OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lethrinops macrophthalmus

Lethrinops macrophthalmus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1922. The cichlid fishes of Lake Nyassa. Proceedings of the Zoological Society of London. 1921 (pt 4) (núm. 36): 675-727, Pls. 1-6.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C., 1991. Lethrinops. p. 233-240. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Leucip (fill de Perieres)

Segons la mitologia grega, Leucip (en grec antic Λεύκιππος, Leukippos), va ser un rei de Messènia, fill de Perieres i de Gorgòfone, una de les filles de Perseu.
Es casà amb Filòdice, filla d'Ínac, i va ser el pare d'Arsínoe, Febe i Hilaïra. Arsínoe va ser Amant d'Apol·lo, segons una tradició. Febe i Hilaïra són conegudes com les Leucípides i es van casar amb Càstor i Pòl·lux, els Dioscurs.
Leucip va participar en la cacera del Senglar de Calidó.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 321. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 136. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Leucoraja compagnoi

Leucoraja compagnoi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 29,2 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 550 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic sud-oriental: Sud-àfrica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Malm A. W., 1877. Göteborgs och Bohusläns fauna, Ryggradsdjuren. Göteborg. Göteborgs Bohusläns Fauna. 1-674.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stehmann, M., 1995. First and new records of skates (Chondrichthyes, Rajiformes, Rajidae) from the West African continental slope (Morocco to South Africa), with descriptions of two new species. Archive of Fishery and Marine Research v. 43 (núm. 1): 1-119.
* ↑ «Leucoraja compagnoi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Stehmann, M., 1995.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Sofía Toro Prieto-Puga

Sofía Toro Prieto-Puga (La Corunya, 1990) és una regatista gallega que competeix en vela en les classes Elliott 6m i 470.
Medallista d'or en la clase Elliott 6m (juntament amb Tamara Echegoyen i Ángela Pumariega) als Jocs Olímpics d'Estiu de 2012,Plantilla:Olympedia també obtingué l'or en el Campionat Mundial de Match Race Femení del 2013 i al Campionat Europeu d'Elliott 6m del 2011.

## Carrera esportiva

Membre del Real Club Náutico de La Coruña, i després de guanyar una medalla d'or en el Campionat d'Europa de vela, l'any 2011, va participar, als 21 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 2012 celebrats a Londres (Regne Unit), on va guanyar la medalla d'or en la competició olímpica de la classe Elliott 6m al costat de Támara Echegoyen i Ángela Pumariega.
Just després de Londres, va saber que la classe Elliot, en què havia competit sempre, desapareixia i l'equip es dissolgué. Sofia Toro va optar aleshores per la classe 470 i va passar de cop de ser una tripulant amb un notable valor a posar-se a la canya d'un projecte nou, fent equip primer amb la viguesa Patricia Suárez i després amb Laura Sarasola, i partint de zero.
No va competir en els Jocs Olímpics de Rio 2016, i es va integrar a l'Equip Olímpic Espanyol de Vela en la classe 470 formant equip amb Laura Sarasola, però no va aconseguir la classificació. En la temporada següent va canviar de tripulant i la seva companya va passar a ser Ángela Pumariega. El 2017 van guanyar el campionat d'Espanya en 470 femení.
Al 2013 va rebre a títol individual la Reial Orde del Mèrit Esportiu i tot seguit el Premi Nacional de l'Esport, ex-aequo amb les seves companyes Echegoyen i Pumariega.
Al setembre de 2019 es va incorporar a la nòmina de professors del Grau de Ciències de l'Activitat Física i l'Esport de la Universitat Catòlica de Múrcia (UCAM).

## Referències

* 1 2 García, Dioni. «Sofía Toro Prieto-Puga: "El oro en Londres 2012 me dio para vivir poco tiempo porque tuve mala suerte"» (en castellà). La Opinión de Murcia, 14-10-2019. [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «Sofía Toro». Base de datos de la ISAF (anglès)
* ↑ «La vuelta a empezar de Sofía Toro» (en castellà). La Voz de Galicia, 06-04-2015. [Consulta: 21 juny 2020].
* ↑ «“Xiquitas Team”, medallas de oro de la ROMD — Portal del Consejo Superior de Deportes», 10-06-2015. Arxivat de l'original el 2015-06-10. [Consulta: 21 juny 2020].
# Ley de vagos y maleantes

La Ley de vagos y maleantes va ser una llei espanyola de 4 d'agost de 1933, referent al tractament de rodamons, nòmades, proxenetes i qualsevol altre element considerat antisocial i que posteriorment va ser modificada per reprimir també els homosexuals.
També coneguda popularment com la Gandula, la llei va ser aprovada per consens de tots els grups polítics de la segona república per al control de captaires, bandarres sense ofici conegut i proxenetes.
Per ser una llei que no sancionava delictes sinó que intentava evitar la comissió futura dels mateixos no incloïa penes, sinó mesures d'allunyament, control i retenció dels individus suposadament perillosos fins que es determinés que s'havia acabat la seva perillositat. Quedant així establerta podia ser utilitzada arbitràriament per a la repressió de les persones sense recursos.

## Modificacions

La llei va ser modificada pel règim franquista per incloure la repressió dels homosexuals el 15 de juliol de 1954, com segueix (modificacions en negreta)::
    «Article primer: (...) el nombre segon de l'article segon i el nombre segon de l'article sisè de la Ley de Vagos i Maleantes, de quatre d'agost de mil nou-cents trenta-tres, queda redactats de la següent forma:
    Article segon.- Nombre segon.- Els homosexuals, rufianes i proxenetes. (...).
    Article sisè.-Nombre segon.- Als homosexuals, rufianes i proxenetes, als captaires professionals i als quals visquin de la mendicitat aliena, explotin menors d'edat, malalts o lesionats, se'ls aplicaran perquè les compleixin totes successivament, les mesures següents:
    a) Internat en un establiment de treball o colònia agrícola. Els homosexuals sotmesos a aquesta mesura de seguretat hauran de ser internats en institucions especials i, en tot cas, amb absoluta separació dels altres.
    b) Prohibició de residir en determinat lloc o territori i obligació de declarar el seu domicili.
    c) Submissió a la vigilància dels delegats.
En 1970 va ser substituïda i derogada per la Llei sobre perillositat i rehabilitació social, de termes molt semblants, però que incloïa penes de fins a cinc anys d'internament en presons o manicomis per als homosexuals i altres individus considerats perillosos socials perquè es «rehabilitessin».

## Referències

* ↑ «BOE n° 198, 17 de juliol de 1954». BOE, 1954. [Consulta: 30 abril 2007].
* ↑ «Ley de Vagos y Maleantes: una ley de la República». Minuto Digital, 03-12-2007.
* ↑ Substitució i derogació en el Butlletí oficial de l'estat espanyol n. 187 de 6/8/1970.

## Vegeu també

* Drets del col·lectiu LGBT a Espanya
* Llei Orgànica de Protecció de la Seguretat Ciutadana (1992)
* Llei Orgànica de Protecció de la Seguretat Ciutadana (2015)

## Enllaços externs

* Presidencia del Consejo de Ministros, Ley relativa a vagos y maleantes, Gaceta de Madrid núm. 217, 5 d'agost de 1933, pàgines 874 a 877
* Carlos Sánchez-Valverde Visus, La Junta de Protección a la Infancia de Barcelona: Aproximación Histórica y Guía de su Archivo Arxivat 2015-01-19 a Wayback Machine. (castellà)
# Library and Information Science Abstracts

Library and Information Science abstracts (LISA) és una base de dades bibliogràfica, de caràcter internacional, que inclou les referències, amb resums de les principals publicacions (sobretot, revistes) relacionades amb la biblioteconomia, la documentació i les ciències de la informació.
Començà a publicar-se trimestralment, des de 1950 fins a 1968, sota el títol Library Science abstracts, i amb caràcter bimestral, des de 1969 fins a 1982. A partir del 1982 es publica mensualment, sota el títol actual, per l'Associació de Biblioteques de Gran Bretanya.

