OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llanpumsaint

Llanpumsaint (gal·lès: "Llan" església + "pum" cinc + "saint" sant) és un petit poble i comunitat al comtat de Sir Gaerfyrddin (en anglès, "Carmarthenshire" - una de les 22 autoritats unitàries del país de Gal·les), Gal·les. Segons l'últim cens de població del Regne Unit, que es va realitzar el 2001, la població de la comunitat de Llanpumsaint és d'uns 595 habitants.
La comunitat de Llanpumsaint inclou el llogarret veí de Nebo, la comunitat i temple Hindú de Skanda Vale, i diversos granges.
Segons el cens de 2001, el 50% dels habitants de la comunitat de Llanpumsaint pot parlar, llegir, i escriure el gal·lès. Aquesta xifra supera considerablement la mitjana de 39% que es va registrar al conjunt del comtat.

## Referències

* ↑ http://www.carmarthenshire.gov.uk/index.asp?locID=3978&docID=-1 Arxivat 2004-11-15 a Wayback Machine. Consell Comunitari de Llanpumsaint
* ↑ http://www.carmarthenshire.gov.uk/index.asp?locID=4473&docID=-1%5BEnllaç+no+actiu%5D Coneixement del Gal·lès a les Comunitats de Sir Gaerfyrddin
* ↑ http://www.carmarthenshire.gov.uk/index.asp?locID=4222&docID=-1 Arxivat 2007-12-23 at Archive.is Estadístiques de la llengua gal·lesa per Sir Gaerfyrddin
# Jordi Casanovas i Miró

Jordi Casanovas i Miró (Barcelona, 25 d'octubre de 1953 - Barcelona, 22 de març de 2020) fou un filòleg català, especialista en epigrafia hebrea medieval.
Es va doctorar en Filologia Semítica (Secció d'Hebreu i Arameu) a la Universitat de Barcelona. La seva especialitat fou l'epigrafia hebrea medieval, a la qual va dedicar la seva tesi doctoral centrada en les inscripcions hebrees funeràries medievals d'Espanya, amb el títol Las inscripciones funerarias hebráicas medievales de España que fou publicada per Brepols el 2004.
Ha estat autor de molts treballs científics i un gran divulgador de l'epigrafia hebrea. Entre els seus treballs hi trobem: Epigrafia Hebrea (Real Academia de la Historia, 2005); El Museu de l'Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona (Barcelona, 2009); Arte románico de Cataluña (MNAC, 2001); Libro de cuentas de un prestamista judío gerundense del siglo XIV (UB, 1990); Art romànic i escultura de Vanguardia (Col·leccions del MNAC, 2001); El viatge a Espanya d'Alexandre de Laborde (1806-1820) (MNAC, 2006) i Nova aproximació a la cronologia del cementiri jueu de Montjuïc-Barcelona (Tamid 4, 2002).
Del 1991 fins a la data del seu traspàs, treballà com a conservador del Museu Nacional d'Art de Catalunya (MNAC).
Fou membre de la Societat Catalana d'Estudis Hebraics, filial de l'Institut d'Estudis Catalans, societat que presidí breument del febrer de 2020 fins a la seva mort, a causa d'un atac de cor, el 22 de març de 2020.

## Referències

* ↑ «Obituari: Jordi Casanovas i Miró, especialista en epigrafia hebrea -estimat amic i company- ens ha deixat sobtadament». Blog del Servei d' Arqueologia i Paleontologia del Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya, 25-03-2020.
* ↑ Sans Casanovas, Sara «Cuando las piedras hablan». La Vanguàrdia, 27-03-2020, pàg. 33.
# Al·luaudita

L'al·luaudita és un mineral de la classe dels minerals fosfats, i dins d'aquesta pertany a l'anomenat grup de l'al·luaudita. Va ser descoberta l'any 1848 al municipi de Skellefteå (Suècia), sent nomenada així en honor de François Alluaud, ceramista francès.

