OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hermann Schweppenhäuser

Hermann Schweppenhäuser (12 de març de 1928 - 8 d'abril de 2015) va ser un filòsof alemany. Va ser professor emèrit de Filosofia de la Universitat Johann Wolfgang Goethe de Frankfurt del Main, i coeditor, amb Rolf Tiedemann, de les Obres completes de Walter Benjamin. Va ser membre, juntament amb Horkheimer i Adorno, de la segona generació de l'Escola de Frankfurt, i va participar en el famós Gruppenexperiment.

## Vegeu també

* Teoria crítica

## Referències

* ↑ «Hermann Schweppenhäuser» (en alemán). , 11-04-2015 [Consulta: 12 abril 2015].
* ↑ Ficha en Goethe-Universität Frankfurt am Main Consultado el 11 de noviembre de 2011
* ↑ (en inglés) VV.AA. Group Experiment and Other Writings: The Frankfurt School on Public Opinion En Google Books, consultado el 11 de noviembre de 2011
# Arrot

Arrot (francès Arrout) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Teleogramma brichardi

Teleogramma brichardi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 20 °C-23 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Congo.

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A., 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Troisième Partie. Silures, Acanthoptérygiens, Mastacembles, Plectognathes. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 3): 39-58, Pls. 20-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Poll, M., 1959. Resultats scientifiques des missions zoologiques au Stanley Pool subsidiées par le Cemubac (Université Libre de Bruxelles) et la Musée Royal du Congo (1957-1958). III. Recherches sur la faune ichthyologique de la région du Stanley Pool. Ann. Mus. R. Congo Belge (Ser. 8), Sci. Zool. v. 71: 75-174, Pls. 12-26.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Snoeks, J. i G. De Boeck, 1991. Teleogramma. p. 472-473. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, New Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S., 1939: The possible identity of the Congo fish Teleogramma with the cichlid genus Leptolamprolodus. Stanford Ichthyological Bulletin v. 1 (núm. 4): 160.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. i K. Nakaya, 2002: Description and familial allocation of the African fluvial genus Teleogramma to the Cichlidae. Ichthyological Research v. 49 (núm. 2): 171-180.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Teleogramma depressum

Teleogramma depressum és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Congo.

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A., 1899. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Troisième Partie. Silures, Acanthoptérygiens, Mastacembles, Plectognathes. Ann. Mus. Congo (Ser. Zool.) v. 1 (fasc. 3): 39-58, Pls. 20-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Roberts, T. R. & D. J. Stewart. 1976. An ecological and systematic survey of fishes in the rapids of the lower Zaire or Congo River. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 147 (núm. 6): 239-317, Pls. 1-14.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Snoeks, J. i G. De Boeck, 1991. Teleogramma. p. 472-473. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, New Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S., 1939: The possible identity of the Congo fish Teleogramma with the cichlid genus Leptolamprolodus. Stanford Ichthyological Bulletin v. 1 (núm. 4): 160.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. i K. Nakaya, 2002: Description and familial allocation of the African fluvial genus Teleogramma to the Cichlidae. Ichthyological Research v. 49 (núm. 2): 171-180.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Telmatochromis brachygnathus

Telmatochromis brachygnathus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Tanganyika (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A. 1898. Report on the fishes recently obtained by Mr. J. E. S. Moore in Lake Tanganyika. Proceedings of the Zoological Society of London. 1898 (pt 3): 494-497.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Telmatochromis brachygnathus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Brichard, P. Cichlids and All the Other Fishes of Lake Tanganyika (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866226677.
* Day, Julia J.; Santini, Simona & Garcia-Moreno, Jaime (2007): Phylogenetic relationships of the Lake Tanganyika cichlid tribe Lamprologini: The story from mitochondrial DNA. Mol. Phylogenet. Evol. 45(2): 629–642.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Hanssens, M. & J. Snoeks. 2003. A new species and geographical variation in the Telmatochromis temporalis complex (Teleostei, Cichlidae) from Lake Tanganyika. J. Fish Biol. v. 63 (núm. 3): 593-616.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll 1991. Telmatochromis. p. 474-478. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Checklist of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Telmatoscopus numidicus

