OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Howard Stern

Howard Stern (Estats Units, 12 de gener de 1954) professional de la ràdio i la televisió nord-americana, gràcies a la seva carrera com a actor, humorista i escriptor. Actualment, dirigeix el seu propi programa de ràdio, El show de Howard Stern, que es transmet tres vegades per setmana (de dilluns a dimecres) a través de Howard 100, una estació de la ràdio satel·litària Sirius.
En 1993, els Bee Gees van realitzar al programa de Stern una sorprenent actuació: van cantar a John Wayne Bobbitt (famós perquè la seva esposa Lorena Bobbitt li va tallar el penis) la paròdia del seu èxit To Love Somebody anomenada To Lose your Penis.
Stern es va donar a conèixer pel seu xou radiofònic transmès durant molts anys en estacions d'FM i en algunes d'AM d'àmbit nacional als Estats Units, fins a la seva última emissió el 25 de desembre de 2005. A partir del 9 de gener de 2006, el seu xou va començar a transmetre's a través de Sirius, una ràdio satel·litària d'escolta per subscripció.
A més de la seva carrera radiofònica, també ha fet incursions a la premsa, televisió, música i cinema, amb diversos llargmetratges. Ha escrit dos llibres: Private Parts, del qual va fer una pel·lícula, i Miss America. Els seus projectes televisius inclouen un xou de varietats a la cadena novaiorquesa WWR-TV, un xou nocturn documentant el seu programa de ràdio, un programa similar a la cadena CBS que va competir amb Saturday Night Live durant algun temps, Howard On-Demand per als subscriptors de cable a diversos mercats i Son of the Beach, una paròdia de Baywatch (Els vigilants de la platja) per al canal FX produïda per ell mateix.
El 2006 Stern va ser triat per la revista Time com una de les 100 persones que redimensionen el nostre món i la revista Forbes el va situar a la setena posició entre les 100 celebritats més importants del 2006, però el seu reconeixement fora dels Estats Units i del món anglosaxó és molt reduït.
El febrer de 2006 Stern es va comprometre amb la seva xicota, la model Beth Ostrosky.

## Segon matrimoni

. Pel·lícula biogràfica.
* Del director Betty Thomas.
* Interpretada per:
* Howard Stern.
* Robin Quivers.
* Mary McCormack.
* Allison Janney.
* Paul Giamatti.
* Fred Norris.
* Michael Murphy.
* Kelly Bishop.
* Paul Hecht.

## Referències

* ↑ YouTube, «Bee Gees Singing for John Wayne Bobbitt»
# Lawton (Iowa)

Lawton és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 697 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lawton tenia 697 habitants, 255 habitatges, i 205 famílies. La densitat de població era de 527,7 habitants/km².
Dels 255 habitatges en un 41,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 70,2% hi vivien parelles casades, en un 7,5% dones solteres, i en un 19,6% no eren unitats familiars. En el 16,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,71 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 6,6% entre 18 i 24, un 32% entre 25 i 44, un 19,2% de 45 a 60 i un 12,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.917 $ i la renda mediana per família de 58.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.011 $ mentre que les dones 21.023 $. La renda per capita de la població era de 18.432 $. Entorn del 4,3% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lawton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lawton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Myaka myaka

Myaka myaka és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,7 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 28-29.

## Alimentació

Menja principalment fitoplàncton i insectes petits.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Barombi Mbo (Camerun).

## Referències

* ↑ Trewavas, E., J. Green i S.A. Corbet, 1972.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A., 2004. The Cichlid Fishes of Western Africa. Birgit Schmettkamp Verlag, Bornheim, Alemanya. 255p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Teugels, G.G., 1991. Myaka. p. 268. A J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Viva Technology

Viva Technology, o VivaTech, és una trobada anual dedicada a la innovació tecnològica i les startups fundada el 2016. Es porta a terme anualment a la Paris Expo Porte de Versailles a París, França i està organitzada pels grups Les Échos i Publicis. Tres dies de VivaTech estan dirigits exclusivament a start-ups, inversors, directius, estudiants i acadèmics. El quart dia l'esdeveniment s´obre al públic en general.
L'edició del 2023 va assolir un rècord en atreure més de 150.000 visitants durant tota la durada de l'esdeveniment, gairebé 60.000 més que l'edició anterior. Això suposa que el nombre de visitants de Viva Tech el 2023 superarà el de CES, fira de referència en l'àmbit de les noves tecnologies que se celebra cada any a Las Vegas.

