUVERNOY Alphonse / Personnes / Accueil - Bru Zane Media Base [archive] », sur bruzanemediabase.com (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Rapport du Conseil municipal de Paris [archive] », sur Gallica, 1880 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ La Tempête d’Alphonse Duvernoy de retour à Paris [archive] », sur Forum Opéra (consulté le 10 juin 2024).
* ↑ Le Ménestrel: journal de musique [archive]», sur Gallica, 10 avril 1881 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Le Ménestrel: journal de musique [archive]», sur Gallica, 10 octobre 1886 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ L'Art pour tous : encyclopédie de l'art industriel et décoratif / M. Émile Reiber, directeur-fondateur [archive] », sur Gallica, novembre 1888 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Séance publique annuelle / Académie des beaux-arts [archive] », sur Gallica, 10 octobre 1900 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ La Chronique des arts et de la curiosité : supplément à la Gazette des beaux-arts [archive] », sur Gallica, 26 mai 1906 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Cote LH/886/21 [archive] », base Léonore, ministère français de la Culture
* ↑ La Vie théâtrale [archive] », sur Gallica, septembre 1896 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Duvernoy, Victor-Alphonse – Ernest Reyer [archive] », sur ernestreyer.com (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Le Ménestrel : journal de musique [archive] », sur Gallica, 4 mai 1902 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Le Ménestrel : journal de musique [archive] », sur Gallica, 7 février 1904 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Cimetières de France et d'ailleurs [archive]
* ↑ La Vie artistique / rédacteur en chef : Émile Delarue [archive] », sur Gallica, janvier 1883 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Le Monde illustré [archive] », sur Gallica, 9 avril 1892 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ Annuaire de la Société des auteurs et compositeurs dramatiques [archive] », sur Gallica, 1902 (consulté le 14 avril 2020)
* ↑ La Chronique des arts et de la curiosité : supplément à la Gazette des beaux-arts [archive] », sur Gallica, 29 novembre 1902 (consulté le 14 avril 2020)