OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sven-Erik Bäck

Sven-Erik Bäck (Kungsholm, 16 de setembre de 1919 - parròquia d'Òscar, 10 de gener de 1994) va ser un compositor, violinista i educador suec.

## Biografia

Bäck va estudiar violí amb a Charles Barkel, Sven Karpe i composició amb a Hilding Rosenberg. Com a compositor, Bäck va aconseguir combinar l'atonalitat lírica italiana de Luigi Dallapiccola i Luigi Nono amb l'orientació modernista de "Måndagsgruppen" amb un estil expressiu molt personal. Les seves obres electròniques han tingut molta influència i es troben entre les obres sueques més destacades d'aquest gènere.
Bäck ha estat extremadament actiu com a músic de cambra als quartets Kyndel i Barkel i va començar a aparèixer com a compositor a la societat de música de cambra Fylkingen, al cercle principal del qual pertanyia. Entre els anys 1940 i 1945, durant Segona guerra mundial, va pertànyer al famós Måndagsgruppen (el Grup dels dilluns), on també van participar Karl-Birger Blomdahl, Hans Leygraf, Ingvar Lidholm i Eric Ericson, entre d'altres.
Entre les seves primeres composicions destaquen Three Chinese Songs, Quartet de corda núm. 2 i la Sinfonia da Camera, la més notable. Bäck es va inspirar molt en la poesia d'Östen Sjöstrand (Favola, In pricipio) que també va constituir la base de la cantata Vid Havets Yttersta Gräns. Sjöstrand també li va escriure el llibret per a l'òpera Gästabudet.
Bäck es va convertir en membre de la "Royal Academy of Music el 1961". També va ser director d'estudis i professor a l'Escola de Música de Ràdio de Suècia, que el 1959 es va traslladar al castell d'Elsberg a Sollentuna.
Bäck està representat a "The Swedish Psalm Book 1986" (inclòs el Suplement del "Psalm Book de Verbum 2003") amb la composició de set obres (núm. 74, 450, 462, 489 a, 589, 710 i 800).
Sven-Erik Bäck està enterrat a l'església de Värmdö.

## Honors i premis

* 1957 - Violonistes
* 1961 - Membre núm. 695 de la Reial Acadèmia de Música
* 1969 - Grammy per Tranfjädrarna a la categoria " Disc greu de l'any - amb música abans de 1960"
* 1972 - Gran Premi Christ Johnson pel Movimento II
* 1975 - Beca de la Fundació Cultural Deverth1980 - Litteris et Artibus
* 1984 - Medalla per a la promoció de les arts escèniques
* 1988 - Premi Rosenberg
* 1991 - Gran premi de l'Acadèmia Sueca

## Referències

* ↑ Hört och sett-Radio och Television 1925–1974, sid 172, Sveriges Radio 1974, ISBN 91-522-1333-1

## Bibliografia

* Höglund, Jan Lennart (1990). Sven-Erik Bäck 70 anys. Estocolm: Musikradion. Enllaç Libris
* Lindhe, Anders (1986). "Com a gat, el gos és molt dolent": Sven-Erik Bäck - un retrat de compositor. [Örebro]: [Musikhögsk.]. Enllaç Libris
* Sven-Erik Bäck: un llibre sobre el músic i els semblants. Kungl. La sèrie de publicacions de l'Acadèmia de Música, 0347-5158; 88. Estocolm: Musikaliska akad. 1999. Enllaç Libris. ISBN 91-89038-06-1
* Wallner, Bo (1973). "Comèdia, romanç, èpica, ètica, política: sobre obres escèniques de Hilding Rosenberg, Sven-Erik Bäck i Gunnar Bucht". Opera 200 anys: jubelboken (Estocolm: Prisma): pàg. 140-155. Libris 7406307
* Lundberg, Mattias. Sven-Erik Bäck (Möklinta: Gidlund, 2020). Enllaç Libris. ISBN 9789178444083
# Stenogobius alleni

Stenogobius alleni és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de longitud total i les femelles 3,91.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oceania: Nova Bretanya (Arxipèlag de Bismarck, Papua Nova Guinea).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Watson, R.E., 1991. A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Rec. West. Aust. Mus. 15(3):627-710.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Trichomycterus chiltoni

Trichomycterus chiltoni és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Xile.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eigenmann, C. H. 1928. The fresh-water fishes of Chile. Mem. Natl. Acad. Sci. Wash. v. 22 (núm. 2): 1-63, Pls. 1-16.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robert Mackintosh

Robert Mackintosh (Escòcia, 1745 - Londres, 1807) fou un compositor escocès generalment conegut com a Red Rob. A més, fou violinista, professor de música i director d'orquestra. Entre les seves produccions hi figuren: Airs, minuets, gavothes and reels (1873), 68 new reels (1792), A thied book of 68 new reels (1796), i A fourth book of new strathspeyreels (1805). El seu fill Abraham es distingí també com a compositor, havent publicat: 30 new strathspeyreels (1892) i The Glen collection of scottish dance-music (1891).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 1209 ISBN 84-239-4531-6

## Enllaços externs

* North East Folklore Archive
# Joseph Woelfl

Joseph Johann Baptist Woelfl, fins al 1790 escrit Wölfl, (Salzburg, Àustria, 1772 - Londres, Regne Unit, 21 de maig de 1812) fou un compositor austríac.
Fou deixeble de Leopold Mozart, el pare del gran Mozart, i de Michael Haydn germà de Joseph Haydn, distingint-se ben aviat com a pianista i sobretot com improvisador, aspecte aquest en el que s'assegura avantatjava a Beethoven. De 1792 a 1794 residí a Varsòvia i després, fins al 1798, a Viena. En aquells temps casà amb la cantant Teresa Klemm, amb la que emprengué una sèrie de viatges de concerts per Alemanya, i després, el 1801, es traslladà a París, on fou objecte de les majors consideracions per part de les personalitats artístiques de l'època, tenint en la capital francesa diversos alumnes entre ells l'anglès Cipriani Potter, fins que tingué la desgràcia d'entaular amistat amb el cantant Ellmenreich, jugador fora de mida i trampós, que l'arrossegà primer a la ruïna i després a la deshonra, veient-se obligat a escapolir-se per no caure en mans de la policia.
A partir de llavors va viure errant i en la misèria, malgrat que continuà publicant les seves obres. Com a compositor fou molt apreciat dels seus coetanis, que el consideraven digne de rivalitzar amb Beethoven, però la posteritat no ha confirmat aquest judici. Dotat de gran fecunditat, les seves composicions són nombroses, però d'elles només citarem:
* 7 Concerts per a piano.
* 2 Simfonies,
* 9 Quartets, per a instruments d'arc.
* 15 Trios, per a piano i instruments d'arc.
* 22 Sonates, per a violí.
* 36 Sonates, per a piano.
* Nombroses obres de concert.
* Variacions i fantasies per a piano.
* Lieder, amb text alemany i anglès.
* La surprise de Diane, ball.
* Alzire, ball.

## Òperes

* Der Kopf ohne Mann.
* Der Höllenberg.
* Das Schöne Milkmädchen.
* Das trojanische Pferd.
* Lieben Macht Kurzen Process.
* L'amour romanesque.
* Fernand.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 377 (ISBN 84-239-4570-7)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 46, pàg. 1072 (ISBN 84-239-4546-4)
# Stenogobius hawaiiensis

Stenogobius hawaiiensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,4 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja algues, cucs, crustacis i larves d'insectes.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oceania: Hawaii.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Watson, R.E., 1991. A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Rec. West. Aust. Mus. 15(3):627-710.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Watson, R.E., 1991. A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Rec. West. Aust. Mus. 15(3):627-710.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yamamoto, M.N. i A.W. Tagawa, 2000. Hawai'i's native and exotic freshwater animals. Mutual Publishing, Honolulu, Hawaii. 200 p.
* Zink, R.M., J.M. Fitzsimons D.L. Dittman, D.R. Reynolds i R.T. Nishimoto, 1996. Evolutionary genetics of Hawaiian freshwater fish. Copeia (2):330-335.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ca n'Ortadó

Ca n'Ortadó –abans Masia Rosa– havia estat una casa d'estiueig de Cerdanyola del Vallès. Fins al 2010 va ser la seu del Museu d'Història de Cerdanyola, però actualment aquesta funció l'ha assumit el Museu Ibèric de Ca n'Oliver.

## Edifici

Edifici aïllat a quatre vents. Presenta planta baixa, pis i golfes. La seva planta és quadrada i la coberta en planta de creu. Sobre un sòcol de pedra s'aixequen les parets ornamentades amb esgrafiats. Les obertures estan encerclades per decoracions amb esgrafiats i elements de pedra. Teulada de teula amb ràfecs de gran volada sustentada per bigues de fusta i ornamentat amb llates i rajoles decorades. La façana posterior, que està sobre el jardí, té un gran balcó de barana de ferro acompanyat per dues galeries, amb barana de fusta treballada i lleugerament volades respecte al pla de la façana. Presenta simetria tant en façanes com en l'estructura de l'edifici. La casa està envoltada per un jardí amb notable treball d'enginyeria.

## Història

Durant els anys del 1912 al 1932, Rosa Maymó Morera, casada amb Antoni Ortadó Comas, va reagrupant diversos solars en què s'havia anat dividint una antiga gran propietat, d'una part del qual era propietari el seu pare. El novembre de 1929, Rosita Maymó sol·licita permís per reformar la seva casa, d'acord amb el projecte de l'arquitecte Joaquim Lloret i Oms, que s'inspirà en un masia tradicional catalana, de regust noucentista. L'any 1968 Maria Assumpció Ortadó Maymó heretà la finca de la seva mare i el 1990, després d'una mobilització veïnal, la casa i el jardí passaren a propietat municipal.
Fins al 2010 Ca n'Ortadó va ser el museu que exposava la història de la ciutat i també una part dels objectes trobats en excavacions arqueològiques de Cerdanyola del Vallès. El museu oferia al públic vídeos i recreacions d'escenes quotidianes de la vida de la ciutat. També hi figuren les escultures d'uns caps de lleó trobats a Catalunya.
Des de l'any 2011, és la seu del Centre de Normalització Lingüística Vallès Occidental 3 Arxivat 2018-03-16 a Wayback Machine. i el Servei Local de Català de Cerdanyola del Vallès, que formen part del Consorci per a la Normalització Lingüística.

## Referències

* ↑ «Museu d'Història de Cerdanyola» (en català). [Consulta: 2 desembre 2022].
* 1 2 «Casa Artado - Masia Rosa». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 11 abril 2013].
* ↑ Dalmau Juscafresa, Joan. «Masia Rosa o Ca n'Ortadó». Llocs de Catalunya, 30 D'ABRIL DE 2019. [Consulta: setembre 2019].
* ↑ «Ca n'Ortadó». La Vanguardia. Suplement Vallès, 02-10-1999, pàg. 5.

## Enllaços externs

* Plaça Sant Ramon: Ca n'Ortadó, Masia Rosa Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine., fitxa del catàleg de l'Ajuntament
# Neacomys vargasllosai

Neacomys vargasllosai és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Bolívia i el Perú. Té el dors de color marró fosc, els flancs de color taronja groguenc i el ventre blanc pàl·lid. L'espècie fou anomenada en honor de l'autor peruà Mario Vargas Llosa. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Hurtado, N.; Pacheco, V. «Revision of Neacomys spinosus (Thomas, 1882) (Rodentia: Cricetidae) with emphasis on Peruvian populations and the description of a new species» (en anglès). Zootaxa, 4.242, 3, 2017, pàg. 401-440.
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Stenogobius laterisquamatus

Stenogobius laterisquamatus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia, Indonèsia, Papua Nova Guinea i les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Weber, M., 1907. Süsswasserfische von Neu-Guinea ein Beitrag zur Frage nach dem früheren Zusammenhang von Neu-Guinea und Australien. A: Nova Guinea. Résultats de l'expédition scientifique Néerlandaise à la Nouvelle-Guinée. Süsswasserfische Neu-Guinea v. 5 (Zool.) pt 2: 201-267, Pls. 11-13.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Watson, R. E., 1991: A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 3): 571-654.
* Watson, R.E., 1991. A provisional review of the genus Stenogobius with descriptions of a new subgenus and thirteen new species. (Pisces: Teleostei: Gobiidae). Rec. West. Aust. Mus. 15(3):627-710.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Rínxols d'Or i els tres ossos

Rínxols d'Or i els tres ossos (anglès: Goldilocks and the Three Bears) és un conte infantil. La protagonista, Rínxols d'Or, és una nena que va pel bosc i troba la casa de tres ossos que han sortit a passejar. Obre la porta, entra a la casa i primer es menja les farinetes de l'os petit. Després, prova les tres cadires que hi ha a la casa i trenca la de l'os petit. Finalment, es posa a dormir al llit de l'os petit. Quan arriben els ossos, la desperten, tot enfurismats. Rínxols d'Or fuig corrent.
En algunes versions del conte, l'àvia de Rínxols d'Or la fa tornar a casa dels ossos per disculpar-se i la nena i l'os petit es fan amics.

## Referències

* ↑ «Rínxols d'or i els tres óssos». Món de contes. [Consulta: 1 febrer 2025].
# Trichomycterus fassli

Trichomycterus fassli és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Bolívia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Valenciennes, A. 1832. Nouvelles observations sur le capitan de Bogota, Eremophilus mutisii. A Voyage de Humboldt et Bonpland, Deuxième partie. Observations de Zoologie et d'Anatomie comparée. París. Humboldt & Bonpland's Voyage v. 2 (Title page 1833): 341-348.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Steindachner, F. 1915. Vorläufigen Bericht über einige neue Süsswasserfische aus Südamerika. Anz. Akad. Wiss. Wien v. 52 (núm. 17): 199-202.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Synagrops argyreus

Synagrops argyreus és una espècie de peix pertanyent a la família dels acropomàtids.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical que viu entre 0-545 m de fondària (normalment, entre 95 i 185) i entre les latituds 22°N-2°S i 159°W-142°W.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Pacífic occidental central fins a les illes Hawaii.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57): i-lxv + 1-268, Pls. 1-66.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Gilbert, C. H. & F. Cramer, 1897. Report on the fishes dredged in deep water near the Hawaiian Islands, with descriptions and figures of twenty-three new species. Proceedings of the United States National Museum v. 19 (núm. 1114): 403-435, Pls. 36-48.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB