OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schistura psittacula

Schistura psittacula és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Vietnam: els rius Cam Lo i Ben Hai.

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la construcció de preses i els impactes medioambientals inherents a les pràctiques agrícoles (desforestació i sedimentació).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Freyhof, J. & D. V. Serov, 2001. Nemacheiline loaches from Central Vietnam with descriptions of a new genus and 14 new species (Cypriniformes: Balitoridae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 2): 133-191.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Freyhof, J. & D. V. Serov 2001. Nemacheiline loaches from Central Vietnam with descriptions of a new genus and 14 new species (Cypriniformes: Balitoridae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 2): 133-191.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Schistura quasimodo

Schistura quasimodo és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Cos cilíndric, de color marró fosc i amb 6-8 franges amples i fosques.
* Cap pla i de perfil punxegut, musell deprimit i boca subterminal.
* Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.
* 8,5 radis ramificats a l'aleta dorsal i 5,5 a l'anal.
* Aleta caudal dentada, amb 9+8 radis ramificats i amb una franja negra a la base.
* Aleta dorsal amb dues grans taques negres al llarg de la base.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu al nord de Laos: la conca del riu Nam San (afluent del riu Nam Ngum).

## Amenaces

Les seues principals amenaces són la construcció de preses, la desforestació, les activitats agrícoles i llurs impactes medioambientals (erosió del sòl, sedimentació i contaminació de l'aigua) i la mineria d'or i de ferro.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Kottelat, M., 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Jubilee Line

Jubilee line :
Jubilee Line és una línia de ferrocarril de trànsit ràpid del Metro de Londres (en anglès London Underground), que apareix al mapa (the Tub map) de color gris. La línia circula de l'estació de Stanmore a Stratford i el traçat de la línia és soterrat a gran profunditat, a Londres aquest tipus de línies són conegudes com el tub (en anglès the tube) per la forma que tenen els túnels.
Fou construïda en dos seccions importants, inicialment de Charing Cross a Central London i després fins a Stratford. Les estacions més tardies són notables per la seva gran llargada i gran seguretat.

## Futur

Està programat que la línia s'adapti perquè l'any 2009 puguin circular trens automàtics, utilitzant el sistema SelTrac utilitzat a les línies de Docklands Light Railway.
La línia es construí per permetre una possible connexió des de North Greenwich fins Thamesmead. Avui dia no està programa tal construcció.
El 2004 es va programar construir un intercanviador a l'estació de Weast Hampstead per unir les tres estacions actuals en un sol complex, però des de 2007 que aquesta obra té un futur incert.

## Referències

* ↑ «Tests per nous sistemes de senyalització». Tube Lines, 24-08-2005 [Consulta: 11 juliol 2008].
* ↑ «En suspens la construcció de l'intercanviador de West Hampstead». Camden New Journal, 15-03-2007. [Consulta: 29 juliol 2008].
Transport for London :
Metro de Londres  · London Rail  · London Overground  · Docklands Light Railway  · London Trams  · Tramlink  · London Buses  · London Dial-a-Ride  · London River Services  · London Streets  · Public Carriage Office  · Victoria Coach Station  · Peatge de congestió de Londres  · London low emission zone  · Oyster card :
# Stigmatopora argus

Stigmatopora argus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.
Poden assolir fins a 25,4 cm de longitud total. És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua. És un peix demersal i de clima temperat que viu fins als 8 m de fondària que es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ Eschmeyer, William; van der Laan, Richard; Fricke, Ron. «Eschmeyer's Catalog of Fishes». California Academy of Sciences. [Consulta: 26 desembre 2020].
* ↑ Richardson, J. «On a collection of fishes… made at Port Arthur in Van Diemen's Land, by Deputy-Assistant-Commissary-General Lemprière» (en anglès). Proceedings of the Zoological Society of London, pt 8, 87, 1840, pàg. 25-30.
* 1 2 3 Garilao, Cristina V.; Luna, Susan M. «Stigmatopora argus (Richardson, 1840) Spotted pipefish» (en anglès). FishBase.
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1982: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Stigmatopora (Syngnathidae). Records of the Australian Museum v. 34 (núm. 13): 575-605.
* Kendrick, A.J. i G.A. Hyndes, 2003. Patterns in the abundance and size distribution of syngnathid fishes among habitats in a seagrass-dominated marine environment. Estuar. Coast. Shelf Sci. 57:631-640.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres: Project Seahorse, 1999.
# Orthochromis rubrolabialis

Orthochromis rubrolabialis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Tanzània.

