OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Luci Corneli Lèntul (cònsol 199 aC)

Luci Corneli Lèntul (llatí: Lucius Cornelius L. f. L. n. Lentulus) va ser un magistrat romà dels segles iii i ii aC. Era fill de Luci Corneli Lèntul Caudí, que va ser cònsol l'any 201 aC, i formava part de la família dels Cornelis Lèntuls, d'origen patrici. Va morir l'any 173 aC.
Probablement és el Lèntul nomenat decemvir sacrorum l'any 213 aC. Va ser pretor a Còrsega i Sardenya el 211 aC. L'any 206 aC va anar a Hispània per substituir a Escipió com a procònsol als territoris de la Hispània Citerior, nomenament que es va fer el 205 aC.
Quan, el 205 aC, Escipió va sortir d'Hispània i va anar a Àfrica, Indíbil es va tornar a revoltar, reunint un exèrcit de trenta mil homes i quatre mil cavallers. Però els romans, dirigits per ell i per Luci Manli Acidí, procònsol de la Hispania Ulterior, es van enfrontar als rebels i els van derrotar. Indíbil va morir a la lluita, però Mandoni va poder escapar amb les restes de l'exèrcit. Aviat, però, va ser lliurat als romans pels mateixos seguidors i executat. Malgrat que li hauria correspost un triomf al seu retorn a Roma, només va rebre una ovació, perquè el seu rang era únicament proconsular i no consular. A Hispània, durant el seu govern de més de quatre anys, va recaptar 44.000 lliures de plata i 2.500 d'or. Finalment, el 199 aC va assolir el consolat, juntament amb Publi Vil·li Tàpul. L'any 198 aC va ser procònsol a la Gàl·lia.

## Referències

* ↑ Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. II. Londres: Taylor and Walton, 1846, p. 729.
* ↑ Titus Livi, Ab Urbe Condita, llibre XXVIII, 25-34)
* ↑ Titus Livi. Ab Urbe Condita XXV, 2 i 41; XXIX, 2,11,13,23; XXXI,49
# Superior (Iowa)

Superior és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 142 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Superior tenia 142 habitants, 57 habitatges, i 40 famílies. La densitat de població era de 130,5 habitants/km².
Dels 57 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,4% hi vivien parelles casades, en un 3,5% dones solteres, i en un 29,8% no eren unitats familiars. En el 24,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,03.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,1% tenia menys de 18 anys, un 7% entre 18 i 24, un 26,1% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 105,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.000 $ i la renda mediana per família de 39.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.333 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 25.486 $. Cap de les famílies i el 3,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Superior». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Superior». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Simfonia núm. 3 (Dvořák)

La simfonia núm. 3,op. 10, en mi bemoll major d'Antonín Dvořák va ser composta entre l'abril del 1873 i el 4 de juliol del mateix any. També va ser revisada els anys 1887 i 1889. La seva estrena va tenir lloc el 29 de març del 1874 a Praga sota la batuta de Bedřich Smetana. Fou la primera de les simfonies de Dvořák que es va tocar en públic. L'obra té influències de Wagner i també algunes de Berlioz. Té una durada d'uns 37 minuts.

## Moviments

* Allegro moderato
* Adagio molto, tempo di marcia
* Finale. Allegro vivace

## Instrumentació

* Flautí
* 2 flautes
* 2 oboès
* Corn anglès
* 2 clarinets
* 2 fagots
* 4 trompes
* 2 trompetes
* 3 trombons
* Tuba
* Timbales
* Triangle
* Arpa
* Violins
* Violes
* Violoncels
* Contrabaixos

## Referències

* 1 2 «http://www.antonin-dvorak.cz/en/symphony3». [Consulta: 22 abril 2019].
* 1 2 «https://www.allmusic.com/composition/symphony-no-3-in-e-flat-major-b-34-op-10-mc0002366473». [Consulta: 22 abril 2019].
* ↑ «https://www.wusf.usf.edu/classical_music/program/antonin_dvorak_symphony_no_3_in_e_flat_op_10_0». Arxivat de l'original el 22 d’abril 2019. [Consulta: 22 abril 2019].
# Francesc Miñana i Armadàs

Francesc Miñana i Armadàs (Barcelona, 26 de març de 1929 - Barcelona, 3 d'agost de 2024) fou un directiu de serveis socials català.
Es va dedicar a l'ensenyament d'infants i joves invidents o amb greus deficiències visuals, i va ser director del Centre de Recursos Educatius Joan Amades. Des del 1990 també va ser president de la fundació Orfeó Gracienc. El 1998 va rebre la Creu de Sant Jordi i ra impulsat la Fundació Francesc Miñana Armadàs per a la integració de les persones invidents i per a proposar l'eliminació de les barreres arquitectòniques per a les persones amb discapacitat. El 2012 va rebre la Medalla d'Honor de Barcelona. Va publicar els llibres autobiogràfics Els altres i jo (1995), amb pròleg de Francesc Candel, i La petita història d'una gran lluita (2004). L'any 2015 publicà el llibre Documento Marisa Cabañeros com un homenatge a la seva esposa, tot explicant la història de les entitats dedicades als cecs de Catalunya des del segle xix, amb les seves impressions de tota la feina feta.

## Referències

* ↑ «Mor Francesc Miñana i Armadàs, referent en la lluita per la integració dels cecs». El Punt Avui, 06-08-2024 [Consulta: 24 agost 2024].
* ↑ «Els Altres i jo». diba [Consulta: 17 febrer 2015].
* ↑ «La Petita història d'una gran lluita : 1931-1961 : apunts per a la història». ICGC [Consulta: 17 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Biografia
* Fitxa al web de l'Ajuntament de Barcelona
* Fitxa al web del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya
# Mercat Vell de Sitges

El Mercat Vell de Sitges és un edifici del 1889 de l'arquitecte municipal de Sitges Gaietà Buïgas i Monravà situat a Sitges (Garraf). Forma part de l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici situat al nucli més antic de Sitges, al costat de la Casa de la Vila. Es tracta d'una construcció d'una sola nau amb coberta a dues vessants. La façana de maó vist, és de composició simètrica i presenta com a element més remarcable la marquesina de ferro de l'entrada. L'edifici va ser concebut com una obra isolada, amb façanes a la plaça de l'Ajuntament i al carrer d'en Bosc (que fa angle recte). El mercat es va inaugurar el 1890, i el 1935 se li va afegir un cos, dedicat a mercat del peix, que uní el mercat a altres edificis.

## Història

Va ser projectat i dirigit per l'arquitecte municipal Gaietà Buïgas i Monravà, i és la primera construcció en ferro de la vila. Els plànols daten de l'any 1889. La subhasta de les obres fou adjudicada a Pere Ferran per 24.700 ptes. La inauguració oficial del mercat es va fer el 15 d'agost del 1890. De l'any 1891 es conserven encara els dibuixos originals de la marquesina de ferro colat de l'entrada, realitzats també per Gaietà Buïgas. L'any 1935 s'hi van fer obres d'engrandiment.
L'antic mercat va ser substituït per un de nou davant de l'estació de tren, inaugurat el 1986, i va tancar definitivament a començament de la dècada del 1990
Un cop tancat va passar a tenir usos culturals i entre el 2010 i mitjan 2021 va estar ocupat per la Casa Bacardí, un espai dedicat a difondre la història d'aquesta empresa de begudes i del seu fundador, Facund Bacardí i Massó, sitgetà de naixement.

## Referències

* 1 2 3 «Mercat Vell de Sitges». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].
* ↑ «Una mica d'història del Mercat de Sitges». Mercat Sitges. Arxivat de l'original el 25 de juny 2020. [Consulta: 29 setembre 2023].
* ↑ «Sitges: Mercat Vell». 48h Open House Barcelona, Edició 2023. [Consulta: 29 setembre 2023].

