OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Josef Marx (oboista)

Josef Marx (Berlín, 9 de setembre de 1913 - Nova York, 21 de desembre de 1978) fou un oboista i musicòleg alemany.
Moses Marx abandonaria Berlín el 1926 a l'inici de l'amenaça de Hitler al poble jueu. En arribar a Nova York amb l'ajuda del seu germà Alexander, un erudit i bibliotecari del Seminari Teològic Jueu d'Amèrica a la ciutat dels gratacels, Moses va obtenir una posició similar a la biblioteca de l'"Hebrew Union College de Cincinnati", Ohio. L'any següent (1927), Marx va anar a Cincinnati amb la seva família el 1927. Es va graduar a la Universitat de Cincinnati el 1934 amb una llicenciatura en literatura comparada. Va estudiar oboè amb Marcel Dandois al Conservatori de Música de Cincinnati i més tard amb Léon Goossens a Londres. Des dels seus dies d'estudiant era amic del compositor Stefan Wolpe.
Va actuar com a solista amb nombrosos conjunts de cambra i orquestres a Palestina i als EUA (inclosa la Orquestra Filharmònica de Nova York) i sota la direcció de directors com Antal Doráti, Otto Klemperer, Fritz Busch, Arturo Toscanini, Ionel Perlea, Thomas Beecham, Dimitri Mitropoulos, Fritz Reiner, George Szell, Malcolm Sargent, Bruno Walter, Ígor Stravinski, Pierre Boulez i Zubin Mehta.
També va treballar amb conjunts de música de cambra com els "Adolph Chamber Players", el "Bernard Krainis Baroque Ensemble", els "Hartt Chamber Players", els "Friends of Music a Brattleboro", "Vermont" (amb Marcel Moyse), la "Blue Hill Troupe", la "Canterbury Choral Society"" i, des de 1963, amb el Grup de Música Contemporània de la Universitat de Colúmbia. Edgard Varese, Stefan Wolpe, Elliott Carter, Raoul Pleskow, Charles Wuorinen, Harvey Sollberger, Gunther Schuller, Howard Rovics, Isaac Nemiroff, Donald Martino, Ursula Mamlok, Charles Whittenberg i Warren A. Cytron, entre d'altres, li van dedicar obres.
A proposta d'Alfred Einstein, va fundar l'editorial "McGinnis and Marx" el 1946. Va publicar principalment música de metall de l'època barroca i del segle xx. Aquí van aparèixer obres de compositors contemporanis com Stefan Wolpe, Isaac Nemiroff, Donald Martino, Harvey Sollberger, William Sydeman, Mario Davidovsky, Gunther Schuller, Morton Subotnick, Thomas Briccetti i John Harbison. L'any 1950 va fundar el "Josef Marx Barroque Ensemble", amb el qual també va interpretar nombroses obres oblidades del barroc. En el conjunt, a més de l'oboè, també tocava l'oboè d'amore, el corn anglès, l'oboè barroc i altres instruments. Des de 1964 durant uns anys fou professor de musicologia al Long Island University C. W. Post Campus.

## Referències

* 1 2 3 4 https://www.nytimes.com/1978/12/24/archives/josef-marx-65-oboist-led-baroque-ensemble.html?searchResultPosition=1

## Font

* (anglès)
# Houaïlou

Houaïlou (ajië: Waa Wi Lûû) és un municipi francès, situat a la col·lectivitat d'ultramar de Nova Caledònia. El 2009 tenia 3.945 habitants.

## Geografia

La vila es troba a 3 hores de Nouméa. Per arribar-hi, és possible passar a través del col des Roussettes, una ruta molt sinuosa que connecta Bourail amb Houailou passant a través de Kouaoua i així arribar per Poro (tribu de Houailou) o per Ponérihouen al nord.
La vall de Houaïlou ha estat, molt temps abans de la construcció de la ruta transversal Koné - Tiwaka, l'única via per arribar des de la costa est fins a la costa oest pel col des Roussettes.

## Evolució demogràfica

Població d'Houaïlou (1956-2009) :
| Població | 2.241 | 2.808 | 3.475 | 3.853 | 3.995 | 3.671 | 4.332 | 4.537 | 3.945 |
| Any | 1956 | 1963 | 1969 | 1976 | 1983 | 1989 | 1996 | 2004 | 2009 |

## Composició ètnica

* Europeus 6,5%
* Canacs 89,1%
* Polinèsics 1,2%
* Altres, 2,5%

## Les tribus

La comuna forma part de l'àrea tradicional d'Ajië-Aro, que se subdivideix en cinc districtes tradicionals amb 33 tribus.
| Districtes tradicionalss | Tribus |
| Néouyo | Néouyo, Paraouyé, Gouareu, Kapoué, Oukaya, Néaoua, Kamoui, Néwa, Kua |
| Haut Nindien | Oingo, Nessakoéa, Médaouya, Gondé, Nérin |
| Bas Nindien | Nédivin, Boéareu, Ouessouin, Méareu, Mé, Gouaraoui, Nindiah, Roibahon |
| Waraï | Ba, Kaora, Meomo, Neya, Nekoue, Thu, Nédiouen, Néaria, |
| Boréraré | Boréaré, Karagreu, Coula |
Les tribus es reparteixen al llarg de la vall o al litoral, al voltant de la vila epònima, centre administratiu de la comuna. La llengua canac parlada a Houaïlou és l'ajië, llengua que Maurice Leenhardt qui va viure molts anys a la vall Do Néva en el segle xix, els va descriure i hi va traduir la Bíblia.

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1961-1969 | Denis Rousseau | UC, |
| 1969-1977 | Auguste Parawi-Reybas | Divers droite |
| 1977-1995 | Alfred Wema | UC, després FI-UC i FLNKS-UC |
| 1995-2001 | Ruffin Boehe | FLNKS-UNI-Palika |
| 2001-2008 | Lionel Weiri | FLNKS-UNI-Palika |
| 2008- | Valentine Eurisouké | FLNKS-UNI-Palika |

## Referències

* ↑ Toponymes de la commune de Waa Wi Luu, Province Nord. Direction de la Culture, des Sports, des Loisirs et de la Mission de la Femme

## Enllaços externs

* Mapa i dades demogràfiques (ISEE) Arxivat 2009-11-13 a Wayback Machine.
* Vista satèl·lit de la vall de Houailou
* Divisió administrativa de Nova Caledònia
Belep • Canala • Hienghène • Houaïlou • Kaala-Gomen • Koné • Kouaoua • Koumac • Ouégoa • Poindimié • Ponérihouen • Pouébo • Pouembout • Poum • Poya • Touho • Voh •
Boulouparis • Bourail • Dumbéa • Farino • La Foa • L'Île des Pins • Moindou• Mont-Dore • Nouméa • Païta • Poya • Sarraméa • Thio • Yaté •
Ouvéa • Lifou • Maré •
# Ouégoa

Ouégoa és un municipi francès, situat a la col·lectivitat d'ultramar de Nova Caledònia. El 2009 tenia 2.132 habitants. Es troba a 400 kilòmetres de Nouméa, a cavall de la costa est i de la costa oest. El punt més alt és el Mont Colnett (1.505 m). Al territori hi ha 17 tribus canac: Bondé, Paraoua, Tiari, Paraoua, Tarap, Le Caillou, Pam Paraoua Village, Ballagam...

## Evolució demogràfica

Població de Ouégoa (1956-2009) :
| Població | 1.199 | 1.363 | 1.323 | 1.514 | 1.468 | 1.881 | 2.034 | 2.114 | 2.132 |
| Any | 1956 | 1963 | 1969 | 1976 | 1983 | 1989 | 1996 | 2004 | 2009 |

## Composició ètnica

* Europeus 22,2%
* Canacs 75,9%
* Polinèsics 0,5%
* Altres, 1,4%

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 1983-1995 | Éloi Tchoeaoua | FLNKS-UC |
| 1995-2008 | Cézelin Tchoeaoua | FLNKS-UC |
| 2008- | Marcel Paimbou-Poumoine | FLNKS-UNI-Palika |

## Referències

* Divisió administrativa de Nova Caledònia
Belep • Canala • Hienghène • Houaïlou • Kaala-Gomen • Koné • Kouaoua • Koumac • Ouégoa • Poindimié • Ponérihouen • Pouébo • Pouembout • Poum • Poya • Touho • Voh •
Boulouparis • Bourail • Dumbéa • Farino • La Foa • L'Île des Pins • Moindou• Mont-Dore • Nouméa • Païta • Poya • Sarraméa • Thio • Yaté •
Ouvéa • Lifou • Maré •
# Rasbora gracilis

Rasbora gracilis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia i Malàisia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 1991. Notes on the taxonomy of some Sundaic and Indochinese species of Rasbora, with description of four new species (Pisces: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 2 (núm. 2): 177-191.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schistura fasciolata

Schistura fasciolata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 201 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Nichols, J. T. & C. H. Pope. 1927. The fishes of Hainan. Bull. Am. Mus. Nat. Hist. v. 54 (art. 2): 321-394, Pl. 26.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Ye, G. 1991. Cobitidae. p. 239-256. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.
# Upeneichthys

Upeneichthys són un gènere de peixos de la família dels múl·lids.

## Taxonomia

Hi ha tres espècies reconegudes:
* Upeneichthys lineatus (Bloch i Schneider, 1801)
* Upeneichthys stotti (Platell, Potter i Clarke, 1998)
* Upeneichthys vlamingii

## Referències

* ↑ Bloch, M. E. & J. G. Schneider. 1801. M. E. Blochii, Systema Ichthyologiae iconibus cx illustratum. Post obitum auctoris opus inchoatum absolvit, correxit, interpolavit Jo. Gottlob Schneider, Saxo. Berolini. Sumtibus Auctoris Impressum et Bibliopolio Sanderiano Commissum. Systema Ichthyol.: i-lx + 1-584, Pls. 1-110.
* ↑ Hutchins, J. B. 1990. Description of a new mullid fish from south-western Australia, with comments on Upeneichthys lineatus. Rec. West. Aust. Mus. v. 14 (núm. 4): 483-493.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1829. Histoire naturelle des poissons. Tome troisième. Suite du Livre troisième. Des percoïdes à dorsale unique à sept rayons branchiaux et à dents en velours ou en cardes. Historie naturelle des poissons. Tome Sixième. v. 3: i-xxviii + 2 pp. + 1-500, Pls. 41-71.
* "Upeneichthys". FishBase. Ed. Ranier Froese i Daniel Pauly. {{{month}}} del {{{year}}}. N.p.: FishBase, {{{year}}}.
# Esteve Tomàs i Torrens

Esteve Tomàs i Torrens (l'Hospitalet de Llobregat, 12 de setembre de 1944) és un polític català nascut a l'Hospitalet de Llobregat i instal·lat a Vilafranca del Penedès.

## Biografia

Enginyer tècnic agrícola per l'Escola Superior d'Agricultura de Barcelona, ha estat assessor del president de la Diputació de Barcelona per a l'acció territorial. Fou cofundador d'Unió de Pagesos el 1974, de la que n'ha estat secretari de l'Alt Penedès. També fou militant del Sindicat Democràtic d'Estudiants, de la UGT i de Convergència Socialista de Catalunya (1976) des de la qual passà al PSC-PSOE.
A les eleccions municipals espanyoles de 1987 fou elegit regidor del PSC de Vilafranca del Penedès. També fou elegit diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1980, 1984, 1988 i 1992. Dins del Parlament de Catalunya ha estat vicepresident de la comissió d'Agricultura, Ramaderia i Pesca (1980-1983), president de la comissió de Política Territorial (1983-1992).
Ha estat senador designat pel Parlament el 1992-1993. El 2005 fou nomenat director general de Ports i Transports del Departament de Política Territorial i Obres Públiques i el 2007 director del Programa per a la mobilitat i grans infraestructures de la Secretaria per a la Mobilitat. Tambe fou nomenat directo del zoo de Barcelona

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la I Legislatura p. 102
* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 182
# Meritxell Simó i Torres

Meritxell Simó i Torres (Barcelona, 1967) és una romanista, actual directora de l'Institut de Recerca en Cultures Medievals (IRCVM) de la Universitat de Barcelona.
Es va llicenciar amb un premi extraordinari a la Universitat de Barcelona. Va completar els seus estudis a Universitat de Roma La Sapienza de Roma i a París, a La Sorbona. El seu àmbit principal de recerca és la recepció europea dels trobadors i la creació i representació literària de les dones.
Des de 2021 és membre numerari de l'Institut d'Estudis Catalans.

## Publicacions rellevants

* La 'Estoria de las Bretañas' en la 'General Estoria'. Anuario de Estudios Medievales, 2(47), pp. 889 - 916 . Repositori Institucional . ISSN: 0066-5061
* El debate entre trovadores y trouvères a través de las inserciones líricas del 'Roman de la Violette' . En Meritxell Simó, Annalisa Mirizio, Virginia Trueba (eds.), Los trovadores. Creación, recepción y crítica en la edad media y en la edad contemporánea, . (pp. 81 - 103) . Edition Reichenberger . ISBN 978-3-944244-80-8
* On Lies and Fairy Tales: Women and Poetic Creation in the "Lais" of Marie de France . Publicacions i Edicions de la Universitat de Barcelona . ISBN 9788491682035
* From Orality to Writing: Ab joi mou lo vers e·l comens (BEdT 70, 1) as a Lyrical Quotation . En Meritxell Simó (ed.), Los Motz e·l so afinan: cantar, llegir, escriure la lírica dels trobadors . (pp. 159-184) . Viella Libreria Editrice.

## Referències

* 1 2 «Meritxell Simó Torres». [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «Meritxell-Simo-nou-membre-de-lIEC - Facultat de Filologia i Comunicació - Universitat de Barcelona». [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «Meritxell Simo Torres. Facultat de Filologia i Comunicació (UB)». [Consulta: 16 novembre 2023].
* ↑ «Los motz e·l so afinant». [Consulta: 16 novembre 2023].
# Seleuc III Ceraune

Seleuc III Ceraune o Soter (en grec antic Σέλευκος Γ΄ ὁ Κεραυνός, ὁ Σωτήρ) fou rei selèucida del 225 aC al 223 aC. Ceraune significa "llamp", i Soter "Salvador". El seu nom original era Alexandre i va agafar el de Seleuc en ser proclamat rei.
Era el fill gran de Seleuc II Cal·línic i va néixer el 243 aC. Va succeir el seu pare a la mort d'aquest el 225 aC. Va voler realitzar els plans que el seu pare no havia pogut tirar endavant, i va reunir un gran exèrcit amb el propòsit de travessar les Muntanyes del Taure per desposseir Àtal I de Pèrgam de les terres que havia anat incorporant al seu regne. El mateix 225 aC, va enviar un exèrcit sota el comandament d'Andròmac, oncle de Seleuc III, contra la part de Frígia que havia estat ocupada per Àtal de Pèrgam. L'exèrcit va ser derrotat i Andròmac fet presoner i enviat a Egipte.
L'any 224 aC, el nou rei de Capadòcia Ariarates IV va succeir al seu pare Ariarates III i va iniciar un acostament amb Seleuc. Més endavant, aquest rei de Capadòcia es casaria amb Antioquis, una filla d'Antíoc, el germà de Seleuc Ceraune.
Va decidir encapçalar personalment un segon atac contra Àtal de Pèrgam l'any 223 aC, i el va acompanyar el seu cosí Aqueu, un home hàbil, però malgrat els esforços hi va haver malestar a l'exèrcit i van ser totalment derrotats per l'enemic. Seleuc va morir en la batalla, assassinat per un dels seus oficials anomenat Nicànor, juntament amb un gal de nom Apaturius. Tindria poc més de vint anys en el moment de la seva mort. Aqueu va aconseguir la retirada de l'exèrcit sense gaires baixes. Quan va arribar a la capital va nomenar rei al germà de Seleuc, Antíoc, que va regnar amb el nom d'Antíoc III.

## Referències

* ↑ Seleucus III a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. III Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 774
| Precedit per: Seleuc II Cal·línic | Imperi Selèucida | Succeït per: Antíoc III el Gran |
# Ompok rhadinurus

Ompok rhadinurus és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 21,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de Borneo, Sumatra (Indonèsia) i la Malàisia peninsular.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. 2003. A review of the Ompok hypophthalmus group of silurid catfishes with the description of a new species from South-East Asia. J. Fish Biol. v. 62 (núm. 2): 1296-1311.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schistura isostigma

Schistura isostigma és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del Mekong a Laos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 9 (núm. 1): 1-128.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rasbora hobelmani

Rasbora hobelmani és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'est de Myanmar, nord de Tailàndia i la conca del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom, 1999. The fishes of southern Laos. Laos Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Laos PDR.161 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 1984. A new Rasbora s.l. (Pisces: Cyprinidae) from northern Thailand. Rev. Suisse Zool. v. 91 (núm. 3): 717-723.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. .
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Districte d'Annecy

El Districte d'Annecy és un dels districtes del departament de l'Alta Savoia, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Té 10 cantons, 93 municipis i té com a cap la prefectura d'Annecy.

## Cantons

* Cantó d'Alby-sur-Chéran
* Cantó d'Annecy-Centre
* Cantó d'Annecy-Nord-Est
* Cantó d'Annecy-Nord-Oest
* Cantó d'Annecy-le-Vieux
* Cantó de Faverges
* Cantó de Rumilly
* Cantó de Seynod
* Cantó de Thônes
* Cantó de Thorens-Glières

## Vegeu també

* Cantons de l'Alta Savoia
# Mar d'Eritrea

La Mar Eritrea (llatí: Erythraeum Mare o Rubrum Mare, manlleu i calc del grec antic Ἐρυθρά Θάλασσα, Erythrá Thálassa, literalment 'mar vermella') fou el nom clàssic donat a la part de l'oceà Índic situada al sud de la mar Roja, més enllà de l'estret de Bab el-Màndeb, coneguda actualment com el golf d'Aden. El Periple de la Mar Eritrea és una obra del segle ii dC que descriu un viatge d'Egipte a l'Índia a través de la Mar Eritrea.
Actualment hi ha una regió fosca de Mart que ha estat anomenada Mare Erythraeum. De la mateixa manera, l'estat d'Eritrea deu el nom a aquest ús antic.