OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tauladella

Teuladella (sovint escrit Tauladella) és un llogaret enmig de l'Horta Nord, hui en dia una pedania de València, inclosa en el districte dels Poblats del Nord, que limita pel nord amb el municipi de Museros, a l'est amb Albuixec, a l'oest amb Albalat dels Sorells i al sud amb Foios, amb la qual cosa és un enclavament del terme municipal de València enmig de l'Horta Nord.
Té una ubicació i situació similar a l'altra pedania de València situada molt pròxima, Mauella. De fet, freqüentment es fa referència a ambdues conjuntament: Mauella i Teuladella.

## Referències

* 1 2 «Mahuella y Tauladella, dos pedanías valencianas en medio de pueblos de l'Horta Nord» (en castellà). [Consulta: 12 febrer 2019].
* 1 2 «Pobles del Nord» (en espanyol europeu), 24-05-2011. [Consulta: 12 febrer 2019].

## Enllaços externs

* «Tauladella». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Trio Arrels de Menorca

El Trio Arrels de Menorca és un trio musical d'Es Castell, Menorca, format el 2004 i dedicat a cançons menorquines, boleros, ranxeres, serenates i havaneres, entre d'altres. Està format per Amador Simonet Tur, David Serra Salom i Benito Cacho Sintes. El fundador de Los Parranderos, Floreal Torres, proporciona al trio ajuda professional i musical. El 2009 i el 2012 van participar en l'anual Cantada d'Havaneres de Calella de Palafrugell. El 2011 va deixar el grup David Serra, i va ser substituït per Kiko Carreras.

## Discografia

* Trio Arrels de Menorca (2007)
* Poble (2009), amb cançons inèdites del poeta Tòfol Mus Reynés
* Sa Gran Nit (amb Lluís Sintes) (2010)
* De Menorca a l'Empordà (2016)

## Referències

* ↑ «Els nostres pregoners: Trio Arrels de Menorca». A: Sant Jaume 2011 (pdf). Es Castell: Ajuntament d'Es Castell, 2011, p. 10-11.
* ↑ «Trio Arrels de Menorca». Trio arrels de Menorca, s.d. [Consulta: maig 2016].
* ↑ «Cantada d´havaneres de Calella de Palafrugell Amb participants com Els Cremats, Peix Fregit, Trio Arrells de Menorca, Arjau i Empordanet». Diari de Girona, 04-07-2012.
* ↑ «Trio "Arrels" -Cantada de Habaneras». Menorca Cultural, 01-08-2012. [Consulta: maig 2016].
* ↑ «Trio Arrels de Menorca». Música Menorquina, s.d. Arxivat de l'original el 2016-08-26. [Consulta: maig 2016].
* ↑ Autoeditat
* ↑ Trio Arrels de Menorca. Poble. N° d'edició 107132. Bilbao: Duradisc, 2009, p. 14 (fulletó).
* ↑ Sintes, Lluís; Trio Arrels. Sa gran nit. AR/CD004. Acústic Records, 2010.

## Enllaços externs

* Trio Arrels de Menorca - Lloc web oficial
* «Trio Arrels de Menorca, un referent de la música marinera». Es bastió. Associació Cultural de Música Tradicional Popular Menorquina, 10-05-2014. Arxivat de l'original el 2016-05-04. [Consulta: maig 2016].
* R.C «La 'gran nit' de Lluís Sintes y Arrels de Menorca» (en castellà). Última Hora, 7 març dels 2010.
# Villarcayo de Merindad de Castilla la Vieja

Villarcayo de Merindad de Castilla la Vieja és un municipi de la comarca de Las Merindades (província de Burgos), a la comunitat autònoma de Castella i Lleó. El municipi va nàixer de la unió de dos municipis precedents. Per un lloc, de Villarcayo, i per altre de l'antiga Merindat de Castella la Vella.

## Demografia

| 1977 | 1979 | 1981 | 1982 | 1986 | 1991 | 1994 | 1995 | 2000 | 2001 | 2003 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |
| 4.249 | 4.374 | 4.558 | 4.229 | 4.480 | 4.487 | 4.181 | 4.162 | 3.798 | 3.777 | 3.877 | 4.031 | 4.377 | 4.521 | 4.813 |

## Situació administrativa

Està format per les entitats locals menors de:
| La Aldea Andino Barriosuso Barruelo Bisjueces Bocos Campo Casillas | Céspedes Cigüenza Escaño Fresnedo Hocina Horna Incinillas | Lechedo Mozares La Quintana de Rueda Quintanilla de los Adrianos Quintanilla Socigüenza Salazar Santa Cruz de Andino Torme | Tubilla Villacanes Villacomparada de Rueda Villalaín Villanueva la Blanca Villanueva la Lastra Villarías |

## Eleccions municipals de 2019

| Participació | 2559 | 75,53% |
| Abstenció | 829 | |
| Vots a candidatures | 2559 | 97,36% |
| Vots en blanc | 33 | |
| Vots nuls | 46 | |
* Tabla de resultats:
| Partit polític | Vots emitits | Regidors |
| PP | 560 | 3 |
| IMC | 745 | 3 |
| Cs | 626 | 3 |
| PSOE | 420 | 2 |
Des del any 2017 l'alcalde és Adrián Serna del Pozo, del partit comarcalista Iniciativa Merindades de Castilla.

## Personatges il·lustres

* José María de Mena Álvarez, cap de la Fiscalia del Tribunal Superior de Justícia de Catalunya (1996-2006)
# Torre de Can Faixat

La Torre de Can Faixat és una masia de Viladasens (Gironès) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És un edifici de grans dimensions, on destaca la torre de planta quadrada, emmerletada. És l'element més antic de la casa, el quan conserva gran part dels murs originals del segle xiii, tot i que en alguna reforma, la torre va ser sobrealçada. La casa presenta una coberta a dues vessants amb teula àrab. La façana principal s'orienta cap al sud i el seu aspecte actual respon a múltiples reformes que ha sofert al pas del temps. Les finestres de factura gòtica centrals van ser transformades en balcons a començaments del segle xx. En els paraments de la masia també s'hi observen importants canvis de parament que confirmen una evolució i reformes importants des d'època medieval i fins a l'actualitat. En altres façanes es conserven altres tipus de finestra, algunes de dintell clàssic i altres amb elements gòtics. A la llinda d'una de les portes hi ha inscrita la data 16 d'abril de 1612, que respon possiblement a una de les restauracions.
La torre de defensa se situa a l'angle nord-est de la masia, on roman integrada dins la planta rectangular del conjunt de l'edifici. La torre és esvelta, de bona factura, obrada amb pedra desbastada a la façana principal i amb maçoneria a la façana nord, on hi ha on potent contrafort que la sosté. És de planta lleugerament rectangular, aproximadament de 6 per 5 metres, i desenvolupada en planta baixa i dos pisos. Per la façana sud, hi ha la porta d'accés, petita i d'arc de mig punt adovellat, al primer pis; s'hi accedeix per unes escales de pedra. A la dreta de la porta hi ha una petita finestra vertical, a manera d'espitllera. Al primer pis disposa d'una finestra gòtica de transició i dues espitlleres, flanquejant-la. A la façana nord manté una espitllera a la planta baixa i una espitllera a la planta pis. Tot el coronament està emmerletat i amb espitlleres, si bé respon probablement a una restauració.

## Història

La família Faixat és la propietària de la masia des de la seva fundació, ja que es conserven documents del segle xiii que així ho confirmen. Antigament, l'entrada principal es feia per la façana sud, on romanen una creu i un xiprer, signes d'acolliment. A la llinda d'una de les portes hi ha la data de 16 d'abril de 1612, segurament moment d'una restauració. A l'última guerra carlina hostatjà molts seguidors de la causa, ja que en les darreres restauracions s'hi ha trobat moltes armes de l'època.
L'any 1936 varen irrompre a la finca les hordes revolucionàries, destruint la capella i tot el que hi havia de valor. En la reculada de les tropes republicanes la casa fou ocupada. Antonio Machado hi sojornà amb la seva mare camí de l'exili, la nit del 26-27 de gener de 1939.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 «Torre de guaita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 15 novembre 2016].
# Casa del Gremi de Pellaires

La casa del Gremi de Pellaires era un conjunt d'edificis situats al carrer del Portal Nou i del Comerç de Barcelona, del qual només es conserva el darrer.

