OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Districte administratiu del Jura bernès

El Districte administratiu del Jura bernès és un dels 10 Districtes administratius del Cantó de Berna a Suïssa. És la principal àrea de parla francesa del cantó de Berna. Fins a l'any 1979, l'actual cantó del Jura també formava part del cantó de Berna.
Es tracta d'un districte francòfon i com la resta fou creat el dia 1 de gener de 2010 a partir de tres antics districtes, concretament el de Courtelary, de La Neuveville i de Moutier.
El municipi de Courtelary és el cap del nou districte, que compta amb un total de 49 municipis i una població de 51548 habitants (a 31 de desembre de 2008), per a una superfície de 540,95 km².

## Llista de municipis

| Municipi | Habitants (31 de desembre de 2008) | Superfície en km² |
| Belprahon | 301 | 3.79 |
| Bévilard | 1709 | 5.63 |
| Champoz | 161 | 7.11 |
| Châtelat | 120 | 4.09 |
| Corcelles | 230 | 6.78 |
| Corgémont | 1530 | 17.60 |
| Cormoret | 515 | 13.43 |
| Cortébert | 710 | 14.75 |
| Court | 1361 | 24.60 |
| Courtelary | 1204 | 22.24 |
| Crémines | 546 | 9.35 |
| Diesse | 415 | 9.44 |
| Eschert | 383 | 6.56 |
| Grandval | 333 | 8.21 |
| La Ferrière | 538 | 14.23 |
| La Heutte | 499 | 8.00 |
| Lamboing | 685 | 9.10 |
| La Neuveville | 3478 | 6.80 |
| La Scheulte | 44 | 5.61 |
| Loveresse | 310 | 4.64 |
| Malleray | 1985 | 10.35 |
| Monible | 38 | 3.39 |
| Mont-Tramelan | 126 | 4.64 |
| Moutier | 7486 | 19.53 |
| Nods | 731 | 26.70 |
| Orvin | 1202 | 21.43 |
| Perrefitte | 485 | 8.67 |
| Péry | 1355 | 15.57 |
| Plagne | 366 | 7.55 |
| Pontenet | 207 | 2.74 |
| Prêles | 874 | 6.98 |
| Rebévelier | 51 | 3.52 |
| Reconvilier | 2253 | 8.23 |
| Renan | 826 | {12.62 |
| Roches | 221 | 8.97 |
| Romont | 198 | 7.07 |
| Saicourt | 572 | 13.75 |
| Saint-Imier | 4788 | 20.86 |
| Saules | 156 | 4.25 |
| Seehof | 74 | 8.42 |
| Sonceboz-Sombeval | 1756 | 15.03 |
| Sonvilier | 1149 | 23.78 |
| Sornetan | 121 | 5.62 |
| Sorvilier | 268 | 7.02 |
| Souboz | 131 | 10.63 |
| Tavannes | 3480 | 14.65 |
| Tramelan | 4248 | 24.88 |
| Vauffelin | 415 | 5.92 |
| Villeret | 914 | 16.22 |
| Total: 49 | 51.548 | 540,95 |

## Enllaços externs

* Turisme en el Jura bernès
# Trematocara variabile

Trematocara variabile és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll 1991 Trematocara. p. 511-514. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. 1952. Quatrième série de Cichlidae nouveaux recueillis par la mission hydrobiologique belge au lac Tanganika (1946-1947). Bull. Inst. R. Sci. Nat. Belg. v. 28 (núm. 49): 1-20.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2002: Systematics of the tribe Trematocarini (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika, Africa. Ichthyological Research, 49(3): 253-259.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Àngel del Romero i Walsh