Telmatoscopus numidicus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a l'Àfrica del Nord: Algèria.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Satchell, G.H., 1955. New species of East and Central African Psychodidae. Part 1. Revue de zoologie et de botanique africaines. 51:339-372.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ G. H. Satchell, 1958. New and little known Algerian and Canary Island Psychodidae. Annals of the Natal Museum. Vol. 13, núm. 2, pàgs. 101-120.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Neonteikhos

Neonteikhos (en llatí Neonteichos, en grec antic Νέον τεῖχος) era una ciutat d'Eòlida propera a la costa entre Cime i Larissa, a la vora del riu Hermos (Hermus). La tradició deia que va ser fundada com a lloc provisional en arribar a la zona però finalment alguns s'hi van quedar. D'acord amb les últimes excavacions realitzades, es creu que s'han trobat restes d'aquesta ciutat en una muntanya de la costa eòlica anomenada Yanıkköy.

## Referències

* ↑ Neon Teikos (Yanık köy, Turquia) una ciutat grega arcaica en la costa eòlica de l'Àsia Menor

## Enllaços externs

* Dictionary of Greek and Roman Geography (1854) William Smith, LLD, Ed.-geo
* Vista des del satèl·lit.lit de Yaniköy
# Wargandí

Wargandí és una comarca indígena de Panamà. Va ser creada en 2000 amb 775 km², part del territori nord de la província de Darién, específicament del districte de Pinogana. És una comarca d'ètnia kuna i el seu estatut és de corregimiento comarcal, de manera que aquest no posseïx subdivisions polítiques i la capital és Nurra
# Temen (fill d'Aristòmac)

Temen (en grec antic: Τήμενος, Témenos), d'acord amb la mitologia grega, va ser un heroi grec, fill d'Aristòmac, un dels heraclides, per ser besnet d'Hil·los, el fill d'Hèracles i Deianira. Una altra tradició el feia net d'Hil·los i fill de Cleodeu, que en la versió anterior era el seu avi.
Juntament amb els seus germans Aristodem i Cresfontes, els va ser concedit conquerir el Peloponès i, un cop assolit, li correspongué el tron de l'Argòlida. Temen va demanar a Ergieu, descendent de Diomedes, i a Lèagre que robessin el Pal·ladi que Diomedes havia portat a Argos, i així va privar a la ciutat de la seva protecció. Més tard, l'estàtua va ser portada a Esparta.
Nomenà corregent el seu gendre Deifontes, casat amb la seua filla Hirneto. Per això, els seus mateixos fills, Falces, Cerines i Agreu, temorosos de perdre l'herència, el van voler assassinar quan es banyava sol al riu. Però no va morir immediatament: va tenir temps de desheretar els seus fills i de donar el reialme a Deifontes.
Un dels seus fills, Arquelau, expulsat d'Argos pels seus germans, va anar a Macedònia. Va ser un avantpassat d'Alexandre el Gran.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 509 i 56. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 204. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461.
Viccionari
# Grup Acteó

El grup Acteó (en francès Groupe Actéon) és un conjunt de quatre atols situats al sud de les Tuamotu. Són alineats al llarg de 47 km, d'oest a est:
* Tenararo. Coordenades: 21° 18′ S, 136° 45′ O﻿ / ﻿21.300°S,136.750°O﻿ / -21.300; -136.750﻿ (Tenararo).
* Vahanga, té una forma circular amb 5 km de diàmetre. Coordenades: 21° 19′ 8″ S, 136° 39′ 38″ O﻿ / ﻿21.31889°S,136.66056°O﻿ / -21.31889; -136.66056﻿ (Vahanga).
* Tenarunga, o Tenania. Coordenades: 21° 21′ S, 136° 32′ O﻿ / ﻿21.350°S,136.533°O﻿ / -21.350; -136.533﻿ (Tenarunga).
* Matureivavao. Coordenades: 21° 29′ S, 136° 24′ O﻿ / ﻿21.483°S,136.400°O﻿ / -21.483; -136.400﻿ (Matureivavao).
També s'ha anomenat grup Matureivavao, ja que és el més gran dels quatre amb una superfície de 2,5 km². Són deshabitats i visitats ocasionalment per les plantacions de cocoters. Administrativament depenen de la comuna de les Gambier. Es troben a 225 km de Mangareva.

