OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Trimma grammistes

Trimma grammistes és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat i associat als esculls de corall fins als 15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del Japó, Taiwan i les Filipines

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & A. Seale, 1906. The fishes of Samoa. Description of the species found in the archipelago, with a provisional check-list of the fishes of Oceania. Bull. Bur. Fish. v. 25 (for 1905): 173-455 + index 457-488, Pls. 33-53.
* ↑ Tomiyama, I., 1936. Gobiidae of Japan. Jpn. J. Zool. v. 7 (núm. 1): 37-112.
* ↑ «Trimma grammistes». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Chen, I.-S., J.-P. Chen i K.-T. Shao, 1997. Twelve new records and two rare species of marine gobioids from Taiwan. Zool. Studies 36(2):127-135.
* ↑ Shinohara, G., Y. Sato i K. Matsuura, 2000. Coastal fishes of Ishima Island, Tokushima, Japan. Mem. Nat. Sci. Mus. Tokyo 33:175-186.
* ↑ Werner, T.B. i G.R. Allen, 2000. A rapid marine biodiversity assessment of the Calamianes Islands, Palawan province, Philippines. RAP Bulletin of Biological Assessment 17. Washington DC:Conservation International.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hagiwara, K. i R. Winterbottom, 2007. Two new species of Trimma (Gobiidae) from the Western Pacific. Bull. Natl. Mus. Nat. Sci., Ser. A, Suppl. 1:163-174.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# La tempesta (Shakespeare)

La tempesta (títol original en anglès: The Tempest) és una obra teatral de William Shakespeare, possiblement la darrera, per això alguns creuen que és una mena de “testament literari” en forma de teatre.

## Argument

L'obra narra la història de Pròsper, Duc de Milà, i la seva filla Miranda desterrats a una illa deserta. Aquest duc és un mag que desencadena la tempesta que dona títol a la peça i que només vol venjar-se. Per això entra en contacte amb l'altre món, personificat en Ariel. Al final renuncia a la rancúnia i permet que la seva filla trobi l'amor.

## Interpretació

L'obra s'ha vist com un tribut al teatre clàssic, ja que respecta les regles de les tres unitats i els versos tenen una mètrica tradicional.
La figura de Caliban, un salvatge, introdueix el tema del colonialisme incipient, amb els viatges anglesos cap a Amèrica. Representa el prototipus de bàrbar, instruït per Pròsper, que simbolitza el racionalisme però també l'excés de supèrbia que porta l'home a intentar saber més del que li pertoca. La seva renúncia final per a molts seria una concessió per part de Shakespeare a adoptar la doctrina oficial de l'església sobre els límits del coneixement.

## Llegat

L'obra ha influït en moltes obres posteriors. Algunes de les més famoses són:
* The Mock Tempest, de Thomas Duffett, versió paròdica
* Caliban upon Setebos, de Robert Browning
* El díptic Ilium/Olympos
* Forbidden Planet
* Una tempesta d'Aimé Césaire
* Viatge a Melònia, adaptació cinematogràfica de 1989.

## Traducció catalana

* Josep Carner, 1910
* Cèsar August Jordana, 1930
* Shakespeare, William. La Tempestat. Barcelona: Col·lecció popular de teatre clàssic universal. Institut del Teatre. Ed. Bruguera. Traducció de Josep Maria de Sagarra. 1980.
* Shakespeare, William. La tempesta. Barcelona: Obra Dramàtica Completa de William Shakespeare. Editorial Vicens Vives i TV3. Traucció de Salvador Oliva, 1985.
* Shakespeare, William. La tempesta. Barcelona: Col·lecció A Tot Vent. Edicions Proa. Traducció de Miquel Desclot. 2017.

## Referències

* ↑ Wilson, Robert Frank. Shakespeare in Hollywood, 1929–1956 2010, p. 10.]

## Enllaços externs

* Obra en anglès a Wikisource
# Sara Bernat

Sara Bernat, també coneguda pel malnom d'«huracà de Terrassa», (Barcelona, 8 de març de 1976) és una exactriu de cinema pornogràfic catalana. Fou parella sentimental de l'actor i director porno Nacho Vidal.

## Biografia

Bernat nasqué a Barcelona, encara que és natural de la ciutat de Terrassa, per aquesta raó li han atribuït el motiu d'«huracà de Terrassa». Començà a treballar en la prostitució de molt jove. A 18 anys començà una relació sentimental amb Nacho Vidal, i tots dos s'estrenaren junts al món del cinema porno a la Sala Bagdad de Barcelona, perquè ella deixés la seva professió. Arran de l'èxit de les seves actuacions reberen múltiples ofertes i començaren a rodar pel·lícules per a X Canal.
Com a actriu actuà a les ordres de directors com José María Ponce, Narcís Bosch, Lucca Damiano, John Stagliano, Max Bellochio, Dani Rodríguez, entre d'altres. Fou una de les primeres actrius catalanes a girar als Estats Units i al Japó. L'any 2000 rebé un premi Nimfa de la millor actriu espanyola al FICEB per la pel·lícula Vivir follando. Dos anys més tard, el 2002, fou nominada per la millor escena de sexe en grup als premis AVN, per la pel·lícula Buttman's butt freak 3. També participà fent cameos en algunes pel·lícules de cinema convencional, com Curiosidades de Belcebú.
El seu treball interpretatiu fou reconegut per la companyia teatral General Elèctrica quan la trià per a representar un dels personatges de "Flors", un muntatge escenificat al Mercat de les Flors i patrocinat per l'Institut de Cultura de Barcelona. Fa anys que s'ha retirat del cinema porno.

## Referències

* 1 2 Valencia, Manuel «El porno català conquista Amèrica». El Temps, núm. 889, 26 juny-2 juliol [Consulta: 29 juliol 2018].
* ↑ «"El porno salvó a mi novia de la prostitución"» (en castellà). ElPeriódicodeAragón, 22-04-2004. [Consulta: 29 juliol 2018].
* ↑ «Nacho Vidal, el hombre que se metió en el porno para sacar a su novia de la prostitución» (en castellà). Vanitatis, 17-10-2012. [Consulta: 29 juliol 2018].

## Enllaços externs

* Filmografia a IAFD (anglès)
* Filmografia a EGAFD (anglès)
# Moss Beach

Moss Beach és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 1.953 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Moss Beach tenia 1953 habitants, 740 habitatges, i 526 famílies. La densitat de població era de 421,3 habitants/km².
Dels 740 habitatges en un 36,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,9% hi vivien parelles casades, en un 7,4% dones solteres, i en un 28,9% no eren unitats familiars. En el 18,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 2,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,64 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,98.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 6% entre 18 i 24, un 29% entre 25 i 44, un 36,1% de 45 a 60 i un 5,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 101,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 91.992 $ i la renda mediana per família de 99.307 $. Els homes tenien una renda mediana de 81.619 $ mentre que les dones 41.411 $. La renda per capita de la població era de 41.283 $. Entorn del 3,2% de les famílies i el 4,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Moss Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Moss Beach». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Rafael Vives i Comas

Rafael Vives i Comas (Sant Vicenç de Llavaneres, Maresme, 6 d'abril de 1829 - Sabadell, Vallès Occidental, 26 de novembre de 1881) fou un religiós escolapi català.
Entrà a l'Escola Pia de Mataró a dinou anys, començà el noviciat l'11 d'abril de 1848 i professà el primer d'abril de 1850. Feu estudis eclesiàstics entre Moià i Barcelona. Impartí les assignatures de llatí, geografia, retòrica, filosofia i ciències naturals als col·legis de Mataró (1856-65), Terrassa, Igualada i Sabadell.
El 1965 es convertí en tutor dels seus nebots Joaquim i Josep (després Josep Calassanç) Vives i Tutó quan perderen el pare, i els acollí com a fàmuls al col·legi de Santa Anna de Mataró, on estudiaren llatí, i després ingressaren a l'orde dels frares caputxins.

## Referències

* ↑ «enciclopèdia.cat».

## Bibliografia

* Barcelona, Alfonso María de. “Noticias biográficas del Eminentisimo...". Estudios Seráficos (Sarrià - Barcelona octubre-desembre 1913), núm. extraordinari, pàg. 109-137. [Referent al pare Rafael, pàg. 110.]
* "Consueta”. Necrologies o consueta suffragia dels escolapis de Catalunya 1696-1884. Barcelona: Arxiu Provincial de l'Escola Pia de Catalunya, 1999, núm. 352.
* Picanyol i Pla, Llogari. “P. Rafael Vives”. Sabadellum (Sabadell novembre 1966), núm. 3, pàg. 59.
# Polidípsia

La polidípsia és un símptoma mèdic en el qual el pacient mostra la set excessiva. La paraula deriva de la grega πολυδιψία, que es deriva de πολύς ("polis", molt/s) + δίψα (DIPSA, "set"). Un terme etimològicament relacionat és dipsomania, entesa com a alcoholisme.

## Causes

* En la diabetis mellitus és característica dels símptomes inicials, o per descompensació per hiperglucèmia important.
* Canvi en l'osmolaritat del líquid extracel·lular del cos, hipopotassèmia, disminució del volum sanguini (com passa durant una hemorràgia important), i altres condicions que creen un dèficit d'aigua. Aquest és normalment el resultat de la diüresi osmòtica (augment de l'orina), com en la diabetis insípida (diabetis "sense gust", a diferència de la diabetis mellitus o "dolça").
* Intoxicació per fàrmacs anticolinèrgics o per la presa de medicaments que causen sequedat de la boca (els anticolinèrgics i antidepressius tricíclics).
# Bloemendaal

Bloemendaal és un municipi de la província d'Holanda Septentrional, al centre-oest dels Països Baixos. L'1 de gener de 2021 tenia 23.478 habitants repartits per una superfície de 43,29 km² (dels quals 5,36 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Velsen, a l'oest amb Zandvoort, a l'est amb Haarlem i Heemstede, i al sud amb Noordwijkerhout (Holanda Meridional) i Hillegom. Des de fa anys és el municipi més ric dels Països Baixos.

## Centres de població

Aerdenhout, Bennebroek, Bentveld, Bloemendaal aan Zee, Overveen (cap de municipi) i Vogelenzang.

## Ajuntament

Des del 6 de setembre 2017, l'alcalde del municipi és Elbert Roest de Demòcrates 66. Els 17 membres del consistori municipal són, des del 2022:
* VVD - 5 regidors
* D66 - 3 regidor
* Hart voor Bloemendaal - 3 regidors
* GroenLinks - 3 regidors
* PvdA - 1 regidor
* CDA - 1 regidor
* Liberaal Bloemendaal – 1 regidor
* Zelfstandig Bloemendaal - 1 regidor

## Referències

* ↑ «Vermogen van huishoudens» (en neerlandès). Centraal Bureau voor de Statistiek, 2022. [Consulta: 19 setembre 2023].
* ↑ «Bloemendaal draagt Elbert Roest voor als burgemeester» (en neerlandès). Het Parool, 15-07-2017. [Consulta: 20 setembre 2023].

## Enllaços externs

* www.bloemendaal.nl (neerlandès)
# H-2 Worker

H-2 Worker és una pel·lícula documental de 1990 sobre l'explotació de treballadors convidats jamaicans a la indústria de canya de sucre de Florida. Va ser dirigit per Stephanie Black, i va guanyar el Gran Premi del Jurat per documentals del Festival de Cinema de Sundance de 1990. Va ser rodat a Belle Glade, Clewiston i Okeelanta (Florida), així com Jamaica i inclou camps de canya i camps de treballadors (Ritta Village, Prewitt Village) propietat de US Sugar Corporation i la Okeelanta Corporation.
Els recol·lectors de canya van ser portats per fer la collita de tardor de canya de sucre sota el programa Visa H-2A. Els jamaicans van substituir les generacions anteriors de treballadors estacionals de les Bahames que, al seu torn, van substituir la mà d'obra migrant reclutada al Cotton Belt a la primera meitat del segle xx. Un curtmetratge documental que acompanya la versió en DVD de la pel·lícula afirma que el 1992 es va abandonar el treball humà per a les recol·lectores mecàniques.
La pel·lícula inclou entrevistes amb un funcionari del Departament de Treball dels Estats Units, un funcionari de la Florida Sugar Cane League, el primer ministre de Jamaica Michael Manley, comerciants locals i una dotzena de treballadors de camp. També inclou imatges de César Chávez, el representant dels Estats Units Thomas Downey i el senador estatuanidenc Bill Bradley.

## Referències

* ↑ «Sundance Festival: History». Arxivat de l'original el February 27, 2009.
* ↑ H-2 Worker a fullframefest.org

## Enllaços externs

* Tràiler de la pel·lícula a YouTube
# Districte de Le Marin

El Districte de Le Marin és una divisió administrativa francesa, situada al departament i regió de Martinica.
El codi INSEE del districte és el 9723.

## Composició

Llista de Cantons del districte de Le Marin :
* Cantó de Les Anses-d'Arlet - (commune) ;
* Cantó de Le Diamant - (commune) ;
* Cantó de Ducos - (commune) ;
* Cantó de Le François-1-Nord - (fraction) ;
* Cantó de Le François-2-Sud - (fraction) ;
* Cantó de Le Marin - (commune) ;
* Cantó de Rivière-Pilote - (commune) ;
* Cantó de Rivière-Salée - (commune) ;
* Cantó de Sainte-Anne - (commune) ;
* Cantó de Sainte-Luce - (commune) ;
* Cantó de Saint-Esprit - (commune) ;
* Cantó de Les Trois-Îlets - (commune) ;
* Cantó de Le Vauclin - (commune).
Llegenda :
    (fraction) : Fracció de comuna
    (commune) : Comuna sencera

## Evolució demogràfica

Evolució demogràfica :
| 1961 | 1967 | 1974 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 74 692 | 79 627 | 76 742 | 78 329 | 93 345 | 106 818 |
| Chiffres INSEE Població sense dobles comptes ||||||

## Fonts

* Superfície i dades demogràfiques : INSEE Arxivat 2011-05-19 a Wayback Machine. et Web de splaf

## Vegeu també

* Cantons de Martinica
* Comunes de Martinica
# Sainte-Luce (Martinica)

Sainte-Luce és un municipi francès, situat a la regió de Martinica. El 2009 tenia 9.134 habitants. Es troba a la part meridional de l'illa i és famosa per la destil·leria de rom Trois Rivières.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1886-1888 | Théus Fardin | |
| 1888-1891 | Rosemond Bellay | |
| 1891-1894 | Théus Fardin | |
| 1894-1896 | Prospert Lesueur | |
| 1896-1908 | Louis Félix De Lor | |
| 1908-1919 | Prospert Lesueur | |
| 1919-1925 | Paul Saint-Cyr | |
| 1925-1926 | Gabriel de Montaigne | |
| 1926-1965 | Jean Enal | |
| 1965-1990 | Jean Maran | UDF |
| 1990- | Louis Crusol | PPM |

## Personatges il·lustres

* Médard Aribot

## Enllaços externs

* Web oficial de Sainte Luce.
# Cova d'en Daina

La cova d'en Daina és un dolmen de granit de grans dimensions construït entre el 2700 aC i el 2200 aC al raval del poble de Romanyà de la Selva (Baix Empordà).

## Història

El conjunt fou descobert pel professor d'història natural de l'Institut de Girona Manuel Cazurro a l'inici del decenni de 1900, als terrenys de la família Cama a Romanyà, coneguts com a Manso Cama. El 1957, Lluís Esteva i Cruañas promogué l'excavació del monument. En aquesta campanya s'hi trobaren ossos, dents, set puntes de fletxa en sílex, ceràmica i peces de collars a manta.

## Descripció

El recinte megalític es troba protegit per un cromlec en forma d'anell extern d'11 metres de diàmetre format per grans pedres granítiques, passadís principal que va d'est a oest, un túmul de terra i pedres que serveixen de contrafort i la cambra sepulcral del centre.
El dolmen fa 7,60 m de llarg per 1,70 m d'ample i 1,50 m d'alçada. La cambra funerària, de forma rectangular, es troba separada de la galeria per tres peces que conformen la porta d'entrada. Les peces de més grandària recuperades de l'aixovar foren trobades en l'excavació de Pere Cama i Casas al segle xix. Altres de més petites pertanyen a l'excavació de Lluís Esteva i Cruañas. Del conjunt, cal destacar nombrosos ossos molt fragmentats i moltes dents de gent gran i de criatures. Set puntes de sílex de diverses tipologies i fragments de ganivet, també de sílex. Dos fragments ceràmics amb línies incisives i un altre fragment de vora, potser campaniforme. Més de tres centenars de grans collarets d'esteatita i de variscita. Dues plaquetes de fibrolita de color gris verdós i dues altres de sorrenca molt fina, una de perforada. Una peça discoïdal de pissarra negrosa i una petita peça feta amb una làmina fina d'or, en forma cilíndrica, enrotllada.

## Bibliografia

* TARRÚS, Josep, Els monuments megalítics. Girona: Diputació de Girona, 1992.

## Enllaços externs

* Megalitisme a les Gavarres Arxivat 2017-03-26 a Wayback Machine..
# N-240

L'N-240 és una carretera estatal de categoria nacional que uneix Tarragona amb Bilbao, passant per Lleida, Osca, Pamplona i Vitòria. La seva longitud és de 550 km aproximadament, i està dividida en tres trams: Tarragona-Osca, Jaca-Irurtzun i Vitòria-Galdakao. Entre Osca i Jaca està encavalcada amb l'N-330, i entre Irurtzun i Vitòria segueix el recorregut de les autovies A-10 i A-1. En el seu recorregut s'estan projectant les autovies A-27 (Tarragona-Montblanc), A-22 (Lleida-Osca) i A-21 (Osca-Pamplona).
# Trimma sheppardi

Trimma sheppardi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall fins als 23 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Golf d'Aqaba fins a Kagoshimo (Japó). També és present a les Seychelles.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & A. Seale, 1906. The fishes of Samoa. Description of the species found in the archipelago, with a provisional check-list of the fishes of Oceania. Bull. Bur. Fish. v. 25 (for 1905): 173-455 + index 457-488, Pls. 33-53.
* ↑ Winterbottom, R., 1984. A review of the gobiid fish genus Trimma from the Chagos Archipelago, central Indian Ocean, with the description of seven new species. Can. J. Zool. v. 62 (núm. 4): 695-715, 1 col. pl.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i J. van Egmond, 1994. Marine fishes from the Seychelles: 108 new records. Zool. Verh. Leiden 297:43-83.
* ↑ Winterbottom, R., 1995. Red Sea gobiid fishes of the genus Trimma, with the description of two new species. Rev. Fr. Aquariol. 22(3-4):93-98.

## Bibliografia

* Allen, G.R. i R.C. Steene, 1988. Fishes of Christmas Island Indian Ocean. Christmas Island Natural History Association, Christmas Island, Indian Ocean, 6798, Austràlia. 197 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hagiwara, K. i R. Winterbottom, 2007. Two new species of Trimma (Gobiidae) from the Western Pacific. Bull. Natl. Mus. Nat. Sci., Ser. A, Suppl. 1:163-174.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Winterbottom, R. i R.C. Anderson, 1997. A revised checklist of the epipelagic and shore fishes of the Chagos Archipelago, Central Indian Ocean. Ichthyol. Bull. Smith. Inst. (66):1-28.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Platja de Treumal

La platja de Treumal és una platja situada en el límit entre els termes municipals de Lloret de Mar i Blanes (comarca de la Selva), a la Costa Brava Sud. Està envoltada per un frondós bosc de pi que li dona un aspecte salvatge, i d'un paisatge únic, declarat Paratge Natural d’Interès Nacional, com és el de Pinya de Rosa. Orientada a l'est, té una longitud de 111 m i una amplada mitjana de 33 m, formada per sorra mitjana i gruixuda. El pendent d'entrada a l'aigua és una mica pronunciat i el fons marí és de sorra. És una prolongació de la platja de Santa Cristina, de la que està separada per unes roques anomenades la Punta des Canó. Només disposa de dutxes i d'un quiosquet, però la platja de Santa Cristina té punt de salvament i primers auxilis, així com lloguer de para-sols, gandules i patins de pedals.
S'hi accedeix per la carretera GI-682 (Blanes-Lloret), l'autopista C-32 (sortida Malgrat-Blanes-Lloret), l'autopista AP-7 (Sortida 9 Lloret) i la C-63 (comarcal de Vidreres). L'aparcament més proper és el de la Platja de Santa Cristina.

## Referències

* ↑ «Platja de Treumal». Lloret Turisme - Lloret Futur S.A. - Ajuntament de Lloret de Mar. Arxivat de l'original el 2015-03-23. [Consulta: 26 abril 2014].
* ↑ «Cala Treumal». Ajuntament de Blanes.
* ↑ «Platges i dunes de Catalunya». Laboratori d'Anàlisi i Gestió del Paisatge, Universitat de Girona.
* 1 2 «Treumal». Agència Catalana de Turisme. [Consulta: 27 abril 2014].

## Enllaços externs

* Toponímia popular de la costa de Sa Carabera a Treumal Arxivat 2014-04-22 a Wayback Machine.