OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ferran Pont i Puntigam

Ferran Pont i Puntigam (Terrassa, 1 de maig de 1936) és un enginyer industrial i polític català, vinculat a la ciutat de Terrassa. Llicenciat en enginyeria industrial, fins al 1980 treballà en empreses de materials per a la construcció. Va ser fundador i president del Centre Parroquial San Cristóbal del barri de Ca n'Anglada (1965), president de l'Associació de Veïns del barri de Ca n'Anglada de Terrassa de 1971 a 1973 i secretari de la Coordinadora d'Associacions de Veïns de Terrassa de 1973 a 1975. També és membre d'Òmnium Cultural des del 1969 i de l'Associació d'Amics de les Nacions Unides des del 1970.
El 1969 fou fundador i secretari de la comissió d'urbanisme d'Òmnium Cultural a Terrassa i treballà en l'Àmbit d'Ordenació del Territori del Congrés de Cultura Catalana. És membre de la comissió d'urbanisme del Col·legi d'Enginyers Industrials de Catalunya del que n'és membre des de 1962, i de la Societat Catalana d'Ordenació del Territori, vinculada a l'Institut d'Estudis Catalans.
Militant d'UDC des de 1974, n'ha estat conseller nacional i membre de govern. Ha estat diputat al Parlament de Catalunya per CiU a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, 1984, 1988, 1992 i 1995, on ha estat president de la Comissió d'Economia, Finances i Pressupost. Ha estat ponent de CiU a la Llei de política territorial de 1983, a la Llei del Pla Territorial general de Catalunya de 1995 i a les lleis d'Organització comarcal i Municipal de Catalunya de 1987 i 1988.
El 1999 no es presentà a les eleccions. Des del 2000 és president de Càritas Diocesana a Terrassa i coordinador de Justícia i Pau a Terrassa. El 2007 fou nomenat terrassenc de l'any.
Ha publicat diferents treballs, estudis i publicacions sobre urbanisme de la ciutat de Terrassa i a la seva comarca a l'Avui i a Terrassa.

## Referències

* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Segona Legislatura p.96
* ↑ Diputats al Parlament de Catalunya de la Primera Legislatura p.89

## Enllaços externs

* Biografia Arxivat 2008-12-03 a Wayback Machine.
* Terrassenc de l'any Arxivat 2011-09-14 a Wayback Machine.
# Otto Singer

Otto Singer (Sora, Saxònia, 26 de juliol de 1833 - Nova York, Estats Units d'Amèrica, 3 de gener de 1894) fou un pianista alemany. Fou el pare del violinista del mateix nom Otto Singer. Per aquest motiu de vegades se'ls distingeix com a Otto Singer pare i Otto Singer fill o també amb l'afegitó sènior i júnior respectivament.
Estudià a Dresden, en el Conservatori de Leipzig i després amb Liszt. de 1860 a 1867 residí a Dresden com a professor particular i després marxà als Estats Units on fou nomenat professor del Conservatori de Cincinnati. Entre les seves nombroses composicions cal mencionar una sonata per a violí i una sonata i un concert per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 632 ISBN 84 239-4556-1
# Alien Hunter

Alien Hunter és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Ron Krauss i protagonitzada per James Spader estrenada el 2003. Ha estat doblada al català.

## Argument

El 1947, a Nou Mèxic, un ràdio-operador rep un senyal després d'uns dibuixos i mentre investiga l'aparició, desapareix. Anys després, el mateix senyal és transmès d'una base de les Illes Falkland als Estats Units, i un satèl·lit capta imatges d'un objecte desconegut a Antàrtida. En sospitar que el senyal podria no procedir de la Terra, el cap de l'equip crida immediatament a Julien Rome (James Spader), un vell amic que treballa com criptògraf en un programa de recerca d'intel·ligència extraterrestre del govern dels EUA Julien agafa el primer avió al Polo Sud i és conduït davant l'objecte no identificat, que segueix embussat en un gran bloc de gel. Després d'improvisar un rudimentari descodificador, Rome aconsegueix desxifrar el codi matemàtic per descobrir alguna cosa sorprenent.

## Repartiment

* James Spader: Professor Julian Rome
* Janine Eser: Dr. Kate Brecher
* John Lynch: Dr. Michael Straub
* Nikolay Binev: Dr. Alexi Gierach
* Leslie Stefanson: Nyla Olson
* Aimee Graham: Shelly Klein
* Stuart Charno: Abell
* Carl Lewis: Grisham
* Svetla Vasileva: Dacia
* Anthony Crivello: Pilot
* Kaloian Vodenicharov: Copilot
* George Stanchev: Airman
* Roy Dotrice: Dr. John Bachman
* Woody Schultz: Sam
* Keir Dullea: Secretary Bayer
* Atanas Srebrev: Kitt Peak Man

## Referències

* ↑ «ésAdir > Filmoteca: pel·lícules > Alien Hunter». [Consulta: 20 desembre 2018].
* ↑ «Alien Hunter» (en anglès).

## Enllaços externs

* Lloc oficial Arxivat 2009-02-24 a Wayback Machine.
* Pàgina de la pel·lícula a l'IMDb
# Tirs de Sozòpolis

Tirs (mort cap a l'any 251) és un sant màrtir venerat al cristianisme. Va morir martiritzat a Sozòpolis de Pisídia (també anomenada Apol·lònia), a Frígia, durant la persecució de Deci, juntament amb Cal·línic i Leuci. La tradició diu que va patir moltes tortures i va ser condemnat a ésser serrat per la meitat. La serra, però, pesava tant que els botxins no van poder fer-la servir; Tirs, igualment, va morir. També venerats com a sants, Leuci d'Apol·lònia va ser penjat, torturat amb un rascle i decapitat; Cal·línic d'Apol·lònia era un sacerdot pagà que va convertir-se en veure el martiri de Tirs i va ser decapitat.

## Veneració

El culte a Sant Tirs es deu a immigrants grecs que el van introduir a Hispània a través de la ciutat de Mèrida.
Les relíquies de Tirs van ser dutes a Constantinoble. Es deia que una part se'n guardava a Toledo, d'on van traslladar-se durant la invasió musulmana fins a Oviedo, a l'església de San Tirso. Des d'allí, el seu culte es va estendre pel Regne de Lleó i, després, al Regne de Castella i Portugal, on durant l'edat mitjana va tenir molta devoció (hi era conegut com a San Tirso).
Part de les relíquies van arribar a la catedral de Sisteron, als Alps de l'Alta Provença, anomenada Cathédrale Notre-Dame-et-Saint-Thyrse.

## Referències

* ↑ «St. Thyrsus, Leucius, & Callinicus - Saints & Angels» (en anglès). catholic.org. [Consulta: 3 abril 2022].
* ↑ Lorente Muñoz, Mario. Las persecuciones contra cristianos de Decio y Valeriano: dos conflictos generales previos a la Gran Persecución de Diocleciano (en castellà). Mario Lorente Muñoz, 2020-06-07, p. 75.
* ↑ Andrew M. Beresford, Lesley K. Twomey (edit). Christ, Mary, and the Saints: Reading Religious Subjects in Medieval and Renaissance Spain (en anglès). BRILL, 2018-12-10, p. 191. ISBN 978-90-04-38012-7.
* ↑ Fernández Conde, Francisco Javier. La religiosidad medieval en España: Alta Edad Media (s. VII-X) (en castellà). Universidad de Oviedo, 2000, p. 421. ISBN 978-84-8317-232-2.
* ↑ Melton, J. Gordon. Faiths Across Time: 5,000 Years of Religious History [4 Volumes: 5,000 Years of Religious History] (en anglès). ABC-CLIO, 2014-01-15, p. 763. ISBN 978-1-61069-026-3.

## Enllaços externs

* Christian Iconography: Saint Thyrsus Arxivat 2006-09-09 a Wayback Machine.
* Saints of January 28: Thyrsus, Leucius, & Callinicus Arxivat 2008-01-10 a Wayback Machine.
# Axolot

L'axolot (Ambystoma mexicanum) —conegut en idioma nàhuatl com a axolotl, que vol dir "monstre aquàtic"— és un amfibi urodel que viu al llac Xochimilco i altres llacs de Mèxic, i també a molts aquaris de tot el món. A Mèxic ha estat tradicionalment un producte comestible.

## Biologia

A primer cop d'ull el seu estrany aspecte recorda el d'un cap gros gegant. El seu cos és allargat i el cap gran amb els ulls petits. A l'altura del coll té tres parells de brànquies laterals externes. De tant en tant puja a la superfície per a respirar també l'aire atmosfèric.
El seu metabolisme és molt peculiar, ja que és un cas de neotènia com també tenen altres urodels mexicans del gènere Ambystoma. L'axolotl ha desenvolupat la capacitat de madurar sexualment i reproduir-se conservant l'estat de larva o la dels seus aspectes. També té la capacitat de regenerar parts del cos perdudes, per això l'axolot és considerada una de les salamandres més rares del món.

