OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Fèlix Domènech i Roura

Fèlix Domènech i Roura (Barcelona, 1888 - Buenos Aires, 1977) fou un heraldista català, fill de Lluís Domènech i Montaner i germà de Pere Domènech i Roura.
Va estudiar medicina a la Universitat de Barcelona. Posteriorment, entre 1922 i 1931, va treballar com a director del Balneari Roqueta de Tona. Especialitzat en heràldica, publicà diverses obres de referència en la matèria, com el Nobiliari general català de llinatges (1923-30), Heràldica de la catedral de Barcelona (1929), entre d'altres. També va publicar obres com Orígenes de la imprenta en España y su desarrollo en America española (1940), Blasones de los virreyes del Río de la Plata (1945) i Fausto (1963). Es va casar amb Augusta Roig.
Amb motiu de l'esclat de la Guerra Civil espanyola, el 1936 emigrà a Buenos Aires, ciutat on residí fins a la seva mort. Allà va treballar a la CHADE, va treballar en la restauració de la Biblioteca Nacional Argentina.
Va morir a Buenos Aires el 1977.
Fou soci dels Amics de l’Art Vell.

## Referències

* ↑ «Fèlix Domènech i Roura | enciclopedia.cat». [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ «Biografia». [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ «Lliurat el projecte executiu de restauració de la capella de la Salut de Tona». [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ DadesCat. «Domènech i Roura, Fèlix», 03-11-2019. [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ «Les 791 reproduccions de segells documentals col·leccionats per Fèlix Domènech i Roura, a consulta». [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ «Documentació relativa a Félix Domènech i Roura». [Consulta: 27 desembre 2023].
* ↑ «lluís domènech i montaner i el romànic andorrà». [Consulta: desembre 2023].

## Bibliografia

* Serrano Seoane, Yolanda «El fons de Domènech i Montaner conservat a l’Arxiu Municipal de Canet: la riquesa d’un petit patrimoni documental». Domenechiana: revista del Centre d'Estudis Lluís Domènech i Montaner, 18, 2021, pàg. 8–27. ISSN: 2339-7047.
# Horacio García Fernández

Horacio García Fernández (Barcelona, 1935) és un pedagog i químic mexicà d'origen català, exiliat a Mèxic després de la guerra civil espanyola.
En acabar la guerra civil es va exiliar amb els seus pares a França, d'on el mateix 1939 van marxar cap a Mèxic. Va estudiar a diverses escoles per a fills d'exiliats, entre elles l'Instituto Luis Vives, i es graduà en química metal·lúrgica a la UNAM el 1960 mentre estudiava pedagogia a l'Escuela Normal Superior (1961-1965).
Després va treballar com a professor a l'Instituto Luis Vives i des del 1961 a l'Escuela Ciudad de México, de la que en fou nomenat sotsdirector el 1972. Alhora va col·laborar amb el Servicio de Educación Pública en l'edició de llibres de texts i com a coordinador de guions de ciències naturals per a "Telesecundaria". El 1981 va formar part de la redacció de la revista científica Chispa, on va publicar nombrosos articles de caràcter divulgatiu. El 1986 fou cap del departament editorial de l'Instituto Nacional del Consumidor i poc després fou nomenat Secretari d'Educació Preuniversitària i de Divulgació de la Química a la UNAM, des d'on organitzà programes i llibres de text d'ensenyament preuniversitari
El 1987 fou un dels fundadors de la Sociedad Mexicana para la Divulgación de la Ciencia y la Técnica, i el 1996 va rebre el Premi Nacional de Divulgació de la Ciència. També ha estat secretari de l'Associació Mexicana de Periodisme Científic

## Referències

* ↑ Riera Llorca indica que és nascut a Barcelona, però Antología... diu que nasqué a Granada
* ↑ Riera i Llorca, Vicenç. Els exiliats catalans a Mèxic. Barcelona: Editorial Curial, 1994, p. 224-225.
* ↑ «Historia de la UNAM». Arxivat de l'original el 2014-09-08. [Consulta: 8 setembre 2014].
* ↑ Juan Tonda Mazón,Ana María Sánchez Mora,Nemesio Chávez Arredondo. Antología de la divulgación de la ciencia en México. Ciutat de Mèxic: UNAM, p. 365.

