OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Awans

Awans (en való Awan) és un municipi belga de la província de Lieja a la regió valona. El 2009 tenia uns 8.758 habitants.

## Nuclis

* Awans
* Fooz
* Hognoul
* Othée
* Villers-l'Évêque

## Història

Awans pertanyia a l'abadia de Chèvremont fins que al 31 de maig de 779, Carlemany el va obtenir en bescanviar-lo amb altres territoris i cedir-lo a l'abadia de Stavelot, una dació que Lluís I el Pietós va confirmar al 815. El seu fill, Lotari I va donar-lo a l'abadia de Prüm al 10 de juliol del 854. Segons un inventari de l'abadia, el 1222 Awans tenia 48 masos. Per la distància, l'abat va haver de nomenar un procurador laic encarregat de la gestió i de la justícia. El procurador va usurpar el títol de Senyor d'Awans, malgrat les protestes de l'abat de Prüm i dels seus successors.
Al 25 de gener de 1331, el príncep-bisbe de Lieja Adolf de la Mark va comprar les procures d'Awans i de Loncin i el feu d'Awans al procurador Humbert Corbeau de Clermont, arruïnat a la guerra dels Awans i dels Waroux, tot i que l'abat de Prüm va oposar-s'hi. El litigi va perdurar fins que el 1794 la revolució francesa va suprimir tots els drets feudals i creà el municipi d'Awans. Les administracions neerlandesa (el 1815) i belga van mantenir aquesta subdivisió administrativa, fins a la fusió dels municipis de l'1 de gener de 1977.

## Geografia i economia

Awans es troba a la plana fèrtil d'Haspengouw i la seva principal activitat econòmica ha estat tradicionalment l'agricultura. Avui encara, gairebé el 80% del terra està dedicat al cultiu, principalment de blat, blat de moro i remolatxa. A finals del segle xix va conèixer una industrialització a l'entorn de la nova estació de tren situada a la línia 36 de la NMBS. La més coneguda d'aquestes indústries eren les caldereries Chaudronnerie Brouhon. Al seu apogeu, més de 1500 persones hi treballaven. Quan va tancar el 2001, només quedaven uns 50 treballadors. L'emplaçament va transformar-se en un polígon industrial per petites i mitjanes empreses. A la sortida de l'autopista E40, al nucli de Hognoul, s'ha edificat un centre comercial.
* Utilització del terra: 0,23% bosc 79,18% conreu 20,18% construcció
* Mas en estil Hesbinyó: La Ferme du Tige al carrer rue de Loncin
* L'antiga caldereria Brouhon

## Galeria

* Panorama amb quatre vaques al carrer major rue de l'Église
* Centre poliesportiu Noël Heine al carrer rue de l'Église
* Església d'Àgata de Catània
* Escola municipal

## Referències

* ↑ «Registre de la població». Arxivat de l'original el 2009-10-07. [Consulta: 14 maig 2010].
* ↑ Le Site Brouhon à Awans sera assaini Diari La Dernière Heure, 28 de juliol de 2005
# Émile Bienaimé

Paul Émile Bienaimé (París, 6 de juliol de 1802 - idm. 17 de gener de 1869) fou un compositor i organista francès.
Estudiant de l'Escola de Nostra Senyora a París, va estudiar al Conservatori amb Victor Dourlen i Fétis. Guanyador en 1822 del premi de l'harmonia en 1825, va guanyar amb una fuga en quatre parts d'un concurs de composició organitzat pel Conservatori i va acabar segon en 1826 el Premi de Roma amb la seva cantata Herminie. El 1828 fou nomenat professor de solfeig i el 1838 d'harmonia i d'acompanyament del conservatori, i durant diversos anys desenvolupà el càrrec de mestre de capella de Nostra Senyora.
És autor de nombroses obres, composicions musicals, entre elles: de Cinquante études d'harmonie pratique (París, 1844), que tingueren gran acceptació entre el professorat; Ecole de l'harmonia moderne (París, 1863), important estudi que rebel·la grans coneixements, i d'una Histoire du piano depuis son origine jusqu'a nos jours, que deixà sense acabar.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 801. (ISBN 84-239-4508-1)
# Lehigh (Kansas)