## Bibliografia

* Servei del Patrimoni Arquitectònic El Baix Penedès. El Garraf Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1991. Col. Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya 3. ISBN 84-393-1227-X
* Isabel Coll Arquitectura de Sitges 1800-1930 Sitges: Ajuntament, 2001. Segona edició ISBN 84-931852-0-5
* Isabel Coll i Mirabent L'antic mercat de Sitges, article a Miscel·lània penedessenca 1987
# Iuri Iakímov

Iuri Iakímov (rus: Юрий Александрович Якимов) (Xakhtiorsk, 28 de febrer de 1953) és un remer rus, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del quàdruple scull del programa de rem. Formà equip amb Ievgueni Duléiev, Aivar Lazdenieks i Vitautas Butkus.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles en el quàdruple scull al Campionat del Món de rem, de plata el 1974 i de bronze el 1975.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Yury Yakimov». [Consulta: 22 agost 2022].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Doppelvierer - Herren». [Consulta: 21 agost 2022].
# Shorewood (Illinois)

Shorewood és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2008 est. tenia 15.521 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shorewood tenia 7.686 habitants, 2.565 habitatges, i 2.146 famílies. La densitat de població era de 762,9 habitants/km².
Dels 2.565 habitatges en un 43,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 73,2% hi vivien parelles casades, en un 7,3% dones solteres, i en un 16,3% no eren unitats familiars. En el 13,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 30,4% entre 25 i 44, un 26,8% de 45 a 60 i un 6,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96 homes.
La renda mediana per habitatge era de 76.842 $ i la renda mediana per família de 81.759 $. Els homes tenien una renda mediana de 56.935 $ mentre que les dones 32.336 $. La renda per capita de la població era de 28.199 $. Aproximadament l'1,1% de les famílies i el 2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shorewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shorewood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Trachelyopterus lacustris

Trachelyopterus lacustris és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540.
* 1 2 BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 086622131X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lütken, C. F. 1874. Siluridae novae Brasiliae centralis a clarissimo J. Reinhardt in provincia Minas-geraës circa oppidulum Lagoa Santa, praecipue in flumine Rio das Velhas et affluentibus collectae, secundum characteres essentiales breviter descriptae. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1874 (núm. 1): 29-36.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Wilton (Iowa)

Wilton és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 2.829 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Wilton tenia 2.842 habitants, 1.105 habitatges, i 784 famílies. La densitat de població era de 584,1 habitants/km².
Dels 1.105 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,2% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 29% no eren unitats familiars. En el 25,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,54 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 13,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 44.278 $ i la renda mediana per família de 49.615 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.146 $ mentre que les dones 23.350 $. La renda per capita de la població era de 18.445 $. Entorn del 5,5% de les famílies i el 6,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Wilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Wilton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Simfonia núm. 3 (Khatxaturian)

La Simfonia núm. 3 en mi menor, op. 67, d'Aram Khatxaturian, subtitulada Simfonia–Poema, va ser composta l'any 1947 per al 30è aniversari de la Revolució Russa i es va estrenar a Leningrad el 13 de desembre a càrrec de la Filharmònica de Leningrad dirigida per Ievgueni Mravinski.
Va ser la seva última aportació al gènere. Originalment concebut com un poema simfònic, és una simfonia d'un sol moviment que inclou un solo d'orgue i quinze trompetes, concebuda com un himne de lloança de la Unió Soviètica, amb Khatxaturian dient que "volia que aquesta obra expressés l'alegria i l'orgull del poble soviètic pel seu gran i poderós país". Tanmateix, l'estil cru i estrident de l'obra, que s'ha relacionat amb l'avantguarda constructivista soviètica dels anys vint, i l'estructura i la instrumentació poc ortodoxes van descontentar les autoritats culturals estalinistes, i va ser condemnada com a formalista en el decret de Jdànov de 1948.

## Discografia

* Orquestra Simfònica de Chicago - Leopold Stokowski. Segell vermell de RCA, 1969.
* Filharmònica de Moscou – Kirill Kondrashin, G. Grodberg, organista. Melodiya, data desconeguda, ca. 1960)
* Filharmònica de Leningrad – Ievgueni Mravinski. Melodiya, 1983.
* Filharmònica Armènia - Loris Tjeknavorian. ASV, 1993.
* BBC Philharmonic – Fedor Glushchenko. Chandos, 1993.