## Història

Va ser descobert per Pedro Fernández de Quirós, el 5 de febrer de 1606, que el descriu com quatre illes iguals coronades de cocoters. En diferents relacions del viatge surt com las Cuatro Coronadas, las Cuatro Hermanas o las Anegadas. El 1833 es va anomenar Amphtrite, nom d'un vaixell mercant tahitià amb el capità Thomas Ebrill. Però no es van donar a conèixer fins que hi va arribar, el 3 de gener del 1837, el capità lord Edward Russell de l'Actæon. El 1983 van ser devastades pels efectes d'un cicló.

## Referències

* ↑ Findlay, Alexander G. A directory for the navigation of the Pacific ocean. Londres: Laurie, 1851, pàg. 853 [Consulta: 14 febrer 2009].
# Faselis

Faselis (en llatí: Phaselis, grec antic: Φάσηλις; etnònim Φασηλίτης, català faselita) era una ciutat marítima de Lícia, al golf de Pamfília. Era la darrera ciutat de Lícia i després seguia Òlbia que era la primera de Pamfília, segons diu Estrabó, però en això no tots els autors hi estan d'acord, com ara Plini el Vell i Esteve de Bizanci. Heròdot diu que era una colònia dòrica, situada en un lloc molt visible pels que navegaven de Cilícia a Rodes. Darrere de la ciutat hi havia una muntanya homònima, i a la vora un llac i un pas de muntanya que conduïa a Pamfília.
Faselis tenia tres ports i va ser una ciutat molt pròspera. No pertanyia a la confederació de Lícia sinó que era una ciutat independent (polis). Tucídides diu que era un bon port que utilitzaven els atenesos pel seu comerç amb Cilícia i Fenícia. Al segle I aC s'havia convertit en un niu de pirates i la va ocupar el cònsol Publi Servili Vàcia Isàuric en la guerra contra els Pirates cilicis. Destruïda, va ser restaurada després d'aquest atac però ja no es va recuperar mai, no va tenir la mateixa prosperitat i es va despoblar en gran part. Lucà la descriu com gairebé desèrtica quan la va visitar Pompeu el gran després de la batalla de Farsàlia.
Segons Ateneu de Nàucratis, la ciutat era coneguda per les seves roses i pel perfum de roses que elaborava. Es creia a l'antiguitat que els faseli (φάσηλοι) una mena de vaixells lleugers de vela, havien estat inventats a la ciutat, i les monedes de Faselis portaven la imatge d'aquest tipus de nau.
Pausànies diu que la llança d'Aquil·les estava exposada al temple d'Atena d'aquesta ciutat. El port principal estava format per un moll de pedra a la banda esquerra de l'istme, que s'endinsava uns 200 metres cap al mar. En un turó proper hi ha restes d'un teatre, i al davant els fonaments d'uns grans edificis. També hi ha nombrosos sarcòfags, alguns d'ells molt ben construïts en marbre blanc. Va ser la seu d'un bisbe. Hi va néixer Teodectes de Faselis, un poeta tràgic i retòric de certa importància.
Correspondria a l'actual Kerme, districte de la província d'Antalya, a Turquia, i es conserven restes importants de l'antiga ciutat.

## Referències

* ↑ Alberich i Mariné, Joan (dir.); Cuartero i Iborra, Francesc J. (dir.). Diccionari Grec-Català. Enciclopèdia Catalana - Fundació Institut Cambó, 2015, p. 1785. ISBN 9788441224223.
* ↑ Smith, Wiliam (ed.). «Phaselis». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 8 gener 2021].
# Comtat de Požega-Eslavònia

El Comtat de Požega-Slavonia (Požeško-slavonska županija) és un comtat de Croàcia en l'Eslavònia central. La capital és Požega. Població: 85.831 (cens 2001).