## Obres

* Las huellas del átomo (2002)
* La bomba y sus hombres Arxivat 2014-09-08 a Wayback Machine.
* La química en el arte
* La cacería del genoma humano (2008)

## Enllaços externs

* «Necesaria una reforma educativa para garantizar la divulgación científica (entrevista a Horacio García Fernández)». El heraldo de Tabasco, 25-10-2011. Arxivat de l'original el 2014-09-08 [Consulta: 8 setembre 2014].
# Norwalk (Califòrnia)

Norwalk és una ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 103.298 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Norwalk tenia 103.298 habitants, 26.887 habitatges, i 22.531 famílies. La densitat de població era de 4.120,2 habitants/km².
Dels 26.887 habitatges en un 46,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,1% hi vivien parelles casades, en un 16,6% dones solteres, i en un 16,2% no eren unitats familiars. En el 12,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,1% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 30,5% entre 25 i 44, un 17,6% de 45 a 60 i un 9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 30 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.047 $ i la renda mediana per família de 47.524 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.579 $ mentre que les dones 26.047 $. La renda per capita de la població era de 14.022 $. Entorn del 9,5% de les famílies i l'11,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Norwalk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Norwalk». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Francesc Gurri Serra

Francesc Gurri i Serra (Barcelona, 1921- Barcelona, 14 de juliol de 2012) fou un geògraf, excursionista i publicista català, gran divulgador del coneixement de la geografia humana i física de Catalunya. Va ser president de la Secció de geografia i Ciències Naturals del Centre Excursionista de Catalunya i un dels fundadors de la Lliga per a la Defensa del Patrimoni Natural (DEPANA). També fou membre honorari de la Societat Catalana de Geografia, filial de l'Institut d'Estudis Catalans. El 2001 va rebre la Creu de Sant Jordi de la Generalitat de Catalunya.

## Obres

* La guía de Cataluña: rutas turísticas (1989)
* Parcs naturals de Catalunya (1997)
* Catalunya de poble en poble (1998)

## Referències

* ↑ «Francesc Gurri i Serra». Enciclopèdia Catalana.
# Francesc Homs i Ferret

Francesc Homs i Ferret (Barcelona, 1951) és un economista i polític català. Fou conseller del govern de la Generalitat de Catalunya. Actualment és membre del consell d'Administració de Criteria Caixa

## Biografia

Nascut a Barcelona l'any 1951. Fill d'Eladi Homs Zimmer i de Maria Ferret i Espanyol, i net del pedagog Eladi Homs i Oller. Passà part de la infància i la joventut a Mallorca. Va ser a l'escoltisme en la seva joventut.

## Trajectòria professional i política

Inicià la seva vida professional com a professor d'Economia Industrial en la Facultat de Ciències Econòmiques de la Universitat Autònoma de Barcelona. Membre del comitè executiu de CDC, fou elegit diputat per la província de Barcelona per CiU a les eleccions generals espanyoles de 1989, 1993, i 1996. Portaveu Econòmic (1986-1999) i President de la Comissió d'Indústria i Energia. Fou membre de la Comissió Mixta de valoracions administració central de l'Estat- Generalitat de Catalunya de 1983 a 2003.
Va ser elegit regidor de l'Ajuntament de Barcelona en les eleccions municipals de l'any 1995 en la llista de CiU, on restà fins a l'any 1999. Fou president del consell municipal del Districte de Gràcia (1995-1999).
L'any 2001 al 2003 va substituir Artur Mas i Gavarró com a Conseller d'Economia i Finances. Fou diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 2003, legislatura del 2003 al 2004.

## Trajectòria a l'empresa privada

El 2005 abandonà la política i marxà al sector privat. En l'àmbit professional i privat, ha estat President Executiu d'Areas. És president executiu de RJCE Consultores, President d'Abertis Logística i Conseller i Assessor de diverses empreses. Exerceix també com a professor d'Economia Espanyola a la Universitat Internacional de Catalunya, on també és el president del Consell Assessor Universitari.
És membre de l'Associació Consell de Cent, que agrupa antics regidors de l'Ajuntament de Barcelona.

