OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Grau sexagesimal

Un grau sexagesimal (símbol °) és una unitat de mesura dels angles del pla definit com a la sexagèsima part de qualsevol dels angles (iguals) d'un triangle equilàter.
Equival a la norantena part de l'angle recte. Es relaciona amb el radiant per mitjà de:
El grau es divideix en 60 minuts d'arc (contraposat al minut, unitat de temps, seixantena part de l'hora), i cada minut d'arc es divideix en 60 segons d'arc.
$1^{\circ }={\frac {2\cdot \pi }{360}}{\mbox{ rad}}={\frac {\pi }{180}}{\mbox{ rad}}\approx 0,01745{\mbox{ rad}}$
$1{\mbox{ rad}}={\frac {360^{\circ }}{2\cdot \pi }}={\frac {180^{\circ }}{\pi }}\approx 57^{\circ }\,17'\,45''$
Els seus divisors són:
* Un grau sexagesimal són seixanta minuts sexagesimals (1° = 60′) (a vegades abreujats arcmin)
* Un minut sexagesimal són seixanta segons sexagesimals (1′ = 60″)
En una calculadora, quan sobre un angle actua una funció trigonomètrica s'acostuma a expressar en graus i part decimal de grau.
sin (47° 52′ 38″) = sin (47,877222..) = 0,741709...
Així 32,4762° = 32° 28′ 34,32″ on els divisors del segon sexagesimal sí que usen el sistema decimal.
Altres unitats per a mesurar angles del pla són el radiant i el grau centesimal.
A les calculadores s'acostuma a indicar les unitats utilitzades en els càlculs d'angles amb les abreviatures següents:
| graus sexagesimals | DEG |
| radiants | RAD |
| graus centesimals | GRA |
El sistema sexagesimal de mesurament d'angles :
| unitat | valor | símbol | abreviatura(es) |
| grau | 1/360 cercle | ° símbol de graus | º |
| minut d'arc | 1/60 graus | ′ (símbol de minuts) | ${\hat {'}}$ |
| segon d'arc | 1/60 minuts d'arc | ″ (símbol de segons) | ″ |
| mil·lèsimes de segon d'arc | 1/1000 segons d'arc | | msa |

## Origen

El sistema sexagesimal va ésser utilitzat des del temps dels sumeris.
El triangle equilàter, anomenat el triangle perfecte (angles iguals i costats iguals), fàcil de reproduir com a eina de mesura, podria haver sigut una mesura patró. La divisió del seu angle en el sistema sexagesimal és el grau (del llatí gradus: graó o esglaó, però també rang militar o sigui elevació).

## Vegeu també

* Segon

## Referències

* 1 2 Corbalán Yuste, F. et al.. Gamma 2 : matemàtiques : Educació Secundària, segon curs. 1a.. Barcelona: Vicens Vives, 2003, p. 93. ISBN 84-316-6978-2.
* ↑ Weisstein, Eric W. «Radian». MathWorld. [Consulta: 29 octubre 2018].
* ↑ Numeració Babilònica (anglès)
# Reserva Hopi

La Reserva Hopi és una reserva índia dels amerindis hopi, una tribu reconeguda federalment, i tewa d'Arizona, envoltat totalment per la Nació Navajo, als comtats de Navajo i Coconino del nord-est d'Arizona, Estats Units. Té una superfície de 6.557,262 km² i 6.946 habitants segons el cens de 2000. La Reserva Hopi, com la majoria d'Arizona però a diferència de la Nació Navajo, no observa l'horari d'estiu. Fins fa poc les dues nacions compartien l'àrea d'ús comú Navajo-Hopi. La partició d'aquesta zona, coneguda com a Black Mesa o Big Mountain per les lleis del Congrés el 1974 i 1996, s'ha traduït en la continuació de la controvèrsia.
El sistema de viles és basat al voltant de tres meses a l'estil pueblo, que s'ha utilitzat tradicionalment pels hopi. Walpi és el poble més antic de First Mesa, que fou establert en 1690 després que els pobles al peu de la mesa Koechaptevela fossin abandonats per por a les represàlies espanyoles després de la revolta Pueblo de 1680. Els tewa viuen a First Mesa. Els hopi també ocupen Second Mesa i Third Mesa. La comunitat de Winslow West està fora de les terres de la reserva de la nació hopi.

## Organismes

El Consell Tribal Hopi és l'òrgan de govern local format per funcionaris electes dels diferents pobles de reserva. Els seus poders se li dona a la Constitució Tribal Hopi.
Els hopi consideren llur vida a la reserva (en particular la residència del clan tradicional, la vida espiritual a la kiva de la mesa, i llur dependència del blat de moro) una part substancial i crítica del "quart món".
La Hopi High School és l'institut d'ensenyament secundari per als residents de la reserva. Hopi Radio és una emissora que emet programes tradicionals hopi i típics americans per a la reserva.

## Comunitats

* Keams Canyon
* Lower i Upper Moenkopi Arxivat 2007-02-05 a Wayback Machine.
* Polacca
* Winslow West
* Yuh Weh Loo Pah Ki (Spider Mound) Arxivat 2007-02-05 a Wayback Machine.
New Oraibi o Kiqotsmovi (Kykotsmovi) Viles tradicionals
First Mesa
* Waalpi (Walpi)
* Hanoki (Hano o Tewa)
* Sitsomovi (Sichomovi)
Second Mesa
* Songoopavi (Shongopavi)
* Musangnuvi (Mishongnovi)
* Sipawlavi (Shipaulovi)
Third Mesa
* Hoatvela (Hotevilla)
* Paaqavi (Bacavi)
* Munqapi (Moencopi)
* Orayvi (Oraibi)

## Referències

* ↑ «Short History of Big Mountain - Black Mesa».
* ↑ «Navajo - Hopi Long Land Dispute».

## Enllaços externs

* La tribu Hopi
* Hopi Indian Reservation Community Profile - Arizona Department of Commerce Arxivat 2008-09-15 a Wayback Machine.
* Hopi Radio
# Xavier Salvatella

Xavier Salvatella (Barcelona, 1972) és professor d'investigació ICREA a l'Institut de Recerca Biomèdica (IRB Barcelona).
Nascut el 1972 a Barcelona, Espanya, Xavier Salvatella és llicenciat i doctor en Ciències Químiques per la Universitat de Barcelona i màster per la Universitat de Londres. Va treballar amb Michele Vendruscolo i Christopher Dobson al Departament de Química de la Universitat de Cambridge (Regne Unit), i des de juliol de 2008 és Investigador ICREA a l'IRB Barcelona.
La recerca del Dr. Salvatella es troba entre els camps de la química i la biologia, i s'ha centrat a comprendre com l'estructura i la dinàmica de les macromolècules biològiques estan relacionades amb les malalties. Per abordar aquesta qüestió, Salvatella desenvolupa nous mètodes per estudiar la forma que adopten les proteïnes i resoldre simultàniament tant l'estructura com el seu moviment en una àmplia gama d'escales temporals. Ha estat premiat per dur a terme un projecte finançat pel Consell Europeu de Recerca, el principal òrgan europeu de finançament de la recerca d'excel·lència.

## Referències

* ↑ «Xavier Salvatella». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 17 febrer 2016].
# Dueñas

Dueñas és un municipi de la província de Palència, a la comunitat autònoma de Castella i Lleó, Espanya. El municipi ostenta el títol de Conjunt Històric-Artístic des del 6 de juliol de 1967 i el títol de Ciutat i el tractament d'Excel·lentíssim al seu ajuntament des del 3 d'agost de 1928, atorgat pel monarca Alfons XIII, en reconeixement del seu "creixent desenvolupament de l'agricultura, la indústria i el comerç, i per la seva constant adhesió a la Monarquía". Els fets històrics transcorreguts a la vila i el gran volum de manifestacions artístiques de qualitat, amb construccions populars típicament castellanes i les coves i bodegues, la van fer mereixedora d'aquestes denominacions.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1991 | 1996 | 2001 | 2004 |
| 3090 | 2985 | 2964 | 3029 |
# Districte de Riam

El Districte de Riam és un dels 5 districtes del departament francès del Puèi Domat, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Té 13 cantons i 137 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Riam.

## Cantons

cantó d'Aigapersa - cantó de Combaronda - cantó d'Enesat - cantó de Manzac - cantó de Menat - cantó de Montagut - cantó de Pionsat - cantó de Pontaumur - cantó de Pontgibaud - cantó de Randans - cantó de Riam Est - cantó de Riam Oest - cantó de Sant Gervais d'Auvernha

## Vegeu també

* Cantons del Puèi Domat
# Reserva índia Alexis 133

La reserva índia Alexis 133 és una reserva índia a Alberta envoltada pel comtat Lac Ste. Anne. És una de les quatre reserves sota govern de la Primera Nació Alexis Nakota Sioux. Té una extensió de 57,29 km² i una població en 2011 de 817 habitants, dels quals només 155 parlen llengua stoney.

