OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Venus d'Iluro

La Venus d'Iluro és una escultura trobada durant les excavacions dutes a terme a la zona de Can Xammar de Mataró entre els mesos de març i octubre de 2002. L'escultura es conserva fragmentada i representa la deessa romana Venus (Afrodita, pels grecs). Per les anàlisis que se li han practicat, cal dir que va ser feta amb marbre blanc d'origen grec, i tot apunta que es tractaria d'una còpia romana feta al segle ii dC. Actualment es conserva al Museu de Mataró. Pels fragments trobats es pot reconstruir hipotèticament quin era l'esquema que seguia l'escultura. A la part inferior del tors es distingeix una mà que aguanta un mantell i deixa entreveure una part de la panxa nua; el cap que manifesta una manera de fer típicament grega; el dofí, que té el bec escapçat, i que simbolitza l'origen marí de la deessa i finalment una part d'una de les extremitats superiors de l'escultura, segurament un colze. Tot plegat fa pensar en un esquema típic en escultures d'Afrodita i que s'ha assenyalat ja algun paral·lel pel fa a l'esquema, no estilístic, amb la Venus del Museu del Bardo de Tunísia. La Venus de mida natural estaria representada dreta, amb el cos nu parcialment cobert amb un mantell que sosté amb la mà esquerra i que li tapa la zona púbica fins a mitja cama. A l'esquerra de la deessa s'hi representa el dofí que simbolitza l'origen marí d'aquesta, raó per la qual s'associa a la Venus amb ambients, edificis i dependències relacionades amb l'ús de l'aigua i pel que es creu que podria haver estat decorant la sala de recepció de les termes de la ciutat ilurenca.

## Referències

* ↑ Judith Vives, Mataró Report núm. 67. Article "el regal dels déus"

## Enllaços externs

* Troben una escultura romana de marbre a Mataró
# Vera del Montserratí

Vera del Montserratí és una varietat catalana d'olivera amb una denominació molt variada depenent del territori on es conrea. Es coneix com a "vera del Montserratí" al voltant d'aquesta muntanya, com a "verdal de Manresa" als volts d'aquesta ciutat del Bages, com a "L'olivera d'Oli d'Arbúcies" a la comarca de la Selva i, al Vallès, com a "tinenta". També parlem d'aquesta varietat si escoltem el mot "beres". Sigui com sigui, el 97% d'exemplars d'aquesta espècie d'olivera es troben, amb un nom o altre, a l'àrea geogràfica que va de les alçàries del Montseny a les planes dels dos vallesos, a la província de Barcelona on els municipis que en tenen més exemplars són Collbató (al Baix Llobregat) i el Bruc (a l'Anoia).

## Característiques agronòmiques

L'olivera vera del Montserratí és de vigor fort, entra a producció precoçment, té un potencial de producció alt i poc alternant, i el seu fruit madura de manera agrupada. Respecte a l'oli, és contundent en boca, amb amargant, picant i astringent ben marcats, tot i que és també prou dolç per a compensar aquests primers sabors.

## Paràmetres sensorials

Fruitat: 5,8. Amarg: 5,1. Picant: 5,6. Poma: 0. Altres fruites madures: 0. Verd: 3,7. Dolç: 4,3. Astringent: 3,5. Altres: 2,3.

## Referències

* ↑ «Les varietats catalanes d'olivera». Quaderns Agraris, núm. 46., 01-06-2019. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Varietats locals d'olivera: Estudi a la Catalunya Central, Barcelona i el Penedès». Agrocultura 64, 2016. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ «Catàleg de varietats locals d'interès agrari de Catalunya». IRTA Recerca i tecnologia agroalimentària. [Consulta: 22 agost 2021].
# Cantó de Sant Ponç de Tomièiras

El cantó de Saint-Pons-de-Thomières és un cantó francès del departament de l'Erau, a la regió d'Occitània. Forma part del districte de Besiers, té 59 municipis i el cap cantonal és Sant Ponç de Tomièiras.