## Geografia

El comtat de Požega-Slavonia limita amb el comtat de Bjelovar-Bilogora al nord-oest, amb el comtat de Virovitica-Podravina al nord, amb el comtat d'Osijek-Baranja al nord-est, amb el comtat de Brod-Posavina al sud, i amb el comtat de Sisak-Moslavina al sud-oest.

## Divisió administrativa

Požega-Slavonija es divideix en:
* Ciutat de Požega
* Ciutat de Lipik
* Ciutat de Pakrac
* Ciutat de Pleternica
* Municipi de Brestovac
* Municipi de Čaglin
* Municipi de Jakšić
* Municipi de Kaptol
* Municipi de Kutjevo
* Municipi de Velika

## Govern del comtat

L'assemblea del comtat és formada per 41 representants, i composta per:
* Unió Democràtica Croata (HDZ) 15
* Partit dels Camperols de Croàcia (HSS) 4
* Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) 15
* HSP-IL Zec: 4
** Llista Independent - Vlado Zec
** Partit Croat dels Drets (HSP)
* HSU-DC-HSLS: 3
** Partit dels Pensionistes Croats (HSU)
** Centre Democràtic (DC)
** Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS)
Basat en els resultats de les eleccions del 2005.

## Fills il·lustres

Són fills de localitats del comtat les següents persones:
* Jadranka Kosor (Pakrac, 1953), periodista i política
* Nenad Mirosavljević (Požega, 1977), futbolista
* Predrag "Peja" Stojakovic (Požega, 9 de juny de 1977), jugador de bàsquet.

## Enllaços externs

* Pàgina del comtat de Pozega-Slavonia
* Oficina turística de Pozega-Slavonia
* CroMaps navigator: Mapes Požega-Slavonia - Info Tourist Arxivat 2006-12-06 a Wayback Machine.
# Comtat de Virovitica-Podravina

El comtat de Virovitica-Podravina - Virovitičko-podravska županija és un comtat de Croàcia situat al nord d'Eslavònia. La capital és Virovitica i inclou els marges del riu Drava, d'on li prové el nom Podravina. Una altra ciutat important és Slatina.

## Divisió administrativa

Virovitica Podravina es divideix en:
* Ciutat de Virovitica
* Vila de Slatina
* Vila de Orahovica
* Municipi de Pitomača
* Municipi de Špišić Bukovica
* Municipi de Lukač
* Municipi de Gradina
* Municipi de Suhopolje
* Municipi de Sopje
* Municipi de Voćin
* Municipi de Čađavica
* Municipi de Nova Bukovica
* Municipi de Crnac
* Municipi de Mikleuš
* Municipi de Čačinci
* Municipi de Zdenci

## Govern del comtat

L'assemblea del comtat és formada per 42 representants, i composta per:
* Unió Democràtica Croata (HDZ) 11
* Partit dels Camperols de Croàcia (HSS) 10
* Partit Socialdemòcrata de Croàcia (SDP) 7
* Partit Social Liberal de Croàcia (HSLS) 4
* Partit Popular Croat (HNS) 4
* Partit Croat dels Drets (HSP) 3
* representants independents 2
* Representant de minories 1
Basat en els resultats de les eleccions del 2005.

## Enllaços externs

* Pàgina del comtat Arxivat 2006-09-11 a Wayback Machine.
# Província de Russe

La província de Russe (en búlgar: Русенска област) és una província del nord de Bulgària, fronterera amb Romania i banyada pel Danubi. Rep aquest nom per la ciutat principal, Ruse, alters ciutats importants són Biala, Borovo, Vetovo, Glodzhevo, Senovo, Dve mogili i Slivo pole.
El Pont de l'Amistat Ruse-Giurgiu, l'únic pont sobre el Danubi a Bulgària fins al 2006, es troba a la província.

## Enllaços externs

* Província de Ruse Arxivat 2010-03-29 a Wayback Machine.
* Municipalitat de Ruse Arxivat 2007-03-06 a Wayback Machine.
* Guia de Bulgària – Districte de Ruse
* Informació sobre la region de Ruse Arxivat 2012-10-18 a Wayback Machine.
# Província de Targòvixte

La província de Targovixte (en búlgar: Област Търговище) és una província del centre de Bulgària. La principal ciutat és Targòvixte. Altres ciutats són Popovo, Opaka i Omurtag
Quant a la població, el 55,4% són búlgars, el 35,9% Turcs i 7,2% són gitanos. Pel que fa a la religió, el 54,9% són cristians i el 42,7% musulmans.
# Sot de la Roca Lloba

El Sot de la Roca Lloba és un sot del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
És a la zona nord-occidental del terme de Castellcir, en el torrent de la Mare de Déu. Es troba al nord-est del Solell del Verdeguer i a ponent, davant mateix, de la Baga de la Poua de Sant Jeroni, i a llevant de la meitat septentrional del Serrat de la Casa del Guarda. Rep aquest nom de la Roca Lloba, que presideix el lloc.

## Etimologia

Es tracta d'un topònim complex d'origen modern i de caràcter descriptiu, generat ja en català: és el sot on es troba la Roca Lloba.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* El Sot de la Roca Lloba en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Cantó de Petit-Bourg

El cantó de Petit-Bourg és una divisió administrativa francesa situat al departament de Guadalupe a la regió de Guadalupe.

## Composició

El cantó comprèn una fracció de la comuna de Petit-Bourg.

## Administració

Llista dels consellers generals successius :
| Període | Identitat | Partit | Qualitat |
| 2004- | Guy Richard Losbar | GUSR | |
| Les dades anteriors no són pas conegudes ||||
# Xavier Guitart i Domènech

Xavier Guitart i Domènech (Lloret de Mar, 3 de juny de 1948) és un advocat, gestor públic i polític català.

## Trajectòria durant el franquisme

Es llicencià en Dret. Inicialment fou militant de l'ORT del 1970 al 1972, després amb Juan Alamillo Cuesta, Eduard Martín Toval, Núria Pellejero i altres, crearan una organització sociopolítica al voltant de la revista El Topo Obrero, posteriorment un sector majoritari el "Moviment per l'Autogestió i el Socialisme" MAS amb el qual el 1974 s'incorporà al procés d'unificació socialista a través de Convergència Socialista de Catalunya, des de la qual participà en la creació del PSC-Congrés i que culminà amb la creació del Partit dels Socialistes de Catalunya l'any 1978.

## L'etapa democràtica

Milita en el Partit dels Socialistes de Catalunya, amb el qual ha estat diputat per la circumscripció de Girona a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980 i per la de Barcelona a les de 1984, 1988, 1992 i 1995. Ha estat president de la Comissió Parlamentària de Control de la Corporació Catalana de Ràdio i Televisió (1995-1999)
Entre altres càrrecs, ha estat gerent de l'Institut Metropolità del Taxi de Barcelona, membre del Consell Assessor de RTVE a Catalunya i vicepresident del Consell de l'Audiovisual de Catalunya de 2000 a 2004. També ha estat membre de la Comissió de Seguiment del Procés d'Integració de Catalunya a la Unió Europea. Del 2004 al 2006 fou director general de Joc i Espectacles i director de l'Entitat Autònoma de Jocs i Apostes de la Generalitat de Catalunya. El desembre de 2006 fou nomenat Director General del Diari Oficial de la Generalitat. El gener de 2008 deixà el càrrec quan fou nomenat membre del Consell de Govern de la Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals. El setembre de 2013 va ser nomenat president del Clúster Audiovisual de Catalunya.

## Referències

* ↑ «Membres del CAC». Arxivat de l'original el 2010-06-21. [Consulta: 22 novembre 2009].
* ↑ El Govern 'repesca' alts càrrecs de l'anterior legislatura a e-notícies
* ↑ Estructura de la CCMA a novembre de 2009
* ↑ C. R., A. «Rita Marzoa, a punt de convertir-se en consellera de la CCMA». Ara Estiu, 18-07-2015.

## Enllaços externs

* Arxivat 2009-12-11 a Wayback Machine. Conté exemplar de la Revista Joc Privat núm. 111 amb una entrevista a Xavier Guitart.