## Referències

* ↑ Canadian Geographical Names Database listing
* ↑ «Lac Ste. Anne County Map». Lac Ste. Anne County, 2012. [Consulta: 10 agost 2013].
* ↑ «Indian and Northern Affairs Canada "Reserves/Villages/Settlements Detail». Arxivat de l'original el 2014-05-02. [Consulta: 29 novembre 2014].
# Districte de Clarmont d'Alvèrnia

El Districte de Clarmont d'Alvèrnia és un dels 5 districtes del departament francès del Puèi Domat, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Té 25 cantons i 119 municipis. El cap del districte és la prefectura de Clarmont d'Alvèrnia.

## Cantons

cantó d'Aubièra - cantó de Belmont - cantó de Bilhom - cantó de Borg Lastic - cantó de Chamalèira - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Centre - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Est - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Nord - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Nord-Oest - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Oest - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Sud - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Sud-Est - cantó de Clarmont d'Alvèrnia Sud-Oest - cantó de Cornon d'Auvernha - cantó de Gersat - cantó d'Erment - cantó de Montferrand - cantó de Pont del Chastèl - cantó de Ròchafòrt - cantó de Roiat - cantó de Sant Amanç-Talenda - cantó de Sant Dier d'Auvèrnha - cantó de Verteson - cantó de Veira-Monton - cantó de Vic del Comte

## Vegeu també

* Cantons del Puèi Domat
# Michael Storer

Michael Storer (28 de febrer del 1997) és un ciclista australià, professional des del 2017, actualment a l'equip Tudor Pro Cycling Team. S'ha proclamat campió nacional i d'Oceania en categories inferiors. El 2021 va fer un salt significatiu en la seva carrera esportiva, tot guanyant la general del Tour de l'Ain i dues etapes i la general de la muntanya a la Volta a Espanya.

## Palmarès

* 2014
** Campió d'Oceania júnior en contrarellotge
* 2015
** Campió d'Oceania júnior en contrarellotge
** Campió d'Austràlia júnior en ruta
** Vencedor d'una etapa a l'Aubel-Thimister-La Gleize
* 2016
** Campió d'Oceania sub-23 en ruta
** 1r al Gran Premi de Poggiana
** 1r al Gran Premi de la Indústria del marbre
* 2017
** Vencedor d'una etapa a l'An Post Rás
* 2021
** 1r Tour de l'Ain i vencedor d'una etapa
** Vencedor de 2 etapes a la Volta a Espanya i 1r del Gran Premi de la muntanya
* 2021
** 1r Tour de l'Ain i vencedor d'una etapa

### Resultats a la Volta a Espanya

* 2018. 117è de la classificació general
* 2019. 99è de la classificació general
* 2020. 40è de la classificació general
* 2021. 40è de la classificació general. Vencedor de 2 etapes i 1r del Gran Premi de la muntanya
* 2023. 45è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2021. 31è de la classificació general
* 2024: 10è de la classificació general

### Resultats al Tour de França

* 2022. 35è de la classificació general

## Referències

* ↑ Ryan, Barry. «Trentin, Dainese and Storer join Tudor Pro Cycling for 2024». CyclingNews, 02-08-2023. Arxivat de l'original el 3 agost 2023. [Consulta: 28 abril 2024].
* ↑ «Etapa y victoria final del australiano Michael Storer en el Tour de l'Ain / Profesionales / Noticias del ciclismo / BICI CICLISMO». [Consulta: 26 setembre 2021].
* ↑ «El abecedario resumen de LaVuelta: Las 27 palabras de la 'fiesta de Roglic'» (en castellà), 06-09-2021. [Consulta: 26 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Michael Storer a ProCyclingStats
# Charles Dekeukeleire

Charles Dekeukeleire (1905-1971) fou, juntament amb Henri Storck, un dels primers realitzadors de cinema experimental a Bèlgica. Des de molt jove es va inspirar en les teories d´Epstein, Dullac o Vertov per elaborar films en els que explorava noves formes cinematogràfiques. Va ser també crític de cinema, i va participar en diverses publicacions artístiques, com 7 Arts. Malgrat que Dekeukeleire deu el seu renom a la contribució que va fer a l'avantguarda cinematogràfica, a partir dels anys 30 es va allunyar del cinema experimental i es va centrar en el documental, gènere al qual pertany gran part de la seva producció.