## Característiques químiques

És un fosfat anhidre de sodi, calci, magnesi, ferro i manganès, sense anions addicionals. A la intempèrie s'altera transformant-se en heterosita i purpurita.
Forma una sèrie de solució sòlida amb la ferroal·luaudita (NaFe$^{2+}$(Fe$^{3+}$)₂(PO₄)₃), en la qual la substitució gradual del magnesi i manganès per més ferro va donant els diferents minerals de la sèrie.

## Formació i jaciments

Es forma com un producte de l'alteració dels minerals varulita i arrojadita-(KFe). Molt comú en roques pegmatites de tipus granit, on es forma per metasomatisme sòdic de litiofilites-trifilites, purpurita o ferrisicklerita. També es forma en nòduls fosfàtics en lutites.
Sol trobar-se associat a altres minerals com trifilita, arrojadita, satterlyita, wicksita, wolfeíta o pirita.
Als territoris de parla catalana ha estat descrita al Cap de Creus (Alt Empordà), així com al camp de pegmatites de Cotlliure, al Rosselló.

## Referències

* ↑ «Alluaudite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 29 juliol 2016].
* ↑ Damour, A. «Sur un nouveau phosphate de fer, de manganèse et de soude, l'alluaudite, trouvé dans le département de la Haute-Vienne» (en francès). Annales des Mines, 13, 1848, pàg. 341-350.
* ↑ Moore, P.B. «Alluaudites, wyllieites, arrojadites: crystal chemistry and nomenclature» (en anglès). Mineralogical Magazine, 43, 1979, pàg. 227-235.
* ↑ Bareche, Eugeni. Els minerals de Catalunya. Segle XX. Ed. Museu Mollfulleda de Mineralogia - Grup Mineralògic Català, 2005 [Consulta: 17 novembre 2023].
* ↑ BERBAIN. C, RILEY. T, FAVREAU. G,. Phosphates des pegmatites du massif des Albères. Ed Association Française de Microminéralogie, 2012 [Consulta: 17 novembre 2023].
# Quenemo

Quenemo és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 468 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Quenemo tenia 468 habitants, 169 habitatges, i 128 famílies. La densitat de població era de 430,2 habitants/km².
Dels 169 habitatges en un 42% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,8% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 23,7% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 34% tenia menys de 18 anys, un 7,1% entre 18 i 24, un 29,7% entre 25 i 44, un 20,7% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 28.854 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.019 $ mentre que les dones 14.375 $. La renda per capita de la població era de 9.943 $. Entorn del 19,4% de les famílies i el 24% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Quenemo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Quenemo». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Masoller

Masoller és una localitat del nord-oest del departament de Rivera, a l'Uruguai septentrional. Es troba a escassos quilòmetres de la frontera amb el Brasil.

## Història

La població és coneguda per haver estat el camp de conflicte entre colorados i blancos durant la batalla de Masoller, fent referència a aquesta urbanització, on es va desenvolupar l'últim enfrontament armat de la ja finalitzada Guerra Gran. La victòria dels colorados el 1904 va provocar la mort del cabdill dels blancos, Aparicio Saravia.

## Geografia

Masoller es troba 333 metres sobre el nivell del mar i té una població inferior als 300 habitants, segons les dades del cens del 2004.
A prop del poble naixen el riu Arapey Grande i l'Arroyo Lunarejo en territori uruguaià i les rieres Arroio Gaspar i Arroio Invernada en territori brasiler. L'Arroyo Lunarejo dona nom a al Parc Natural Regional situat catorze quilòmetres de Masoller.
Per l'interior del nucli passa la via rodada Ruta 30.

## Població

D'acord amb les dades del 2004, Masoller tenia 261 habitants.
| Any | Població |
| 1963 | 56 |
| 1975 | 115 |
| 1985 | 61 |
| 1996 | 201 |
| 2004 | 261 |
Font: Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai

### Desenvolupament tecnològic

En 2011 es va inaugurar un espai d'inclusió digital, que té com a objectiu apropar la població rural dels departaments propers a l'ús de les noves tecnologies.

## Commemoració

En setembre de 2018 es va inaugurar un monument al militar Aparicio Saravia, amb un acte on es van concentrar líders i militants del partit blanc. La ubicació del monument és a la vora de la ruta 30 a pocs metres de la població de Masoller.

## Referències

* ↑ Mapa, localització, clima i altres dades de Masoller (anglès)
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai - Cens de 2004 (castellà)
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai 1963–1996 Arxivat 2011-11-23 a Wayback Machine. (DOC)
* ↑ «Inicio › Blog › Eventos › Inauguración Espacio de Inclusión Digital Masoller.» (en castellà). ANTEL - Administración Nacional de Telecomunicaciones, 11-12-2013. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Porras Molina, Hernan. «Veinte mil personas se reunieron en Masoller para inaugurar monumento a Aparicio Saravia» (en castellà). Entorno Inteligente, 09-09-2011. [Consulta: 16 febrer 2020].
* ↑ Araujo, Néstor O. «Veinte mil personas se reunieron en Masoller para inaugurar monumento a Aparicio Saravia» (en castellà). El País, 09-09-2011. [Consulta: 16 febrer 2020].
# Jaume Castro i Forns

Jaume Castro i Forns (Barcelona, 1964) és doctor en Química per la UB i responsable de la Comunitat de Sant Egidi des dels seus orígens a Barcelona el 1989.
Va conèixer el bisbe Joan Carrera abans que fos bisbe, quan residia a Badalona, ja que aquest participà en diverses activitats de la Comunitat de Sant Egidi. El 2013 va escriure Una vida al caire de l'Holocaust. Diàlegs amb un supervivent sobre Jaime Vándor, sobre la seva experiència a l'holocaust.
El 2016 va participar en la presentació del 31 Curs d'Estiu a la Universitat Internacional de la Pau, on va explicar l'impuls de la comunitat de Sant Egidi amb la Federació d'Esglésies Evangèliques per crear corredors humanitaris al Líban, Etiòpia i el Marroc. El mateix any va defensar que les famílies havien d'acollir refugiats.

## Referències

* 1 2 Fernández Poveda, Pere «Jaume Castro: "Des de l'any 2000 han mort més de 27.000 persones al Mediterrani"». Tot Sant Cugat, 14-06-2016 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ «"Els creients poden fer molt per l'acollida i la integració"». Ràdio Estel, 10-10-2018 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ Joaquim Ferrer; Francesc Teruel Joan Carrera. Un bisbe del poble. Editorial Mediterrània, SL, 19 desembre 2014, p. 310–. ISBN 978-84-9979-277-4.
* ↑ «Testigo del holocausto». La Vanguardia, 18-03-2014 [Consulta: 16 març 2019].
* ↑ EFE «La comunidad Sant Egidio acoge a 50 familias de refugiados en Barcelona». La Vanguardia, 01-03-2016 [Consulta: 16 març 2019].

## Enllaços externs

* Entrevista a Jaume Castro, ElpuntavuiTV
* Entrevista a Jaume Castro, 13 de maig de 2018, TV3
* Entrevist a Jaume Castro, 24 desembre 2015, Cadena SER
* Entrevista a Jaume Castro, 22 maig 2016, COPE
# Mistos garibaldi

Els mistos garibaldi, també coneguts com a mistos de cassoleta o rascaparets, eren un tipus de petard petit molt popular a les festes de Sant Joan. Consistien en una tira de cartró gris d'uns 7 cm de llarg amb una fila de punts vermells gruixuts d'uns 7 mm de diàmetre que contenien fòsfor blanc, producte molt tòxic, barrejat amb sesquisulfur de fòsfor. Feien soroll quan eren friccionats contra una superfície aspra, com un mur o una roca. Els mistos garibaldi, juntament amb altres petits petards com les piules, piuletes, bombetes i borratxos, gaudien de molta popularitat amb la canalla de l'època.
L'any 1973 durant les festes de Sant Joan a Catalunya un grup de nens petits, arran d'haver menjat mistos garibaldi, varen patir una intoxicació greu que va dur alguns d'ells a la mort. Degut a llur toxicitat, la manufactura i venda de mistos garibaldi havia estat prohibida ja l'any 1963, però se seguien manufacturant i venent clandestinament a les botiguetes que venien petards durant les festes, comerç molt difícil de controlar.

## Referències

* ↑ «InformToxic». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 gener 2009].
* ↑ La Vanguardia, dimarts 10 juliol 1973, pàgina 5
* ↑ «Sobre els mistos Garibaldi». El Punt Avui, 03-07-2019. [Consulta: 13 març 2025].

## Vegeu també

* Mistos
* Focs d'artifici
# Princeton (Kansas)

Princeton és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 317 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Princeton tenia 317 habitants, 111 habitatges, i 88 famílies. La densitat de població era de 360 habitants/km².
Dels 111 habitatges en un 45% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 65,8% hi vivien parelles casades, en un 9,9% dones solteres, i en un 20,7% no eren unitats familiars. En el 18,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,19.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 33,4% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 18,3% de 45 a 60 i un 9,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 95,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.333 $ i la renda mediana per família de 36.042 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.607 $ mentre que les dones 20.139 $. La renda per capita de la població era d'11.698 $. Entorn del 4,9% de les famílies i el 8,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Princeton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Princeton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Uaru fernandezyepezi

Uaru fernandezyepezi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 19 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 30 °C-34 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Atabapo (conca del riu Orinoco).

## Referències

* ↑ Heckel, J. J., 1840. Johann Natterer's neue Flussfische Brasilien's nach den Beobachtungen und Mittheilungen des Entdeckers beschrieben (Erste Abtheilung, Die Labroiden). Ann. Wien. Mus. Naturges. v. 2: 325-471, Pls. 29-30.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stawikowski, R., 1989. Ein neuer Cichlide aus dem oberen Orinoco-Einzug: Uaru fernandezyepezi n. sp. (Pisces: Perciformes: Cichlidae). Bonner Zool. Beitr. v. 40 (núm. 1): 19-26.
* 1 2 3 «Uaru fernandezyepezi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Stawikowski, R. i U. Werner, 1998. Die Buntbarsche Amerikas, Band 1. Verlag Eugen Ulmer, Stuttgart, Alemanya, 540 p.
* ↑ Taphorn, D., R. Royero, A. Machado-Allison i F. Mago Leccia, 1997. Lista actualizada de los peces de agua dulce de Venezuela. p.55-100. A: E. La Marca (ed.) Catálogo zoológico de Venezuela. vol. 1. Vertebrados actuales y fósiles de Venezuela. Museo de Ciencia y Tecnología de Mérida, Veneçuela.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stawikowski, R., 2002. Erfahrungen mit dem Orinoco-Keilfleckbuntbarsch. Datz,55(8):10-12.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Éloise

Éloise és un municipi francès del departament de l'Alta Savoia i la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps.
# Andreu Marquès i Martí

Andreu Marquès i Martí, com a seglar Miquel Marquès i Martí (Molins de Rei, Baix Llobregat, 18 de desembre de 1937 - Montserrat, Monistrol de Montserrat, Bages, 3 de juny de 2012) fou un filòsof català i monjo del monestir de Montserrat.
Ingressà al monestir de Montserrat el 1957, on seguí estudis eclesiàstics, i fou ordenat sacerdot l'11 de juliol del 1964. A continuació va ampliar els seus estudis de filosofia a la Universitat de Lovaina, a Bèlgica. Es doctorà en filosofia, amb una tesi sobre el racionalisme crític de Hans Albert, per la Universitat Ramon Llull, i s'especialitzà en el racionalisme crític de Karl Popper i Hans Albert. Va impartir classes de filosofia al Monestir de Montserrat des del 1966. A partir de l'any 1970 va donar classes de filosofia a la Facultat de Teologia de Catalunya. En crear-se la Universitat Ramon Llull (URL), l'any 1990, va passar a ensenyar a la Facultat de Filosofia d'aquesta Universitat, d´on va ser professor catedràtic fins que l'any 2009 esdevingué professor emèrit. També va fer classes a la Facultat de Ciències de la Comunicació Blanquerna (URL), a l'Escola Tècnica Superior d´Arquitectura La Salle (URL), a l'Escola de Psicologia de la "Fundació Vidal i Barraquer" i a l'Institut de Teologia de Barcelona, actualment ISCREB. Els anys 1972, 1974 i 1982 va col·laborar durant un trimestre a l'"Institut ecumènic de recerques teològiques" de Tantur, a Jerusalem.
Retornat a Montserrat va ser prefecte de juniors durant dos anys i prefecte d´estudis durant catorze anys, durant els períodes 1969-80 i 1986-88, fou prefecte d'estudis del monestir de Montserrat. Els seus treballs s'han centrat en la filosofia del llenguatge, l'hermenèutica filosòfica i la filosofia contemporània. Des de l'any 1970 al 1987 fou director de la revista Documents d'Església i, entre els anys 2000 i 2008, de la revista Qüestions de Vida Cristiana. Entre altres, publicà Contribució a una crítica filosòfica de l'economicisme (2000) i Comprendre la paraula (2001). Arran de la seva participació en l'Aula de la Fundació Joan Maragall Cristianisme i Cultura del 2010, publicà la biografia intel·lectual i trajectòria personal L'Ofici del Pensador Cristià d'ençà del Vaticà II.

## Referències

* 1 2 Montserrat i Molas, Josep «Andreu Marquès i Martí». Gran Enciclopèdia Catalana (GEC). Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 25 octubre 2020].
* 1 2 «Mor Andreu Marquès i Martí, monjo de Montserrat durant 53 anys». Regió 7, 04-06-2012 [Consulta: 25 octubre 2020].
# Marble (Minnesota)

Marble és una població dels Estats Units a l'estat de Minnesota. Segons el cens del 2000 tenia 695 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Marble tenia 695 habitants, 287 habitatges, i 179 famílies. La densitat de població era de 62,3 habitants per km².
Dels 287 habitatges en un 33,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,7% hi vivien parelles casades, en un 9,8% dones solteres, i en un 37,3% no eren unitats familiars. En el 31,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,1% tenia menys de 18 anys, un 9,4% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.361 $ i la renda mediana per família de 36.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.875 $ mentre que les dones 22.188 $. La renda per capita de la població era de 14.620 $. Entorn de l'11,2% de les famílies i el 15,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Marble». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Marble». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 7 agost 2010].
Viccionari
# Prescott (Kansas)

Prescott és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 280 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Prescott tenia 280 habitants, 109 habitatges, i 58 famílies. La densitat de població era de 470 habitants/km².
Dels 109 habitatges en un 22% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,3% hi vivien parelles casades, en un 11% dones solteres, i en un 45,9% no eren unitats familiars. En el 43,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 25,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,03 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,78.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,8% tenia menys de 18 anys, un 5,4% entre 18 i 24, un 17,9% entre 25 i 44, un 18,2% de 45 a 60 i un 41,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 72,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 23.462 $ i la renda mediana per família de 33.125 $. Els homes tenien una renda mediana de 20.694 $ mentre que les dones 31.875 $. La renda per capita de la població era de 12.811 $. Entorn del 3,7% de les famílies i el 15,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Prescott». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Prescott». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.