Àngel del Romero i Walsh (Barcelona, Catalunya, 7 de maig de 1823 - Barcelona, 25 de novembre de 1899) fou un militar català pertanyent a l'exèrcit espanyol.
Ingressà en el Col·legi d'Enginyers Militars, del que en sortí amb el grau de tinent, i demostrà gran valor en els setges de Girona, i el castell de Sant Ferran de Figueres, Alacant i Cartagena el 1843 i 1844. Passà a Cuba, on prestà serveis rellevants.
El 1856 sufocà dues importants rebel·lions a Tarragona i Lleida, en les quals actuava com a governador militar; posteriorment ocupà aquest càrrec a Barcelona. Més tard s'ocupà de fortificar Girona, dirigí les obres del castell de la Mola, a Maó, i fortificà el port de Ceuta. El projecte per aquest últim treball fou tant notable que s'imprimí i després serví com a obra de consulta. El 1862 demanà el retir, quan era tinent coronel d'enginyers i coronel d'infanteria. Posseïa la comana d'Isabel la Catòlica i de Carles III i la creu llorejada de Sant Ferran.
El 1878 fou rebut en la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona, de la Junta de govern de la qual formà part, ja com a director de secció, secretari, sots president o president. Els treballs que llegí en aquesta corporació foren els següents:
* Memoria sobre la historia é importancia de los estudios de la geometria moderna
* Investigaciones sobre sistemas polares
* Algo más sobre el fundamento del cálculo de Leibniz
* Datos para escribir una sinopsis matemàtica
* Consideraciones sobre el estado actual del servicio horario en las grandes ciudades: descripción de este servicio realizado por medio de la electricidad.
El 1892 passà a encarregar-se dels governs civils de Bataan i Batanga, a l'illa de Luzón, i posteriorment (1895) fou nomenat administrador d'hisenda de Manila, d'on retornà el 1898, l'any abans de morir.
Va escriure un fulletó titulat:
* La Casa de Monistrol y la Real Academia de Ciencias y Artes
* Memoria histórico-necrológica de don José Escrivá de Romaní y Dussay (Barcelona, 1895).
La Reial Acadèmia de Ciències i Arts, de Barcelona, li fou deutora de notables serveis, entre ells la iniciativa de la restauració de l'edifici, segons constava en una placa que s'esculpí amb aquest objecte. A en Romero i Walsh se li deu així mateix la idea de la construcció d'un observatori de primer ordre al cim del Tibidabo, que situés Barcelona al nivell d'altres grans capitals pel que fa a treballs astronòmics, i aconseguí la unificació de l'hora en tots els rellotges municipals de la ciutat partint de les observacions fetes a l'Observatori de l'Acadèmia.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa tom núm. 52, pàg. 219 ISBN 84-239-4552-9

## Referències

* ↑ «Ángel de Romero Walsh | Real Academia de la Historia». [Consulta: 29 agost 2023].
# New Sarpy

New Sarpy és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.568 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, New Sarpy tenia 1.568 habitants, 531 habitatges, i 395 famílies. La densitat de població era de 360,4 habitants/km².
Dels 531 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,5% hi vivien parelles casades, en un 20,3% dones solteres, i en un 25,6% no eren unitats familiars. En el 21,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,95 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,46.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,1% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,2% de 45 a 60 i un 11,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.679 $ i la renda mediana per família de 31.964 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.583 $ mentre que les dones 19.934 $. La renda per capita de la població era de 10.532 $. Entorn del 16,9% de les famílies i el 19,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- New Sarpy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- New Sarpy». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Núria Trifol i Segarra

Núria Trifol i Segarra (Barcelona, 30 de maig de 1977) és una actriu, cantant i directora de doblatge catalana.
Va començar al món del doblatge amb sis anys. Ha posat veu a actrius com Natalie Portman (en pel·lícules com Beautiful Girls, Closer, V de Vendetta i Jackie), Anne Hathaway (a Interstellar), Christina Ricci, Keira Knightley (en castellà a la saga Pirates del Carib i pel·lícules com Pride & Prejudice), Scarlett Johansson i Kirsten Dunst (Entrevista amb el vampir, Donetes, Jumanji, Maria Antonieta i Melancolia).
També ha doblat diferents personatges infantils, com Jemima Potts interpretada per Heather Ripley a Chitty Chitty Bang Bang; Richard «Data» Wang a Els Goonies, Lex Murphy a Parc Juràssic. A més, ha participat en diverses adaptacions de sèries d'anime com Ranma ½, Candy Candy, El detectiu Conan (on posa la veu a la Ran Mouri), Utena i Nana.
És filla de l'actor i director teatral i de doblatge Albert Trifol i Verdú, i germana del també actor de doblatge Albert Trifol.

## Referències

* 1 2 «Nuria Trifol: actriz de doblaje» (en castellà). 35mm, 31-12-2019. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ «Nuria Trifol». Escola Catalana de Doblatge. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ Salvà, Bernat «Rostres del doblatge». El Punt Avui, 05-10-2011 [Consulta: 21 gener 2023].
* 1 2 3 4 «La Vermella - Núria Trifol, la veu de Natalie Portman, Anne Hathaway i Keira Knightley». Catalunya Ràdio. [Consulta: 27 desembre 2022].
* ↑ S., B. «"Per doblar no cal tenir una veu maca"». El Punt Avui [Barcelona], 05-10-2011 [Consulta: 14 gener 2023].
* ↑ «Les veus catalanes d'"El detectiu Conan"». CCMA. [Consulta: 4 abril 2023].

## Enllaços externs

* Núria Trifol a Eldoblatge.com
# Scottdale (Geòrgia)

Scottdale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 9.803 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Scottdale tenia 9.803 habitants, 4.010 habitatges, i 2.201 famílies. La densitat de població era de 1.087,6 habitants/km².
Dels 4.010 habitatges en un 26,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 29,8% hi vivien parelles casades, en un 20,1% dones solteres, i en un 45,1% no eren unitats familiars. En el 30,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,44 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,15.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 24,5% tenia menys de 18 anys, un 12% entre 18 i 24, un 39,3% entre 25 i 44, un 16,7% de 45 a 60 i un 7,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.731 $ i la renda mediana per família de 33.521 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.489 $ mentre que les dones 29.813 $. La renda per capita de la població era de 19.262 $. Entorn del 17,3% de les famílies i el 20,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Scottdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Scottdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Amt Ortrand

Amt Ortrand (baix sòrab Amtske Ortrand) és un amt ("municipalitat col·lectiva") del districte d'Oberspreewald-Lausitz, a Brandenburg, Alemanya. Té una extensió de 76,95 km² i una població de 6.765 habitants (2007). La seu és a Ortrand. El burgmestre és Kersten Sickert. Limita amb el districte d'Elbe-Elster a l'oest, amb Lauchhammer al nord, l'Amt Ruhland a l'est, i amb l'estat de Saxònia, al sud.

## Subdivisions

L'Amt Ortrand és format pels municipis:
* Frauendorf
* Großkmehlen
* Kroppen (Kropnja)
* Lindenau
* Ortrand
* Tettau (Tejow)

## Enllaços externs

* www.amt-ortrand.de
# Macària (filla d'Hèracles)

Segons la mitologia grega, Macària (en grec antic Μακαρία "la Benaurada"), va ser una heroïna, l'única filla d'Hèracles, entre els molts fills que se li atribueixen. La seva mare va ser Deianira.
Va apagar la pira del Mont Eta, on el seu pare es cremava. Més tard, amb els seus germans va anar a refugiar-se a Traquis i després a Atenes. L'oracle havia dit que la victòria sobre Euristeu només seria possible si se sacrificava una víctima humana, "una verge d'una noble estirp", i Macària es va oferir voluntàriament per al sacrifici, garantint la victòria dels Heraclides durant l'assalt de Tirint.
En memòria seva hi havia prop de Marató, a l'Àtica, una font que portava el nom de Macària.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 337. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 141. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Àngela Bivern i Puig

Àngela Bivern i Puig (Palol d'Onyar, 1787 - 1845) fou comandanta de la Companyia de Santa Bàrbara i heroïna del setge de Girona per part de les tropes napoleòniques durant la Guerra del Francès.