## Cobertura

LISA, es troba disponible en línia a través de ProQuest i ofereix els resums d'articles de més de 550 revistes, publicades a més de 68 països, i en més de 20 idiomes, així com de les publicacions de les principals actes de congressos en anglès, actualitzant-se cada dues setmanes. L'accés és sota subscripció.
Els temes tractats abasten els arxius, la biblioteconomia, la documentació, la gestió de la informació, la gestió de les biblioteques, la gestió del coneixement, la recuperació en línia de la informació, la tecnologia d'Internet, la tecnologia de la informació, la tecnologia a les biblioteques i l'ús i els usuaris de les biblioteques.

## Altres bases de dades relacionades

Altres bases de dades importants que cobreixen el camp de la biblioteconomia i documentació són les següentsː
* ALISA (Australian Library and Information Science Abstracts)
* American Library Directory
* Current Contents Search
* ERIC
* INSPEC
* ISA
* ISOC
* Library, Information Science & Technology Abstracts (LISTA)
* Library Literature & Information Science
* PASCAL
* Social Sciences Citation Index
* Union Lists of Periodicals Database
* Web of Science
* WorldCat (OCLC Online Union Catalog)

## Referències

* 1 2 3 REITZ, Joan M. «ODLIS : Online Dictionary for Library and Information Science». ODLIS : Online Dictionary for. [Consulta: 7 octubre 2015].
* ↑ Infante Moro, Alfonso; Torres Díaz, Juan Carlos; Infante Moro, Juan Carlos; Muñoz Vázquez, María «Evaluación del uso de las bases de datos electrónicas en la docencia universitaria de la Universidad de Huelva». RED - Revista de Educación a Distancia, Núm. 40, 2014, pàg. 3. ISSN: 1578-7680 [Consulta: 7 octubre 2015].
* ↑ «Library and information science abstracts (LISA) (ProQuest)». Biblioteca-CRAI. Sevilla: Universidad Pablo de Olavide. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 16 octubre 2015].
* ↑ Sorli Rojo, Àngela; Merlo Vega, José Antonio «Bases de datos de información y documentación en Internet». Revista Española de Documentación Científica, Vol. 22, núm. 2, 1999, pàg. 255-268 [Consulta: 7 octubre 2015].
* ↑ Salvador Oliván, José Antonio; Angós Ullate, José María. Directorio de Bases de Datos Internacionales. Zaragoza: Prensas Universitarias. Universidad de Zaragoza, 2001, p. 408. ISBN 84-95480-32-8 [Consulta: 7 octubre 2015].

## Enllaços externs

* LISA: Library and Information Science Abstracts
# Licàon

Licàon (Lycaon -onis, ὁ Λυκάων -άονος), segons la mitologia grega, fou fill de Pelasg i l'oceànida Melibea (filla d'Oceà), o segons altres versions, de la nimfa Cil·lene, i rei d'Arcàdia.
Licàon va succeir el seu pare en el tron d'Arcàdia. Va tenir cinquanta fills amb un gran nombre de dones. Els mitògrafs no estan d'acord amb el noms i el nombre exacte d'aquests fills, però són, amb freqüència, herois epònims de nombroses ciutats del Peloponès.
Segons alguns mitògrafs Licàon era, igual que el seu pare Pelasg, un rei molt pietós, sovint visitat pels déus. Però els seus fills volien saber si els estrangers que arribaven a la casa del seu pare eren realment déus, i per comprovar-ho van matar un nen i van barrejar la carn amb la preparada pel banquet. Els déus, horroritzats, van enviar una tempesta que va exterminar els culpables. Més sovint es presenta Licàon com un tirà despietat i juntament amb els seus fills com una família d'impius. Un dia Zeus, volent-lo provar, es presentà a casa seua disfressat de pelegrí. Licàon el va acollir, però desitjós de saber si el seu hoste era realment un déu, li va servir per sopar un plat de carn humana, d'un nen o d'un ostatge que retenia a la seva cort, o d'Arcas, un dels seus fills. Però el déu se n'adonà i, indignat, va tombar la taula, encès d'ira i va matar amb els seus llamps Licàon i tots els seus fills (incloent-hi Càucon). Gea, la terra, hi va intervenir i va salvar el més petit, Níctim. Aquest fill el va succeir en el tron.
Segons altres versions, Licàon fou transformat en llop mentre fugia. Aquesta darrera versió es pot relacionar amb el costum de fer sacrificis humans en honor de Zeus Lici, a l'Arcàdia, on s'immolava una persona i els assistents es menjaven les seves entranyes. Llavors es convertien el llops i conservaven aquesta forma durant vuit anys. Si en aquest temps no havien menjat carn humana, tornaven a la seva forma primitiva.
Segons la tradició més estesa fou un bàrbar que fins i tot va desafiar als déus, però també es diu que fou el primer a civilitzar l'Arcàdia on va construir la ciutat de Licosura i va introduir el culte al déu Zeus Liceu, amb el festival de les Licea. Quan va sacrificar un infant al déu, Zeus el va convertir en llop.

