OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mira Lobe

Mira Lobe (hebreu: מירה לובה, nascuda Hilde Mirjam Rosenthal; 17 de setembre de 1913, a Görlitz, Silèsia (Alemanya) - 6 de febrer de 1995, a Viena) va ser una escriptora austríaca de més d'un centenar de llibres infantils.
De família jueva, durant la invasió nazi va haver de fugir del seu país per anar a Palestina. Acabada la guerra es va instal·lar a Viena (Àustria) i va adoptar la nacionalitat austríaca.
Les seves obres contenen sempre un toc d'humor, jocs de paraules, la connexió entre realitat i fantasia i destaquen sempre el compromís humà i social, la defensa dels drets dels nens i de la tolerància i la comprensió per les debilitats i la feblesa. Les il·lustracions dels seus llibres són sovint obra de l'artista gràfica Susi Weigel, i han estat traduïdes a molts idiomes. Mira Lobe va ser guionista de la pel·lícula Children´s Island (1984).
Ha guanyat el Premi Nacional de Literatura Juvenil d'Àustria (1958 i 1965) i també ha obtingut en quatre ocasions (1961, 1965, 1968 i 1970) el Premi Ciutat de Viena. Al mes de setembre de 2003, quan hauria celebrat el seu 90è aniversari, la Societat austríaca d'investigació en literatura infantil i juvenil va convocar el Simposi internacional Mira Lobe.

## Obra traduïda al català

* L'amiga del bandoler: A la Mathilde li agrada inventar-se històries. Sovint s'imagina que és l'amiga d'un bandoler i que tots dos lluiten contra la fam, la pobresa i la injustícia. Amb aquestes històries, d'una banda s'allunya momentàniament de la seva vida quotidiana, dels problemes que té a casa i a l'escola, i de l'altra s'apropa a tota la gent que pateix al món.
* El fantasma del palau
* L'Ingo i el Dragó
* El rei Túnix
* Berni
* El nas de Moritz: Un bon dia, en Moritz es desperta amb una estranya sensació al nas. De seguida descobreix que pot olorar-ho tot, fins als pensaments i els sentiments de les persones. Malgrat que la seva amiga Dul·la, de vuit anys, creu que el nas d'en Moritz és meravellós, aviat arribaran les complicacions en aquest relat de fantasia.
* El club dels Óssos
* Qui hi viu, al bosc?
* El cas d'en Heinrich
* Fridolí segrestat i altres contes

## Referències

* 1 2 Gastgeber, Christian. «Simposi internacional Mira Lobe (1913-1995)». Science. Orf.at. [Consulta: abril 2020].
* ↑ «Mira Lobe». Editorial SM. LiteraturaSM.com. [Consulta: 24 juliol 2020].
* ↑ «Children's Island (TV Series 1985–) - IMDb». [Consulta: 14 abril 2020].
* 1 2 Ballaz Zabalza, Jesús «Mira Lobe». La página escrita, núm. 25, 10-2018, pàg. 52 i 53.
# Lhautadés

Lhautadés és un municipi francès, situat a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps, al departament de Cantal. Està situat a l'Aubrac.
# Malnom

Els malnoms, també anomenats motius, són renoms que funcionen com a noms no oficials que equivalen a un prenom, és a dir, s'apliquen a una sola persona, i no pas per motius de pertinença a una determinada família (com passava amb el nom de casa); és a dir, que s'han tret per a un individu en concret. En general, són mal acceptats per l'interessat, a vegades fins i tot pot passar que es consideri insultat si se li diu a la cara, i és per això que el malnom només es fa servir quan no hi és: algunes persones no arriben a saber mai que se'ls aplica un determinat malnom. Hi ha casos en què el malnom es transmet als fills, i esdevé, aleshores, un nom de casa.

## Vegeu també

* Sobrenom.
* Epítet.
* Agnomen.

## Referències

* ↑ «Diccionari normatiu valencià». [Consulta: 23 novembre 2022].
* ↑ MOREAU-REY, E. Renoms, motius, malnoms i noms de casa. Barcelona: Millà, 1981.
Viccionari
# Xenotoca

Xenotoca és un gènere de peixos pertanyent a la família dels goodèids.

## Etimologia

Del grec xeno (estranger, estrany) + toko (naixement).

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Taxonomia

* Xenotoca eiseni (Rutter, 1896)
* Xenotoca melanosoma (Fitzsimons, 1972)
* Xenotoca variata (Bean, 1887)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid.
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Rutter, C. M., 1896. Notes on fresh water fishes of the Pacific slope of North America. II. The fishes of Rio Yaqui, Sonora, with the description of a new genus of Siluridae. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 6: 255-262.
* ↑ Fitzsimons, J. M., 1972. A revision of two genera of goodeid fishes (Cyprinodontiformes, Osteichthyes) from the Mexican Plateau. Copeia 1972 (núm. 4): 728-756.
* ↑ Bean, T. H., 1887. Descriptions of five new species of fishes sent by Prof. A. Dugès from the Province of Guanajuato, Mexico. Proceedings of the United States National Museum v. 10 (núm. 637): 370-375.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Prabhu Narayan Singh Bahadur

Prabhu Narayan Singh Bahadur (Ramnagar, 26 de novembre de 1855 - 4 d'agost de 1931) va ser governant de l'estat i príncep indi de l'estat de Benarés (Casa Reial de Benarés) de 1889 a 1931.
El maharajà va rebre una educació liberal, i amb profunds coneixements del sànscrit. En matèria religiosa va ser un braman convençut, però alhora respectava totes les creences i tenia per norma una il·limitada tolerància. D'aquesta manera va aconseguir l'amor de tots els seus subdits, i les seves llargues arribaren indistintament a totes les comunitats religioses. Els seus donatius, quantiosos, al Col·legi mèdic de Lucknow i al Col·legi Bhuindar de Muzaffarpur, la seva fundació i sosteniment de l'hospital de dones de Benarés, i l'erecció i el mecenatge d'una clínica a Kasauli per als pobres que se sotmetien a tractament a l'Institut Pasteur, són petites mostres de la seva munificència.
Sempre va donar proves de la seva liberalitat dotant esplèndidament el Col·legi Central Indostano de Benarés, que ja devia a la seva generositat notables edificis, espaiosos terrenys i àmplies escoles. Esmentarem també la Biblioteca d'Autors Sànscrits i l'Asil de pobres, a Ramungar, que en el seu temps va ser un model a la seva classe.
Els serveis del príncep van ser recompensats el 1892 amb el nomenament de cavaller comanador de l'Ordre de l'Imperi Indi; en 1910 se li va reconèixer com a cap sobirà i se li va atorgar el títol de maharajá bahadur amb el tractament de Vostra Altesa.
Prabhu Narayan va ser succeït pel seu únic fill, Sir Aditya Narayan Singh.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 46, pàg. 1170. (ISBN 84-239-4546-4)
# Joan Lluís Marfany

Joan Lluís Marfany i Garcia (Barcelona, 1943), historiador i crític literari català. Va estudiar Filologia Romànica i va ser professor a la Universitat de Liverpool (1972-2008). