OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oxyropsis wrightiana

Oxyropsis wrightiana és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Aquino, A. E. i S. A. Schaefer, 2002: Revision of Oxyropsis Eigenmann and Eigenmann, 1889 (Siluriformes, Loricariidae). Copeia 2002 (núm. 2): 374-390.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, P. de, 1951: Sôbre Oxyropsis Eigenmann & Eigenmann, 1889 (Pisces -- Nematognathi -- Loricariidae). Boletim do Museu Nacional, Zoologia (N. S.) Núm. 104: 1-3, Pls. 1-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pablo Andújar Alba

Pablo Andújar Alba (Cuenca, 23 de gener de 1986) és un tenista professional espanyol. Va començar a jugar al tennis quan tenia sis anys, aconseguint fins avui adjudicar-se quatre títols ATP. La seva millor posició al rànking va ser el núm. 32 el juliol de 2015. Entrena a València, al Club de Tennis El Collao.

## Finals del circuit ATP
### Individual: 8 (4 títols, 4 finalista)

* Llelgenda
* Grand Slam (0–0)
* ATP World Tour Finals (0–0)
* ATP World Tour Masters 1000 (0–0)
* ATP World Tour 500 Series (0–1)
* ATP World Tour 250 Series (4–3)
* Títols per superfície
* Dura (0–0)
* Terra (4–4)
* Herba (0–0)
* Títols per emplaçament
* Exterior (4–4)
* Interior (0–0)
| Resultat | W–L | Data | Torneig | Tipus | Superfície | Rival | Puntuació |
| Derrota | 0–1 | Set 2010 | BRD Năstase Ţiriac Trophy, Romania | 250 Series | Terra | Juan Ignacio Chela | 5–7, 1–6 |
| Victòria | 1–1 | Abr 2011 | Grand Prix Hassan II, Marroc | 250 Series | Terra | Potito Starace | 6–1, 6–2 |
| Derrota | 1–2 | Jul 2011 | Stuttgart Open, Alemanya | 250 Series | Terra | Juan Carlos Ferrero | 4–6, 0–6 |
| Derrota | 1–3 | Set 2011 | Romanian Open, Romania | 250 Series | Terra | Florian Mayer | 3–6, 1–6 |
| Victòria | 2–3 | Abr 2012 | Grand Prix Hassan II, Marroc(2) | 250 Series | Terra | Albert Ramos Viñolas | 6–1, 7–6$^{(7–5)}$ |
| Victòria | 3–3 | Jul 2014 | Suisse Open Gstaad, Suïssa | 250 Series | Terra | Juan Mónaco | 6–3, 7–5 |
| Derrota | 3–4 | Abr 2015 | Barcelona Open, Catalunya | 500 Series | Terra | Kei Nishikori | 4–6, 4–6 |
| Victòria | 4–4 | Abr 2018 | Grand Prix Hassan II, Marroc(3) | 250 Series | Terra | Kyle Edmund | 6–2, 6–2 |

## Referències

* ↑ «The pronunciation by Pablo Andújar himself». ATPWorldTour.com. [Consulta: 10 gener 2018].

## Enllaços externs

* Pablo Andújar Alba a l'ATP (anglès)
* Pablo Andújar Alba a la Federació Internacional de Tennis (anglès)
* Pablo Andújar Alba a la Copa Davis (anglès)
# Pablo Bruna

Pablo Bruna (Daroca, Saragossa, 22 de juny de 1611 - 27 de juny de 1679), fou un compositor i organista espanyol del segle xvii, conegut com a Ciego de Daroca).
Nuñez Quiles lloa en Bruna al seu llibre Antigüedades de Daroca. Pablo Bruna va merèixer la protecció de Felip IV de Castella, que admirava la seguretat i brillantor de la seva execució, tant i més notable estant com estava privat de la vista. Deixà diverses obres per a orgue que, malgrat la gran estima que han merescut als aficionats, es conserven encara inèdites a l'arxiu de El Escorial.
El 1661 copia la Missa a 10 veus del compositor Miguel Marqués, la qual es conserva en l'Arxiu d'El Escorial.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 9, pàg. 1084 (ISBN 84-239-4509-X)
# Pachychilon macedonicum

Pachychilon macedonicum és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical (5 °C-25 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Grècia i Macedònia del Nord.

## Estat de conservació

Es troba amenaçat a causa de l'extracció d'aigua del seu hàbitat natural, la contaminació i la destrucció del seu hàbitat.

## Referències

* ↑ «Pachychilon macedonicum». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 «Pachychilon macedonicum» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* ↑ Borbori, D.C., P.S. Economidis i E.G. Maurakis, 2001. Freshwater fish habitat science and management in Greece. Aquatic Ecosystem Health and Management 4: 381-391.
* ↑ Economidis, P.S., 1991. Check list of freshwater fishes of Greece (recent status of threats and protection). Hellenic Society for the Protection of Nature, Special publication, 48 p.
* ↑ Economidis, P.S., 1995. Endangered freshwater fishes of Greece. Biol. Conserv. 72:201-211.
* ↑ Economidis, P.S., E. Dimitriou, R. Pagoni, E. Michaloudi i L. Natsis, 2000. Introduced and translocated fish species in the inland waters of Greece. Fish. Manage. Ecol. 7:239-250.
* ↑ Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* ↑ Simonovic, P., 2001. Ribe Srbije. Zavod za zastitu prirode Srbije i Bioloski faultet Univerziteta u Beogradu. Belgrad, Sèrbia. 1247 p.
* ↑ Crivelli, A.J., 1996. The freshwater fish endemic to the Mediterranean region. An action plan for their conservation. Tour du Valat Publication, 171 p.
* ↑ Crivelli, A.J. (2006). "Pachychilon macedonicum." 2006 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2006. [Consulta: 5 abril 2023]

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ráb, P., M. Rábová, P. S. Economidis i C. Triantaphyllidis, 2000: Banded karyotype of the Greek endemic cyprinid fish, Pachychilon macedonicum. Ichthyological Research v. 47 (núm. 1): 107-110.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paedogobius kimurai

Paedogobius kimurai és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 1,8 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 25.

## Hàbitat

És un peix de clima subtropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Tailàndia i l'est d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 Iwata, A., S. Hosoya & H. K. Larson, 2001. Paedogobius kimurai, a new genus and species of goby (Teleostei: Gobioidei: Gobiidae) from the west Pacific. Rec. Aust. Mus. v. 53 (núm. 1): 103-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakabo, T., 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species, English edition II. Tokai University Press, el Japó, pp 867-1749.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pafos (filla de Pigmalió)

D'acord amb la mitologia grega, Pafos (en grec antic Παφος), fou una heroïna, filla de Pigmalió, rei de Xipre, i de la seua estàtua animada, Galatea. Es va unir a Apol·lo i va tenir un fill, Cíniras, que va ser també rei de Xipre. Una tradició diu que va donar nom a la ciutat de Pafos, però altres autors diuen que la ciutat la fundà un home, Pafos, fill de Cèfal i Eos, l'Aurora.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 165. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 404. ISBN 9788496061972.
# Desigualtat de Minkowski

En anàlisi matemàtica, la desigualtat de Minkowski estableix que els espais L$^p$ són espais vectorials amb una norma. Sia S un espai mesurable, sia 1 ≤ p ≤ ∞ i siguin f i g elements de L$^p$(S). Llavors f + g és de L$^p$(S), i es té
    $\|f+g\|_{p}\leq \|f\|_{p}+\|g\|_{p}$
amb la igualtat pel cas 1 < p < ∞ si i només si f i g són positivament linealment dependents (la qual cosa vol dir que f = $\lambda$ g o g = $\lambda$ f per alguna $\lambda$ ≥ 0).
La desigualtat de Minkowski és la desigualtat triangular en L$^p$(S).
Igual com la desigualtat de Hölder, la desigualtat de Minkowski es pot especificar per a successions i vectors a base de fer:
    $\left(\sum _{k=1}^{n}|x_{k}+y_{k}|^{p}\right)^{1/p}\leq \left(\sum _{k=1}^{n}|x_{k}|^{p}\right)^{1/p}+\left(\sum _{k=1}^{n}|y_{k}|^{p}\right)^{1/p}$
per a tots els nombres reals (o complexos) x$_1$, ..., x$_n$, y$_1$, ..., y$_n$ i on n és el cardinal de S (el nombre d'elements de S).

## Demostració

Primer es demostra que f+g té una p-norma finita so f i g totes dues la tenen, això se segueix de
    $|f+g|^{p}\leq 2^{p-1}(|f|^{p}+|g|^{p})$
En efecte, aquí es fa servir el fet que $h(x)=x^{p}$ és una funció convexa sobre $\mathbb {R} ^{+}$ (per a $p$ més gran que 1) i per tant, si a i b són tots dos positius llavors
    $\left({\frac {1}{2}}a+{\frac {1}{2}}b\right)^{p}\leq {\frac {1}{2}}a^{p}+{\frac {1}{2}}b^{p}$
Això vol dir que
    $(a+b)^{p}\leq 2^{p-1}a^{p}+2^{p-1}b^{p}$
Ara, es pot parlar legítimament de $(\|f+g\|_{p})$. Si és zero, Llavors es compleix la desigualtat de Minkowski. Ara, suposant que $(\|f+g\|_{p})$ no és zero. Fent servir la desigualtat de Hölder
    $\|f+g\|_{p}^{p}=\int |f+g|^{p}\,\mathrm {d} \mu$
    $\leq \int (|f|+|g|)|f+g|^{p-1}\,\mathrm {d} \mu$
    $=\int |f||f+g|^{p-1}\,\mathrm {d} \mu +\int |g||f+g|^{p-1}\,\mathrm {d} \mu$
    ${\stackrel {{\text{H}}{\ddot {\text{o}}}{\text{lder}}}{\leq }}\left(\left(\int |f|^{p}\,\mathrm {d} \mu \right)^{1/p}+\left(\int |g|^{p}\,\mathrm {d} \mu \right)^{1/p}\right)\left(\int |f+g|^{(p-1)\left({\frac {p}{p-1}}\right)}\,\mathrm {d} \mu \right)^{1-{\frac {1}{p}}}$
    $=(\|f\|_{p}+\|g\|_{p}){\frac {\|f+g\|_{p}^{p}}{\|f+g\|_{p}}}$
S'obté la desigualtat de Minkowski multiplicant els cos cantons per ${\frac {\|f+g\|_{p}}{\|f+g\|_{p}^{p}}}$.

## Referències

* Hardy, G. H. and Littlewood, J. E. and Pólya, G.. Inequalities. 1952a ed.. Cambridge: Cambridge University Press, 1988, p. xii+324 (Cambridge Mathematical Library). ISBN 0-521-35880-9.
* H. Minkowski, Geometrie der Zahlen, Chelsea, reprint (1953)
* M.I. Voitsekhovskii (2001), "Minkowski inequality", in Hazewinkel, Michiel, Encyclopaedia of Mathematics, Kluwer Academic Publishers, ISBN 978-1556080104
# Palatogobius grandoculus

Palatogobius grandoculus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 27.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 253-276 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Carib: Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gilbert C. R., 1971. Two new genera and species of western Atlantic gobiid fishes with vomerine teeth. Copeia 1971 (núm. 1). 27-38.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Greenfield, D. W., 2002. Palatogobius grandoculus: a new deep-water western Caribbean goby (Teleostei: Gobiidae). Copeia 2002 (núm. 3): 716-718.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Chambao

Chambao és un grup de música flamenca-electrònica, conegut com a Flamenco Chill. Liderats per María del Mar Rodríguez Carnero, Lamari, són originaris de Màlaga, Andalusia, originalment composts per Lamari, i els cosins Daniel i Eduardo Casañ, La seva música mescla els sons del flamenc i pals (formes) amb la música electrònica.

## Discografia

* Flamenco Chill (2002) (diferents artistes).
* Endorfinas en la mente (2003)
* Pokito a poko (2005)
* Caminando 2001-2006 (2006)
* Con otro aire (2007)
* En el fin del mundo (2009)
* Chambao (2012)
* 10 Años Around The World (2013)
* Nuevo ciclo (2016)

## Notes

* ↑ Segons la variant dialectal andalusa, un chambao és una improvisada tenda de campanya per a protegir-se del sol o el vent de la tarda a la platja, usats sovint la nit de Sant Joan.

## Referències

* ↑ «Lamari: «Tuve que aprender a perdonarme por quedarme con Chambao»» (en castellà). Las Provincias, 24-09-2013. [Consulta: 25 novembre 2017].
* ↑ «Lamari: "Decir que te va bien se ha convertido en un pecado"» (en castellà). 20minutos, 12-04-2016. [Consulta: 25 novembre 2017].

## Enllaços externs

* Web oficial de Chambao
# Palma (districte de Santa Maria)

Palma és un dels deu districtes en què es divideix la ciutat de Santa Maria, a l'estat brasiler de Rio Grande do Sul. Limita amb els districtes Arroio do Só, Arroio Grande, Pains, Sede, i, amb els municipis de Restinga Seca i Silveira Martins.'

## Barris

El districte es divideix en les següents barris:
* Palma

## Referències

Viccionari
* ↑ «Lei Municipal nº 4120/97, de 19 de Dezembro de 1997.». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ [http://www.camara-sm.rs.gov.br/2010/arquivos/legislacao/LC/2009/0072.zip Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine. Llei Municipal núm. 72 de 2009, que estableix l'ús i ocupació del sól, subdivisió, perímetre urbà i sistema viari de la municipalitat de Santa Maria
# Núria (nom)