## Referències

* ↑ Greenwood, P. H. 1954. On two species of cichlid fishes from the Malagarazi River (Tanganyika), with notes on the pharyngeal apophysis in species of the Haplochromis group. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 7 (núm. 78): 401-414.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Orthochromis rubrolabialis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* De Vos, L. & L. Seegers 1998: Seven new Orthochromis species (Teleostei: Cichlidae) from the Malagarasi, Luiche and Rugufu basins (Lake Tanganyika drainage), with notes on their reproductive biology. Ichthyological Exploration of Freshwaters, 9(4): 371-420.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Greenwood, P. H. & S. O. Kullander. 1994. A taxonomic review and redescription of Tilapia polyacanthus and Tilapia stormsi (Teleostei: Cichlidae), with descriptions of two new Schwetzochromis species from the upper Zaïre River drainage. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 5 (núm. 2): 161-180.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB.NET
# Topografia del Terror

Topografia del Terror és un antic espai de repressió nazi i actualment és un museu de Berlín.

## Edifici

A finals de la dècada dels setanta es redescobriren les restes dels edificis que havien funcionat com a centres neuràlgics del sistema repressiu del règim nazi (central de la Gestapo, prefectura de les SS, oficina central de seguretat del Reich, etc.). El 1987, durant el 750è aniversari de la ciutat, es va obrir l'accés al públic a aquesta zona amb les restes dels edificis descobertes i amb una exposició amb el nom de "Topografia del Terror", ubicada al pavelló d'exposicions.
El 1992 es creà la Fundació Topografia del Terror i des del 1997 es pot veure l'exposició a l'aire lliure, al llarg de les restes agençades del carrer Niederkirchnerstraße. Topografia del Terror compta també amb un centre de documentació i amb una biblioteca especialitzada.

## Història

En el terreny on es troba Topografia del Terror, al costat de l'edifici Martin Gropius i molt a prop de la plaça Potsdam, hi havia entre 1933 i 1945 les oficines principals de l'aparell de persecució i terror del règim nazi. A l'edifici núm. 8 del carrer Prinz-Albrecht-Straße s'instal·là l'oficina central de la policia secreta de l'Estat (Gestapo), que a partir de 1939 va ser la seu de l'Oficina Central de Seguretat del Reich.
A l'edifici del costat, l'Hotel Prinz Albrecht funcionà com a seu de la prefectura de les SS, mentre que el servei de seguretat de les SS s'instal·là al Palau Prinz Albrecht del carrer Wilhelmstraße, núm. 102. El conjunt era la veritable seu de l'Estat policial i les SS nazis. En aquest lloc es planificaren les matances de jueus i altres minories, la persecució dels opositors polítics al règim, serví de presó de la Gestapo, etc. Els edificis van quedar malmesos al final de la Segona Guerra Mundial i varen ser derruïts gradualment fins al 1956. Durant la Guerra Freda, el terreny restà oblidat als afores del Berlín occidental i, a partir de 1961, al final del mur que dividí la ciutat.

## Referències

* 1 2 3 4 «Topografia del Terror». Memorial. Gencat. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2016. [Consulta: 8 octubre 2016].
# Santa Margarida de Viladepost

Santa Margarida de Viladepost és una església romànica del municipi de Castellnou de Bages, a la comarca catalana del Bages. És un monument protegit i inventariat dins el Patrimoni Arquitectònic Català
Pertanyia a l'antiga parròquia de Ferrans, dins la demarcació del castell de Balsareny. Està documentada al segle x i situada a prop del Mas de Viladepost.

## Descripció

Capella rural d'una sola nau coberta amb volta de canó, amb absis semicircular a l'est. Aquest presenta una finestra de doble esqueixada. La coberta és de teula àrab a dues vessants a la nau central. Al mur de migdia hi ha un portal amb la data de 1646, any en què probablement es va construir sobre l'anterior edifici. Al mateix mur trobem una finestra refeta. Al cantó de ponent s'alça un campanar d'espadanya de factura i característiques diferents a les de la resta de la capella. A sota seu s'obre una petita finestra de mig punt. La construcció fou arrebossada exteriorment i enguixada en el seu interior. No destaquen ornamentacions.

## Notícies històriques

Es considera que l'església de Santa Margarida apareix documentada des del 1205. Els anys 1294 i 1295 apareix esmentada Santa Margarida de Villa Porcorum, que es correspondria a la mateixa capella. Les reformes foren poques; només el 1646 es reconstruí el portal del mur de migdia i possiblement s'alçà el campanar d'espadanya, alhora que s'arrebossava l'exterior i s'enguixava l'interior.

## Referències

* 1 2 «Santa Margarida de Viladepost». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 setembre 2014].
# Tor polylepis

Tor polylepis és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.
Els adults poden assolir fins a 5,3 cm de longitud total. Es troba a la conca del riu Mekong al seu pas per Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Zhou, W.; Cui, G.-H. «A review of Tor species from the Lancangjiang River (Upper Mekong River), China (Teleostei : Cyprinidae)» (en anglès). Ichthyol. Explor. Freshwaters, v. 7, núm. 2, 1996, pàg. 131-142.
* 1 2 Torres, Armi G. «Tor polylepis Zhou & Cui, 1996» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
# Junker

Junker (de l'alemany, jung Herr «jove senyor»), pronunciació: [ˈʝʊŋkʿɐ], era la noblesa terratinent que va dominar l'Alemanya septentrional (és a dir, sota dominació prussiana) al llarg del segle xix i principis del segle xx.

## Història

Pertanyents a Prússia en la seva majoria, van sorgir de la baixa noblesa i van seguir les tradicions de l'aristocràcia alemanya, on el primogènit rebia tota l'herència, i els altres fills eren enviats a l'exèrcit o l'església, mentre que a les filles se'ls buscava el millor marit possible. Així, molts clans van assolir reunir grans finques i un gran poder a través de les seves nombroses, i ben situades, connexions familiars.
Personatges tan influents com l'estadista Otto von Bismarck, el president de la República de Weimar, Paul von Hindenburg i el destacat mariscal de camp Gerd von Rundstedt pertanyien a l'elit junker. El seu declivi va començar amb l'Alemanya nazi, ja que Adolf Hitler no va tenir tractes amb ells. Després, igual que milions d'alemanys ètnics, van ser expulsats dels territoris perduts per Alemanya en la guerra (especialment Polònia occidental). Posteriorment, a la República Democràtica Alemanya (la meitat septentrional de la qual estava formada per territoris pertanyents a l'estat de Prússia, dissolt pels aliats) es va prohibir la possessió de terres que superessin una certa grandària, la qual cosa va suposar la fi d'aquesta noblesa terratinent.

## Vegeu també

* Orde Teutònic
* Croades Bàltiques
# Torquigener randalli

Torquigener randalli és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 15-132 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oahu (illes Hawaii).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1930. Ichthyological miscellanea. Mem. Queensl. Mus. v. 10 (pt 1). 8-31.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hardy, G. S., 1983: The status of Torquigener hypselogeneion (Bleeker) (Tetraodontiformes: Tetraodontidae) and some related species, including a new species from Hawaii. Pacific Science v. 37 (núm. 1): 65-74.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1996. Shore fishes of Hawai'i. Natural World Press, Vida, Oregon. 216 p.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Uchida, R.N. i J.H. Uchiyama, 1986. Fishery Atlas of the Northwestern Hawaiian Islands. NOAA Tech. Rep. NMFS 38,142 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, G. S., 1983: Revision of Australian species of Torquigener Whitley (Tetraodontiformes: Tetraodontidae), and two new generic names for Australian puffer fishes. Journal of the Royal Society of New Zealand v. 13 (núm. 1/2): 1-48.
* Hardy, G. S., 1984: Redescription of the pufferfish Torquigener brevipinnis (Regan) (Tetraodontiformes: Tetraodontidae), with description of a new species of Torquigener from Indonesia. Pacific Science v. 38 (núm. 2): 127-133.
* Hardy, G. S., 1989: Description of a new species of Torquigener Whitley (Pisces: Tetraodontidae) from South Africa, with a key to the genus. National Museum of New Zealand Records v. 3 (núm. 11): 119-123.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Torre Montparnasse

La Torre Montparnasse de París, situada a l'Avinguda de Maine núm. 33 i construïda per l'arquitecte Roger Saubot, és el gratacel més alt de França.

## Història i descripció

Es va construir entre 1969 i 1972, sobre l'emplaçament de l'antiga estació de Montparnasse i va ser inaugurada el 1973; l'estació Montparnasse actual se situa devant de la torre, un poc més al sud. La torre Montparnasse fa 209 metres d'altura i compta amb 60 pisos (inclosa la terrassa). Era l'edifici pus alt de França, fins que es va estrenar la torre First al barri de La Défense el 2011 (230m).
Un restaurant ocupa el 56è pis. Les baranes de la terrassa es poden desmuntar en dues hores per a transformar-la en una plataforma d'aterratge d'helicòpters. Les oficines ocupen 52 pisos i una superfície total de 90.000 m². Cinc mil persones hi treballen de mitjana.
El panorama des del pis 56 i des de la terrassa (ambdós oberts al públic) en fan una atracció turística que rep aproximadament 600.000 visitants a l'any. La torre Montparnasse es troba al si d'un conjunt immobiliari que comprèn un centre comercial, una botiga de les Galeries Lafayette, així com d'altres torres no tan alts.

### Amiant

La presència d'amiant a alguns llocs de la torre, sobretot als pisos 15, 42, 57 i 58, va ser revelada el març de 2005. Aquesta contaminació hauria requerit una neteja acurada, degut al greu risc per a la salut, però de fet es van fer les obres amb molta negligència.

## Referències

* ↑ «Tour Maine-Montparnasse (Paris 15e, 1973)» (en francès). Structurae. [Consulta: 26 febrer 2024].
* ↑ Dicharry, Elsa «La plus haute tour de France inaugurée à La Défense». Les Échos, 05-05-2011.
* ↑ «L'amiante dans la Tour Montparnasse» (en francès). Ecolex, 15-03-2021. [Consulta: 26 febrer 2024].
# Torre Rosales

La Torre Rosales és una obra amb elements noucentistes i modernistes de Tona (Osona) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici format per tres cossos diferenciats però interrelacionats. Es tracta d'una torre o xalet, envoltada de jardí. Els cossos són de dos o tres pisos (el central), coberts amb teulades a quatre vessants i amb un ràfec sostingut per un embigat de fusta. Les obertures són de testera recta o d'arc semicircular. Destaquen les portes o accessos al jardí. La porta principal és d'arc semicircular, dovellada i amb impostes de pedra. A la façana principal hi ha una altra porta sobre la qual s'alça un voladís o balcó sostingut per columnes de fust cilíndric i base i capitells de motllures de quart de bossell. Tots els elements, combinats harmoniosament, contribueixen a concedir a la casa un aire senyorial: la qualitat dels materials, les escales, els balcons i terrasses, etc. Destaca una torre, amb teulada a quatre vessants, sobre un dels cossos laterals i que recorda la casa del C. Dr. Bayés núm. 75.

## Història

Forma part de les cases que l'industrial Joan Llussà i Duran feu construir a principis del segle XX per a ell i la seva família. Està vinculada al moviment d'estiueig que inicià la construcció de torres i xalets a Tona, i al foment dels balnearis (Ullastres, Codina, etc.) que atreien a la burgesia barcelonina benestant. Coincideix amb la millora de les vies de comunicació, tant per carretera com per tren. Aquesta nova infraestructura contribuí a que els grans industrials barcelonins, com el mateix Joan Llussà o Santiago Simon o Joan Maragall, el poeta, invertissin en construcció o anessin a Tona a passar llargues temporades, incrementant el prestigi de la ciutat.

## Referències

* 1 2 «Casa al carrer Llussà, 43». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 octubre 2017].