OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Midgard

En la mitologia norrena o escandinava, Midgard (Miðgarðr, "la ciutadella del mig", en norrè occidental antic o "nòrdic antic") és un dels mons del cosmos pagà norrè, i, concretament, aquell en el qual viuen els humans. És el món dels homes creat pels déus Odín i els seus germans, Vili i Ve després del combat amb el gegant primigeni Ymir. Està connectat a Asgard pel pont del Bifrost. Segons els Grímnismál, la palissada que delimitava Midgard fou construïda amb les celles de l'ètun hermafrodita Ymir, el primer ètun, del qual descendeixen tots els ètuns.

## Referències

* 1 2 «Mitologia norrena i celta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Midgard (Miðgarðr) Home to the Humans in Norse Mythology» (en anglès). Víkingr: Norse Mythology & Viking History, 31-01-2023. [Consulta: 9 desembre 2023].
* ↑ Grant, John (2008), Los vikingos. Cultura y mitología (castellà), Benedikt Taschen Verlag, Colònia, p. 34. ISBN 978-3-8365-0276-4
* ↑ San José Beltrán, Laia, Quienes fueron realmente los vikingos (castellà), Quarentena, 2015, p. 304. ISBN 978-84-16229-16-1
* ↑ Norrè occidental antic miðgarðr.
* ↑ L'origen d'aquest ètun és descrita de manera diferenta per l'Edda en prosa i per l'Edda en vers. A l'Edda en prosa, l'Snorri hi diu que l'Ymir sorgí, per generació espontània, com a producte resultant de l'acció del foc sobre el glaç. A l'Edda en vers, en canvi, i, en concret, als Vafþrúðnismál, s'hi diu que l'ètun Aurgelmir -un altre nom de l'ètun Ymir- va sorgir en tocar la terra unes gotes de pus (eitrdropar) esquitxades dels rius Élivágar. Aquestes gotes de pus varen créixer fins a donar forma a l'ètun en qüestió.
* ↑ Com es diu al Hyndluljóð, estrofa 33: ero vǫlor allar frá Viðólfi, vitcar allir frá Vilmeiði, enn seiðberendr frá Svarthǫfða, iǫtnar allir frá Ymi komnir. Totes les volves descendeixen d'en Viðólfr, tots els bruixots d'en Vilmeiðr, tots els xamans o seiðberendr d'en Svarthǫfði, tots els ètuns de l'Ymir.

## Vegeu també

Per informació sobre la serp Midgard vegeu Jormungand.

## Enllaços externs

* «Mitologia norrena i celta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Gemma Sardà Llavina

Gemma Sardà Llavina (Barcelona, 12-11-1967) és una escriptora en català, correctora i traductora. Ha desenvolupat la major part de la seva vida professional al diari barceloní La Vanguardia, on actualment (2018) treballa com a correctora i traductora de l'edició en català.
Com a novel·lista, la seva obra és de caràcter intimista, amb un català sempre molt treballat segons els registres. El 2015 va quedar finalista del Premi de novel·la curta Just Manuel Casero amb l'obra La veu del Cyrano, sobre la qual el crític Julià Guillamon va dir: "La primera novel·la de Gemma Sardà té la gran virtut de la naturalitat. Començant per la llengua". El 2016 va quedar finalista del Premi de novel·la curta Just Manuel Casero amb l'obra Mudances (Comanegra), que "destaca per la gran recreació de l'ambient del poble, el seu argot i la consciència d'estar sols i aïllats després de dos episodis existencials colpidors: una separació i una violació", diu l'escriptora Anna Carreras a la crítica de Núvol. El 2005 va publicar el llibre testimoni de la política Manuela de Madre sobre la fibromiàlgia que pateix: Manuela de Madre, vitalidad crónica.

## Obres

* Mudances (Comanegra) 2019
* La veu del Cyrano (Empúries) 2016
* Manuela de Madre, vitalidad crónica (Planeta) 2005

## Referències

* 1 2 La veu del Cyrano - Gemma Sardà | Grup62.
* ↑ «‘El veler magenta’, 36 Premi de Novel·la Curta Just M. Casero». Arxivat de l'original el 2018-12-23. [Consulta: 23 desembre 2018].
# Diotim (poeta èpic)

Diotim (en grec antic: Διότιμος, llatí: Diotīmus) fou un poeta de l'antiga Grècia que conreà la poesia èpica.
Solament és conegut per una sèrie de referències a la Suda i en Miquel Apostoli, l'eclesiàstic medieval, com a autor d'un poema en versos hexàmetres sobre els treballs d'Hèrcules intitulat Heraclea (Ἡρακλεία). Un dels versos parla dels cercops.
Reitzenstein s'aventura a identificar-lo amb Diotim d'Adramítion, gramàtic del segle iii aC, i també amb l'autor de diversos epigrames de l'Antologia grega.

## Referències

* ↑ 3.Diotimus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 1054
* ↑ «Diotimos 18». A: Realencyclopädie der classischen Altertumswissenschaft.
# Jamaica (Iowa)

Jamaica és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 237 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jamaica tenia 237 habitants, 102 habitatges, i 57 famílies. La densitat de població era de 198,9 habitants/km².
Dels 102 habitatges en un 24,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 44,1% no eren unitats familiars. En el 36,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 17,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,32 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 7,6% entre 18 i 24, un 30% entre 25 i 44, un 21,1% de 45 a 60 i un 16,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.417 $ i la renda mediana per família de 41.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.917 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 18.850 $. Entorn del 8,8% de les famílies i el 14,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jamaica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jamaica». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Spring Grove (Illinois)

Spring Grove és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 3.880 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spring Grove tenia 3.880 habitants, 1.166 habitatges, i 1.045 famílies. La densitat de població era de 241,2 habitants/km².
Dels 1.166 habitatges en un 54,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,5% hi vivien parelles casades, en un 3,7% dones solteres, i en un 10,3% no eren unitats familiars. En el 7,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,33 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,52.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,3% tenia menys de 18 anys, un 4,9% entre 18 i 24, un 33,7% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 5,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 80.542 $ i la renda mediana per família de 82.996 $. Els homes tenien una renda mediana de 60.933 $ mentre que les dones 33.882 $. La renda per capita de la població era de 25.506 $. Aproximadament l'1,7% de les famílies i el 2,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spring Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spring Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bifrost

En la mitologia escandinava Bifrost (en norrè Bifrǫst o Bilrǫst) és el pont de l'arc de sant Martí que comunica Asgard amb Midgard i Esvartalfheim. Només els déus poden travessar-lo. El déu Heimdal·le s'encarrega que sigui així.

## Referències

* ↑ «Macià Riutort i Riutort: ÍSLENSK-KATALÓNSK ORÐABÓK XXIV - DICCIONARI ISLANDÈS-CATALÀ XXIV». [Consulta: 27 maig 2024].
* ↑ Aladern, Joseph. Diccionari popular de la llengua Catalana. F. Baxarias, 1904.
* ↑ Gaiman, Neil. Mites Nòrdics. Catedral, 2017-10-11. ISBN 978-84-16673-62-9.
* ↑ Pettit, Edward. The Poetic Edda: A Dual-Language Edition (en anglès). Open Book Publishers, 2023-03-03. ISBN 978-1-80064-775-6.
* ↑ «Mitologia norrena i celta | enciclopedia.cat». [Consulta: 27 maig 2024].
# Jendouba Sud

La delegació o mutamadiyya de Jendouba Sud (àrab: معتمدية جندوبة الجنوبية, muʿtamadiyya Jandūba al-Janūbiyya) és una delegació de Tunísia, a la governació de Jendouba, amb capçalera a la ciutat de Jendouba. Les principals viles són El Mnasrya i Aïn el Krima. La delegació, formada pels territoris al sud-oest i sud-est de la ciutat, tenia una població de 66.200 habitants segons el cens del 2004.