## Referències

* ↑ «Charles Dekeukeleire». web. Centre de Cultura Contemporània de Barcelona (CC-BY-SA via OTRS). [Consulta: 4 abril 2016].
# Tennant (Iowa)

Tennant és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 73 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Tennant tenia 78 habitants, 34 habitatges, i 24 famílies. La densitat de població era de 39,7 habitants/km².
Dels 34 habitatges en un 15,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,8% hi vivien parelles casades, en un 3,1% dones solteres, i en un 25% no eren unitats familiars. En el 21,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,67.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 13,7% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 26% de 45 a 60 i un 30,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 96,9 homes.
Cap de les famílies i l'1,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Tennant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Tennant». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Districte de Belac

El Districte de Belac és un dels tres districtes del departament de l'Alta Viena, a la regió de la Nova Aquitània. Té 8 cantons i 63 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Belac.

## Cantons

cantó de Belac - cantó de Becinas - cantó de Chastél Ponçac - cantó de Le Daurat - cantó de Manhac la Vau - cantó de Masères - cantó de Nantiac - cantó de Sent Sepise

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Viena
# Províncies Unides de l'Amèrica Central

Les Províncies Unides de l'Amèrica Central foren un país independent des del juliol de 1823 fins al 1841. Es va constituir com una federació dels següents estats: Guatemala, Hondures, El Salvador, Nicaragua i Costa Rica. A la dècada del 1830 s'hi va afegir un nou estat, Los Altos, amb capital a Quetzaltenango, que ocupava parts del que avui dia són les terres altes de Guatemala i l'estat mexicà de Chiapas.
També va ser coneguda com els Estats Units de l'Amèrica Central i, segons la constitució de 1824, Federació de Centreamèrica.

## Història

Les províncies de l'Amèrica Central formaven part del virregnat de la Nova Espanya i aquesta sota el govern d'Espanya. Mèxic va proclamar-ne la independència el 1821 i es va conformar un sistema de govern monàrquic conegut com l'Imperi Mexicà. Les províncies de l'Amèrica Central van proclamar la seva independència d'Espanya el 15 de setembre de 1821 i es van unir a Mèxic. Però, amb la dissolució de l'Imperi Mexicà i la instauració del sistema republicà mexicà el 1823, les províncies centreamericanes es van separar de Mèxic i van formar una federació d'estats independent. Cal esmentar que l'estat de Chiapas, originalment considerat una província de l'Amèrica Central, va decidir, per referèndum, romandre com a territori mexicà, i que en 1821 Guatemala va signar un acord fronterer amb el Regne Unit que autoritzava la creació de l'Hondures Britànica.
Els liberals centreamericans tenien esperances en la constitució d'aquesta federació d'estats, la qual esperaven que evolucionaria cap a un estat modern i democràtic, enriquit principalment pel comerç internacional que es realitzava entre l'oceà Atlàntic i l'oceà Pacífic. No obstant això, la república va enfrontar problemes insuperables, amb la forta oposició dels conservadors, l'Església Catòlica i els grans latifundis.
Després d'una guerra civil, la federació es va dissoldre entre el 1838, quan es van independitzar Guatemala, Nicaragua i Hondures i el 1840. Durant el segle xix es va intentar unir de nou els estats de l'Amèrica Central en una sola federació, sense èxit.

## Presidents

* 1823 – 1825: José Cecilo del Valle
* 1825 – 1829: Manuel José Arce
* 1829 – 1830: José Francisco Barrundia (interí)
* 1830 – 1839: Francisco Morazán (va ser cap d'estat de la república fins a 1840)

## Referències

* ↑ «Guatemala y Belice recurren a La Haya para solucionar un conflicto territorial» (en castellà). ABC, 14-06-2019. [Consulta: 19 abril 2020].
* ↑ Staten, Clifford L. The History of Nicaragua (en anglès). ABC-CLIO, 2010, p. 22. ISBN 0313360383.

## Enllaços externs

* Constitucions dels intents d'unificació
* Banderes de les Províncies Unides de l'Amèrica Central
* Mapa de les Províncies Unides de l'Amèrica Central
# Vanneaugobius

Vanneaugobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Vanneaugobius canariensis (Van Tassell, Miller & Brito, 1988)
* Vanneaugobius dollfusi (Brownell, 1978)
* Vanneaugobius pruvoti (Fage, 1907)

## Referències

* ↑ Brownell C. L., 1978. Vanneaugobius dollfusi, a new genus and species of small gobiid with divided ventrals from Morocco (Pisces: Gobiodei). Trans. R. Soc. S. Africa v. 43 (pt 2). 135-145.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Van Tassell, J. L., P. J. Miller & A. Brito. 1988. A revision of Vanneaugobius (Teleostei: Gobiidae), with description of a new species. J. Nat. Hist. v. 22 (núm. 2): 545-567.
* ↑ Brownell, C. L., 1978. Vanneaugobius dollfusi, a new genus and species of small gobiid with divided ventrals from Morocco (Pisces: Gobiodei). Trans. R. Soc. S. Africa v. 43 (pt 2): 135-145.
* ↑ Fage, L., 1907. Essai sur la faune des poissons des îles Baléares et description de quelques espèces nouvelles. Arch. Zool. Expér. Gén. v. 7 (núm. 2): 69-93, Pl. 6.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Struble

Struble és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 85 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Struble tenia 85 habitants, 33 habitatges, i 20 famílies. La densitat de població era de 205,1 habitants/km².
Dels 33 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 51,5% hi vivien parelles casades, en un 6,1% dones solteres, i en un 36,4% no eren unitats familiars. En el 36,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,58 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,48.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 36,5% tenia menys de 18 anys, un 1,2% entre 18 i 24, un 36,5% entre 25 i 44, un 15,3% de 45 a 60 i un 10,6% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 107,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.813 $ i la renda mediana per família de 45.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.875 $ mentre que les dones 21.042 $. La renda per capita de la població era de 16.423 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Struble». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Struble». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Wallers-en-Fagne

Wallers-en-Fagne és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 263 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2007 |
| 232 | 257 | 251 | 225 | 219 | 215 | 253 | 263 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Bernard Navarre | |
# Districte de Rechoard

El Districte de Rechoard és un dels tres districtes del departament de l'Alta Viena, a la regió de la Nova Aquitània. Té 6 cantons i 30 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Rechoard.

## Cantons

Cantó d'Orador de Vairas - cantó de Rechoard - cantó de Sent Junian Est - cantó de Sent Junian Oest - cantó de Sent Laurenç de Gòra - cantó de Samatiá

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Viena
# Riu Tonto

El Tonto és un riu de Mèxic, un important afluent del riu Papaloapan; el qual aporta el 20% del cabal mitjà d'aquest. Prové de la serra de Zongolica i serveix de límit tant als municipis de Tres Valles i Cosamaloapan com entre els estats de Veracruz i d'Oaxaca.
Del 1949 al 1955 el Tonto va ser embassat (478 km²) a la presa Miguel Alemán, on es genera electricitat. Aboca les seves aigües en el municipi de San Miguel Soyaltepec, reiniciant el seu recorregut, el qual se li sumen, per l'esquerra, el riu Chichicazapa i el riu de Enmedio, seguint el seu curs uns 5 km més a terres d'Oaxaca, fins a unir-se amb el riu Amapa, a l'Ámate, on forma la línia limítrofa entre l'estat de Veracruz i el municipi de Tres Valles (en un tram d'aproximadament 20 km) i amb la congregació de Texas (uns 10 km més), pertanyent a la municipalitat de Cosamaloapan on tributa les seves aigües al Papaloapan poc després del pont "Caracol", a l'altura de Tuxtepec, Oaxaca que segueix la seva marxa fins a la barra d'Alvarado (Veracruz).
En el seu curs pel municipi de Tres Valles discorre a les ribes de petites propietats i dels ejidos Paso Corral, Las Marías, Paraíso Río Tonto i Zapote Colorado, i les seves aigües serveixen de proveïment a l'Ingenio Tres Valles i a la fàbrica de paper, com també a la de cola Pennsilvània.
És considerat un dels rius més antics. És tan profund que les seves aigües superficials semblen no córrer, però, porten una gran velocitat al seu interior. El paisatge que circumda el riu es caracteritza per les plantacions de canya i alguns ranxos ramaders, existint potencial per al desenvolupament de projectes d'ecoturisme.

## Referències

* ↑ «La Cuenca del Papaloapan». Mano a mano [Xalapa, Veracruz], 11, 1, 6-2006, pàg. 10 [Consulta: 24 abril 2014].
* ↑ Gerardo Cruickshank «Some Problems of the Papaloapan River Basin». Proceedings of University Seminar on Pollution and Water Resources. Columbia University, 1972 [Consulta: 30 juny 2010].