OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Durham (Califòrnia)

Durham és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2009 tenia 5.472 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Durham tenia 5.220 habitants, 1.914 habitatges, i 1.466 famílies. La densitat de població era de 24,6 habitants/km².
Dels 1.914 habitatges en un 37,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,2% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 23,4% no eren unitats familiars. En el 18,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,1.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,1% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 25,6% entre 25 i 44, un 26,4% de 45 a 60 i un 13% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.306 $ i la renda mediana per família de 61.373 $. Els homes tenien una renda mediana de 42.568 $ mentre que les dones 27.885 $. La renda per capita de la població era de 26.361 $. Entorn del 4,2% de les famílies i el 6,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Durham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Durham». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Setge de Morella (1117)
## Antecedents

Els almoràvits, en la seua campanya de conquesta de tot el territori musulmà a principis del segle XII van conquerir Morella.

## El setge

Alfons el Bataller, per tallar les comunicacions entre Balansiya i Saraqusta va decidir atacar Morella, i se'n presentà el desembre de 1117 a les portes amb un nombrós exèrcit molt superior musulmà, que, davant la impossibilitat de plantar-li cara, li'n va obrir les portes.

## Conseqüències

Des de Morella, que va conservar almenys fins al 1119 va conquerir Alcanyís i Calanda a principis de 1118. A Alcanyís els habitants, davant la presència d'un exèrcit més nombrós i més preparat, van calar foc a la ciutat i van marxar portant-se les coses de valor, i quan van entrar els cristians només van trobar restes d'habitatges i cendres.
El 1118 es completà el setge de Saraqusta amb el tall de la séquia de la Romareda, la qual abastava d'aigua la ciutat, que fou presa el 18 de desembre i va esdevenir capital del Regne d'Aragó. Amb la caiguda de la ciutat, la vall de l'Ebre va desplomar-se, i els navarro-aragonesos, amb la col·laboració de Guillem IX de Poitiers, prengueren Tudela el febrer de 1119, i conqueriren l'Emirat de Qalat al-Ayyub el 1120 després de derrotar els musulmans en la batalla de Cutanda.
El Batallador va tornar a territori valencià el 1124, quan atacà Benicadell, i València el 1129.

## Referències

* ↑ (en castellà). Roque Gallifa, 1848, p. 252.
* ↑ Stalls, Clay. Possessing the Land: Aragon's Expansion Into Islam's Ebro Frontier Under Alfonso the Battler, 1104-1134 (en anglès). Brill, 1995, p. 35. ISBN 9004103678.
* ↑ Al-Andalus (en castellà). Escuela de Estudios Árabes, 1947, p. 74.
* ↑ Teruel (en castellà). Insituto de Estudios Turolenses, 1949, p. 137.
* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 230.
* ↑ Indice histórico español (en castellà). Volum 21. Editorial Teide, 1975.
# Eusebi de Roma

Eusebi de Roma (Roma, començament del segle IV - c. 357) fou un prevere romà. És venerat com a sant per diferents confessions cristianes. Només se sap que Eusebi era un prevere a Roma, de família patrícia. És esmentat als martirologis antics; el de Martirologi d'Usuard el cita com a confessor a Roma sota el regnat de Constanci II i diu que fou sebollit a les catacumbes de Cal·lixt. Altres martirologis diuen que era màrtir.

## Llegenda

Les "Acta Eusebii", descobertes en 1479, diuen que quan Constanci II permeté al papa Liberi I de tornar a Roma a canvi que acceptés alguns postulats arrians, Eusebi va defensar l'ortodòxia i el credo de Nicea i va predicar en contra del papa i de l'emperador, dient-los herètics. El partit ortodox fou prohibit i exclòs de les esglésies, i Eusebi va seguir fent missa a casa seva, per la qual cosa fou detingut i empresonat, morint-hi set mesos després. Els preveres Gregori i Orosi van enterrar-lo a les catacumbes de Cal·lixt amb la inscripció "Eusebio homini Dei". Les actes, però, són una falsificació en tot o en part, i no responen als fets històrics.
L'església de Sant'Eusebio a l'Esquilí de Roma fou dedicada a ell i edificada, segons la tradició, al lloc on havia viscut. Ja existia al 498 i fou reedificada per Zacaries I. Havia estat església dels celestins i Lleó XII la va donar als jesuïtes.

## Referències

* ↑ Butler, Alban. The lives of the fathers, martyrs, and other principal saints (en anglès). James Duffy, 1821, p. vol.1, p.171.
* ↑ The Catholic encyclopedia: an international work of reference on the constitution, doctrine, discipline, and history of the Catholic Church (en anglès). Encyclopedia Press, 1913, p. Vol.5, p.615.
* ↑ Herbermann, Charles George. The Catholic encyclopedia: an international work of reference on the constitution, doctrine, discipline, and history of the Catholic Church (en anglès). Encyclopedia Press, 1913, p. vol.5, p.615.

## Enllaços externs

* St. Eusebius
# Víktor Mamàtov

Víktor Mamàtov (Belovo, 21 de juliol de 1937 - Moscou, 27 d'octubre de 2023) fou un biatleta rus, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Hivern de Grenoble, on disputà dues proves del programa de biatló. Fent equip amb Aleksandr Tíkhonov, Vladimir Gundartsev i Nikolay Puzanov guanyà la medalla d'or en la cursa del relleu 4x7,5 km, mentre en la dels 20 quilòmetres fou setè. En aquests Jocs fou l'encarregat de dur la bandera soviètica en la cerimònia d'inauguració dels Jocs. Quatre anys més tard, als Jocs de Sapporo, disputà les mateixes proves i aconseguí els mateixos resultats: medalla d'or en la cursa del relleu 4x7,5 km, aquesta vegada ent equip amb Aleksandr Tíkhonov, Rinat Safin i Ivan Byakov i setè en la dels 20 quilòmetres.
En el seu palmarès també destaquen quatre medalles d'or, una de plata i una de bronze al Campionat del món de biatló i dos títols nacionals. Una vegada retirat exercí d'entrenador de l'equip soviètic de biatló i exercí diversos càrrecs a la federació soviètica de biatló.

## Referències

* ↑ Soviet Union Arxivat 2020-04-17 a Wayback Machine. a sports-reference.com
* 1 2 3 «Viktor Mamatov Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 17 d’abril 2020. [Consulta: 26 febrer 2020].
# Elkhorn (Califòrnia)

Elkhorn és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.591 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Elkhorn tenia 1.591 habitants, 523 habitatges, i 411 famílies. La densitat de població era de 126,4 habitants/km².
Dels 523 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,8% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 21,4% no eren unitats familiars. En el 14,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,34.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,7% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 28,5% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 70.370 $ i la renda mediana per família de 71.296 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.662 $ mentre que les dones 36.274 $. La renda per capita de la població era de 24.999 $. Entorn del 4,5% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Elkhorn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Elkhorn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Toloriu

Toloriu és un nucli de població del municipi del Pont de Bar, a l'Alt Urgell. Es troba a 1.240 metres d'altitud a la baga del riu Segre en un replà del vessant esquerre del riu. Actualment el poble té 29 habitants. Al poble s'hi pot trobar l'església de Sant Jaume. L'antic castell de Toloriu no es conserva, que amb el de Bar i Aristot vigilaven l'entrada a la Cerdanya.

## Història

El baró de Toloriu, Joan de Grau i Ribó, va ser un dels primers conqueridors que va arribar a Tenochtitlán al costat d'Hernán Cortés. Es va casar amb una de les filles de Moctezuma II de nom Xipaguazin Moctezuma, que va ser batejada amb el nom de Maria i que va morir a Toloriu el 10 de gener de 1537.
El 1970 es van unir els termes municipals de Toloriu i Aristot, com a precursor de l'actual municipi del Pont de Bar.

## Referències

* ↑ Rego, Lurdes «Un poble de llegenda». Sàpiens [Barcelona], núm. 89, 3-2010, p. 63. ISSN: 1695-2014.
* ↑ «Toloriu». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# José Luis Leal Maldonado

José Luis Leal Maldonado (Granada, 1939) és un polític i empresari espanyol.

## Biografia

Era fill de Luis Leal, alt càrrec de la Marina espanyola, i entre 1948 i 1955 va estudiar amb un grup selecte entre els quals hi havia el futur rei Joan Carles I. Estudià dret a la Universitat Complutense de Madrid, on va contactar amb les Juventudes Monárquicas Españolas de Nicolás Sartorius i Juan Tomás de Salas, i el 1958 passà a formar part del Frente de Liberación Popular. Treballà un temps en l'assessoria jurídica de Manuel Jiménez de Parga Cabrera. El 1961 viatjà a Suïssa i després a París, on estudià economia a la Sorbonne i treballà uns anys per a l'OCDE.
Quan Joan Carles I fou proclamat rei va tornar a Espanya, ingressà en la UCD i el març del 1978 fou nomenat secretari d'estat per a afers econòmics. Posteriorment, Adolfo Suárez el nomenà ministre d'economia i hisenda de 6 d'abril de 1979 a 8 de setembre de 1980. Després de l'ensulsiada de la UCD no participà més en política, fou assessor econòmic de la presidència del Banco de Bilbao Vizcaya. El 1990 fou nomenat president de l'Associació Espanyola de la Banca, càrrec que ocupà fins a gener de 2006. El març de 2004 es va anunciar el seu nomenament com a administrador independent del grup francès Carrefour

## Referències

* ↑ Governs d'Espanya 1931-2008

## Enllaços externs

* Biografia a filosofia.org
* Notícia de la seva substitució com a cap de l'AEB a Cinco Días
* José Luis Leal Maldonado a Dialnet
# East Orosi

East Orosi és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 426 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, East Orosi tenia 426 habitants, 102 habitatges, i 89 famílies. La densitat de població era de 657,9 habitants/km².
Dels 102 habitatges en un 56,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 23,5% dones solteres, i en un 12,7% no eren unitats familiars. En el 9,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,33.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,7% tenia menys de 18 anys, un 12,9% entre 18 i 24, un 30,3% entre 25 i 44, un 11,7% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.071 $ i la renda mediana per família de 27.738 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.902 $ mentre que les dones 9.500 $. La renda per capita de la població era de 4.984 $. Entorn del 37,1% de les famílies i el 51,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- East Orosi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- East Orosi». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Setge de Màditos

El setge de Màditos fou el setge de la ciutat romana d'Orient de Màditos, al Quersonès Traci, pels almogàvers de la Gran Companyia Catalana el 1305 i 1306, en el marc de la Venjança Catalana. Al cap de vuit mesos, els catalans, menats per Ferran Eiximenis d’Arenós, conqueriren la plaça forta, on ja havien passat l'hivern del 1304-1305 abans de revoltar-se contra l'emperador Andrònic II Paleòleg.
El cronista Ramon Muntaner narra que els almogàvers empraren maquinària de setge pesant, incloent-hi un trabuc, però finalment foren l'astúcia i la fortuna el que els permeté emparar-se de la ciutat. Cada nit, els catalans posaven a prova les defenses de la ciutat intentant escalar-ne les muralles amb l'ajuda de deu escales de cordes, sense gaire èxit, fins que un dia, en plena canícula estival, la calor feu que els defensors apostessin menys soldats a les fortificacions. Un centenar d'almogàvers ho aprofitaren per entrar a la ciutat per sorpresa i capturar-ne dues torres mentre els seus companys en trencaven les portes amb destrals.

## Notes

* ↑ Anomenada Màdito en la Crònica de Ramon Muntaner.

## Referències

* 1 2 3 Kiriakidis, 2011, p. 186.
* ↑ Muntaner, 2011, nota a peu de pàgina núm. 859.
* ↑ «expedició dels almogàvers a Orient». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 14 abril 2024].
* ↑ Korobéinikov, 2014, p. 287.
* ↑ Muntaner, 2011, p. 363 i 364.

## Bibliografia

* Kiriakidis, S. Warfare in Late Byzantium, 1204-1453 (en anglès). Brill, 2011. ISBN 978-90-04-20666-3.
* Korobéinikov, D. Byzantium and the Turks in the Thirteenth Century (en anglès). Oxford University Press, 2014. ISBN 9780198708261.
* Muntaner, R. Les Quatre grans Cròniques. III. Crònica de Ramon Muntaner. Institut d'Estudis Catalans, 2011. ISBN 978-84-9965-035-7.
# Yeoman (Indiana)

Yeoman és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 96 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Yeoman tenia 96 habitants, 40 habitatges, i 26 famílies. La densitat de població era de 308,9 habitants/km².
Dels 40 habitatges en un 32,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45% hi vivien parelles casades, en un 15% dones solteres, i en un 35% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,4 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 31,3% entre 25 i 44, un 25% de 45 a 60 i un 7,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 53.214$ i la renda mediana per família de 57.500$. Els homes tenien una renda mediana de 38.250$ mentre que les dones 23.333$. La renda per capita de la població era de 20.315$. Cap de les famílies i el 2,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Yeoman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Yeoman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Fiódor Simaixov

Fiódor Simaixov (en rus: Федор Петрович Симашев) (Verkhnibagriaj, Unió Soviètica 1945 - Zainsk, Federació Russa 1997) fou un esquiador de fons soviètic que destacà a la dècada del 1970.

## Biografia

Va néixer el 13 de març de 1945 a la ciutat de Verkhnibagriaj, població situada a la república de Tatarstan que en aquells moments formava part de la Unió Soviètica i que avui en dia forma part de la Federació Russa.
Va morir el 20 de desembre de 1997 a la ciutat de Zainsk, població situada també a la república de Tatarstan.