Núria o Maria de Núria, informalment Nuri, és un nom femení d'advocació mariana a la Mare de Déu de Núria. Originalment, els prenoms derivats d'advocacions marianes completaven el nom de Maria (Maria de) fins que han pres significat per si mateixos, i, lògicament, són femenins.
Segons Joan Coromines, el nom és d'origen preromà de la família lingüística ibero-basca-aquitana. Està vinculat a Norra, variant d'Andorra. Significa «lloc entre valls»; també podria provenir del terme àrab "nur", més concretament derivar de "nuriyah" (amb fonètica idèntica llevat de l'accent tonic que recau a la i), amb el significat de "llumeneta" o «lluminositat».
És molt popular a Catalunya, sobretot al Ripollès, l'Urgell, el Priorat, el Pallars Jussà, Osona, la Noguera, la Conca de Barberà, la Garrotxa i la Cerdanya. L'any 2012 era el 7è nom femení més freqüent a Catalunya, amb un màxim registrat a la dècada del 1970.
A la Vall de Núria, al Ripollès, on hi ha el santuari dedicat a aquesta mare de déu, s'hi va signar l'Estatut d'Autonomia català del 1932 mentre Francesc Macià era el president de la Generalitat.
La seva onomàstica se celebra el 8 de setembre: la Mare de Déu de Núria.

## Traduccions

* castellà: Nuria

## Personatges famosos

* Núria Albó, poeta
* Núria Añó, escriptora
* Núria Cadenas, periodista i escriptora
* Núria Espert, actriu
* Núria Feliu, cantant i actriu
* Nuria Fergó, cantant
* Núria Gago, actriu
* Núria Llagostera, tennista
* Núria Llimona i Raymat, pintora
* Núria Martínez i Prat, jugadora de bàsquet
* Núria Rial, soprano
* Núria Roca Granell, presentadora de televisió
* Núria Solé, periodista i presentadora de televisió
* Núria Torray, actriu

## Referències

* ↑ Col·lectiu, pàg. 72. «Llenguatge i cultura».
* ↑ Núria, a l'Idescat
* 1 2 «Núria: nom de fonts i topònim amb el número 7 a la llista» (en catalan). Idescat. Idescat. Arxivat de l'original el 2008-09-20.
* ↑ Història del nom Núria, a l'Idescat.
* ↑ «Núria (nom)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 12 octubre 2012].
# Pal·ladi Calvet

Pal·ladi Calvet (Cornellà del Terri, s. XIV - Peníscola, 1419), també anomenat Patllari Calbet, va ser un monjo benedictí català, conegut per haver participat en un complot per assassinar el papa d'Avinyó Benet XIII.
Va néixer a la població de Cornellà del Terri (Pla de l'Estany) durant la segona meitat de segle XIV. Eventualment va esdevenir monjo benedictí del monestir de Sant Esteve de Banyoles. Addicionalment, va ser sagristà major de l'abadia d'Arles i procurador del seu abat.
El 1418 es va veure implicat en l'intent d'assassinat de papa Benet XIII de la línia d'Avinyó, durant el Cisma d'Occident. El papa tenia ja 90 anys i vivia instal·lat a la fortalesa de Peníscola. Aquell any va arribar un llegat del papa de Roma, Martí V, que va intentar obtenir l'obediència de Benet XIII oferint-li a canvi una sèrie de beneficis, però la proposta va ser rebutjada.
En aquell moment es va ordir un complot contra el papa Luna, el llegat va oferir 20.000 florins a Calvet per participar en l'assassinat de Benet XIII administrant-li un verí. Calvet era bon coneixedor de les herbes i les conserves, comunicant-se a través d'un anònim vicari de Saragossa, va subministrar al canonge Domingo d'Álava, cubiculari del papa, el verí per enverinar uns dolços que Benet XIII sovint menjava, que li preparaven les comunitats monàstiques del voltant de Peníscola.
El papa va estar consumint aquests dolços, va emmalaltir i va estar entre la vida i la mort, però finalment va curar-se gràcies a una fórmula magistral del seu metge de cambra, Jerónimo de Santa Fe, tot i que mai es va recuperar totalment. El complot es va descobrir i es va obrir un procés contra els responsables, a més l'escàndol va esquitxar el llegat del papa de Roma, al qual se li va imputar l'organització del complot, tot i que mai va poder-se provar la seva implicació. El procés, iniciat l'1 de març de 1419 i va acabar amb la seva condemna com a enverinador i nigromant de ser cremat a la foguera a la platja de Peníscola, propera a la fortalesa.

## Referències

* 1 2 3 4 Marqués, Josep Maria. «El sínode de Lleida del 1418». A: Jornades sobre el Cisma d'Occident a Catalunya, les Illes i el País Valencià. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1988, p. 472.
* 1 2 3 4 5 Álvarez Palenzuela, Vicente Ángel. Documentos de Benedicto XIII referentes a la Corona de Castilla (en castellà). Madrid: Universidad Carlos III de Madrid, 2021, p. 113-114.
* 1 2 3 4 5 6 Abellan Manonelles, Joan Anton «Patllari Calbet i la trama per assassinar el papa Lluna». Els Colors del Pla de l'Estany, núm. 118, 10-2009, pàg. 46.