## Història

El 1777, els cònsols Josep Baladia i Nicolau Montserrat van demanar permís per a remuntar un segon pis.
El 10 d'abril del 1840, la comissió anomenada pel Gremi va aprovar per unanimitat el projecte del mestre d'obres Antoni Jambrú i Riera per a edificar una casa-fàbrica de planta baixa i tres pisos al passeig de l'Esplanada (actualment carrer del Comerç). Aquest fou completat pel mestre d'obres Jeroni Granell i Barrera en quant a la façana principal, presentada a l'Ajuntament pels prohoms Ramon Font i Ignasi Trull.
Al llarg del temps, l'adoberia del Gremi va ser llogada a diferents industrials, com per exemple Josep Blanch i Rafael Pibernat.
Cap al 1990, l'antiga seu va ser enderrocada per la empresa mixta Promoció de Ciutat Vella SA (PROCIVESA) per a construir-hi un nou edifici d'habitatges, projectat pels arquitectes Ramon Garcia i Pere Giol, que conserva a la façana l'escut amb el lleó. Tanmateix, el tram corresponent de l'antiga porxada ha quedat al descobert.

## Descripció

L'antiga seu del Gremi de Pellaires era una construcció de planta baixa i dos pisos recolzada en la porxada de la plaça de Sant Agustí Vell, amb una façana austera on destacava el balcó amb baranes de ferro forjat i tornapuntes del primer pis i l'escut del gremi, un lleó en baix relleu.

## Referències

* ↑ Gremi de Curtidors. «Portal Nou. Afegir un pis, planta baixa i dos pisos». C.XIV Obreria C-14/1777-140. AHCB, 29-07-1777.
* ↑ «Plan terreno de la casa fábrica del gremio de Curtidores y Zurradores. Planta del primer piso». Gràfics 18325. AHCB, 1840.
* ↑ «Fachada posterior (de la casa fábrica del gremio de Curtidores y Zurradores)». Gràfics 18326. AHCB, 1840.
* ↑ AMCB, C.XIV Obreria C-135, 11-08-1840.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1857, p. 127, 332.
* ↑ El Consultor. Nueva guía de Barcelona, 1863, p. 155.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1885, p. 719.
* ↑ Anuario del comercio, de la industria, de la magistratura y de la administración, 1904, p. 1235.
* ↑ AMCB, Obres majors 89L0971 i 92L0179.
* ↑ Alexandre, Octavi. Catàleg de la Destrucció del Patrimoni Arquitectònic Històrico-Artístic del Centre Històric de Barcelona. Veïns en Defensa de la Barcelona Vella i Estudiants pel Patrimoni, 2000, p. 63.

## Bibliografia

* Artigues, Jaume; Caballé, Francesc; Tatjer, Mercè. El llegat fabril al nucli antic de Barcelona. Cens de fàbriques i edificis actuals de Ciutat Vella amb activitat industrial entre el segle xviii i principis del XX. Museu d'Història de la Ciutat. Ajuntament de Barcelona, 2013, p. 78.
# Oskar Lasa Elizalde

Oskar Lasa Elizalde (Etxarri-Aranatz (Navarra) 1972), més conegut com a Lasa III, és un jugador professional de pilota basca a mà, en la posició de rest, en nòmina de l'empresa Aspe. Va debutar l'any 1993 al frontó de Zarautz.

## Palmarés

* Campió per parelles: 1997, 2000 i 2002
** Subcampió per parelles: 2004
* Campió del Trofeu Costa Blanca: 2009
** Subcampió del Trofeu Costa Blanca: 2008

## Enllaços externs

* Fitxa de l'empresa Arxivat 2008-05-14 a Wayback Machine.
# Leudal

Leudal (limburguès Leudaal) és un municipi de la província de Limburg, al sud-est dels Països Baixos. L'1 de gener del 2009 tenia 36.787 habitants repartits sobre una superfície de 164,86 km² (dels quals 1,98 km² corresponen a aigua). Limita al nord amb Nederweert, Meijel, Helden, Kessel i Beesel, a l'oest amb Weert, a l'est amb Roermond i al sud amb Kinrooi i Maasgow.