## Referències

* ↑ Ressenya del llançament de MPO/Kondrashin de Melodiya per Rob Barnett a musicweb-international.com
* ↑ Notes de programa de Tom Wachunas de la pàgina web de Canton Symphony
* ↑ Commentary on the composition in Guide de la Musique Symphonique by F.R. de Tranchefort et al., page 392
* ↑ OCLC 38181847.
* ↑ OCLC 32710586. Issued 1994.
# Parksdale

Parksdale és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 2.688 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Parksdale tenia 2.688 habitants, 594 habitatges, i 513 famílies. La densitat de població era de 579,8 habitants/km².
Dels 594 habitatges en un 55,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,1% hi vivien parelles casades, en un 16,3% dones solteres, i en un 13,5% no eren unitats familiars. En el 9,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 4,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,69.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 40,1% tenia menys de 18 anys, un 12,7% entre 18 i 24, un 26,4% entre 25 i 44, un 14,8% de 45 a 60 i un 6% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 23 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 109,2 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 29.821 $ i la renda mitjana per família de 28.287 $. Els homes tenien una renda mitjana de 26.181 $ mentre que les dones 24.219 $. La renda per capita de la població era de 7.129 $. Entorn del 30,8% de les famílies i el 34,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Parksdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Parksdale». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Districte de Tarba

El districte de Tarba és un dels tres districtes del departament francès dels Alts Pirineus a la regió d'Occitània. Té 19 cantons i 225 municipis. El cap del districte és la prefectura de Tarba.

## Cantons

* cantó d'Aurelhan
* cantó de Bordèras
* cantó de Castèthnau de Manhoac
* cantó de Castèthnau de Ribèra Baisha
* cantó de Galan
* cantó de La Lobèra
* cantó de Mauborguet
* cantó d'Aussun
* cantó de Poiastruc
* cantó de Rabastens de Bigòrra
* cantó de Semiac
* cantó de Tarba-1
* cantó de Tarba-2
* cantó de Tarba-3
* cantó de Tarba-4
* cantó de Tarba-5
* cantó de Tornai
* cantó de Trie-sur-Baïse
* cantó de Vic de Bigòrra

## Vegeu també

* Cantons dels Alts Pirineus
# Galina Iermolàieva (remera)

Galina Iermolàieva (rus: Галина Никаноровна Ермолаева) (Sant Petersburg, 21 d'octubre de 1948) és una remadora russa, ja retirada, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla de plata en la competició del quàdruple scull amb timoner del programa de rem. Formà equip amb Anna Kondràixina, Larisa Alexandrova, Nadejda Txernixeva i Mira Bryunina.
En el seu palmarès també destaquen dues medalles d'or al Campionat del món de rem, el 1974 i 1975, així com dues medalles d'or i una de plata al Campionat d'Europa de rem entre el 1970 i 1972, sempre en el doble scull. A nivell nacional va guanyar set campionats soviètics, entre 1970 i 1976.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Galina Yermolayeva». [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Galina JERMOLAJEVA» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-06-02. [Consulta: 27 maig 2023].
* ↑ «Архив Новостей», 24-09-2016. Arxivat de l'original el 2016-09-24. [Consulta: 27 maig 2023].
# Southern View

Southern View és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.695 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Southern View tenia 1.695 habitants, 798 habitatges, i 453 famílies. La densitat de població era de 1.234,8 habitants/km².
Dels 798 habitatges en un 24,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,9% hi vivien parelles casades, en un 10,9% dones solteres, i en un 43,2% no eren unitats familiars. En el 36,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 15,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,8% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 21,8% de 45 a 60 i un 19,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.964 $ i la renda mediana per família de 47.386 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.284 $ mentre que les dones 27.188 $. La renda per capita de la població era de 18.633 $. Aproximadament el 4,7% de les famílies i el 7,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Southern View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Southern View». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Trachinops brauni

Trachinops brauni és una espècie de peix de la família Plesiopidae i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G. R. 1977. A revision of the plesiopid fish genus Trachinops, with the description of a new species from Western Australia. Rec. West. Aust. Mus. v. 5 (núm. 1): 59-72.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.