## Referències

* ↑ Ly̆cāōn -āŏnĭs. Per exemple: cōllŏcăt īn thălămō sŏcĕrūmquĕ Ly̆cāŏnă sūmĭt? (Ovidi, Metamorfosis. Llibre II, vers 526).
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 324. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 137. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Lile nigrofasciata

Lile nigrofasciata és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: Sonora (Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Evermann B. W., 1896. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America, north of the Isthmus of Panama. Part I. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 47. i-lx + 1-1240.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Castro-Aguirre, J. L., G. Ruiz-Campos & E. F. Balart, 2002. A new species of the genus Lile (Clupeiformes: Clupeidae) of the eastern tropical Pacific. Bull. So. Calif. Acad. Sci. v. 101 (núm. 1): 1-12.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Robertson, D.R. i Allen, G.R., 2006. Shore fishes of the tropical eastern Pacific: an information system. Smithsonian Tropical Research Institute, Balboa, Panamà.

## Bibliografia

* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Liparis miostomus

Liparis miostomus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 9,3 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 37-39.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 0-10 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar del Japó, Hokkaido i el sud-est de Kamtxatka.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Matsubara, K. & Iwai, T., 1954. Some remarks on the family Liparidae with descriptions of three new species and two interesting ones of the genus Liparis. Report of Faculty of Fisheries Prefectural University of Mie v. 1 (núm. 3): 425-441.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kido, K., 1988. Phylogeny of the family Liparididae, with the taxonomy of the species found around Japan. Mem. Fac. Fish. Hokkaido Univ. (35)2:125-256.
* ↑ Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriàixev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Stein, D.L., C.E. Bond i D. Misitano, 2003. Liparis adiastolus (Teleostei, Liparidae): a new snailfish species from the littoral zone of the northeastern Pacific, and redescription of Liparis rutteri (Gilbert and Snyder, 1898). Copeia (4): 818-823.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lipocheilus carnolabrum

Lipocheilus carnolabrum és una espècie de peix de la família dels lutjànids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 50 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí d'aigües profundes que viu entre 90-340 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la Mar d'Aràbia fins a Vanuatu., les Illes Ryukyu i el nord d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Anderson W. D., Jr., Talwar P. K. & G. D. Johnson, 1977. A replacement name for Tangia Chan (Pisces: Perciformes: Lutjanidae) with redescriptions of the genus and type-species. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 89 (núm. 44). 509-517.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Lipocheilus carnolabrum». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, W.D.Jr. i G.R. Allen, 2001. Lutjanidae. Jobfishes. p. 2840-2918. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). FAO, Roma.
* ↑ Anderson, W.D.Jr. i G.R. Allen, 2001.
* ↑ Bouhlel, M., 1988. Poissons de Djibouti. Placerville (Califòrnia, Estats Units): RDA International, Inc. 416 p.
* ↑ Brouard, F. i, R. Grandperrin 1984. Les poissons profonds de la pente récifale externe à Vanuatu. Notes Doc. Océanogr. Mission ORSTOM, Port-Villa 11. 131 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
# Yashica FX-3

La Yashica F-X3 és una càmera SLR mecànica de 35mm fabricada per Yashica des de 1979 fins al 1984. Aquest model, va arribar per substituir a la FX-2.

