OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Serac

Un serac és un bloc de neu premsada procedent de l'acumulació de neu a les glaceres, al moment que es desprenen de la resta de la glacera i cauen per efecte de la gravetat.
Per extensió, són seracs aquelles masses gelades que sense haver trencat encara, ho faran així que l'avanç de la glacera les precipiti al buit. Per efecte de la plasticitat i cohesió interna de les masses de gel de les glaceres, els blocs quan es trenquen i cauen acostumen a tenir una mida important, ja que els blocs tindrien la mateixa alçada que la glacera (entre 5 i 50 metres) i la meitat de profunditat. Es formen i trenquen si el pendent està entre 20 graus i 45 graus, ja que per sota d'aquest valor mínim probablement el gel no es trencaria, sinó que la glacera lliscaria sencera, i per sobre del valor màxim la glacera es trenca tan bon punt perd sustentació o ja no s'arriba a formar. Naturalment aquests valors són variables en funció de l'orientació de la glacera, la morfologia del sòl, la temperatura ambient i la de la massa gelada, entre d'altres. La seva caiguda és tan destructiva que –de ser possible– s'ha d'evitar qualsevol activitat a les zones que poden abastar. És considerat un dels factors de risc en la pràctica de l'alpinisme.

## Referències

* ↑ Post, Austin; LaChapelle, Edward R. Glacier Ice (en anglès). University of Toronto Press, 2000, p. 141. ISBN 978-0-8020-8375-3.
* ↑ Stablein, Marilyn. Climate of Extremes: Landscape and Imagination (en anglès). Black Heron Press, 1995, p. 108. ISBN 978-0-930773-39-7.
* ↑ Selters, Andy. Glacier Travel & Crevasse Rescue (en anglès). The Mountaineers Books, 1999-11-30, p. 61. ISBN 978-1-59485-187-2.
* ↑ Cosley, Kathy; Houston, Mark. Alpine Climbing: Techniques to Take You Higher (en anglès). The Mountaineers Books, 2004-10-20, p. 262. ISBN 978-1-59485-268-8.
# Wolfgang Grefinger

Johann Wolfgang Grefinger (1470 - 1515) fou un compositor hongarès del Renaixement.
Residí a Viena i en resten d'ell una col·lecció d'odes a 4 veus amb el títol d'Aurelii Prudentii Cathemerinon (1515) i Psalterium Potaviense cum antiphonis, responsoriis, hymnisque in notis musicalibus (1512), Ich Stell Leicht ab, Ach got wem soll ichs clagen, així com motets i diversos cants a 4 i 5 veus en les antologies de l'època.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 26, pàg. 1247 (ISBN 84-239-4526-X)
# Meraux

Meraux és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 10.192 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Meraux tenia 10.192 habitants, 3.707 habitatges, i 2.772 famílies. La densitat de població era de 946 habitants/km².
Dels 3.707 habitatges en un 38,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,6% hi vivien parelles casades, en un 11,5% dones solteres, i en un 25,2% no eren unitats familiars. En el 21,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,23.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 8,7% entre 18 i 24, un 31,7% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 9,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 87,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.732 $ i la renda mediana per família de 52.408 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.727 $ mentre que les dones 24.004 $. La renda per capita de la població era de 17.951 $. Entorn del 6,4% de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Meraux». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Meraux». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Magdalena Aguiló Victory

Magdalena Aguiló Victory (Palma, 30 de gener de 1954) és una comissària independent i gestora cultural balear. Directora de la Fundació Pilar i Joan Miró de Palma entre els anys 2004 i 2011.
És llicenciada en Història a la Universitat de Barcelona. Ha desenvolupat la seva carrera professional com a comissària i gestora cultural principalment a la ciutat natal, Palma, en aquesta ciutat ha comissariat nombroses exposicions d'art contemporani. El seu primer treball el va desenvolupar a la Fundació La Caixa a Palma, Barcelona i Granollers, realitzant activitats culturals durant els anys 1979-1983. Posteriorment va ser Tècnica d'Activitats Artístiques del Casal Solleric, 1985-1987 i abans d'emprendre la direcció de la Fundació Miró va ser Sotsdirectora del Centre de Cultura “Sa Nostra” del 1989 al 2003.
Ha participat en fòrums, seminaris i congressos, així com en jurats d'experts i professionals del món cultural, com a directora de la Fundació Pilar i Joan Miró del 2004 al 2011. L'any 2008 va organitzar un acte homenatge a Joan Miró titulat Junts per la memòria de Joan Miró.