## Ús com organisme model

El 1863 uns d'aquests animals portats des de Mèxic a París donaren a Auguste Duméril la pista per descobrir la neotènia. Vilem Laufberger va utilitzar injeccions de l'hormona tiroidea per induir els axolotl a créixer per convertir-se en un adult terrestres. Actualment encara s'utilitza aquest animal com organisme model, ja que tenen un embrió molt fàcil de manipular i uns cromosomes molt grossos. A més presenta gran capàcitat d'autoregeneració d'òrgans.
En la seva etapa adulta, on no tots hi arriben, mesura entre 25 i 30 cm de llarg. Pot viure 25 anys.
El manteniment en aquari és força senzill, cal filtrar l'aigua, ja que aquest animal l'embruta molt. El ph ha de ser més aviat neutre i la temperatura entre 1 i 20 °C però d'uns 10 °C quan hivernen.

## En la cultura popular

El pokémon Wooper està basat en un axolot.

## Galeria

* Axolot; Forma semilarvària característica
* Exemplar madur
* Aspecte frontal
* Exemplar madur mostrant una forma acusada d'albinisme
* Forma del cap
* Ous

## Referències

* ↑ (anglès) Mexico City's 'water monster' nears extinction', David Koop, Yahoo News, November 2, 2008

## Bibliografia

* (anglès) Armstrong, J. B. i Malacinski, G. M. (1989). Developmental Biology of Axolotl. Oxford University Press.

## Enllaços externs

* (anglès) Axolots a casa Arxivat 2010-12-03 a Wayback Machine.
* (anglès) Axolotl.org
# Sittang

Sittang o Paunglaung és un riu de Birmània (Myanmar) que corre entremig de les valls de l'Irauadi i el Salween. Està separat del primer per les muntanyes Pegu Yoma i del segon per la serralada de Paunglaung; corre en direcció sud des del districte de Yamethin (de la divisió de Mandalay) rebent diversos afluents cap massa important, fins a arribar a la part nord del golf de Martaban on desaigua a la mar, en un punt situat just enmig de Yangon i de Mawlamyine (Moulmein). Entre les ciutats a la seva riba destaquen Toungoo i Shwegyin.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.

## Enllaços externs

* http://www.crisp.nus.edu.sg/monthly_scenes/y2006/Dec06scene.html Arxivat 2007-06-17 a Wayback Machine.
# Ruf d'Avinyó

Ruf d'Avinyó (mort a Avinyó, Provença, s. IV) va ser un cristià d'Avienno (actual Avinyó), probablement sacerdot i primer dirigent de la comunitat cristiana: la tradició l'ha convertit en el primer bisbe de la ciutat, però en aquell moment encara no s'hi havia establert una diòcesi. Tot i que se sap del cert que va existir, no es coneix cap altra dada de la seva vida. Les biografies existents són molt tardanes i no aporten cap dada versemblant. Segons la llegenda, sense cap fonament històric, hauria estat fill de Simó el Cireneu. Altres tradicions en situen la mort cap a l'any 200.

## Veneració

Era venerat d'antic; al segle xi, un martirologi d'Avinyó esmenta la festivitat de S. Rufi confessoris el 14 de novembre, data que encara se celebra. És un dels patrons d'Avinyó. Algunes llegendes el fan company de Pau de Tars: l'acompanyà al seu viatge a Hispània i Pau el nomenà cap de l'església de Tortosa: aquest va ser l'origen de la creació del llegendari sant Ruf de Tortosa. Després, envià deixebles seus a València i ell mateix, marxà a Avinyó, on hi fundà la comunitat cristiana. Hi edificà una església on després s'aixecaria la basílica de Notre-Dame des Doms. Segons aquesta tradició, va morir l'any 90.

## Abadia de Sant Ruf

Prop d'Avinyó s'aixecava l'abadia dedicada al sant, desapareguda, on probablement havia estat enterrat. Excavacions al lloc on era la nau de l'església han trobat una antiga necròpolis paleocristiana. Cap al 917, Lluís de Provença feu donació de l'abbatiola, l'antiga abadia d'origen carolingi, al bisbe de la ciutat, i l'1 de gener del 1039 s'hi establiren quatre canonges de la seu. La comunitat canonical formada llavors va esdevenir, durant els segles xi i xii, una de les més influents entre totes les canòniques augustinianes, pionera en la reforma de l'orde. La seva influència va ser especialment remarcable al sud de França, a Catalunya i el nord d'Itàlia.

## Iconografia

Obresː
* Retaule de Sant Ruf d'Avinyó, amb una pintura de Vicente López (Catedral de Tortosa)

## Bibliografia

* El sant al lloc del bisbat d'Avinyó
* Saint Ruf, saint de Provence Arxivat 2012-09-24 a Wayback Machine.
* Josep Morán i Ocerinjauregui. Les homilies de Tortosa, p. 24-29. Barcelona: Abadia de Montserrat, 1990. (Textos i estudis de cultura catalana; 20). ISBN 8478261834
# Matança dels Innocents

Es coneix com la Matança dels Innocents els fets relatats a l'Evangeli segons Mateu i en alguns evangelis apòcrifs segons els quals el rei Herodes el Gran va manar assassinar tots els nens de menys de dos anys de Betlem i la seva rodalia per tal de matar Jesús. Amb aquesta matança es compliria una profecia del profeta Jeremies sobre l'arribada del Messies. Dins el cristianisme es commemora aquest relat bíblic al dia dels sants innocents. Molts historiadors moderns neguen la historicitat de l'episodi, ja que no es troba en cap altra font, ni als altres evangelis ni a l'obra de Josep Flavi, principal font per a la història jueva de l'època.

## Culte

Les esglésies cristianes veneren aquests nens morts com els primers màrtirs del cristianisme, amb el nom de Sants Innocents. La festivitat litúrgica és el 28 de desembre a l'Església Catòlica Romana, que la commemorava ja el 485, l'Església d'Anglaterra i l'Església Luterana. Les esglésies Siríaca Ortodoxa, Maronita, Catòlica Caldea, i Catòlica Siro-Malabar commemoren la festivitat el 27 de desembre. L'Església Ortodoxa els recorda el 29 de desembre.

## Referències

* 1 2 3 Mateu 2:16-18
* ↑ Jeremies 31:15
* ↑ Lligadas, Josep (2005) p. 21.
* ↑ Paglia, Vicenzo (2010) p. 60.

## Bibliografia

* Paglia, Vicenzo. La Paraula de Déu cada dia 2010. Barcelona: L'Abadia de Montserrat, 2010. ISBN 8498832144.
* Lligadas, Josep. Raquel, l'estimada. Barcelona: Centro De Pastoral Liturgic, 2005. ISBN 8498050553.

## Vegeu també

* Dia dels sants innocents
# Invasió (pel·lícula)

Invasió (títol original en anglès The Invasion) és una pel·lícula australoestatunidenca del 2007 dirigida per Oliver Hirschbiegel. Està basada en el guió de Dave Kajganich, un remake de la pel·lícula del 1956 Invasion of the Body Snatchers. És protagonitzada per Nicole Kidman i per Daniel Craig. S'ha doblat i subtitulat al català.

## Argument

Després de l'explosió d'un transbordador espacial de la NASA s'escampa un virus alienígena pertot la Terra, un virus que afecta el comportament de la gent mentre dorm.
Una de les primeres persones infectades és en Tucker (Jeremy Northam), un director de la CDC que investigava l'accident. Un cop és vençut pel virus alienígena, en Tucker fa servir la CDC per propagar encara més la infecció, i com que els símptomes s'assemblen força als de la grip comuna, ningú no s'adona dels vertaders efectes de l'impredecible virus.
Mentrestant, l'exdona d'en Tucker, la psiquiatra Carol Bennell (Nicole Kidman), sap que hi ha quelcom d'estrany després de localitzar diversos pacients que diuen que els seus éssers estimats són "impostors".
Amb l'ajuda del seu amic, l'Stephen Galeano (Jeffrey Wright), un biòleg, intenta estudiar el virus, i descobreix que modifica el cervell de la gent mentre dorm.
A partir d'ara haurà de lluitar per sobreviure juntament amb el seu fill petit per tal de no ser vençuda pel virus i aconseguir trobar-ne una cura.

## Repartiment

* Nicole Kidman: Carol Bennell
* Daniel Craig: Ben Driscoll
* Jeremy Northam: Tucker Kaufman
* Jackson Bond: Oliver
* Jeffrey Wright: Dr. Stephen Galeano
* Veronica Cartwright: Wendy Lenk
* Josef Sommer: Dr. Henryk Belicec
* Celia Weston: Ludmilla Belicec
* Roger Rees: Yorish
* Malin Åkerman: Autumn (no surt als crèdits)

## Rebuda

* "La visió de Hirschbiegel parteix d'un error de base. (...) les explícites interpretacions fan que, d'un cop d'ull, se sàpiga qui és humà i qui no. El to de la pel·lícula fuig del terror per emmarcar-se en el del cinema polític post 11-S".
* "Un film que no provoca cap reacció entre l'espectador: ni por, ni sorpresa (...) Un guió conservador fins al moll de l'os, una direcció plana i convencional i un repartiment molt perdut en el disbarat general".