## Referències

* ↑ Viva Technology 2017 : le salon en 10 questions
* ↑ Viva Technology revient fêter l’innovation à Paris
* ↑ Viva Tech 2023 détrône le CES de Las Vegas

## Enllaços externs

* Viva Technology Lloc web oficial
# Twist (ball)

El twist és un ball i cançó de ritme binari i temps ràpid emparentat musicalment amb el rock'n'roll. Els antecedents són en el rhythm'n'blues i el rock'n'roll, però també en el jitter-burg, el lindyhop (1953), l'itch (1954) i el bop (1957). Feia temps que els músics es retorcien sobre l'escenari i Hank Ballard s'inspirà en aquest moviment per compondre "The Twist" (1961), tema que Chubby Checker s'encarregà de popularitzar. L'èxit va ésser immediat, marcà el començament d'una nova forma d'entendre el ball i tingué molts imitadors, però cap no repetí el seu èxit.
En el twist, els ballarins segueixen la música amb girs i desplaçaments individuals, amb les cames juntes i molt flexionades. El resultat és un balanceig rítmic i accentuat de cintura cap avall, que acompanya el moviment de rotació dels peus mentre el tronc sofreix una torsió i els braços segueixen el moviment dels malucs paral·lelament.
Es balla sol o amb parella (sense agafar-se), amb els braços oberts, el tronc tirat lleugerament enrere i les cames separades(40-50 cm). Les rotacions de peus del pas bàsic es poden executar a la dreta o a l'esquerra i poden completar-se amb desplaçaments sobre una o dues cames. El moviment de balanceig es pot realitzar endavant, endarrere o en diagonal, i pot anar acompanyat de quicks, flexions i passos plié (baixades i pujades en 8 temps). En els desplaçaments laterals (amb peus paral·lels o oposats), els peus llisquen sobre el sòl després d'un cop de cintura, i el pes del cos es recolza sobre puntes i talons de forma alterna.

## Referències

* ↑ Minden, Eliza Gaynor. The Ballet Companion: A Dancer's Guide to the Technique, Traditions, and Joys of Ballet (en anglès). Simon and Schuster, 2005. ISBN 1416595716.
* ↑ Cort i Vives, Aleix: Diccionari del Ball. Edicions 62, Col·lecció El Cangur/Diccionaris, núm. 278. Barcelona, juliol del 1999. ISBN 84-297-4572-6, planes 196-197.

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre el twist. (anglès)
* Breu història del twist. Arxivat 2007-10-11 a Wayback Machine. (anglès)
* Origen i evolució del twist. (castellà), (alemany), (anglès), (francès), (italià), (japonès) i (coreà).
* Videoclip de Chubby Checker cantant "Let's Twist Again". (anglès)
Viccionari
# Laguna Woods

Laguna Woods és una ciutat del Comtat d'Orange (Califòrnia). Segons el cens del 2000 tenia 16.507 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Laguna Woods tenia 16.507 habitants, 11.699 habitatges, i 3.989 famílies. La densitat de població era de 1.991,7 habitants/km².
Dels 11.699 habitatges en un 0,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 30,7% hi vivien parelles casades, en un 2,8% dones solteres, i en un 65,9% no eren unitats familiars. En el 62,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 57,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 0,6% tenia menys de 18 anys, un 0,2% entre 18 i 24, un 2,2% entre 25 i 44, un 10,6% de 45 a 60 i un 86,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 78 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 51,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.493 $ i la renda mediana per família de 46.889 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.563 $ mentre que les dones 35.188 $. La renda per capita de la població era de 32.071 $. Entorn del 2,6% de les famílies i el 6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Laguna Woods». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Laguna Woods». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Shinkansen sèrie 100

La sèrie 100 (100系, Hyaku-kei) va ser un tipus de tren d'alta velocitat shinkansen japonès que va funcionar entre 1985 i 2012 a les línies d'alta velocitat Tokaido Shinkansen i Sanyo Shinkansen. Es van introduir després dels trens de la sèrie 200, però la seva numeració durant l'època dels ferrocarrils nacionals japonesos (JNR) era que els tipus shinkansen que corrien a l'est de Tòquio se'ls donaven números parells i els de l'oest de Tòquio els nombres senars. Els últims exemples restants del tipus es van retirar del servei després de les darreres tirades el 16 de març de 2012.

## Disseny

Es diferencien visiblement de la sèrie 0 anterior perquè el perfil del nas era més punxegut. Una altra diferència menys òbvia amb els conjunts de 16 cotxes va ser que no tots els cotxes tenien motor; els cotxes de conducció a cada extrem no tenien motor, igual que els dos cotxes centrals de dos nivells. Alguns conjunts de producció posteriors tenien cotxes motoritzats i quatre remolcs de dos nivells sense motor al mig. Els cotxes remolc de dos nivells contenien una combinació de cotxes restaurant i compartiments de primera classe, o seients de primera classe de planta oberta i compartiments de primera classe, o seients de primera classe i cotxes de refrigeri de planta oberta.
La lliurea externa era blanca (Blanc núm. 3) i blava (Blau núm. 20).
Després de la seva retirada del servei de primera línia, els conjunts de la sèrie 100 es van reformar posteriorment en conjunts més curts de quatre i sis cotxes per als serveis més lents de Kodama a la línia Sanyo Shinkansen. Aquests trens de quatre i sis cotxes no tenien cotxes de dos nivells.
Originalment anumerat X0, el conjunt de pre-sèrie X1 es va lliurar el 1985, i les proves van començar a partir del 27 de març d'aquell any. El conjunt X1 va entrar al servei d'ingressos per a proves d'avaluació de passatgers als serveis Hikari des de l'1 d'octubre de 1985. Aquesta unitat es diferenciava externament de les unitats de producció posteriors per tenir petites finestres alineades amb cada seient, i també tenia una disposició de fars inclinada. El cotxe tipus 116 Green (primera classe) format com a cotxe 10 inicialment incloïa un compartiment de dos seients i dos d'un sol seient, però aquests van ser eliminats quan el conjunt es va modificar a l'estàndard de producció completa el 1986.

## Referències

* ↑ {{{títol}}}. Japan: JRR, juliol 1998, p. 96–97. ISBN 4-88283-029-9.
* 1 2 3 Ikeguchi, Eiji Tetsudō Daiya Jōhō Magazine. Kōtsū Shimbun [Japan], 41, 337, 5-2012, pàg. 38–47.

## Bibliografia

* Semmens, Peter. High Speed in Japan: Shinkansen - The World's Busiest High-speed Railway. Sheffield, UK: Platform 5 Publishing, 1997. ISBN 1-872524-88-5.
# Madrid (Iowa)

Madrid és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 2.264 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Madrid tenia 2.264 habitants, 914 habitatges, i 637 famílies. La densitat de població era de 760,1 habitants/km².
Dels 914 habitatges en un 33,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,5% hi vivien parelles casades, en un 8,1% dones solteres, i en un 30,3% no eren unitats familiars. En el 26,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 9,2% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 20,5% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 39.706 $ i la renda mediana per família de 47.596 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.889 $ mentre que les dones 26.173 $. La renda per capita de la població era de 24.576 $. Entorn del 5,6% de les famílies i el 7,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Madrid». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Madrid». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Francesc Anglada i Reventós

Francesc Anglada i Reventós (Barcelona, 5 d'agost de 1805 - Barcelona, 27 de desembre de 1884) va ser un gramàtic i escriptor català.
El 1840 va substituir Antonio Bergnes de las Casas en la càtedra de francès de l'escola de la Junta de Comerç de Barcelona. Va treballar en la fundació i direcció de diferents centres educatius, particularment la primera escola parroquial segons el sistema d'ensenyament mutu. Va escriure diversos textos en castellà i francès sobre gramàtica francesa.
Per la seva obra Barcelona antigua en lo segle actual que va ser premiada als Jocs Florals del 1862 i va publicar diverses poesies en revistes de l'època.

## Referències

* 1 2 3 «Francesc Anglada i Reventós». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Tomiyamichthys tanyspilus

Tomiyamichthys tanyspilus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,1 cm de longitud total i les femelles 4,02.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu fins als 4 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1956. An interesting new gobioid fish from Madagascar, with a note on Cryptocentrus oni (Tomiyama, 1936). Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 9 (núm. 104). 553-556.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Randall, J.E. & Chen, I-S., 2007. Tomiyamichthys tanyspilus, a New Species of Gobiid Fish from Indonesia. Zoological Studies 46 (6): 651-655.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Éliette Abécassis

Éliette Abécassis (Estrasburg, França, 27 de gener de 1969) és una escriptora i professora de filosofia francesa.
Filla d'una família jueva sefardita d'origen marroquí, va estudiar a l'École Normale Supérieure, i es va llicenciar en Filosofia a la Facultat Enri IV de París.
El 1996 publica la seva primera novel·la Qunram, una novel·la policíaca metafísica, on un jove jueu ortodox investiga sobre uns misteriosos homicidis relacionats amb la desaparició de manuscrits del Mar Mort. Té un èxit immediat. Se'n venen més de 100.000 exemplars i el llibre és traduïda en 18 idiomes. Un any després publica L'or i la cendra i comença a impartir classes de filosofia a la facultat de Caen.
El 1998 es trasllada durant 6 mesos al barri ultraortodox de Mea Shearim a Jerusalem, per escriure el guió de Kadosh, una pel·lícula israeliana d'Amos Gitai que va ser nominada al Festival Internacional de Cinema de Canes per al millor guió. En aquesta història es va inspirar per a la seva novel·la La repudiada (2000). També col·labora habitualment amb diaris com Le Monde des Religions, Le Figaro littéraire o Elle.
Com a assagista va escriure sobre l'origen del mal i l'homicidi a Petite Métaphysique du meurtre (1998), sobre les dones d'avui a Le Corset invisible (2007), amb Caroline Bongrand, i La novia Sefardí (2011), l'heroïna de la qual se submergeix en una recerca existencial que el condueix al món dels jueus sefardites del Marroc.

## Publicacions

* Qumran (1996)
* L'Or et la Cendre (1997)
* Petite Métaphysique du meurtre (1998)
* La Répudiée (2000)
* Le Trésor du temple (2001)
* Mon père (2002)
* Clandestin, 2003
* La Dernière Tribu (2004)
* Un heureux événement (2005)
* Le Corset invisible (2007)
* Le Livre des passeurs, amb Armand Abécassis (2007)
* Mère et Fille, un roman (2008)
* Sépharade (2009)
* Le Messager, avec Mark Crick (2009)
* Une affaire conjugale (2010)
* Et te voici permise à tout homme (2011)
* Le Palimpseste d'Archimède (2013)
* Un secret du docteur Freud (2014)
* Alyah (2015)
* Le Maître du Talmud (2018)
* L'Envie d'y croire ; journal d'une époque sans foi (2019)
* Nos rendez-vous (2020)
* Instagrammable (2021)
* La Transmission (2022)

## Referències

* 1 2 3 Cremades, Jacinta «Eliette Abécassis: "Mi novela se ha convertido en el libro de culto de la comunidad sefardí"». El Cultural, 31-05-2011 [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Éliette Abécassis». VSD, 26-04-2008 [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Eliette Abécassis». GlobalJewry. [Consulta: 18 abril 2024].
* 1 2 «En nouvelle diffusion - Eliette Abécassis "Le maître du Talmud"». RTS. [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «Éliette Abécassis enfrenta tradición y modernidad en 'La novia sefardí'». El Diario.es, 30-05-2011 [Consulta: 18 abril 2024].
* ↑ «La novia sefardí, Éliette Abécassis». El Imparcial, 30-05-2011 [Consulta: 18 abril 2024].
# Venus de Tan-Tan

La Venus de Tan-Tan és una possible figura antropomorfa, d'uns sis centímetres d'alt, el suport del qual és un còdol de quarsita. Aquest té diverses esquerdes que li confereixen la seva característica morfologia: algunes d'elles són naturals i altres, pel que sembla, artificials; a més, conserva restes d'hematites. Atès que va ser trobada en una excavació arqueològica, en un context propi del paleolític inferior, ha estat datada, encara que amb molts dubtes, a l'entorn dels 200.000-300.000 anys d'antiguitat (alguns científics retarden aquesta data fins als 400.000 anys). És, en qualsevol cas, contemporània de l'Homo heidelbergensis.
La suposada figura va ser descoberta el 1999 per l'equip d'excavacions de l'arqueòleg alemany Lutz Fieldler, a 15 metres de profunditat, en un sediment fluvial del riu Draa, prop de la localitat de Tan-Tan (al nord de Tarfaya, El Marroc).
El context arqueològic que acompanyava la figura era acheulià mig evolucionat amb nombrosos bifaços i utensilis sobre ascla. No obstant això, des del principi la peça ha suscitat controvèrsia, ja que, per a alguns arqueòlegs, no és més que un objecte natural casualment antropomorf.
Entre ells, destaca el professor Stanley Ambrose de la Universitat Urbana-Champaign d'Illinois, que sosté que estem davant un còdol de morfologia fortuïta i accidental, producte de l'erosió; encara que reconeix les marques de percussions que té la peça, per a ell es deuen al fet que va poder haver estat utilitzada com a enclusa i, encara que, efectivament, té restes d'una substància greixosa amb una mica d'ocre, és possible que aquesta hagués estat usada com a conservant en pells d'animals (fet comú en la prehistòria); nega, per tant, que l'ésser humà hagi potenciat deliberadament la forma humana en aquesta pedra.
Per la seva banda, molts estudiosos s'han apressat a acceptar la veracitat del descobriment, basant-se en les anàlisis de l'expert Robert Bednarik, president de la Federació Internacional d'Organitzacions sobre Art Rupestre i màxim coneixedor de la discutida figura.
L'australià Bednarik, tot reconeixent que l'origen de la roca és natural, opina que algun "artista" prehistòric va aprofundir conscientment els seus trets, per fer-los més humans, per mitjà d'incisions i percussions intencionades; a més de pintar-la de color ocre (òxid de manganès i òxid de ferro), substància que no apareix en cap altre artefacte dels trobats en l'excavació i que, sovint, s'ha associat a l'àmbit espiritual en la prehistòria.

## Referències

* ↑ Bednarik, Robert G. «A Figurine from the African Acheulian». Current Anthropology, 44, 3, 6-2003, pàg. 405–413. DOI: 10.1086/374900. ISSN: 0011-3204.
* ↑ Půtová, Barbora «Proto-Art: The Origins of Non-Utilitarian Symbolic Thinking and Artistic Creativity». Anthropologie (1962-), 54, 3, 2016, pàg. 175–185. ISSN: 0323-1119.
* ↑ Bednarik, Robert G. «Pleistocene Palaeoart of Asia» (en anglès). Arts, 2, 2, 6-2013, pàg. 46–76. DOI: 10.3390/arts2020046. ISSN: 2076-0752.
* ↑ Půtová, Barbora «Proto-Art: The Origins of Non-Utilitarian Symbolic Thinking and Artistic Creativity». Anthropologie (1962-), 54, 3, 2016, pàg. 175–185. ISSN: 0323-1119.