OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Riu Mataquito

El riu Mataquito és un curt riu costaner de Xile, situat en els límits de les províncies de Curicó i Talca (Regió del Maule).
Es forma per la unió dels rius procedents dels Andes, el Teno (de 120 km de longitud) i el Lontué (que junt amb la seva font el Colorado, assoleix 126 km), els quals es troben a uns 14 km a l'oest de Curicó, corre vers al sud-oest fins al poble de Huerta, després al nord-oest i per fi a l'oest fins a desembocar en l'oceà Pacífic als 35° 4'S i 72° 12 O.
Forma diversos braços, entre els quals hi resten les fèrtils illes Contuntué, Palquivudi i d'altres. És navegable per embarcacions de poc calat.
En la part pantanosa prop de la seva desembocadura s'hi desenvolupà el 29 d'abril de 1557, una de les batalles més cruentes entre araucans i espanyols; l'anomenada batalla de Mataquito.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 683 (ISBN 84-239-4533-2)
# Riu Sella (País Valencià)

El riu Sella és un riu-rambla de la Marina Baixa que naix al terme de Sella i desemboca al riu de la Vila, que desemboca posteriorment en la mar Mediterrània.
El riu Sella naix per la confluència del barranc de Seguró i Tagarina amb el Barranc de l'Arc, cursos que recullen les aigües del vessant meridional de la Serra d'Aitana.
El riu arriba a la població de Sella, sota el nom de Riu de els Voltes, al que s'uneix pel marge esquerre el barranc de l'Arc i més a baix, també per l'esquerra, els barrancs de Xarquer i el rierol Salat. Posteriorment pansa per Orxeta, que aboca les seves aigües residuals al riu, i finalment conflueix amb el riu de la Vila o Amàdori, just en la cua de l'embassament del mateix nom. Amb aquest, alimenta el pantà de la Vila i les infraestructures hidràuliques que el completen.
Des del seu origen fins a la confluència amb el riu Amadòrio, el riu de Sella cobreix una superfície de 81,11km² i té una longitud de 13,60 km.

## Referències

* ↑ «riu de Sella | enciclopedia.cat». [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ «Ruta 6. Ríos Amadorio, Sella y Penáguila | Rutas Azules de Alicante» (en espanyol europeu). [Consulta: 8 gener 2023].
* ↑ Giménez Font, Pablo «La confluència del riu de Sellaamb l’Amadòrio: memòria de camp». Sarrià. Revista d'investigació i assaig de la Marina Baixa, núm. 11, 2015, p. 107-116. ISSN: 1138-7793.
* ↑ «CANALES: datos del canal completo y estaciones de aforo». [Consulta: 8 gener 2023].
# Robert Cambert

Robert Cambert (París, 1628 - Londres, 1677, es creu que fou assassinat pel seu servent), fou un compositor francès, que es pot considerar el creador de l'òpera francesa.
Deixeble de Chambonnières, durant algun temps fou organista de l'església de Saint Honoré, i després d'intendent de música de la reina mare Anna. Desitjant emular als compositors italians, que mercès a la protecció del cardenal Mazzarino eren els predilectes de la cort, posà en un música un llibret de Perrin titulat La Pastorale, que s'estrenà amb molt d'èxit en el castell d'Issy el 1659; aquesta li seguí el 1661 Arianne ou le mariage de Bacchus, i a aquesta, Adonis (1663).
El 1669 es confià a Perrin la direcció de l'Académia royale de musique amb l'encàrrec de dirigir les representacions d'òpera; Perrin associà en el seu encàrrec a Cambert, que el 1671 va compondre la notable òpera Pomone, a la que seguí, al cap de breu termini, Les peines et les plaisirs de l'amour, però havent-se transferit sorprenentment a Lully el càrrec confiat a Perrin i Cambert, aquest es contrarià i emigrà a Londres, on fou nomenat mestre de capella de Carles II d'Anglaterra.
A banda de les obres citades, publicà Chansons à boire (París, 1665), i La Muette ingrate, escena musical a tres veus.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 10, pàg. 1092. (ISBN 84-239-4510-3)
# Robert Maigret

Robert Maigret (1508 - 1568) fou un músic francès que deixà inspirades cançons a quatre veus, algunes de les quals foren publicades en el Recueil des recueils composés à quatre parties par plusieurs autheurs (París, 1565).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 310 ISBN 84-239-4532-4
# Robert Prescott Stewart