## Referències

* ↑ Títol en català a Ésadir
* ↑ «Invasió». Goita què fan, ara!. [Consulta: 11 febrer 2024].
* ↑ «The Invasion». The New York Times.
* ↑ Ocaña, Javier «Invasió». El País.
* ↑ Broc, David «Invasió». : Fotogramas.
Viccionari
# Crimes of the Future

Crimes of the Future és una pel·lícula canadenca dirigida per David Cronenberg, estrenada el 1970.

## Argument

Crimes of the Future detalla els canvis erràtics de Tripod (Mlodzik), algun cop director d'una clínica dermatològica anomenada House of Skin, que està buscant el seu mentor, el boig dermatòleg Antoine Rouge. Rouge ha desaparegut per una catastròfica plaga de resultes de productes cosmètics, que ha matat la població sencera de dones sexualment madures. Tripod troba una successió d'organitzacions incloent-hi Metaphysical Import-Export i l'Oceanic Podiatry Group, i coneix diversos individus i grups d'homes que estan intentant crear un món desfeminitzat.

## Repartiment

* Ronald Mlodzik: Adrian Tripod
* Jon Lidolt
* Tania Zolty
* Jack Messinger
* Paul Mulholland
* William Haslam
* William Poolman
* Stefen Czernecki
* Raymond Woodley
* Kaspars Dzeguze
* Iain Ewing
* Brian Linehan
* Leland Richard
* Norman Snider
* Stephen Zeifman

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Toronto d'agost de 1969 a febrer de 1970

## Enllaços externs

* Critica DevilDead Arxivat 2012-05-15 a Wayback Machine.
# Erembert de Tolosa

Erembert (Erembertus, Erimbertus, Ermbertus, Arembertus) (Feuillancourt o Pissy, Illa de França, ca. 610 -) fou un monjo benedictí, nomenat bisbe de Tolosa vers 657. És venerat com a sant per l'Església catòlica.

## Biografia

Era germà d'un Gamard i oncle d'un Namnac i Zachi. Fill d'un noble merovingi, la família era originària de Viliolicors (moderna Feuillancourt, prop de Saint-Germain-en-Laye) i hauria nascut a Pissy prop de París.
Va professar al monestir benedictí de Fontenelle (Normandia) sota l'abat fundador Wandril (649-668). La seva fama de santedat va fer que fos nomenat bisbe de Tolosa pel rei de Nèustria Clotari III (657-673) i la seva mare la reina Batilda (+ 680). Va ser bisbe durant deu anys i va fer construir a Viliolicors (moderna Feuillancourt) una basílica en honor de Sant Sadurní de Tolosa. Cap al 666 va abandonar la seva funció episcopal i va tornar a Fontenelle, on era abat Lantbert (668 - vers 678?). Hi va morir entre l'any 671 i vers 687/688 (potser vers el 678), a una edat avançada, essent enterrat al monestir, a la cripta de la basílica de Sant Pau.

## Veneració

El 30 d'abril del 704, el seu cos fou traslladat a l'antiga tomba de sant Wandril, a Fontenelle, per decisió de l'abat Bain, bisbe de Thérouanne. Fou traslladat un altre cop l'1 de juny de 1027 a la capella de Sant Martí de l'abadia.
La seva memoria es commemora el 14 de maig, dia de la seva mort, o el 30 d'abril, dia de la seva translació.

## Bibliografia

* Patrice Cabau, Les évêques de Toulouse (IIIe-XIVe siècles) et les lieux de leur sépulture, Mémoires de la Société archéologique du Midi de la France, 59 (1999), p. 123-162. Text a «Enllaç». Arxivat de l'original el 2006-11-26. [Consulta: 9 març 2010].
# Resident Evil: Welcome to Raccoon City