## Carrera esportiva

Membre de Dínamo de Moscou, l'any 1968 participà en els Jocs Olímpics d'hivern realitzats a Grenoble (França), on finalitzà 26è en la prova de 15 quilòmetres. En els Jocs Olímpics d'Hivern de 1972 realitzats a Sapporo (Japó) participà en les quatre proves disputades, finalitzant primer en els relleus 4x10 km, segon en els 15 km, sisè en els 30 km i vuitè en els 50 quilòmetres.
En el Campionat del Món d'esquí nòrdic aconseguí guanyar la medalla d'or en els relleus per equips l'any 1970 a Vysoké Tatry (Txecoslovàquia), on també aconseguí guanyar el bronze en la prova de 15 quilòmetres, i la medalla de plata el 1974 a Falun (Suècia) en la prova de relleus.
L'any 1972 fou guardonat amb l'Orde de la Insígnia d'Honor.

## Referències

* 1 2 3 4 «Olympedia – Fyodor Simashov». [Consulta: 6 maig 2023].
* ↑ «SIMASJOV Fedor - Athlete Information». [Consulta: 6 maig 2023].

## Enllaços externs

* (anglès) www.fis-ski.com - Fyodor Simashev Arxivat 2011-05-25 a Wayback Machine.
# Farmersville (Califòrnia)

Farmersville és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 8.737 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Farmersville tenia 8.737 habitants, 2.151 habitatges, i 1.854 famílies. La densitat de població era de 1.794,3 habitants/km².
Dels 2.151 habitatges en un 54,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,8% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 13,8% no eren unitats familiars. En el 10,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,05 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,32.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 38,4% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 14,7% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.682 $ i la renda mediana per família de 29.629 $. Els homes tenien una renda mediana de 23.680 $ mentre que les dones 20.699 $. La renda per capita de la població era de 8.624 $. Entorn del 23,6% de les famílies i el 30,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Farmersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 17 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Farmersville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 17 juliol 2010].
# Tom Wesselmann

Tom Wesselmann (Cincinnati, Ohio, 23 de febrer de 1931 - Nova York, 22 de desembre de 2004) va ser un pintor de pop art dels Estats Units.
Fins a la seva defunció, Wesselmann era un dels últims grans mestres del pop art americà en actiu, molt popular pels seus audaços i impactants nus femenins.

## Biografia

Es va matricular per a la carrera de psicologia el 1951, però a l'any següent va ser cridat a files per la guerra de Corea. Tanmateix, finalment va ser destinat a Fort Riley, a Kansas. Va crear tires de còmic sobre la vida militar, i posteriorment va diversificar els seus temes. Va abandonar l'exèrcit (1954) i va reprendre la carrera de psicologia, es va llicenciar el 1956. Aleshores va ser quan es va traslladar a Nova York per dedicar-se al còmic. Va estudiar a la Cooper Union School of Art and Architecture fins al 1959.
Els seus primers resultats com a pintor, sota influència de Willem de Kooning, es mouen a l'expressionisme abstracte aleshores en voga. El 1959 va elaborar els seus primers collages abstractes, però aviat es va interessar per la figuració de Matisse, Van Gogh i Modigliani, i a l'any següent va pintar les seves primeres obres figuratives, incloent paisatges.
La seva primera mostra individual, a la Tanager Gallery de Nova York, va tenir lloc el 1961. Aquest mateix any va iniciar el seu extens cicle de Great American Nudes (Grandes nus americans). Els primers eren collages de format reduït, però els posteriors els va realitzar a l'oli i amb colors acrílics en grans formats. En alguns d'ells va incorporar objectes reals. Una tela de la mencionada sèrie, Nu núm. 1, de 1970, penja al Museu Thyssen-Bornemisza de Madrid.
En dates posteriors, Wesselmann va produir sèries sobre fumadors així com enormes natures mortes amb elements de la vida quotidiana, com ara electrodomèstics, ampolles, gelats... Va experimentar amb l'escultura, pel mig de planxes retallades.
La seva producció gràfica és àmplia i abasta diverses tècniques (litografia, serigrafia, gravat a l'aiguatinta).

## Referències

* ↑ Diccionario de Arte II (en castellà). Barcelona: Biblioteca de Consulta Larousse. Spes Editorial SL (RBA), 2003, p.303. DL M-50.522-2002. ISBN 84-8332-391-5 [Consulta: 8 desembre 2014].
* ↑ Stealingworth p.15
* ↑ Stealingworth p.20
* ↑ Stealingworth p.16

## Bibliografia

* Stealingworth, Slim Exhibition catalog: Galleria Flora Bigai Venice, Italy,(Tom Wesselmann), 2003

## Enllaços externs

* Tom Wesselmann Estate (en anglès)