Robert Prescott Stewart (Dublín, 16 de desembre de 1825 - idm, 24 de març de 18949 fou un organista, compositor i musicògraf irlandès, molt influent en la música de l'última meitat del segle xix.
Estudià en el Trinity College, de la seva ciutat nadiua, on tingué entre d'altres professors a Richard Michael Levey i, acabats els seus estudis i conegut ja el seu nom, fou nomenat organista de la catedral de Sant Patrici.
Va publicar composicions de molt mèrit i diversos articles per al Grove Dictionary of Music and Musicians. Fou el primer que introduí en el Regne Unit la practica dels exàmens literaris per a graduar-se de música en les universitats.
Dels múltiples càrrecs pedagògics que va professar, va tenir molts alumnes que més tard li reconeixerien les seves virtuts com a pedagog, entre ells en fou deixeble i admirador seu Harry Crane Perrin que va seguir les seves passes una per una.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 47, pàg. 9210 (ISBN 84-239-4547-2)
# Robert Sandeman

Robert Sandeman (Perth, Escòcia, 29 d'abril, 1718 - Danbury, Connecticut, 2 d'abril, 1771) junt amb el seu sogre John Glas fou el difusor de la secta dels glasites. Només acabar els estudis abraçà amb entusiasme les idees religioses de John Glas, amb una filla del qual es casà més tard. Fou ministre a Perth, Dundee i Edimburg, el 1760 fundà a Londres una congregació i posteriorment es traslladà a Amèrica. El 1765 establí a Portsmouth (Nou Hampshire) la primera església de la seva secta, però més tard es feu sospitós a les autoritats a causa de la seva extremada lleialtat vers Anglaterra. Escrigué Letters on Theron and Aspasio (1757); Some Thoughts on Christianity (1764); The Honour of Marriage (1772).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 53, pàgs.1269-70 ISBN 84-239-4553-7
# Rodrigo Ordóñez

Rodrigo Ordóñez fou un compositor espanyol del segle xvi.
El 28 de novembre de 1553, Ordóñez, clergue de primera tonsura, mestre de capella de Zamora, sol·licita opositar al magisteri de capella de Toledo, vacant per la dimissió d'Andrés Torrentes que no va voler ser suplent de Cristóbal de Morales. L'oposició es verificà el 4 de desembre immediat, i sortí elegit Bartolomé Quevedo per 23 vots contra 14 que aconseguí Ordóñez.
Després acut a Màlaga per oposicions al mateix lloc el 1554, que tampoc assoleix. Amb el pas dels anys aconsegueix la plaça de Salamanca el 1574, de la qual havia estat acomiadat Navarro i al cap de poc ell també hi renuncia, sense que es tinguin més notícies d'aquest compositor, sinó que aconseguí gran fama i que Vicente Espinel fa memòria d'Ordóñez com un dels eminents de l'època, diguen:
| « | Estava el gran Ceballos, cuyas obras dieron tal resplandor en toda España junto a Rodriguez Ordóñez | » |
| — Div. Rimas, Madrid, 1591 |||

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 40 pàg. 226 (ISBN 84-239-4540-5)
# Roeboides oligistos

Roeboides oligistos és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.
Poden assolir 7 cm de llargària total. Viu en zones de clima tropical a Sud-amèrica, a les conques dels rius Amazones, Negro, Branco, Tapajós i Trombetas (Brasil).

## Referències

* ↑ de Lucena, C. A. S. «Revisão taxonômica e filogenia das espécies transandinas do gênero Roeboides Günther (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes).» (en portiguès). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zool. [Porto Alegre], v. 13, 2000, pàg. 3-63.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco,. 2905. ISBN 0-940228-47-5.
* Lucena, C. A. S. de 1988: Lista comentada das espéces do gênero Roeboides Günther, 1864 descritas para as bacias dos rios Amazonas, São Francisco e da Prata (Characiformes, Characidae, Characinae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núms. 1-5): 29-47.
* Lucena, C. A. S. de 1998: Relações filogenéticas e definição do género Roeboides, Günther (Ostariophysi; Characiformes; Characidae). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zoologia. v. 11: 19-59.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS.
# Torrent de Colljovà

El torrent de Colljovà, és un torrent afluent de la Golarda que discorre pels termes municipals de Castellcir i Monistrol de Calders, al Moianès.

## Etimologia

Aquest torrent pren el nom del lloc d'on baixa, Colljovà, de coll d'en Jovà, que tant pot procedir del llatí collis jovanis, com ser un mot ja plenament romànic.