Resident Evil: Welcome to Raccoon City és una pel·lícula de terror d'acció del 2021 escrita i dirigida per Johannes Roberts. Adaptada de les històries del primer i segon joc de Capcom, serveix com a rellançament de la sèrie de pel·lícules Resident Evil i n'és la setena d'imatge real general, que es va basar lliurement en la Resident Evil. La pel·lícula és protagonitzada per Kaya Scodelario, Hannah John-Kamen, Robbie Amell, Tom Hopper, Avan Jogia, Donal Logue i Neal McDonough. Ambientada el 1998, segueix un grup de supervivents que intenten sobreviure durant un brot de zombis a la petita ciutat de Raccoon City. S'ha subtitulat al català.
La producció va tenir lloc a principi del 2017, després de l'estrena de Resident Evil: The Final Chapter, esperonat pel productor James Wan. Més tard, el president de Constantin Film, Martin Moszkowicz, va dir que treballava en un rellançament de la sèrie. El mateix mes, Wan va ser cridat per produir la pel·lícula amb un guió de Greg Russo; posteriorment, Roberts va ser contractat com a guionista i director i tant Wan com Russo van abandonar el projecte. El rodatge va començar el 17 d'octubre de 2020 al Gran Sudbury a Ontario (Canadà). La pel·lícula es va tornar a rodar el maig del 2021.
Resident Evil: Welcome to Raccoon City va ser estrenat al Grand Rex de París el 19 de novembre de 2021. Va rebre valoracions en diversos sentits per part de la crítica, i es va elogiar la seva fidelitat als dos primers jocs. Va tenir un modest èxit de taquilla, ja que va recaptar més de 41,8 milions de dòlars arreu al món amb un pressupost de 25 milions i va encapçalar les llistes de lloguer digital en els seus primers tres caps de setmana després del llançament.

## Referències

* ↑ «Resident Evil: Welcome To Raccoon City». British Board of Film Classification.
* ↑ N'Duka, Amanda. «'Gotham' Alum Donal Logue Joins 'Resident Evil' Origin Movie», 02-11-2020. [Consulta: 2 novembre 2020].
* ↑ «Resident Evil: bienvenidos a Raccoon City». Goita què fan, ara!. [Consulta: 20 agost 2022].
* ↑ Hopewell, John. «'Resident Evil' Franchise Set for a Reboot (EXCLUSIVE)». Penske Media Corporation, 21-05-2017. [Consulta: 21 març 2020].
* ↑ Busch, Anita. «'Resident Evil' Franchise Reboot: James Wan On Board To Produce From Greg Russo Script». Penske Media Corporation, 22-05-2017. [Consulta: 21 març 2020].

## Enllaços externs

* Resident Evil: Welcome to Raccoon City - Lloc web oficial
# Cara oculta de la Lluna

La cara oculta de la Lluna és l'hemisferi de la Lluna no observable des de la Terra. A causa de les libracions, des de la Terra se'ns oculta el 41% de la superfície lunar (és a dir, uns 15,5 milions de km²).

## Història

Aquest hemisferi va romandre ocult a la vista humana fins que la sonda automàtica soviètica Luna 3 la va fotografiar per primer cop el 10 d'octubre de 1959 Com que la Lluna tarda el mateix temps en fer una volta sobre si mateixa que al voltant de la Terra, presenta sempre la mateixa cara. Això és conseqüència del fet que la Terra, per un efecte anomenat gradient gravitatori, ha frenat completament la Lluna. La majoria de satèl·lits regulars presenten aquest fenomen respecte als seus planetes.
En els programes d'establiment d'una base lunar estable, s'ha planejat utilitzat l'hemisferi ocult per la instal·lació d'instruments d'observació destinats a l'estudi del firmament, ja que aquest hemisferi està més protegit de la influència de la Terra que l'hemisferi visible.

## Geografia

Es tracta d'una zona molt més accidentada que l'hemisferi visible, perquè sempre està encarada a l'espai i, per tant, més exposada a la caiguda de bòlids errants, fenomen que no ocorre amb tanta probabilitat a la cara visible, ja que el potent camp gravitatori de la Terra va netejant el camí lunar d'aquest tipus de partícules.
En aquest hemisferi no existeixen grans mars com en el visible, únicament es localitzen el mar Moscoviense, el mar Orientale i el mar Ingenii, compartint així mateix el Mare Australe amb l'hemisferi visible, tot i que les conques són de bastant menor grandària que les d'aquest, podent-hi trobar alguna conca, com l'Apolo, de fins a 520 km de diàmetre. Com que han sigut les naus soviètiques les primeres a fotografiar aquesta cara lunar, la majoria dels accidents tenen noms de científics i personatges russos.

## Referències

* ↑ Encyclopedia Astronautica: Luna E-3 (www.astronautix.com)