## Referències

* ↑ Joan Costa i Riera annex del llibre "Dels moviments d'església a la militància política" Ed. Mediterrània Barcelona 1997
* ↑ «Biografia F. Homs l'Ajuntament de Barcelona». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 28 agost 2013].
* ↑ El País, 8-1-2005
* ↑ «Homenatge a Ferrer en el relleu en la presidència del Consell Assessor Universitari, que assumeix Homs». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «Web de l'"Associació Consell de Cent"». Arxivat de l'original el 2013-10-30. [Consulta: 28 agost 2013].
# Enrique Irazoqui Levi

Enrique Irazoqui Levi (castellà: Enrique Irazoqui) (Barcelona, 5 de juliol de 1944 - Barcelona, 16 de setembre de 2020) va ser un actor, economista, jugador d'escacs i professor de literatura.
Nascut a Barcelona, el seu pare era un psiquiatre basc i la seva mare una empresària italiana. Un viatge a Itàlia el 1964, però, li va canviar la vida. Amb només 19 anys i estudiant economia, s'hi va traslladar per buscar suport al Sindicat Democràtic d'Estudiants, que era il·legal durant l'època franquista. Va conèixer escriptors com Rafael Alberti i Vasco Pratolini, i sobretot el poeta i director de cinema Pier Paolo Pasolini.
Tot i la seva manca d'experiència al cinema, Irazoqui es va convertir en el Crist de la pel·lícula Il vangelo secondo Matteo ('L'evangeli segons sant Mateu'). Per a molts, la pel·lícula de Pasolini és una de les que mostra millor la vida de Jesús. El jove no tenia vocació d'actor, però l'èxit de la pel·lícula li va obrir les portes a un nou món i, posteriorment, també va participar en diverses altres pel·lícules, entre les quals Noche de vino tinto (1966), de José María Nunes, i Dante no es unicamente severo (1967), de Jacinto Esteva i Joaquim Jordà.
Deixant el cinema, es va traslladar als Estats Units per estudiar-hi literatura. Amb aquesta finalitat, va presentar cartes de recomanació de Pasolini, Jean-Paul Sartre i Simone de Beauvoir, entre d'altres. Així, va ser professor de literatura als EUA, Mèxic i Granada (Espanya).
El 2002 fou l'àrbitre del torneig d'escacs Brains in Bahrain entre el campió del món Vladímir Kràmnik i la computadora Deep Fritz, que va acabar en empat.
En els seus darrers anys, va tornar al cinema i va protagonitzar A la soledat (2008), també de José María Nunes, i Cenestesia (inèdit).
Morí en un hospital de Barcelona el 16 de setembre de 2020.

## Referències

* 1 2 .
* ↑ «The gospel according to Enrique Irazoqui!» (en anglès), 18-04-2003. [Consulta: 20 abril 2020].
* ↑ «È morto Enrique Irazoqui, è stato Gesù nel 'Vangelo secondo Matteo' di Pasolini» (en italià). la Repubblica, 16-09-2020 [Consulta: 24 setembre 2020].
# Jordi Llaonart

Jordi Llaonart (Barcelona, 1974) és un arabista i periodista català.
Es va llicenciar en Filologia Àrab, i va completar els seus estudis amb un màster en Món Àrab i Islàmic i un màster en Diplomàcia i Acció Exterior. Va continuar els seus estudis a la Universitat de Damasc (Síria), on va perfeccionar l'àrab. Ha viscut a diversos països del món àrab, com Dubai i Kuwait. Des d'allà ha explicat la segona invasió de l’Iraq (2003), ha cobert ha cobert processos electorals a diversos països de la regió i ha escrit sobre l'evolució dels talibans i d'Estat Islàmic per a diversos mitjans com Avui, El Temps o Vilaweb També ha treballat com a traductor, on va entrar en contacte amb el món de la diplomàcia als Emirats Àrabs Units i Kuwait.
El 2007 va publicar el llibre Per entendre l’Iraq i el 2024 ha publicat el llibre Viatge al cor de l’islam, que es va presentar a la Setmana del Llibre en català.

## Publicacions

* Per entendre l'Iraq (La Campana, 2007)
* Viatge al cor de l'Islam (Pagès Editors, 2024)

## Referències

* 1 2 Crespo, Martí. «Jordi Llaonart: “El xiisme porta innata a dins la llavor de la rebel·lió contra l’autoritat”». Vilaweb, 01-09-2024. [Consulta: 20 setembre 2024].
* ↑ CCMA. «L'oracle - Jordi Llaonart, periodista». [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ «L'islam i els conflictes al Pròxim Orient explicats per Jordi Llaonart», 16-03-2015. [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ «Jordi Llaonart: 'Ara que Estat Islàmic ha començat a atacar Occident, no és previsible que s'aturi'». [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ VilaWeb. «Un català a Kuwait», 16-04-2007. [Consulta: 21 setembre 2024].
* ↑ CCMA. «Cabaret elèctric - L'Habitatge a Kuwait amb Jordi Llaonart». [Consulta: 21 setembre 2024].
# Phaenicophilus

Phaenicophilus és un gènere d'ocells de la família dels fenicofílids (Phaenicophilidae). Anteriorment es classificava a la família Thraupidae. Els dos membres són endèmics de l'illa Hispaniola.

## Taxonomia

El gènere Phaenicophilus va ser introduït pel geòleg i naturalista anglès Hugh Edwin Strickland el 1851. L'espècie tipus va ser designada posteriorment com a tàngara quatreülls de corona negra.
Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Phaenicophilus palmarum - tàngara quatreülls de corona negra.
* Phaenicophilus poliocephalus - tàngara quatreülls de corona grisa.

## Referències

* ↑ «TiF Checklist: CORE PASSEROIDEA IV — Phaenicophilidae, Icteridae, Parulidae». [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «2024 Citation & Downloadable Checklists». Clements Checklist. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ Strickland, Hugh Edwin. Ornithological notes. v. 3-4. Edinburg: Contributions to Ornithology, 1850, p. 103–104 [104].
* ↑ Peters, James Lee. Check-list of birds of the world. v.13. Cambridge: Harvard University Press, 1951, p. 277 [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Caribbean “tanagers”, Wrenthrush, Yellow-breasted Chat – IOC World Bird List» (en anglès). IOC World Bird List v14.2, 17-08-2024. [Consulta: 6 març 2025].
# Pseudambassis

Pseudambassis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels ambàssids.

## Taxonomia

* Pseudambassis alleni (Datta & Chaudhuri, 1993)
* Pseudambassis baculis (Hamilton, 1822)
* Pseudambassis roberti (Datta & Chaudhuri, 1993)

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Révision des espèces d'Ambassis et de Parambassis de l'Inde archipélagique. Natuurk. Verh. Holland. Maatsch. Wet. Haarlem (Ser. 3) v. 2 (núm. 2). 83-106.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Datta, N. C. & Chaudhuri, S., 1993. Two new glassfishes from Myanmar (Burma) (Perciformes: Ambassidae). India Biologist v. 25 (núm. 1): 1-4.
* ↑ Hamilton, F. (Buchanan), 1822. An account of the fishes found in the river Ganges and its branches. Edimburg i Londres. Fishes Ganges: i-vii + 1-405, Pls. 1-39.
* ↑ Datta, N. C. & S. Chaudhuri, 1993. Two new glassfishes from Myanmar (Burma) (Perciformes: Ambassidae). India Biologist v. 25 (núm. 1): 1-4.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Departament Belgrano (Santa Fe)

Belgrano és un departament situat en el sud-oest de la província de Santa Fe (Argentina), limita la nord amb els departaments de San Martín i San Jerónimo, a l'est amb el de Iriondo, al sud amb el de Caseros i cap a l'oest amb la província de Córdoba.

## Economia

A partir de la forta devaluació de la moneda local ocorreguda després de la crisi de finals de l'any 2001 la zona es va veure beneficiada per l'augment de les exportacions, convertint-se en un dels departaments de major producció de soia del país. D'altra banda la indústria ramadera es va veure reduïda enfront de l'avanç de la soia, que oferia marges guanyancials superiors. A més, existeix una gran concentració d'indústries dedicades a la producció de maquinàries agrícoles, les quals a partir del 2005 han expandit de manera significativa els seus mercats arribant a exportar a Veneçuela, Brasil, Paraguai i Uruguai, entre d'altres.

## Població

Segons estadístiques del IPEC en 2007 tenia 43.226 habitants.

## Enllaços externs

* Projeccions de població de la Província de Santa Fe Arxivat 2012-08-05 at Archive.is (castellà)
# Potamotrygon yepezi

Potamotrygon yepezi és una espècie de peix pertanyent a la família dels potamotrigònids. Es troba a Amèrica del Sud, als rius que desguassen al llac Maracaibo. És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual prefereix els fons fangosos poc fondos i amb aigües tèrboles. Fa 40 cm de llargària màxima. Menja larves d'insectes. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Garman S. W., 1877. On the pelvis and external sexual organs of selachians, with especial references to the new genera Potamotrygon and Disceus (with descriptions). Proc. Boston Soc. Nat. Hist. v. 19. 197-214.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Castex, M. N. & Castello, H. P., 1970. Potamotrygon yepezi, n. sp. (Condrichthyes, (sic) Potamotrygonidae), a new species of freshwater sting-ray from Venezuelan rivers. Acta Scientifica, Universidad del Salvador Núm. 8: 15-39.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Potamotrygon yepezi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ De Carvalho, M.R., N. Lovejoy i R.S. Rosa, 2003. Potamotrygonidae (River stingrays). P. 22-28. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* 1 2 Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. ISBN 0-940228-47-5.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Takelot III