## Història

El 1979, es va llançar al mercat la Yashica FX-3, una càmera de baix preu, destinada als usuaris aficionats. Encara que va ser desenvolupada per Yashica, aquesta està fabricada per Cosina. La FX-3, amb més d'un milió d'unitats vengudes, va ser un èxit de vendes per l'empresa.
El 1984, l'FX-3 va ser substituïda per la FX-3 Super. Les dues càmeres són molt similars, però les diferències entre elles són que la super incorpora una petita empunyadura per la mà dreta, inclou el logotip de Kyocera (que va adquirir Yashica el 1983), el botó de verificació de l'exposició que s'activa ara pressionant fins a la meitat el disparador i es va afegir un LED al visor per indicar la càrrega del flaix.
Tant la FX-3, com la FX-3 Super es van comercialitzar només en color negre. La FX-7 era la mateixa que la FX-3 però en color crom-negre. El 1985, va sortir al mercat la FX-7 Super, idèntica a la FX-3 Super amb la diferència que aquesta es venia en color crom-negre.
El 1986, va aparèixer al mercat la FX-3 Super 2000, una actualització de la super, disponible en color crom-negre i tota negre. A diferència de la super, aquesta té una velocitat d'obturació màxima de'1/2000 segons, en lloc d'1/1000, i una sensibilitat més amplia, de 25 a 3.200 ISO, en lloc de 12 a 1.600. Aquest últim model de la gamma FX, es va fabricar fins al 2002.
Les unitats més noves de la Super 2000 es van fabricar a la Xina en lloc del Japó, així també es van canviar alguns components per reduir costos.

## Característiques

Aquesta càmera és totalment mecànica i manual, per tant, pot disparar a qualsevol velocitat sense la necessitat de piles, ja que aquestes només es necessiten per fer funcionar el fotòmetre.
La FX-3 pot configurar per disparar amb una velocitat d'1 fins a 1/1000 segons (1/2000 en la FX-3 Super 2000) i es pot seleccionar la sensibilitat del rodet des de 12 fins a 1.600 ASA (25 a 3.200 ASA en la Super 2000).
En el visor de la càmera es poden veure tres indicadors, un punt verd que indica que l'exposició és correcta, un símbol negatiu de color vermell que indica que la imatge està subexposada i un símbol positiu que indica que està sobreexposada.
Aquesta, és compatible amb totes les òptiques amb muntura Contax/Yashica (C/Y) i amb tots els flaixos de pin central.

## Referències

* ↑ «Yashica FX-3» (en anglès). Lens DB.
* 1 2 «Yashica» (en castellà). Camara colección.
* ↑ «Yashica FX-2» (en anglès). Lens DB.
* 1 2 «Yashica FX-3» (en francès). Collection appareils.
* ↑ «[rec.photo.equipment.35mm,rec.answers PMF de Yashica SLR]» (en anglès). FAQS.
* ↑ «Yashica FX-3 Super» (en anglès). Lens DB.
* ↑ «Yashica FX3 Super» (en francès). Collection appareils.
* ↑ «Yashica FX-3 / FX-7 Instruction booklet» (en anglès). Butkus.
* 1 2 «Yashica FX-3 Super 2000» (en anglès). Lens DB.
* ↑ «Yashica FX3 Super 2000» (en francès). Collection appareils.
* ↑ «Yashica FX-3 Super 2000» (en anglès). Ephoto zine.
* ↑ Skiing (en anglès), Febrer 1980, p. 35.
# Lipophrys adriaticus

Lipophrys adriaticus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar Adriàtica, el mar Egeu, el Mar de Màrmara i la mar Negra.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1896. Lipophrys a substitute for Pholis. Am. Nat. v. 30. 498.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F. & G. Kolombatovic, 1883. Beiträge zur Kenntniss der Fische der Adria. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 20 (núm. 25): 212-214.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Goldschmid, A.K. Kotrschal i P. Wirtz, 1984. Food and gut length of 14 adriatic blenniid fish (Blenniidae; Percomorpha; Teleostei). Zool. Anz., Jena 213(3/4):145-150.

## Enllaços externs

* AQUATAB