## Nota biogràfica

Dins la situació crítica del tercer setge napoleònic a Girona fou creat, el 1809, un cos militar femení per ajudar en la defensa de la ciutat. Amb vint-i-dos anys, Àngela Bivern i Puig fou nomenada comandanta d'una de les quatre esquadres, de trenta dones cadascuna, que formaven la Companyia de Santa Bàrbara. Aquesta unitat militar femenina cuidava de la intendència i de la provisió de munició als defensors dels baluards i muralles de la ciutat. També socorria i traslladava els nombrosos ferits. Quan calgué, participaren activament en la lluita. Un braçal vermell els servia de distintiu.
Les altes tres esquadres de la companyia eren comandades per Llúcia Jonama, Ramona Nouvilas i Carme Custy. Cinc dones de la companyia hi deixaren la vida en el setge.
En acabar la guerra i en l'avinentesa del pas per Girona de Ferran VII en el seu retorn de l'exili francès, Àngela Bivern tingué l'oportunitat d'explicar-li el paper destacat de les dones en la guerra. Per la seva valentia i serveis en la defensa de Girona, per reial decret de 24 de setembre de 1814, li fou atorgada una pensió vitalícia de docents-cinquanta ducats. Anteriorment havia estat condecorada.
En el centenari dels setges s'erigí un monument funerari en honor dels herois de la Guerra de Francès. Una de les cares fa memòria del rol de les dones en aquella contesa amb aquesta octava: “Las cenizas de un sexo delicado,/Que al rigor de la guerra ofreció el pecho/ Con zelo y patriotismo acrisolado/A eternizarse tienen gran derecho./ Sea por todo el orbe publicado/ Su brio, intrepidez y su despecho;/ Pues si por su patria muertas fueron,/ Toda gloria y honor se merecieron".
També l'Ajuntament de Girona acordà posar el nom d' Àngela Bivern i Puig a un carrer de la ciutat.

## Bibliografia

* Pla i Dalamau Joaquim. "Los Cuerpos defensores de Gerona durante los Sitios de 1808-1809." a Revista de Girona, V, núm. 9,1959, p. 75 - 79.
* Grahit i Grau, Josep "La Compañía de Santa Bárbara, de Gerona.". Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, XIII, 1959, pàg. 155-180.

## Referències

* ↑ Grahit i Grau, Josep «La Compañía de Santa Bárbara, de Gerona». Annals de l'Institut d'Estudis Gironins, XIII, 1959, pàg. 155-180.
* ↑ «La Companyia de Santa Bàrbara». Fèlix Xunclà i Assumpció Parés. [Consulta: 18 novembre 2021].
# Economia de Suïssa

Suïssa té una economia de mercat pròspera, pacífica i moderna, amb reduïda taxa d'atur, una mà d'obra altament qualificada, i una renda per capita entre els més alts del món. La seva economia es beneficia d'un modern sector de serveis, amb destaqui per al sector financer, i una indústria especialitzada en alta tecnologia.
En els últims anys, les pràctiques econòmiques suïsses es van quedar més properes de les de la Unió Europea, amb la intenció d'augmentar la seva competitivitat mundial, no obstant això encara roman el proteccionisme en alguns sectors, especialment l'agricultura.
La recessió global del 2009 també va afectar l'economia suïssa, a causa de la retracció de la demanda mundial. El Banc Nacional de Suïssa efectivament va adoptar durant cert període una taxa zero d'interès, amb la intenció d'impulsar l'economia i evitar una valorització del franc suís. Possiblement l'economia creixerà poc durant l'any 2010, i el govern ja planeja un nou paquet d'estímuls.

## Referències

* ↑ Income Distribution and Poverty in OECD countries – OCDE – octubre de 2008
* ↑ Statistique du marché du travail
* 1 2 3 https://www.cia.gov/library/publications/the-world-factbook/geos/sz.html Arxivat 2018-01-12 a Wayback Machine.
# Rayle

Rayle és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 139 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Rayle tenia 139 habitants, 54 habitatges, i 38 famílies. La densitat de població era de 58,3 habitants/km².
Dels 54 habitatges en un 29,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,3% hi vivien parelles casades, en un 9,3% dones solteres, i en un 29,6% no eren unitats familiars. En el 27,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,9% tenia menys de 18 anys, un 5% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 26,6% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 114,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.229 $ i la renda mediana per família de 33.542 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.458 $ mentre que les dones 16.667 $. La renda per capita de la població era de 15.160 $. Entorn del 15,8% de les famílies i el 26,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Rayle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Rayle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fuente de Piedra

Fuente de Piedra és un municipi d'Andalusia, a la província de Màlaga, al costat de la Reserva Natural Llacuna de Fuente de Piedra, a 443 metres sobre el nivell del mar. Té 90,15 km² de superfície i 2.341 habitants (2007).

## Context geogràfic

El municipi de Font de Pedra està situat en la meitat occidental de la comarca d'Antequera, i s'estén des de les terres de Campillos fins al límit de la província de Màlaga amb la de Sevilla. El seu paisatge, de relleu molt suau i cobert de camps d'olivera i cereal, està dominat per l'enorme Llacuna de Fuente de Piedra, en la qual l'interès ecològic per la important colònia de flamencs que alberga (s'han pogut quantificar en anys bons fins a 10.000 parelles reproductores), se li uneix la bellesa paisatgística de la seva extensa làmina d'aigua. Ni tan sols en els anys secs, quan el nivell de la llacuna disminueix, desapareix l'espectacularitat de la zona.

## Història

La presència de la llacuna va determinar l'assentament de pobladors en la zona ja en èpoques prehistòriques. D'acord amb les restes oposades, sembla que l'home ja va estar aquí en el solutrense i des de llavors va romandre en aquestes terres de forma continuada fins a l'arribada dels ibers. Aquests es van constituir en cultura autòctona i van mantenir relacions comercials amb fenicis i cartaginesos. Ocupat el lloc pels romans en el segle iii aC, va rebre el nom de "Fons Divinus" -Font Divina- en reconeixement de les propietats medicinals de les aigües de la seva font. La proliferació de jaciments marquen la importància de la zona durant l'Alt i Baix Imperi.
En 1461, don Rodrigo Ponce de León, Senyor de Marchena, i Luis de Pernía, capità de la guarnició d'Osuna, prenen possessió del lloc després de la batalla del Madroño i expulsen als moros que hi habitaven. D'aquesta manera va quedar abandonada fins a 1547 que Antequera decidí crear un raval per a allotjar als malalts renals, que en gran nombre es traslladaven a prendre aigües de la seva font. La importància d'aquestes aigües va contribuir a un apogeu comercial de la zona, ja que s'arribaven a exportar al Nou Món i al Regne de Nàpols.
Després de la prosperitat dels segles xvi i xvii, el segle xviii i fins a principis del segle xix foren de crisi, ja que les contínues sequeres de la Llacuna Salada van afavorir l'expansió d'epidèmies que van causar estralls en la població i mala fama al lloc. Llavors, el motiu de l'epidèmia es va atribuir als vapors que exhalaven les aigües estancades de la font per falta de corrent. En 1959 es va decidir enterrar-la. Des de 1983 es va intentar recuperar, aconseguint-se anys més tard, passant a constituir el símbol del municipi.
# Sawyer (Kansas)

Sawyer és una població del Comtat de Pratt a l'estat de Kansas (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Sawyer tenia 124 habitants., 57 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 368,3 habitants/km².
Dels 57 habitatges en un 14% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 1,8% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 28,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 14% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,18 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,6.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,7% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 23,4% entre 25 i 44, un 35,5% de 45 a 60 i un 19,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.688 $ i la renda mediana per família de 32.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 22.083 $. La renda per capita de la població era de 12.357 $. Entorn del 12,5% de les famílies i el 17,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sawyer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sawyer». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.