Takelot III o Usermaatra-Takelot, faraó de la dinastia XXIII d'Egipte, va governar c. 759-757 aC.
Era el fill gran d'Osorkon III. Els fills de Takelot III van ser summes sacerdots: Dyedptahiefanj i Osorkon, tanmateix, l'hereu al tron va ser Rudamon, el seu fill més jove. Va ser també governant independent a Leontòpolis.
Va exercir com a summe sacerdot d'Ammon a Tebes, després va servir els primers cinc anys del seu regnat com a coregenta, al costat del seu pare, segons evidencia la inscripció núm. 13 del nilómetro de Karnak, que equipara el 28è any d'Osorkon III al 5è any de Takelot III. Succeeix al seu pare com a rei a l'any següent.

## Testimonis de la seva època

Takelot III està confirmat en diversos documents:
* Un bloc de pedra d'Heracleòpolis l'ho nomena Cap Per-Sejemjeperra i fill de rei per Tentsai
* Una estela de donació a Gurob que l'ho nomena "El Primer Profeta d'Amun-Ra, el General i el Comandant Takelot"
* Les inscripcions del nilómetre de Karnak núm. 4, que registra el seu 6è any, i núm. 13 que assenyala el 5è any de Takelot III (Payraudeau)
* Una inscripció en el sostre del temple de Jonsu registra el seu 7è any
* Una estela jeràrquica del 13è any del seu regnat, descoberta per l'expedició arqueològica de la Universitat de Colúmbia a les ruïnes d'un temple a l'oasi de Dajla, al febrer de 2005, que obliga a reconsiderar la seva cronologia.
| Predecessor: Osorkon III | Faraó Dinastia XXIII | Successor: Rudamon |
# Thorichthys

Thorichthys és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes que és endèmic de l'Amèrica Central.

## Taxonomia

* Thorichthys affinis (Günther, 1862)
* Thorichthys aureus (Günther, 1862)
* Thorichthys callolepis (Regan, 1904)
* Thorichthys ellioti (Meek, 1904)
* Thorichthys helleri (Steindachner, 1864)
* Thorichthys meeki (Brind, 1918)
* Thorichthys pasionis (Rivas, 1962)
* Thorichthys socolofi (Miller & Taylor, 1984)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* 1 2 Günther, A. 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 4: i-xxi + 1-534.
* ↑ Regan, C. T. 1904. Descriptions of new or little-known fishes from Mexico and British Honduras. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 13 (núm. 76): 255-259.
* ↑ Meek, S. E. 1904. The fresh-water fishes of Mexico north of the isthmus of Tehuantepec. Field Columbian Mus. Zool. Ser. v. 5: i-lxiii + 1-252, Pls. 1-17.
* ↑ Steindachner, F. 1864. Beiträge zur Kenntniss der Chromiden Mejico's und Central-Amerika's. Denkschr. K. Akad. Wiss. Wien Math.-Naturwiss. Cl. v. 23: 57-74, Pls. 1-5.
* ↑ Brind, W. L. 1918. A new subspecies of Thorichthys helleri. Aquat. Life v. 3: 119-120.
* ↑ Rivas, L. R. 1962. Cichlasoma pasionis, a new species of cichlid fish of the Thorichthys group, from the Rio de la Pasion, Guatemala. Q. J. Fla. Acad. Sci. v. 25 (núm. 2): 148-156.
* ↑ Miller, R. R. & J. N. Taylor. 1984. Cichlasoma socolofi, a new species of cichlid fish of the Thorichthys group from northern Chiapas, Mexico. Copeia 1984 (núm. 4): 933-940.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
# Pseudamia nigra

Pseudamia nigra és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 6 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigua salabrosa, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1865. Enumération des espèces de poissons actuellement connues de l'île d'Amboine. Neder. Tijdschr. Dierk. v. 2. 270-276, 273-293.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Allen, G. R., 1992. A new species of cardinalfish (Apogonidae) from northern Australia. Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 4): 697-701.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1997. The marine fishes of tropical Australia and south-east Asia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 292 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1999. Apogonidae. Cardinalfishes. P. 2602-2610. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.

## Bibliografia

* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB