OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Medalla del Mutilat

La Medalla del Mutilat per la Pàtria va ser una condecoració espanyola creada en 1938 per recompensar a aquells militars que, a causa de les ferides de guerra, haguessin perdut algun membre del seu cos o la seva utilitat. Va ser regulada per dos decrets:
* Decret de 5 d'abril de 1938 (BOE. Núm. 540) i definició de 10 de juny següent (BOE. Núm. 598); va consistir en un escut de plata oxidada amb fons d'esmalt blau sobre el qual va un aspa i les paraules «Franco» i «18 de juliol de 1936», en l'exerg «Mutilat de Guerra per la Pàtria», al dors l'Escut Nacional. La cinta va ser groga amb dues llistes verdes i el passador, massís, portava gravat el lloc i la data de l'acció que va donar lloc a la concessió de la medalla.
* Reglament d'1 d'abril de 1977 (BOE. núm. 96). En l'art. 125 es va establir que aquesta recompensa fos igual a la descrita en el Reglament de 5 d'abril de 1938. La de Mutilat en Acte de Servei per la Pàtria la descrivia com l'anterior amb fons i cinta verdes i aquest títol en l'exerg. L'art. 130 es va determinar que els que no aconseguissin el grau de mutilació requerit per a la concessió de la Medalla podrien ostentar un escut de la mateixa forma que els descrits. Els dissenys van aparèixer en la OC. de 10 de juny de 1980 (DO. núm. 161) únicament incloïa la inscripció que la situada en l'exerg i amb el revers llis.

## Derogació

La medalla de Mutilat per la Pàtria va ser derogada per la disposició addicional primera de la Llei 17/1989, de 19 de juliol, Reguladora del Règim del Personal Militar Professional, que va suposar la desaparició d'aquesta recompensa després de 51 anys d'existència.

## Insígnies i passadors

Insígnies i Passadors (Reglament d'1 d'abril de 1977) :
| Medalla del Mutilat de Guerra per la Pàtria (Concedida en Temps de Guerra) | Medalla del Mutilat en Acte de Servei per la Pàtria (Concedida en Temps de Pau) |

## Referències

* ↑ Ley 17/1989, de 19 de julio, Reguladora del Régimen del Personal Militar Profesional. Boletín Oficial del Estado (20/07/1989). Consultat el 25 de desembre de 2012.

## Fonts

* La Medalla del Mutilado (España). Condecoraciones. Colección Guardia Civil.. Consultat el 22 de novembre 2012.
# Medievalització

La medievalització és el procés que es produí després de la caiguda de l'Imperi Romà i que suposà l'adquisició de molts dels trets característics del món medieval.
Es pot parlar d'una medievalització de les institucions, de l'economia, del paisatge (Història del paisatge), de la societat, de la cultura, etc.
Dos elements molt característics d'aquest procés foren l'abandonament de les villae de tradició romana i l'aparició d'un poblament semiconcentrat, típicament medieval, o la substitució de la ceràmica d'exportació per una terrissa negrosa de procedència local.
Aquest canvi, també afectà l'economia (amb un fort increment de la ramaderia, tal com han demostrat les anàlisis pol·líniques), així com les característiques de la societat (amb fugides dels esclaus).

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 168.
# Mehmet Topal

Mehmet Topal (Malatya, Turquia, 3 de març de 1986) és un futbolista turc que juga com a migcampista.

## Biografia

És conegut com a «l'aranya turca» a causa de la seua qualitat com recuperador de balons. També té gran calma sota pressió, i se li coneix per la seua gran capacitat de tir, treta segons el, del seu ídol, Patrick Vieira.
No és molt ràpid, però ho contraresta amb el seu excel·lent posicionament tàctic, i la seua corpulència física, a l'hora de traure el baló jugat, frega el notable.
Va signar pel Galatasaray SK al setembre de 2000 quan jugava per al Çanakkale Dardanelspor on va vestir la samarreta núm. 69. El dia 12 de maig de 2010, s'anuncia el seu fitxatge amb el València CF per una quantitat a prop dels 4,5 milions de €, segons els diferents mitjans de comunicació, i un contracte de 4 anys.

## Clubs

| Club | País | Període | PJ | G |
| Çanakkale Dardanelspor | Turquia | 2002-2006 | 42 | 4 |
| Galatasaray SK | Turquia | 2006-2010 | 128 | 6 |
| València CF | València | 2010-2012 | | |
| Fenerbahçe SK | Turquia | 2012- | | |

## Palmarés
### Campionats nacionals

| Títol | Club | País | Any |
| Superlliga de Turquia | Galatasaray SK | Turquia | 2007-2008 |
| Supercopa de Turquia | Galatasaray SK | Turquia | 2008 |

## Referències

* ↑ El Valencia fitxa a Mehmet Topal en www.abc.es (castellà)
* ↑ El València CF anuncia el fitxatge de Mehmet Topal en www.elmundo.es (castellà)
# Meiacanthus bundoon

Meiacanthus bundoon és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Fiji i Tonga.

## Referències

* ↑ Norman J. R., 1943. Notes on the blennioid fishes.--I. A provisional synopsis of the genera of the family Blenniidae. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 11) v. 10 (núm. 72). 793-812.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Smith-Vaniz, W. F., 1976. The saber-toothed blennies, tribe Nemophini (Pisces: Blenniidae). Monographs of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia Núm. 19: i-vii + 1-196, 18 unnum. plates.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Meiacanthus vittatus

Meiacanthus vittatus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 10-30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des d'Irian Jaya fins a Salomó.

## Referències

* ↑ Norman J. R., 1943. Notes on the blennioid fishes.--I. A provisional synopsis of the genera of the family Blenniidae. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 11) v. 10 (núm. 72). 793-812.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Smith-Vaniz, W. F., 1976. The saber-toothed blennies, tribe Nemophini (Pisces: Blenniidae). Monographs of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia Núm. 19: i-vii + 1-196, 18 unnum. plates.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 2. Fusiliers - Dragonets, Caesionidae - Callionymidae. Zoonetics, Austràlia. 304-622 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea. A revised and annotated checklist. Vol. 1. Myxinidae to Synbranchidae. Research Bulletin Núm. 41. Department of Fisheries and Marine Resources, Port Moresby, Papua Nova Guinea. 194 p.
* ↑ Lieske, E. i R. Myers, 1994. Collins Pocket Guide. Coral reef fishes. Indo-Pacific & Caribbean including the Red Sea. Harper Collins Publishers, 400 p.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Werner, T.B i G.R. Allen, 1998. Reef fishes of Milne Bay Province, Papua New Guinea. A T. Werner i G. Allen (eds). A rapid biodiversity assessment of the coral reefs of Milne Bay Province, Papua New Guinea. RAP Working Papers 11, Conservation International, Washington DC.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Melanochromis parallelus

Melanochromis parallelus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental)

## Referències

* ↑ Trewavas, E. (1935). A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Maréchal, C., 1991. Melanochromis p. 258-265. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Melchior Rantzius

Melchior Rantzius (Silèsia vers el 1570) fou un compositor que publicà les obres Musikalische Bergreyen in Contrapunto colorato, da der Tenor iníonirt ruil vier Slimmen (Nuremberg, 1602) i Farrago oiler Verynischung allerley Lied-er, da eine Slimme der andern allzeit respondirt, mil secks Slimmen (ibid., 1602).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 49, pàg. 678 ISBN 84 239-4549-9
* Henri Viotta Lexicon der Toonkust (1885)
# Melecio Brull Ayerra

Melecio Brull Ayerra (San Martín de Unx, Navarra, 1858 - Madrid, 1923) fou un pianista i compositor espanyol del Romanticisme, germà del conegut Apolinar Brull Ayerra.
Desenvolupà una plaça de repetidor de piano en el Conservatori de Madrid. Era Soci fundador i professor de piano del Institut Filarmònic de Madrid. Guardonat pels seus mèrits musicals amb la gran creu de l'Orde d'Isabel la Catòlica.
Va publicar un Album fàcil, titulat Los dies de la semana; un altre Los meses del año, Flores i mariposas, i d'altres diverses composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 9, pàg. 1078 (ISBN 84-239-4509-X)
# Melody Eötvös

Melody Eötvös (Southern Highlands, 1984) és una compositora australiana contemporània de música clàssica, resident a Melbourne.

## Trajectòria

Melody va néixer en una família de músics. El seu pare era músic de jazz i la seva mare era pianista. Va començar a estudiar teoria musical i piano als 5 anys, abans d'aprendre violoncel als 8 anys. També havia completat la seva primera composició aquell any, un duet de violoncel. Va obtenir una llicenciatura en composició musical al Conservatori de Queensland sota la tutela de Gerardo Dirié. Es va doctorar en Música a la Jacobs School of Music de la Universitat d'Indiana, i un màster en Música per la Royal Academy of Music de Londres.
El 2009 va rebre el seu primer premi important, el premi APRA en la categoria de desenvolupament professional en composició de música clàssica (APRA Music Awards), dotat amb 16.000 dòlars en ajuts a l'estudi i viatges. Posteriorment va rebre diversos premis més, i les seves composicions van ser interpretades per orquestres de diversos indrets del món com Londres, Tasmània o Filadèlfia. També fou professora del Conservatori de Música de Melbourne, i l'abril del 2020 la Queensland Symphony Orchestra va estrenar una obra encarregada a Eötvös, i el setembre següent ho havia de fer l'Orquestra de Cambra d'Austràlia (ACO, per les sigles en anglès), però fou cancel·lat per la pandèmia de Covid-19.

## Referències

* ↑ «Melody Eötvös» (en anglès). Sidney Symphony Orchestra. [Consulta: 26 març 2023].
* 1 2 «Melody Eötvös». Limelight, 2020/01//Jan/Feb2020, pàg. 14–14.
* ↑ «Dr Melody Eotvos Lecturer In Music (Composition) Melbourne Conservatorium of Music». The University of Melbourne. [Consulta: 9 maig 2023].
* ↑ «Melody Eötvös» (en anglès). Sydney Symphony Orchestra. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ Maurer, Simone «Ruling the Hive: An Interview with Melody Eötvös» (en anglès). Context. University of Melbourne - Faculty of Music, núm. 47, 2021, pàg. 65–69 [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ «APRA gives eight emerging songwriters $12k kick-start» (en anglès). ABC News, 03-03-2009.
* ↑ «2019 Art Music Awards – what the judges said : News (AMC) Article : Australian Music Centre». www.australianmusiccentre.com.au. [Consulta: 9 maig 2023].
* ↑ «Melody Eötvös» (en anglès). Australian Music Centre, 01-06-2020. [Consulta: 26 març 2023].
* ↑ «Dr Melody Eotvos Lecturer In Music (Composition) Melbourne Conservatorium of Music». The University of Melbourne. [Consulta: 9 maig 2023].
* ↑ McPherson, Angus «For the Diary... Abc Classic». Limelight, 4-2020, pàg. 105–105.
* ↑ «Music of War and Peace» (en anglès). ACO, 01-09-2020. [Consulta: 22 abril 2023].
# Menticirrhus nasus

Menticirrhus nasus és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja poliquets, crustacis i mol·luscs.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: des del Golf de Califòrnia fins al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1861. Revision of the genera of North American Sciaeninae. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13. 79-89.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Günther, A., 1868. An account of the fishes of the states of Central America, based on collections made by Capt. J. M. Dow, F. Godman, Esq., and O. Salvin, Esq. Transactions of the Zoological Society of London v. 6 (pt 7, núm. 14): 377-494, Pls. 63-87.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Chao, L.N., 1995.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.
* ↑ Sánchez, A.C., 1997. Listado taxonómico de las especies marinas identificadas en los océanos Pacífico y Atlántico (Caribe) de Nicaragua. Ministerio de Economía y Desarrollo. MEDE PESCA. Managua. 28 p.

## Bibliografia

* Anònim, 1994. Atlas pesquero de México. Instituto Nacional de la Pesca. 234 p.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Merluccius hernandezi

Merluccius hernandezi és una espècie de peix pertanyent a la família dels merlúccids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: el golf de Califòrnia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 -106 blank-). Caratteri.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Mathews, C. P., 1985. Meristic studies of the Gulf of California species of Merluccius, with a description of a new species. Journal of Natural History v. 19 (núm. 4): 697-718, Pl. 1.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba, 1990. FAO Species Catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* ↑ Inada, T., 1995. Merlucciidae. Merluzas. P. 1272-1274. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Meroític

El meroític era una llengua parlada a Mèroe i al Sudan durant el període Meroític (confirmat des del 300 aC) que es va extingir el 400 dC. S'escrivia de dues maneres en l'escriptura meroítica: cursiva meroítica, escrita amb un estil i es feia servir per mantenir constància escrita en general; i jeroglífics meroítics, que es cisellava en pedra o es feia servir per documents reials i religiosos. Gairebé no s'entén a causa de la falta de texts bilingües.
La classificació del meroític és incerta a causa de la falta de dades i dificultats en la seva interpretació. Des que l'egiptòleg britànic Francis Llewellyn Griffith va desxifrar l'alfabet meroític el 1911, s'ha proposat que el meroític està relacionat amb les llengües nubianes i llengües similars del fílum niloticosaharià. Claude Rilly, considerat l'especialista mundial en el meroític, és el proponent més recent de la idea niloticosahariana: proposa que és sudanesa oriental, la família niloticosahariana que inclou el nubià (Rilly 2004, 2007, 2012). Rowan (2006, 2011), d'altra banda, remarca que l'inventori de sons i la fonotàctica (els únics aspectes de la llengua que són segurs) són similars als de les llengües afroasiàtiques, i són diferents de les llengües niloticosaharianes. Per exemple, gairebé no s'hi troba la seqüència CVC, on les consonants (C) són ambdues labials o velars. Això és similar a les restriccions de consonants que es troben a la família de llengües afroasiàtiques, suggerint que el meroític podria haver estat una llengua afroasiàtica com l'egipci. El problema no està resolt, i la major part de les classificacions consideren el meroític com a llengua qüestionablement niloticosahariana o com a no classificada (tal com va fer Joseph Greenberg).
Finalment, una dinastia beja va conquerir Mèroe durant el segle i, i els escrits tardans en cursiva meroítica podrien representar una llengua criolla nubià-beja.

## Desxiframent

Després d'una expedició a Mèroe, l'explorador i mineralogista Frédéric Cailliaud va publicar, el 1826, les primeres còpies de textos meroítics. No obstant, l'escriptura era desconeguda i no es podia pronunciar fonèticament. No obstant, el 1911 l'egiptòleg britànic Francis Llewellyn Griffith va aconseguir desxifrar els signes dels dos alfabets meroítics.

## Referències

* 1 2 (anglès) Eckley B. Coxe Jr, Expedition to Nubia vi, Filadèlfia, Universitat de Pennsilvània.
* ↑ Claude Rilly, Le Champollion du méroïtique, Journal du CNRS, núm. 172, maig de 2004.
* ↑ "What seems clear is that there is no simple linguistic solution waiting in the wings....Greenberg, writing in 1955, was pessimistic about Meroitic: 'the language does not appear to be related to any existing language of Africa.'" Andrew Robinson. 2002. Lost Languages (McGraw-Hill). Page 154.