## Origen

El torrent de Colljovà té la capçalera en el terme municipal de Castellcir, a la Vall de Marfà, en un petit cap de vall delimitat al nord pel Serrat del Coll i el Turó del Coll, al nord-est pel Coll de Marfà, on hi havia hagut la Casa de Coll de Marfà, i al sud-est pel Serrat dels Llamps. És just al nord de la Font del Torrent de Colljovà.

## La Vall de Marfà, del terme municipal de Castellcir

Des de l'extrem meridional de la vall de Marfà, el torrent de Colljovà es decanta cap al sud-oest resseguint les quintanes de la Casa de Coll de Marfà, per entrar de seguida en terme de Monistrol de Calders just a migdia del coll de Colljovà i al nord del Bosc Mitger. Segueix de forma paral·lela i a migdia el Camí de Monistrol de Calders a Marfà.

## Monistrol de Calders

Ja dins del terme monistrolenc, passa a migdia de les restes de la casa de Pumanyà i al nord de les Esqueroses i del Pla del Sant. En aquest tram el torrent discorre majoritàriament cap a ponent, però fent nombrosos revolts per anar resseguint el fons de vall entre les serres que l'emmarquen. Recorre tota la part baixa, nord, de la Baga de la Païssa, a la meitat de la qual troba la Font de la Perdiu.
Passada aquesta font torç cap al nord fins a arribar a sota de la Pedrera de Coll Girant, o de Pumanyà, on hi ha el Salt del Torrent de Colljovà, evitant els contraforts del vessant nord del Serrat de la Rectora, passa ran de la Balma dels Bucs i s'aboca a la Golarda just a la Resclosa de la Païssa després de travessar la Carretera de la Coma.

## Bibliografia

* Erill i Pinyot, Gustau. Ajuntament de Monistrol de Calders. Monistrol de Calders: el poble dels pagesos enginyers. Monistrol de Calders: Gràfiques Ister, 2006 (Pedra i aigua, núm. 1).
* Perarnau i Llorens, Jaume; Piñero i Subirana, Jordi. Monistrol de Calders : la seva història i el seu patrimoni. [Monistrol de Calders]: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. ISBN 84-606-1460-3.

## Referències

* ↑ «Torrent de Colljovà». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Pugnaso curtirostris

Pugnaso curtirostris és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,2 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix demersal de clima subtropical que viu fins als 11 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1948. Studies in ichthyology. Núm. 13. Rec. Aust. Mus. v. 22 (núm. 1). 70-94.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Castelnau, F. L., 1872. Contribution to the ichthyology of Australia. Núm. 1.--The Melbourne fish market (pp. 29-242). Núm. II.--Note on some South Australian fishes (pp. 243-247). Proceedings of the Zoological and Acclimmatisation Society of Victoria v. 1: 29-247 plus 1 p. Errata.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kendrick, A.J. i G.A. Hyndes, 2003. Patterns in the abundance and size distribution of syngnathid fishes among habitats in a seagrass-dominated marine environment. Estuar. Coast. Shelf Sci. 57:631-640.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hermònim

Jordi Hermònim (Georgious Hermonymus, Γεώργιος Ἑρμώνυμος) fou un erudit romà d'Orient que va contribuir de manera important al renaixement del coneixement grec a Itàlia al segle xv. Va emigrar a Itàlia després de la conquesta de Constantinoble pels otomans el 1453. (Fabricius, Bibl. Graec. vol. 11. p. 635.)

## Biografia

Tot i que se'l vincula a la ciutat d'Esparta, aquesta ciutat ja no existia al segle xv, per la qual cosa probablement es referia a Mistràs, la segona ciutat més gran de l'Imperi Romà d'Orient de l'època en ràpida decadència. Mistra es trobava als turons que dominaven les antigues ruïnes d'Esparta, va ser el centre d'un gran renaixement de la literatura grega de l'època i també la llar de Jordi Gemist Pletó.
Hermònim va anar primer a Milà on va treballar com a copista i després a París, ja que en aquella època hi havia una gran necessitat de professors i traductors de grec. Hermònim va arribar a París el 1476, i va treballar com a copista a la cort francesa.
Més tard, com a conferenciant a la Sorbona va aprofitar la gran col·lecció de llibres grecs antics de les biblioteques de París per iniciar les seves activitats erudites. Es va fer famós com a professor de grec i entre els seus alumnes hi havia Erasme, Budaeus, Reuchlin i Jacques Lefèvre d'Étaples.
Hermònim també va participar en la diplomàcia. El 1475 va ser enviat al Regne d'Anglaterra pel papa Sixt IV, per tal de pressionar perquè Eduard IV d'Anglaterra l'alliberés George Neville de la presó.

## Referències

* ↑ Sandys, John Edwin. A History of Classical Scholarship: From the Revival of Learning to the End of the Eighteenth Century in Italy, France, England and the Netherlands (en anglès). Cambridge University Press, 2011-02-17, p. 169. ISBN 978-1-108-02707-6.
* ↑ Montanari, Franco; Matthaios, Stefanos; Rengakos, Antonios. Brill's Companion to Ancient Greek Scholarship (2 Vols.) (en anglès). 448: BRILL, 2015-05-12. ISBN 978-90-04-28192-9.
* ↑ Coward, David. A History of French Literature (en anglès). Ardent Media, 2008, p. 137.
* ↑ Kittel, Harald; Frank, Armin Paul; House, Juliane; Greiner, Norbert; Schultze, Brigitte. Traduction: encyclopédie internationale de la recherche sur la traduction (en anglès). Walter de Gruyter, 2004, p. 1390. ISBN 978-3-11-017145-7.
* ↑ Tyndale, William. An Answere Vnto Sir Thomas Mores Dialoge (en anglès). CUA Press, 2000, p. 307. ISBN 978-0-8132-0820-6.
* ↑ Allen, P. S.. The Age of Erasmus: Lectures Delivered in the Universities of Oxford and London (en anglès). Wipf and Stock Publishers, 1997-11-12, p. 122. ISBN 978-1-57910-084-1.
* ↑ Sandy, Gerald «Resources for the Study of Ancient Greek in France» (en anglès). The Classical Heritage in France, 01-01-2002, pàg. 47–78. DOI: 10.1163/9789047400639_005.
# Santa Fe (Arieja)

Santa Fe (en francès Sainte-Foi) és un municipi francès situat al departament de l'Arieja i a la regió d'Occitània.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Betsabé García Álvarez

Betsabé García Álvarez (Barcelona, 29 d'abril de 1975) és una filòloga i escriptora catalana, especialista en la història del discurs feminista contemporani a Catalunya i Espanya. Llicenciada el 2003 en filologia hispànica per la Universitat de Barcelona, ha centrat la seva recerca en el feminisme de l'època republicana, així com en l'assaig de finals del segle xix, i n'ha publicant diversos llibres sobre el tema. Ha col·laborat amb Institut Municipal d'Educació de Barcelona, amb la Universitat de Barcelona, La Independent, El País, Sàpiens, Revista de dones i Textualitat Lectora o la revista cultural Alambins.

## Publicacions

* 2008 - Roc Boronat. El republicà que va fundar el Sindicat de Cecs de Catalunya (amb Jordi Amat) col. Testimonis, Pòrtic (Ed. 62)
* 2009 - Play-Back. 40 anys de l'Escola d'Expressió i Psicomotricitat Carme Aymerich
* 2010 - Juguen Dames: L'aventura de les primeres universitàries: Helena Maseras, Dolors Aleu i Martina Castells (Ara Llibres)
* 2011 - L'aventura de volar (Ara Llibres) ISBN 9788492552924
* 2012 - Sota el blau infinit de tots els dies. 60 anys de l'Escola del Mar al Guinardó
* 2015 - Barcelona amb nom de dona (Ajuntament de Barcelona i Editorial Mediterrània, 2015)
* 2016 - Amb uns altres ulls. La biografia de Montserrat Roig (Roca Editorial) ISBN 9788416498413

## Premis i reconeixements

* 2009 - Sisè premi Joaquim Carbó de microliteratura de Caldes.

## Referències

* 1 2 V., E. «Betsabé Garcia rep el sisè premi Joaquim Carbó de microliteratura de Caldes». El Punt Avui, 09-04-2027 [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «L Aventura De Volar (libro del 2011). Escrito por Betsabe Garcia» (en castellà). La Vanguardia, 24-11-2022. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «Grupo de Jóvenes Hispanistas de la Universitat de Barcelona». web. Universitat de Barcelona. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Artículos de Betsabé García». web. El País. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Juguen Dames». Web. Ara llibres. Arxivat de l'original el 18 de juny 2015. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Sota el blau infinit de tots els dies. 60 anys de l'Escola del Mar al Guinardó». CCCB Educació. CCCB. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Barcelona amb nom de dona». Coolturemag. Arxivat de l'original el 5 de març 2016. [Consulta: 18 juny 2015].
# Naziritor zhobensis

Naziritor zhobensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 32,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: el Pakistan.

## Referències

* ↑ Mirza M. R. & Javed M. N., 1985. A note on the mahseers of Pakistan with the description of Naziritor, new subgenus (Pisces: Cyprinidae). Pakistan J. Zool. v. 17 (núm. 3). 225-227.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Mirza, M. R., 1967. Tor zhobensis sp. nov. a new Mahseer from the river Zhob, West Pakistan. Pakistan Journal of Science v. 19 (núm. 1): 54-56.
* ↑ «Naziritor zhobensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mirza, M.R., 2002. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Department of Zoology, Government College University, Lahore, Pakistan.
* ↑ Mirza, M.R. i T. Omer, 1984. A key to the identification of the freshwater fishes of Baluchistan. Biologia 30(1):73-91.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Una passejada per recordar

Una passejada per recordar (original: A Walk to Remember) és una pel·lícula basada en el llibre escrit per Nicholas Sparks, publicat l'any 1998. Està ambientada a Beaufort (Carolina del Nord) i va ser dirigida per Adam Shankman i produïda per Denise Denovi i Hunt Lorry l'any 2002. Ha estat doblada al català.

## Argument

Jamie era una noia educada i estudiosa i no tenia por a fer saber que la fe era el més important per ella, encara que això li costés alguns amics.
Landon era un de tants: temperamental, desordenat, que destacava a l'institut pel seu aspecte i caràcter. Als seus amics els divertia burlar-se de tothom quan no eren com ells, i solien criticar a la Jamie per la seva vestimenta i conducta. Landon i la seva colla manaven a l'escola.
La cosa canvia quan Landon, s'enamora de l'última persona que s'imaginaria enamorar-se, de la Jamie. Va decidir conquistar-la, tot i que s'havia que això faria que la seva colla el deixés de banda, ja que no era de la seva categoria anar amb ella. Els dos comencen a viure una bonica història d'amor fins que a la Jamie li diu que té leucèmia. En Landon està molt ensorrat per la notícia, però així i tot li demana que es casin. Es casen i està amb ella, fins que finalment mor.

## Repartiment

| Nom real del actor | Nom a la pel·lícula |
| Shane West | Landon Rollins Carter |
| Mandy Moore | Jamie Elizabeth Sullivan |
| Peter Coyote | Reverend Hegbert Sullivan |
| Daryl Hannah | Cynthia Carter |
| Lauren German | Belinda |
| Clayne Crawford | Degà |
| Paz de la Huerta | Tracie |

## Crítica

"Prova que una pel·lícula sobre la bondat no és el mateix que una bona pel·lícula."
* "Una pel·lícula per a adolescents molt entretinguda."
* "Una pel·lícula romàntica teen tradicional tan tendra i lliure d'ironia que en criticar-la un se sent com pegant amb un bat de beisbol a un sac ple de gatets nounats."

## Referències

* ↑ «eldoblatge.com» (en castellà). [Consulta: 28 desembre 2017].
* ↑ esadir.cat. Una passejada per recordar. esadir.cat.
* ↑ Scott, A. O. «FILM IN REVIEW; 'A Walk to Remember'» (en anglès). The New York Times.
* ↑ Scott, A. O. «A Walk to Remember». The New York Times.
* ↑ Roca, Octavio «A Walk to Remember». San Francisco Chronicle.
* ↑ Lumenick, Lou «A Walk to Remember». New York Post.

## Enllaços externs

* Una passejada per recordar - Lloc web oficial
# Neera (nimfa)

Neera, del grec antic Νέαιρα, de νέος, la jove, la fresca, en llatí Neaera, d'acord amb la mitologia grega era una nimfa que va tenir relacions amb Hèlios. Alguns la consideren mare de Faetusa i de Lampècia.

## Referències

* ↑ Parramon i Blasco, Jordi. «Neera». A: Diccionari de la mitologia grega i romana. vol. Diccionaris núm. 209. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 155. ISBN 84-297-4146-1.
* ↑ Smith, William. «Neaera». A: Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). vol. vol.1. Boston: Walton and Maberly, 1870, p. 802 [Consulta: 29 juliol 2015 (2015-07-29)].