## Municipis

* Agèl
* Anha
* Aigasvivas
* Asilhanet
* Assinhan
* Babau e Boldors
* Baufòrt
* Berlon
* Boisset
* Casa d'Arnas
* Castanet lo Naut
* La Cauneta
* Cebasan
* Cecenon
* Cornhon
* Cranta
* Creissa
* Crusi
* Felina de Menerbés
* Ferrals de las Montanhas
* Ferrièiras de Possaron
* Fraisse d'Agot
* La Livinièra
* Lonzac
* Lo Mas de la Glèisa
* Menèrba
* Mònts
* Montelhs
* Montolièrs
* Olargues
* Opian
* Pardalhan
* Pèirarua
* Pòlhas
* Pradas de Vernasòbre
* Prumian
* Puègserguièr
* Riu-sec
* Riòls
* Ròcabrun
* Sanch-Inhan
* La Salvetat
* Sant Joan de Menerbés
* Sant Julian
* Sant Martin de l'Arçon
* Sant Ponç de Tomièiras
* Sant Vincenç
* Sesseraç
* Siran
* Lo Solièr
* Velius
* Las Veirièiras de Moçan
* Vilespassens
* Viuça

## Enllaços externs

* Prefectura (en francès)
* Consell General d'Erau Arxivat 2017-06-25 a Wayback Machine. (en francès)
# Theobald Rehbaum

Theobald Rehbaum (Berlín, Alemanya, 7 d'agost de 1835 - 2 de març de 1918) fou un violinista i compositor alemany. Poeta distingit ensems que compositor, va escriure el llibret de les seves pròpies òperes, drames i comèdies.
Fou deixeble d'Huberto Rios per al violí i de Friederic Kiel (1821-1885) per la composició, i es donà conèixer amb algunes obres didàctiques, però no tardà a dedicar-se exclusivament a la composició i donà successivament les òperes:
* Don l'ablo (Dresden, 1880)
* Das steinerne Herz (Magdenburg, 1885)
* Turandot (Berlín, 1888)
* Oberst Lumpus (Wiesbaden, 1892)
* Die konskribierten
* Der Goldschismied von París
Se li deuen, a més, l'escena lírica Der Muse Sendung, per a soprano, cor i orquestra.

## Referències

* ↑ «Rehbaum, Theobald». A: Enciclopèdia Espasa (en castellà). volum núm. 50, p. 318. ISBN 84-239-4550-2.
# Schistura nalbanti

Schistura nalbanti és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Pakistan i l'Índia.

## Referències

* ↑ McClelland J. 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Mirza, M.R. 2003. Checklist of freshwater fishes of Pakistan. Pakistan J. Zool. Suppl. Ser. (3): 1-30.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Minyichthys sentus

Minyichthys sentus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 0-120 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Marroc, les Illes Canàries i Algèria.

## Referències

* ↑ Herald E. S. & Randall J. E., 1972. Five new Indo-Pacific pipefishes. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 4) v. 39 (núm. 11). 121-140.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Dawson, C. E., 1982. Descriptions of Cosmocampus retropinnis sp. n., Minyichthys sentus sp. n. and Amphelikturus sp. (Pisces, Syngnathidae) from the eastern Atlantic region. Zoologica Scripta v. 11 (núm. 2): 135-140.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1986. Syngnathidae. p. 628-639. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 2.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Louisy, P., 2001. Guide d'identification des poissons marins. Europe et Méditerranée. París: Eds. Eugène Ulmer.
* ↑ Quignard, J.-P. i J.A. Tomasini, 2000. Mediterranean fish biodiversity. Biol. Mar. Mediterr. 7(3):1-66.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1983: Western Atlantic occurrence of the genus Minyichthys (Pisces: Syngnathidae), with description of Minyichthys inusitatus n. sp. Copeia 1983 (núm. 3): 774-776.
* Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Símbols de Monistrol de Calders

Els símbols de Monistrol de Calders representen una faixa ondada en al·lusió al riu Calders i un mont com a senyal parlant al·lusiu a una part del nom del poble. Monistrol va pertànyer a Calders fins al 1934, any en què va obtenir l'autonomia municipal, i el sol simbolitza «l'alba en la llibertat del municipi».

## Escut

L'escut oficial de Monistrol de Calders té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, un mont de sinople movent de la punta somat d'un sol ixent de gules i carregat d'una faixa ondada d'argent. Per timbre una corona mural de poble.
Va ser aprovat el 19 de setembre de 1996 i publicat al DOGC el 18 d'octubre del mateix any amb el número 2270.

## Bandera

La bandera oficial de Monistrol de Calders té la següent descripció:
    Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, la meitat superior groga i la inferior vermella i verda, amb una faixa ondulada blanca, de tres crestes de gruix 1/12 de l'alçària del drap, entre les parts vermella i verda.
Va ser aprovada el 8 d'octubre de 1998 i publicada al DOGC el 27 d'octubre del mateix any amb el número 2752.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Moianès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 19 de setembre de 1996, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Monistrol de Calders.» (pdf). DOGC núm. 2270. Generalitat de Catalunya, 18-10-1996. [Consulta: 26 juny 2010].
* ↑ «RESOLUCIÓ de 8 d'octubre de 1998, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Monistrol de Calders.» (pdf). DOGC núm. 2752. Generalitat de Catalunya, 27-10-1998. [Consulta: 22 febrer 2010].
# Karl Scheidemantel

Karl Scheidemantel (Weimar, 29 de gener de 1859 - Dresden, 26 de juny de 1921) fou un baríton i director de teatres d'òpera alemany.
Fou deixeble de Stockhausen, el 1878 pujà per primer cop a un escenari en el Hofoperntheater de Weimar; el 1884 fou contractat a Londres per cantar òpera alemanya.
Des del 1886 va pertànyer a la companyia del Teatre Reial de Dresden; 1886, 1888 i 1891 cantà a Bayreuth; el 1892 debutà a La Scala de Milà, i des del 1920 fou director de l'Òpera Reial de Dresden, tenint deixebles com Felix Gotthelf.

## Papers favorits

* Agamenón
* Orestes
* Ulises
* Wolfram
* Haus Sachs
* Guillem Tell
* Wotan
* Don Giovanni
* Figaro
* Falstaff i d'altres

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 954 (ISBN 84-239-4554-5)
# Schistura pakistanica

Schistura pakistanica és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan.

## Referències

* ↑ McClelland J. 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Mirza, M. R., P. Banarescu & T. T. Nalbant. 1969. Two new loaches of the genus Noemacheilus from West Pakistan. Pakistan J. Zool. v. 1: 87-90.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Theodor Ratzenberger

Theodor Ratzenberger (Großbreitenbach, Turíngia, 1840 - Wiesbaden, 1879) fou un pianista alemany. Va ser alumne de Liszt, pianista de cambra dels prínceps de Schwarzburg-Sondershausen, visqué a Lausana de 1864 a 1868, i després fou nomenat director del Singvereim de Dusseldorf. Va publicar obres per a piano i cançons. Un altre músic del mateix nom, nat a Friedrichsdorf (Turíngia) el 1816 i mort a Verey el febrer de 1902. El seu fill fou també músic i dirigí la banda municipal d'aquesta població.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 49, pàg. 842 ISBN 84 239-4549-9
# Pseudobagrus taeniatus

Pseudobagrus taeniatus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Shanghai (Xina).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Enumeratio specierum piscium hucusque in Archipelago indico observatarum, adjectis habitationibus citationibusque, ubi descriptiones earum recentiores reperiuntur, nec non speciebus Musei Bleekeriani Bengalensibus, Japonicis, Capensibus Tasmanicisque. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 6. i-xxxvi + 1-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Günther, A. 1873. Report on a collection of fishes from China. Annals and Magazine of Natural History (Series 4) v. 12 (núm. 69): 239-250.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mornag

Mornag (àrab: مرناق, Murnāq o Murnāg) és una ciutat de Tunísia a la governació de Ben Arous, situada uns 18 km a l'est de la ciutat de Ben Arous i a uns 25 km del centre de Tunis. Es troba en una gran plana entre dues muntanyes, el Djebel Bou Karnine (al nord) i el Djebel Ressas (805 metres, al sud), i hi passa l'autopista que de Tunis es dirigeix cap a Hammamet i després cap a Sussa. La municipalitat té 26.406 habitants. És capçalera d'una delegació amb 49.040 habitants.

## Economia

L'activitat econòmica és agrícola amb una gran plana dedicada a la vinya i les oliveres amb producció d'un vi de qualitat conegut com el Grand Cru Mornag.

## Geografia

Travessen el municipi els rierols de Oued Miliane i Oued El Hamma i el canal Medjerda-Cap Bon.

## Història

Al-Bakrí esmenta que la ciutat fou fundada per un governador romà de Cartago que es va rendir al general àrab Hassan ibn an-Numan a canvi de poder establir-se en aquesta plana amb la seva família i els seus lleials. Aquest governador es deia Mornacus o Mornacos i el seu nom fou donat a la població que va sorgir, que va derivar en Mornag.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 13 62 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en vuit sectors o imades:
* Mornag (13 62 51)
* Mornag Ouest (13 62 52)
* Ez-Zaouia (13 62 53)
* Djebel Ressas (13 62 54)
* Kabouti (13 62 55)
* Sidi Saad (13 62 56)
* Errisala (13 62 57)
* Sidi Salem El Garsi (13 62 58)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 13 20) que s'estén pels vuit sectors o imades de la delegació o mutamadiyya homònima.
* Mornag (13 62 51)
* Mornag Ouest (13 62 52)
* Ez-Zaouia (13 62 54)
* Djebel Ressas (13 62 55)
* Kabouti (13 62 57)
* Sidi Saad (13 62 60)
* Errisala (13 62 62)
* Sidi Salem El Garsi (13 62 56)
Antigament, la delegació incloïa la delegació de Khelidia i estava dividida en catorze sectors o imades:
* Mornag (13 62 51)
* Mornag Ouest (13 62 52)
* Khelidia (13 62 53)
* Ez-Zaouia (13 62 54)
* Djebel Ressas (13 62 55)
* Kabouti (13 62 57)
* Ain Rekad (13 62 58)
* El Gounna (13 62 59)
* Sidi Saad (13 62 60)
* Essalem (13 62 61)
* Errisala (13 62 62)
* Oudna (13 62 63)
* El Kessibi (13 62 64)

## Enllaços externs

* Mornag - Lloc web oficial

## Referències

* 1 2 المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 41-44. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* 1 2 «أمر حكومي عدد 602 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-602 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, pàg. 1970-1998. ISSN: 9061 0330 9061 [Consulta: 7 desembre 2023].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 134. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Moré

El moré o itene és una llengua de la família chapacura-wañam parlada a Bolívia i el Brasil. Amb menys de 100 parlants l'any 2007, tots ancians, la llengua es troba en perill crític d'extinció.
Des de la promulgació del decret suprem núm. 25894 l'11 de setembre de 2000 el moré és una de les llengües indígenes oficials de Bolívia. Va ser inclòs en la Constitució Política promulgada el 7 de febrer de 2009.

## Distribució geogràfica

A Bolívia, es parla al departament de Beni, província de Mamoré, a la confluència dels rius Mamoré i Iténez, a la localitat de Monte Azul. Hi ha només 75 parlants ancians d'un grup ètnic de 200 persones.
Al Brasil, es parla a l'estat de Rondônia, on només queden 12 parlants d'un grup ètnic de 30 persones.

## Referències

* ↑ Bolivia: Decreto Supremo Nº 25894, 11 de septiembre de 2000
* ↑ Constitución Política de Bolivia
* ↑ «Promotora Española de Lingüística». [Consulta: 23 desembre 2020].
# Moxostoma breviceps

Moxostoma breviceps és una espècie de peix de la família dels catostòmids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Nord-amèrica.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C. R. i E. C. Raney 1956: Studies of the catostomid fishes of the genus Moxostoma, with descriptions of two new species. Memoirs of the Cornell University Experimental Station Núm. 343: 1-56, Pls. 1-5.
* Robins, C. R. i E. C. Raney 1957: The systematic status of the suckers of the genus Moxostoma from Texas, New Mexico and Mexico. Tulane Studies in Zoology v. 5 (núm. 12): 291-318.
* Robins, C. R. i E. C. Raney 1957: Distributional and nomenclatural notes on the suckers of the genus Moxostoma. Copeia 1957 (núm. 2): 154-155.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.