## Centres de població

| Nucli | Població |
| Heythuysen | 6420 |
| Haelen | 4309 |
| Roggel | 4126 |
| Horn | 3972 |
| Neer | 3449 |
| Baexem | 2824 |
| Ittervoort | 1879 |
| Grathem | 1785 |
| Nucli | Població |
| Ell | 1505 |
| Neeritter | 1359 |
| Kelpen-Oler | 1161 |
| Buggenum | 940 |
| Hunsel | 963 |
| Heibloem | 890 |
| Nunhem | 688 |
| Haler | 505 |

## Administració

El consistori municipal consta de 25 membres, format des del 2006 per:
* CDA - 6
* Samen Verder - 5
* Ronduit Open - 4
* Nieuw Akkoord - 4
* Dorpen-Belang - 3
* VVD - 1
* Progressief Leudal - 1
* PvdA - 1

## Enllaços externs

* www.leudal.nl
# Stellifer pizarroensis

Stellifer pizarroensis és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja organismes planctònics.

## Depredadors

Al Perú és depredat per Trachurus symmetricus i Merluccius gayi gayi.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: des de l'Equador fins al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Oken, L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782 (for 1179-1182 + (1182a)).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hildebrand, S. F., 1946. A descriptive catalog of the shore fishes of Peru. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 189: i-xi + 1-530.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chao, L.N., 1995. Sciaenidae. Corvinas, barbiches, bombaches, corvinatas, corvinetas, corvinillas, lambes, pescadillas, roncachos, verrugatos. p. 1427-1518. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para identificación de especies para los fines de la pesca. Pacífico Centro-oriental. 3 volums. 1813 p.
* ↑ Chao, L.N., 1995.
* ↑ Konchina, Y.V., 1983. The feeding niche of the hake, Merluccius gayi (Merluccidae), and the jack mackerel, Trachurus symmetricus (Carangidae), in the trophic system of the Peruvian coastal upwelling. J. Ichthyol. 23(2):87-98.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hanna City

Hanna City és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.013 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Hanna City tenia 1.013 habitants, 398 habitatges, i 300 famílies. La densitat de població era de 814,8 habitants/km².
Dels 398 habitatges en un 32,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 64,1% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 24,4% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,51 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,9.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,8% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 42.639 $ i la renda mediana per família de 50.938 $. Els homes tenien una renda mediana de 36.438 $ mentre que les dones 26.397 $. La renda per capita de la població era de 20.710 $. Aproximadament el 7,6% de les famílies i el 7,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Hanna City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Hanna City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Pazo de Meirás

El Pazo de Meirás, o Torres de Meirás, és un pazo senyorívol ubicat al terme municipal de Sada (província d'A Coruña), Espanya.

## Descripció

Les Torres de Meirás se situen properes al centre d'una gran propietat, en una zona elevada que domina una àmplia vall. La finca està envoltada per un fort mur de pedra, que, al moment de la construcció (de 1893 a 1900), no incloïa tres parcel·les que van ser afegides després a la propietat, entre les quals es troba la de la Casa de las Conchas.
L'edifici principal és d'estil romàntic (arquitectura historicista). Consta de tres torres quadrades de granit de diferent alçada unides per cossos més baixos.
Aquest pazo hostatja interessants peces arqueològiques, blasons, escuts, fonts i creuers acumulats fonamentalment pel dictador Franco en la seva residència d'estiu.

## Història

Malgrat el seu aspecte medieval, l'actual edificació és de finals del segle xix (1893). L'edifici es va construïr damunt un altre cremat el 1809 durant la Guerra del Francès. Hi havia nascut l'escriptora Emilia Pardo Bazán.
El 1938, van «oferir» el pazo a Francisco Franco com a residència estiuenca.
El 2008 es va declarar Bé d'interès cultural i es pot visitar tots els divendres, amb quatre torns al dia.
L'any 2020, una jutgessa va ordenar a la Fundació Nacional Francisco Franco retornar el Pazo a l'Administració General de l'Estat.

## Referències

* 1 2 3 «Decreto 299/2008, de 30 de diciembre, por el que se declaran bien de interés cultural, con la categoría de sitio histórico, las Torres de Meirás, situadas en el término municipal de Sada, en la provincia de A Coruña.». Agencia Estatal Boletín Oficial del Estado, 28-02-2009. [Consulta: 3 juliol 2016].
* 1 2 «Torres de Meirás». Memoria de Sada. [Consulta: 3 juliol 2016].
* ↑ «Breve Reseña histórica do Pazo de Meirás» (en gallec). [Consulta: 3 setembre 2014].
* ↑ «El expolio de Meirás». El País, 09-08-2008. [Consulta: 2 juliol 2016].
* ↑ «La juez declara que el pazo de Meirás es propiedad del Estado y ordena a la familia Franco su devolución» (en castellà), 02-09-2020. [Consulta: 2 setembre 2020].
# Jaciment paleontològic

Un jaciment paleontològic o fossilífer és una zona en què els estrats geològics són especialment rics en fòssils i altres evidències del passat biològic. La disciplina que estudia la formació dels jaciments de fòssils és la part de la paleontologia anomenada tafonomia. Des del moment en què un jaciment fossilífer és tècnicament accessible als paleontòlegs esdevé un jaciment paleontològic. Els jaciments són les fonts principals de fòssils per als paleontòlegs, que hi poden organitzar excavacions per extreure'n fòssils.
Per a alguns jaciments amb una especial qualitat dels seus fòssils o amb un elevat nombre de restes se sol utilitzar el terme fossil-lagerstätte (de l'alemany Fossillagerstätte, «jaciment de fòssils»).
Alguns jaciments famosos per la seva riquesa són:
* Atapuerca, Espanya
* Cova de l'Aragó a Talteüll, França
* Jaciment de Bernissart, Bèlgica
* Esquists de Burgess, Canadà
* Esquists de Maotianshan, República Popular de la Xina
* Formació d'Anacleto, Argentina
* Formació Barun Goyot, Mongòlia
* Formació de Hell Creek, Estats Units
* Fumanya, Catalunya
* Jaciment de Messel, Alemanya
* Jurassic Coast, Regne Unit
* Laetoli, Tanzània
* Pous del Ranxo de la Brea, Estats Units
* Dinosaures de Coll de Nargó

## Galeria d'imatges

* Jaciment de Messel
* Esquists de Burgess
* Pous del Ranxo de la Brea

## Referències

* 1 2 Fernández López, S.R. (2008 Temas de Tafonomía. Departamento de Paleontología, Universidad Complutense de Madrid. 167 pàgs.
* ↑ Conceptualising ‘fossiliferous deposit’ against ‘palaeontological deposit’: some semantic (and epistemological) considerations, Policarp Hortolà

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya
* Jaciment arqueològic
* Jaciment geològic

## Enllaços externs

* Els principals jaciments paleontològics dels Països Catalans Patrimoni Cultural, Generalitat de Catalunya
# Little York (Illinois)

Little York és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 269 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Little York tenia 269 habitants, 109 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 399,5 habitants/km².
Dels 109 habitatges en un 33,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,2% hi vivien parelles casades, en un 10,1% dones solteres, i en un 31,2% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 22% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,4% tenia menys de 18 anys, un 8,2% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 17,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.688 $ i la renda mediana per família de 39.375 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.188 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.121 $. Aproximadament el 12,5% de les famílies i el 14,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Little York». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Little York». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Longview (Illinois)

Longview és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 153 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Longview tenia 153 habitants, 57 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 236,3 habitants/km².
Dels 57 habitatges en un 40,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,4% hi vivien parelles casades, en un 14% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 19,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 29,4% entre 25 i 44, un 15% de 45 a 60 i un 16,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.875 $ i la renda mediana per família de 32.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.750 $ mentre que les dones 23.333 $. La renda per capita de la població era de 12.116 $. Aproximadament el 13,3% de les famílies i el 15,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Longview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Longview». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.