Lehigh és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 215 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lehigh tenia 215 habitants, 77 habitatges, i 62 famílies. La densitat de població era de 276,7 habitants/km².
Dels 77 habitatges en un 37,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 75,3% hi vivien parelles casades, en un 2,6% dones solteres, i en un 18,2% no eren unitats familiars. En el 18,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,14.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,6% tenia menys de 18 anys, un 4,2% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 17,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 90,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 38.958 $ i la renda mediana per família de 41.875 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.000 $ mentre que les dones 20.714 $. La renda per capita de la població era de 14.554 $. Entorn del 6,8% de les famílies i el 8,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lehigh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lehigh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Trichomycterus landinga

Trichomycterus landinga és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Triques, M. L. & V. Vono. 2004. Thre new species of Trichomycterus (Teleostei: Siluriformes: Trichomycteridae) from the Rio Jequitinhonha basin, Minas Gerais, Brazil. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 15 (núm. 2): 161-172.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Worthington (Kentucky)

Worthington és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.673 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Worthington tenia 1.673 habitants, 663 habitatges, i 519 famílies. La densitat de població era de 552,1 habitants/km².
Dels 663 habitatges en un 31,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 62,9% hi vivien parelles casades, en un 12,1% dones solteres, i en un 21,6% no eren unitats familiars. En el 19,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,3% tenia menys de 18 anys, un 7,7% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 27,4% de 45 a 60 i un 15% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.875 $ i la renda mediana per família de 39.737 $. Els homes tenien una renda mediana de 35.324 $ mentre que les dones 19.643 $. La renda per capita de la població era de 19.239 $. Entorn del 7,8% de les famílies i el 9,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Worthington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Worthington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joan Mòjer Noguera

Joan Mòjer Noguera (Llucmajor, Mallorca, 1859-1941), fou un polític conservador i folklorista mallorquí.
Joan Mòjer, conegut com l'amo en Joan de Ses Males Cases, era propietari de les possessions de Ses Males Cases i Son Munar a la Marina de Llucmajor. Fou membre destacat del Partit Conservador i impulsà la creació del Centre de Propietaris de Llucmajor el 1887, i del Centre Catòlic el 1896 amb l'objectiu principal de l'ensenyament popular, del qual en fou el seu president honorari entre 1896 i 1902. El 1906 fou elegit president del Centre d'Obrers Catòlics, creat el 1897, on creà el Pòsit de Nova Creació, amb cooperativa i escola. Com a líder conservador fou elegit batle de Llucmajor en tres ocasions: 1895-97, 1907-09 i 1913-15. El 1915 s'integrà al Centre Maurista.
Com a folklorista destaca la seva feina de recopilació del folklore llucmajorer que recollí en una plagueta inèdita que duu per títol Costumari de Llucmajor i en quatre plaguetes de cançons populars; escriví una obra sobre les torres de defensa costaneres, Les torres de la Mar i l'autobiografia Apunts de la meva vida política.
L'Ajuntament de Llucmajor li concedí, a títol pòstum, el 2000, el guardó de l'Espigolera en reconeixement de la seva labor de folklorista.

## Referències

* 1 2 3 Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 11. Palma: Promomallorca, p. 66. ISBN 84-8661702-2.
* ↑ Fullana Puigserver, P. El catolicisme social a Mallorca (1877-1902). L'Abadia de Montserrat, 1990, p. 234. ISBN 9788478261741.
* ↑ «Llucmajor i la literatura/Proposta d'Espigolera per a la Banda de Música». Ajuntament de Llucmajor. Arxivat de l'original el 2007-10-24. [Consulta: 13 desembre 2010].
# Émile Pierre Ratez

Émile Pierre Ratez (Besançon, 5 de novembre de 1851 - Lilla, 19 de maig de 1934) fou un compositor i director de cors francès.
Formà part de l'orquestra de l'Òpera Còmica de París i després fou cap de cors dels cèlebres concerts Colonne. Ensems era taquígraf de la Cambra de diputats fins que el 1891 passà a ocupar la direcció del Conservatori de Lilla.
Va escriure per al teatre: Ruse d'amour, òpera còmica estrenada a Besançon el 1886; Lydéric (1895); Le bateau ivre (1900); Le dragon vert, estrenat a Lilla el 1907, i a més, diverses obres per a instruments de corda, oboè i piano.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 49, pàg. 857 (ISBN 84 239-4549-9)
# Lake Quivira

Lake Quivira és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 932 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lake Quivira tenia 932 habitants, 381 habitatges, i 326 famílies. La densitat de població era de 276,8 habitants/km².
Dels 381 habitatges en un 24,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 81,4% hi vivien parelles casades, en un 2,6% dones solteres, i en un 14,4% no eren unitats familiars. En l'11,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,45 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,65.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 19,1% tenia menys de 18 anys, un 1,8% entre 18 i 24, un 17% entre 25 i 44, un 42% de 45 a 60 i un 20,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 53 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 97,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 111.670 $ i la renda mediana per família de 119.186 $. Els homes tenien una renda mediana de 100.000 $ mentre que les dones 45.313 $. La renda per capita de la població era de 60.567 $. Entorn del 0,9% de les famílies i l'1,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lake Quivira». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lake Quivira». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Jacob City

Jacob City és una població dels Estats Units a l'estat de Florida. Segons el cens del 2000 tenia 281 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Jacob City tenia 281 habitants, 99 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 35 habitants/km².
Dels 99 habitatges en un 31,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 41,4% hi vivien parelles casades, en un 28,3% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 22,2% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,84 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,6% tenia menys de 18 anys, un 7,8% entre 18 i 24, un 27% entre 25 i 44, un 20,6% de 45 a 60 i un 13,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 66,7 homes.
La renda mediana per habitatge era de 24.583 $ i la renda mediana per família de 22.292 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.481 $ mentre que les dones 21.875 $. La renda per capita de la població era d'11.037 $. Entorn del 24,7% de les famílies i el 26% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Jacob City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 2 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Jacob City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Grayson (Geòrgia)

Grayson és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2009 tenia 1.521 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grayson tenia 765 habitants, 276 habitatges, i 226 famílies. La densitat de població era de 167,8 habitants/km².
Dels 276 habitatges en un 44,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 68,1% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 17,8% no eren unitats familiars. En el 15,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,77 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,5% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 9,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 51.750 $ i la renda mediana per família de 61.618 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.500 $ mentre que les dones 36.250 $. La renda per capita de la població era de 22.695 $. Entorn del 6,3% de les famílies i el 8,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grayson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grayson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Country Club Estates

Country Club Estates és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 7.594 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Country Club Estates tenia 7.594 habitants, 3.134 habitatges, i 2.018 famílies. La densitat de població era de 617,3 habitants per km².
Dels 3.134 habitatges en un 30,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,6% hi vivien parelles casades, en un 17,4% dones solteres, i en un 35,6% no eren unitats familiars. En el 29,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,42 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,01.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 10,2% entre 18 i 24, un 30,2% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 11,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.794 $ i la renda mediana per família de 42.359 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.621 $ mentre que les dones 24.291 $. La renda per capita de la població era de 18.080 $. Entorn del 10% de les famílies i el 12,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Country Club Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Country Club Estates». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joan Peana

Joan Peana (l'Alguer, 26 de novembre de 1912 - l'Alguer, 17 de gener de 2007) fou un sacerdot i promotor cultural de l'Alguer, on es va dedicar a l'ensenyament del català.

## Biografia

Fill de pagesos benestants que posseïen terres entre Cala Llonga i els Tres Eligues, estudià al Seminari Tridentí de l'Alguer, teologia a la Universitat Pontifícia Gregoriana de Roma i dret i filosofia a la Universitat Estatal de Roma. El 1936 fou habilitat per a fer de mestre i el 1940 fou ordenat sacerdot. Durant 25 anys fou secretari particular i cerimonier del bisbe Adolf Ciucchuni. Alhora que treballava donant classes a la Universitat de Sàsser va fundar un liceu privat a l'Alguer.
Ha donat diverses conferències de caràcter cultural arreu de Catalunya per tal d'enfortir els lligams culturals entre Catalunya i l'Alguer, sobre història i legislació lingüística a Itàlia i a Sardenya. El 1960 fou un dels protagonistes actius del "Retrobament" gràcies a la seva amistat amb l'alcalde alguerès, Fidel Cillian. Cap als anys 1980, amb Josep Sanna, Francesc Manunta i Antoni Nughes van fundar l'Escola d'Alguerès Pasqual Scanu per a formar docents i el 1983 va publicar l'estudi L'Alguer, la llengua i l'escola: un projecte per al futur. El 1984 fou un dels organitzadors de les Festes Populars de Cultura Pompeu Fabra i posteriorment va crear l'Ateneu Alguerès. El 1995 li fou atorgada la Creu de Sant Jordi en reconeixement de la seva tasca.

## Obres

* El projecte de llei nacional per a la tutela de les minories ètnico-lingüístiques a Itàlia (1986) a Segon Congrés Internacional de la Llengua Catalana.
* Catalunya i l'Alguer des del regnat de Pere III el Cerimoniós al compromís de Casp (1336-1412): conferència celebrada a Balaguer el dia 6 de juny de 1992, a càrrec de Mn. Joan Peana ...
* El fenomen del rotacisme en la parla popular algueresa d'avui a Estudis de lingüística i filologia oferts a Antoni M. Badia i Margarit, volum II. 1995

## Referències

* 1 2 3 «Joan Peana». [Consulta: 13 gener 2025].
* 1 2 3 «[https://publicacions.iec.cat/repository/pdf/00000050/00000030.pdf. JOAN PEANA (1912 - 2007)]» (pdf). Institut d’Estudis Catalans. [Consulta: 13 gener 2025].
* ↑ Joan Peana 1912-2007 per Rafael Caria
# San Bautista

San Bautista és una localitat de l'Uruguai ubicada al nord del departament de Canelones, proper a les ciutats de San Antonio, Santa Rosa, San Ramón i San Jacinto, al costat de les quals forma la petita regió denominada "El Santoral", atès que el nom de cadascuna d'elles fa al·lusió a algun sant. Es troba a 63 km de Montevideo, la capital del país, per la ruta 6, i a 30 km de Canelones (capital departamental) per les rutes 6 i 11.
El poble va ser fundat el 1879 per Bautista Mourat, propietari de les terres que avui formen part de San Bautista.

## Fills il·lustres

* Melitón Simois, periodista i poeta uruguaià, intendent de Canelones entre 1920 i 1926.

## Referències

* ↑ (anglès) Dades geogràfiques de San Bautista
# Émile Portus

Émile Portus (Ferrara, 13 d'agost de 1550 $^{(Gregorià)}$ - Stadthagen, 1614), com el seu pare Franciscus Portus, fou hel·lenista i pedagog de la llengua grega especialment.
Va desenvolupar la ensenyança del grec, en les càtedres de Ginebra, Lausana, Frankenthal, Magúncia, Heidelberg, Kassel i, l'última en el Gimnasi de Stadthagen, i comptà amb deixebles en diverses ciutats de Suïssa i Alemanya.
Es autor d'obres notables, entre elles:
* Lexicon ioncum-graeco-latinum in Herodoti libros (1603);
* Lexicon-graeco-latinum (1603);
* De nihili antiquitate el multiplici potestate (1611);
* De prisca Graecorum compotatione, De variarum linguarum usu (Kassel, 1611), en la qual combat als qui menyspreen l'estudi dels idiomes.
També se li deuen les edicions de Dionís d'Halicarnàs (Ginebra, 1588), Tucídides (Frankfurt, 1594), Xenofont (Frankfurt, 1594), Eurípides (Heidelberg, 1597), aquesta completada amb unes Breves notae ejus tragoedias (Heidelberg, 1600); Aristòfanes (Ginebra, 1607), Homer (Ginebra, 1609), Procle, Comentari sobre la teologia platònica (Hamburg, 1618), Diògenes Laerci (París, 1625), una traducció llatina de Suidas (Ginebra, 1619), una altra en vers grec dels Salms de David (Basilea, 1581), un ¡¡Lexicon pindaicum (Hanau, 1606), etc...

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 418. (ISBN 84-239-4535-9)