## Administració

La delegació o mutamadiyya, amb codi geogràfic 22 51 (ISO 3166-2:TN-12), està dividida en dotze sectors o imades:
* Ezzeghaida (22 51 51)
* Jendouba Sud (22 51 52)
* En-Nour (22 51 53)
* Es-Sâada (22 51 54)
* El Malga (22 51 55)
* Ettataouer (22 51 56)
* Souk Es-Sebt (22 51 57)
* El Aitha (22 51 58)
* Aïn Karima (22 51 59)
* Mâalla (22 51 60)
* El-Jerif (22 51 61)
* El Azima (22 51 62)
Al mateix temps, forma part de la municipalitat o baladiyya de Jendouba (22 11).

## Referències

* ↑ «Tunisia Census Data: Population, 2004-2014 - Tunisia Regional Data Portal» (en anglès). Knoema. Arxivat de l'original el 2018-07-12 [Consulta: 12 juliol 2018].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 65-68. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 143. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Murtosa

Murtosa és un municipi portuguès, situat al districte d'Aveiro, a la regió del Centre i a la subregió de Baixo Vouga. L'any 2004 tenia 9.804 habitants. Limita al nord-est amb Estarreja, al sud amb Albergaria-a-Velha i Aveiro i al nord amb Ovar.

## Població

Població del concelho de Murtosa (1930 – 2004) :
| 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 13310 | 12328 | 9816 | 9579 | 9458 | 9657 |

## Freguesies

* Bunheiro
* Monte
* Murtosa
* Torreira
# St. Augustine (Illinois)

St. Augustine és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 152 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, St. Augustine tenia 152 habitants, 68 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 96,2 habitants/km².
Dels 68 habitatges en un 19,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,4% hi vivien parelles casades, en un 5,9% dones solteres, i en un 35,3% no eren unitats familiars. En el 27,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,24 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,75.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 18,4% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 20,4% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 25,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.375 $ i la renda mediana per família de 35.357 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 20.313 $. La renda per capita de la població era de 15.549 $. Aproximadament el 4,3% de les famílies i el 5,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- St. Augustine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- St. Augustine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sucre (moneda)

El sucre ha estat la moneda tradicional de la República de l'Equador des de 1884 fins a l'any 2000. Tenia el codi ISO 4217 ECS i el seu símbol era S/. Es dividia en 100 centaus (centavos), tot i que la fracció ja feia anys que no s'utilitzava.
Fou creada en substitució de l'antic peso equatorià en termes paritaris (1:1) i va adoptar aquest nom en honor d'Antonio José de Sucre, líder independentista sud-americà. Arran d'una gran crisi financera, fou substituïda pel dòlar dels Estats Units el 9 de setembre del 2000 a una taxa de canvi de 25.000 sucres per dòlar. L'Equador actualment emet les seves pròpies monedes de centavos, amb la mateixa mida i valor que els cents homònims del dòlar nord-americà.
Emesa pel Banc Central de l'Equador (en espanyol Banco Central del Ecuador), en el moment de la seva substitució pel dòlar en circulaven monedes de 100, 500 i 1.000 sucres i bitllets de 5.000, 10.000, 20.000 i 50.000 sucres.

## Models de bitllet

| Denominació | Va circular des de | Dimensions | Personatge | Revers |
| 5 sucres | 1928 | 140 x 65 mm | Antonio José de Sucre | Escut de l'Equador |
| 10 sucres | 1928 | 140 x 65 mm | Sebastián de Benalcázar | Escut de l'Equador |
| 20 sucres | 1928 | 140 x 65 mm | Església de la Companyia de Jesús a Quito | Escut de l'Equador |
| 50 sucres | 1928 | 140 x 65 mm | Columna a los próceres del 9 de octubre | Escut de l'Equador |
| 100 sucres | 1928 | 140 x 65 mm | Simón Bolívar | Escut de l'Equador |
| 500 sucres | 1944 | 140 x 65 mm | Dr. Eugenio de Santa Cruz y Espejo | Escut de l'Equador |
| 1.000 sucres | 1944 | 140 x 65 mm | Rumiñahui | Escut de l'Equador |
| 5.000 sucres | 1987 | 140 x 65 mm | Juan Montalvo | Geochelone nigra |
| 10.000 sucres | 1988 | 140 x 65 mm | Vicente Rocafuerte | Plaza Grande de Quito |
| 20.000 sucres | 1995 | 140 x 65 mm | Gabriel García Moreno | Escut de l'Equador |
| 50.000 sucres | 1996 | 140 x 65 mm | Eloy Alfaro | Escut de l'Equador |

## Enllaços externs

* Monedes de l'Equador (anglès)
* Bitllets de l'Equador Arxivat 2008-03-10 a Wayback Machine. (anglès)
* Banc Central de l'Equador (castellà)
Viccionari
# Bandera de Barbados

La bandera de Barbados va ser adoptada el 30 de novembre de 1966. Consisteix en una tricolor de dues bandes blaves separades per una de daurada al mig. La banda daurada té un trident, que simbolitza la independència de Barbados del Regne Unit, i cada punta del trident representa una punta de la democràcia. Les bandes blaves simbolitzen l'oceà i el blau del cel, i la daurada la sorra de l'illa de Barbados.

## Referències

* ↑ «Ministry of Foreign Affairs & Foreign Trade :: Barbados», 13-11-2011. Arxivat de l'original el 2011-11-13. [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Barbados». [Consulta: 17 juliol 2021].
* ↑ «Government of Barbados National Flag», 28-04-2010. Arxivat de l'original el 2010-04-28. [Consulta: 17 juliol 2021].
# Jordi Guixé i Coromines

Jordi Guixé i Coromines (Solsona, 1970) és un historiador català, director de l'Observatori Europeu de Memòries (EUROM) de la Fundació Solidaritat de la Universitat de Barcelona i professor associat a la Facultat de Belles Arts de la Universitat de Barcelona.
És autor de La República perseguida. Exili i repressió a la França de Franco, 1937-1951 (Publicacions Universitat de València, 2011), producte de la recerca que va fer per al seu doctorat sobre la repressió franquista i la persecució, fora d'Espanya, dels republicans exiliats. La seva tesi doctoral va obtenir el II Premi «España en sus exilios».

## Exposicions

* Deconstruir el Franquisme (European Observatory on Memories). Barcelona, 2019. Navarra, 2019. Galicia, 2020.
* Una infància sota les bombes (Ajuntament de Barcelona). El Born CCM, 2018-2019.
* Símbols de Franco (Memorial Democràtic de Catalunya, 2010)

## Referències

* ↑ «Jordi Guixé». Memorial Democràtic - Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «Jordi Guixe Corominas». Facultat de Belles Arts - Universitat de Barcelona. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ Guixé i Corominas, Jordi. Diplomacia y represión. La persecución hispanofrancesa del exilio republicano, 1937-1951 (Tesi) (en castellà). Barcelona: Universitat de Barcelona, 2006.
* ↑ «Presentació de llibre: ‘La República perseguida’». Casa Amèrica Catalunya, 10-01-2013. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ bvmc. «Jordi Guixé i Corominas, Premio ‘España en sus Exilios' de ensayo» (en castellà). El blog de la Biblioteca Virtual Cervantes, 30-09-2011. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «Deconstruir el franquisme». Observatori Europeu de Memòriès (EUROM). [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «Una infància sota les bombes». El Born Centre de Cultura i Memòria. [Consulta: 9 novembre 2022].
* ↑ «El paper social de la simbologia franquista». El Punt Avui, 13-12-2010. [Consulta: 9 novembre 2022].

## Vegeu també

* Núria Ricart i Ulldemolins
# Jendouba Nord

La delegació o mutamadiyya de Jendouba Nord (àrab: معتمدية جندوبة الشمالية, muʿtamadiyya Jandūba ax-Xamāliyya) és una delegació de Tunísia, a la governació de Jendouba, amb capçalera a la ciutat de Jendouba. Inclou les importants ruïnes romanes de Bul·la Règia. La delegació està formada pels territoris al nord-oest i al nord-est de la ciutat. Tenia 46.000 habitants, segons el cens del 2004.

## Administració

La delegació o mutamadiyya, amb codi geogràfic 22 52 (ISO 3166-2:TN-12), està dividida en deu sectors o imades:
* El Ferdous (22 52 51)
* El Hédi Ben Hassine (22 52 52)
* Ezzouhour (22 52 53)
* El Khadhra (22 52 54)
* Es-Souani (22 52 55)
* Bul·la Règia (22 52 56)
* Zatfoura (22 52 57)
* Chemtou (22 52 58)
* Ed-Dir (22 52 59)
* Souk Djemâa (22 52 60)
Al mateix temps, forma part de la municipalitat o baladiyya de Jendouba (22 11).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 65-68. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 143. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Vladímir Rébikov

Vladímir Rébikov (Krasnoiarsk, Sibèria, Rússia, 19 de maig de 1866 - Ialta, Crimea, Rússia, 1 d'octubre de 1920) fou un compositor rus.
Estudià al Conservatori de Moscou i després a Berlín. El 1897 fundà l'Associació de compositors russos i fins al 1902 fou director de la sucursal de la Societat Imperial russa de música de Chișinău, (Moldàvia), traslladant més tard la seva residència a Berlín i després a Viena.
La majoria de les obres de Rébikov són d'una extravagància rebuscada en la qual no es veu el temperament d'un innovador, sinó més aviat el desig de cridar l'atenció.
La seva producció és nombrosa i variada, havent de citar composicions per a piano, cors a 4 veus mixtes, música d'escena per diversos drames (En mig de la tempesta, L'arbre de Nadal, Thea, etc.) que el mateix autor qualifica de psicològiques, Escenes líriques, sense paraules i amb només el concurs de la música i de la mímica, lieder, també amb acompanyament de mímica, i l'òpera Narcis.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 49, pàg. 1105 (ISBN 84-239-4549-9)
# Cearadactylus

Cearadactylus és un gènere de pterosaures pterodactiloïdeus de la família Ctenochasmatidae que visqueren cap a mitjan Cretaci en l'actual Formació de Santana, al Brasil. Va ser descobert per Leonardi i Borgomanero en 1985. L'única espècie que es coneix és Cearadactylus atrox.

## Morfologia

Tenia una envergadura que podria sobrepassar els cinc metres, encara que, com els altres pterodàctils, era molt lleuger. Les dents del seu bec eren grans i corbs i li impedien tancar la boca. Això suggereix que pogués pescar, tancant al peix en el seu bec i deixant escapar l'aigua, aquestes dents serien com una presó per a la presa.
Pterosauromorpha :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia :
Pterosauromorpha :
Pterodactylomorpha :
Lophocratia :
Ornithocheiroidea :
Pteranodontoidea :
Vegeu també: Cronologia de la investigació del pterosaure • Filogènesi dels pterosaures • Llista de gèneres de pterosaures :
# Chalchitlicue

En la mitologia asteca Chalchitlicue és la deessa de l'aigua (companya de Tlàloc). El seu nom significa "Falda de Jade".

## Referències

* ↑ Redactor, Por. «Chalchiuhtlicue» (en castellà), 29-01-2018. [Consulta: 30 juny 2019].

## Vegeu també

* Chicomecoatl
# Ocotillo

Ocotillo és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 296 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Ocotillo tenia 296 habitants, 145 habitatges, i 79 famílies. La densitat de població era de 12,9 habitants/km².
Dels 145 habitatges en un 22,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,8% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 45,5% no eren unitats familiars. En el 42,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 22,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,04 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,6% tenia menys de 18 anys, un 3,7% entre 18 i 24, un 18,9% entre 25 i 44, un 32,1% de 45 a 60 i un 23,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.438 $ i la renda mediana per família de 43.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.196 $ mentre que les dones 55.556 $. La renda per capita de la població era de 14.849 $. Cap de les famílies i el 16,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Ocotillo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Ocotillo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].