## Referències

* ↑ Manresa, Andreu «Magdalena Aguiló, nueva directora de la Fundación Miró de Palma» (en castellà). , 18-03-2004 [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «Magdalena Aguiló Victory». [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ Palma, MIGUEL VICENS. «Juntos por la memoria de Joan Miró» (en castellà), 29-11-2008. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «'Llonovoy' presenta su obra en Gerhardt Braun Gallery» (en castellà), 20-05-2017. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «Llonovoy a ‘Humanimals': les salvatjades dels éssers humans», 13-05-2017. [Consulta: 17 gener 2021].
* ↑ «la ventana del arte - página para móviles de la exposición». [Consulta: 17 gener 2021].
# Ais kacang

Ais kacang, que significa literalment «gelat de mongetes», també conegut popularment com ABC (sigles d'air batu campusr, que significa «gel mesclat»), són unes postres típiques de Malàisia que són habituals també a Singapur (on s'anomenen ice kachang) i Brunei. Moltes cafeteries del sud-est asiàtic, llocs de menjar al carrer i establiments de restauració venen aquestes postres.
A la dècada del 1940, l'ais kacang es feia originàriament només amb gel raspat i mongetes vermelles. Avui en dia, l'ais kacang generalment es presenta en colors brillants i amb diverses fruites. A Malàisia les variants contenen attap chee, mongetes vermelles, blat de moro dolç, grass jelly, cacauets rostits i daus d'agar-agar com a ingredients comuns. Altres ingredients menys comuns són l'àloe vera, cendol i nata de coco. Una cobertura final de llet evaporada, llet condensada o llet de coco corona la muntanya de gel juntament amb aigua de roses i xarop de sarsi, o bé una cobertura de dúrio i xarop de xocolata. També hi ha versions que eviten l'almívar multicolor i es serveixen amb només un raig de xarop de sucre de palma, xarop de pandan i perles de sagú, entre d'altres variants.

## Referències

* ↑ «Down by the Boardwalk in Singapore». , 09-03-2012 [Consulta: 13 març 2012].
* 1 2 «CULINARY BIOGRAPHIES: CHARTING SINGAPORE'S HISTORY THROUGH COOKING AND CONSUMPTION, p.26-27». ISEAS - Yusof Ishak Institute, 01-10-2020. Arxivat de l'original el 25 setembre 2021. [Consulta: 25 setembre 2021].
* ↑ Festa, Jessica «Exploring the street food in Singapore». , 16-01-2012 [Consulta: 13 març 2012].
* ↑ Simon Richmond. Malaysia, Singapore & Brunei. Ediz. Inglese. Lonely Planet, 2007, p. 75–. ISBN 978-1-74059-708-1.
* ↑ Malaysia, Singapore, and Brunei. Lonely Planet Publications, 2007. ISBN 9781740597081.
* 1 2 «Ice Kachang - Singapore's Ice Cream?». Global Cook Lab, 28-09-2017. Arxivat de l'original el 27 setembre 2021. [Consulta: 27 setembre 2021].
* ↑ «Liang Liang Garden Desserts – Milo Dinosaur Ice Kachang?! Sign me up!», 20-01-2020. Arxivat de l'original el 27 setembre 2021. [Consulta: 27 setembre 2021].
# Districte de Tours

El districte de Tours és un dels tres amb què es divideix el departament francès de l'Indre i Loira a la regió del Centre-Vall del Loira. Té 24 cantons i 123 municipis. El cap del districte és la prefectura de Tours.

## Cantons

cantó d'Amboise - cantó de Ballan-Miré - cantó de Bléré - cantó de Chambray-lès-Tours - cantó de Château-la-Vallière - cantó de Château-Renault - cantó de Joué-lès-Tours-Nord - cantó de Joué-lès-Tours-Sud - cantó de Luynes - cantó de Montbazon - cantó de Montlouis-sur-Loire - cantó de Neuillé-Pont-Pierre - cantó de Neuvy-le-Roi - cantó de Saint-Avertin - cantó de Saint-Cyr-sur-Loire - cantó de Saint-Pierre-des-Corps - cantó de Tours-Centre - cantó de Tours-Est - cantó de Tours-Nord-Est - cantó de Tours-Nord-Oest - cantó de Tours-Oest - cantó de Tours-Sud - cantó de Tours-Val-du-Cher - cantó de Vouvray

## Vegeu també

* Cantons de l'Indre i Loira
# Leonard Sharrow

Leonard Sharrow (Nova York, (USA), 4 d'agost de 1915 - Idem. 9 d'agost de 2004), va ser un dels fagotistes nord-americans més destacats del segle xx.
Nascut a la ciutat de Nova York, es va unir a l'Orquestra Simfònica de la NBC quan es va organitzar per primera vegada, i finalment es va convertir en fagot principal (i va gravar el Concert per a fagot de Mozart amb Arturo Toscanini el 1947); també va servir a l'exèrcit dels Estats Units a la Segona Guerra Mundial. El 1951 es va traslladar a l'Orquestra Simfònica de Chicago per invitació de l'aleshores director musical Rafael Kubelik i va ocupar-hi un càrrec similar fins al 1964, quan es va jubilar i es va incorporar a la facultat de música de la Universitat d'Indiana Bloomington. Va passar molts estius a la facultat de l'Aspen Music Festival abans d'unir-se a l'Orquestra Simfònica de Pittsburgh com a fagot principal el 1977. Després de retirar-se de Pittsburgh una dècada més tard, va tornar a Bloomington i finalment es va traslladar a Cincinnati, Ohio, on va morir de leucèmia.
Era membre de l'"Associació Americana de Professors Universitaris, Pi Kappa Lambda". El 22 d'octubre de 1942, es va casar amb Emily M. Kass, i tingueren un fill, Neil Jason.

## Referències

* 1 2 3 4 5 https://prabook.com/web/leonard.sharrow/464326

## Enllaços externs

* Druckenbrod, Andrew (13 d'agost de 2004). "El respectat fagot era 'una alegria tocar amb ell'". Pittsburgh Post-Gazette.-(anglès)
# Víktor Sanéiev

Víktor Sanéiev (georgià: ვიქტორ სანეევი) (Sukhumi, 3 d'octubre de 1945 - Sydney, 2 de gener de 2022) va ser un atleta georgià que dominà el final de la dècada del 1960 i la dècada del 1970 en el triple salt. És considerat un dels millors saltadors de triple de la història.

## Biografia

Va néixer el 3 d'octubre de 1945 a la ciutat de Sukhumi, població situada en aquells moments a la República Socialista Soviètica de Geòrgia (Unió Soviètica) i que avui dia forma part de la República de Geòrgia.
Fou guardonat amb l'Orde de la Bandera Roja del Treball (1969), l'Orde de Lenin (1972) i l'Orde de l'Amistat dels Pobles (1976).

## Carrera esportiva

Va participar, als 23 anys, en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1968 celebrats a Ciutat de Mèxic (Mèxic), on va aconseguir guanyar la medalla d'or en la prova de triple salt per davant del brasiler Nelson Prudêncio i l'italià Giuseppe Gentile. Durant la realització de la prova olímpica, el 17 d'octubre d'aquell any, es trencà quatre vegades seguides el rècord mundial de l'especialitat, així Gentile l'establí en 17.22 metres, Saneyev en 17.23 metres, Prudêncio en 17.27 metres i finalment Saneyev en 17.39 metres. Aquest rècord fou vigent fins a l'agost de 1971 quan el cubà Pedro Pérez el fixà en 17.40 metres, si bé Saneyev el tornà a batre l'octubre de 1972 a la seva ciutat natal fixant-lo en 17.44 metres.
Sanéiev participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1972 realitzats a Múnic (Alemanya Occidental) i en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1976 realitzats a Mont-real (Canadà), on aconseguí guanyar sense problemes la medalla d'or, convertint-se en el primer atleta a aconseguir tres títols en aquesta disciplina. En els Jocs Olímpics d'Estiu de 1980 realitzats a Moscou (Unió Soviètica) intentà aconseguir el seu quart títol olímpic, intentant emular el discòbol nord-americà Al Oerter, si bé s'hagué de conformar amb la medalla de plata en veure's superat pel seu compatriota Jaak Uudmäe.
Al llarg de la seva carrera ha guanyat quatre medalles en el Campionat d'Europa d'atletisme, dues d'elles d'or; i set medalles en el Campionat d'Europa d'atletisme en pista coberta, sis d'elles d'or.

## Referències

* ↑ «Muere la leyenda del triple, Viktor Saneyev, a los 76 años» (en castellà), 03-01-2022. [Consulta: 9 gener 2022].
* ↑ Boris Khavin. All about Olympic Games. (en rus). 2nd ed.. Moscou: Fizkultura i sport, 1979, p. 577.

## Enllaços externs

* (anglès) IAAF, perfil de Víktor Sanéiev
# Woodsia meyerwaardeni

Woodsia meyerwaardeni és una espècie de peix pertanyent a la família Phosichthyidae.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10 cm de llargària màxima.
* 10-11 radis tous a l'aleta dorsal i 14-16 a l'anal.
* Aleta dorsal adiposa.
* És més o menys de color negrós amb l'opercle rogenc.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 0-1.100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud (37° 08′ S, 5° 23′ E) i el Pacífic sud-occidental (Nova Zelanda).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Grey M., 1959. Three new genera and one new species of the family Gonostomatidae. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 121 (núm. 4). 167-184.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Krefft, G., 1973. Ergebnisse der Forschungsreisen des FFS "Walther Herwig" nach Südanerika. XXVIII. Woodsia meyerwaardeni spec. nov., ein neuer Gonostomatide aus dem Südatlantik. Arch. Fischwiss. v. 24 (núm. 1-3): 129-139.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Schaefer, S., R.K. Johnson & J. Babcock, 1986. Family Núm. 73: Photichthyidae (pp. 243-247), Family Núm. 74: Gonostomatidae, pp. 247-253. A: Smith, M.M. & P.C. Heemstra. Smiths' Sea Fishes. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol., Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Schaefer, S., R.K. Johnson & J. Babcock, 1986. Family Núm. 73: Photichthyidae (pp. 243-247).
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.
* ↑ Roberts, C.D., 1991. Fishes of the Chatham Islands, New Zealand: a trawl survey and summary of the ichthyofauna. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 25(1):1-19.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# McNary (Louisiana)

McNary és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 211 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, McNary tenia 211 habitants, 76 habitatges, i 56 famílies. La densitat de població era de 44,8 habitants/km².
Dels 76 habitatges en un 40,8% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59,2% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 23,7% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,78 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,36.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,8% tenia menys de 18 anys, un 8,5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 20,4% de 45 a 60 i un 12,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 22.917 $ i la renda mediana per família de 30.833 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.906 $ mentre que les dones 26.250 $. La renda per capita de la població era de 12.420 $. Entorn del 26% de les famílies i el 22,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- McNary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- McNary». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Rawon

El rawon (javanès: ꦫꦮꦺꦴꦤ꧀) és una sopa de vedella típica d'Indonèsia, concretament de la Java Oriental. L'ingredient principal és la nou keluak, que la dota d'un color fosc i de gust de nou.

## Història

És un dels plats documentats més antics de la cuina javanesa. La primera menció data del 901, durant el Regne de Mataram, en una antiga inscripció javanesa en què se'n deia rarawwan.

## Ingredients

La sopa es compon d'una barreja d'all, escalunyes, nous keluak, gingebre, canelobre, cúrcuma, xili vermell i sal. Aquesta mescla és molta, saltada amb oli i després abocada al brou de vedella bullit amb rodanxes de vedella tallades a daus.
S'hi solen afegir els següents condiments: sucre, llimona, galanga i fulles de llorer i kaffir. El to negre característic del rawon ve de les nous keluak, que són l'espècia principal de l'elaboració. La sopa se sol guarnir de ceba verda i escalunya fregida, i se serveix acompanyada d'arròs. També es pot complementar amb brots de soja, ou d'ànec salat, krupuk i fesolets.

## Variants

Hi ha diverses variants de rawon, la més popular de les quals és la de Surabaya. A banda, se'n ven una anomenada rawon setan (lit. ‘rawon del diable’) com a àpat de nit als warung, establiments de menjar indonesis, concretament de mitjanit fins a l'alba, les hores en què els diables presumptament deambulen pel món terrenal.
Contràriament a la recepta general, a la província de Bali el rawon no duu keluak, així que és marró en lloc de negre. A més a més, com que els balinesos són majoritàriament hindús, tendeixen a preferir la carn de porc a la vedella.

## Referències

* ↑ Indofood corporate website. See "Bumbu Rawon" Arxivat 2011-06-24 a Wayback Machine.
* ↑ «Resep Rawon Jawa Timur, Gurih dan Nikmat Menggugah Selera!» (en indonesi). Okezone, 28-11-2022. [Consulta: 30 juny 2023].
* 1 2 «4 Masakan yang Pakai Kluwek, Bukan Cuma Rawon» (en indonesi). Kompas, 22-04-2021. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ «Menguak Fakta Menu Lalapan Sunda Lewat Prasasti Taji» (en indonesi). [Consulta: 23 desembre 2017].
* 1 2 Marta, Edeline. «Rawon» (en anglès). Dapur Kornhills, 01-08-2020. Arxivat de l'original el 27 gener 2023. [Consulta: 2 juliol 2023].
* ↑ Wright, Clifford A. The Best Soups in the World. John Wiley and Sons, 2009, p. 64. ISBN 9780470180525.
* ↑ Gross, Matt. «Lost in Java». New York Times, 06-05-2011.
* ↑ «1 resep rawon babi enak dan sederhana» (en indonesi). Cookpad. [Consulta: 17 gener 2018].
# Districte de Romorantin-Lanthenay

El districte de Romorantin-Lanthenay és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès del Loir i Cher a la regió del Centre-Vall del Loira. Té 8 cantons i 63 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Romorantin-Lanthenay

## Cantons

cantó de Lamotte-Beuvron - cantó de Mennetou-sur-Cher - cantó de Neung-sur-Beuvron - cantó de Romorantin-Lanthenay-Nord - cantó de Romorantin-Lanthenay-Sud - cantó de Saint-Aignan- cantó de Salbris - cantó de Selles-sur-Cher

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 76.116 | 80.669 | 83.723 | 84.703 | 86.474 | 88.713 |
| A partir de 1990 : Població sense dobles comptes ||||||

## Vegeu també

* Cantons de Loir i Cher

## Notes

* ↑ El cantó de Saint-Aignan fou extret l'1 de gener de 2007 del districte de Blois per ser inclòs al districte de Romorantin-Lanthenay.
# Foutaises

Foutaises és un curtmetratge francès dirigit per Jean-Pierre Jeunet, estrenat el 1990 .

## Argument

De cara a la càmera, Dominique Pinon afirma els seus "m'agrada, no m'agrada" sense cap ordre concret, des del més senzill al més commovedor, com ara "No m'agraden els homes amb barba sense bigoti. No m'agrada la idea que dormim un terç de la nostra vida, però m'agrada la idea que després de la mort, no serà pitjor que abans del naixement."
Jean-Pierre Jeunet reutilitzarà aquest concepte a la pel·lícula Amélie per a la presentació dels seus personatges.

## Repartiment

* Dominique Pinon
* Marie-Laure Dougnac
* Chick Ortega
* Diane Bertrand
* Maurice Lamy

## Distincions

* Premi Premsa, Premi Jacques Tati, Premi del Públic al Festival del Curtmetratge de Clermont-Ferrand
* César al millor curtmetratge de ficció a la 16a cerimònia dels Premis César.
* Premi del Jurat, Premi Till Eulespiegel al Festival d'Orberhausen
* Premi del públic al Festival de Villeurbanne
* Premi del Públic al Festival de Savigny
* Premi del Públic al Festival d'Alès

## Referències

* ↑ Foutaises a unifrance
* ↑ analyse consacrée à Foutaises dans la revue Bref
* ↑ Souvenir clermontois de Jean-Pierre Jeunet al web del Festival
* ↑ «La Cérémonie des César 1991» (en francès). Académie des César. [Consulta: 31 gener 2024].

## Enllaços externs

* Foutaises a YouTube
# Maurice (Louisiana)

Maurice és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 642 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Maurice tenia 642 habitants, 257 habitatges, i 177 famílies. La densitat de població era de 121,5 habitants/km².
Dels 257 habitatges en un 37% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,9% hi vivien parelles casades, en un 12,5% dones solteres, i en un 31,1% no eren unitats familiars. En el 27,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,2% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 33,2% entre 25 i 44, un 19,3% de 45 a 60 i un 12,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 88,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 29.306 $ i la renda mediana per família de 32.841 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.571 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 15.051 $. Entorn del 16,6% de les famílies i el 19,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Maurice». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Maurice». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.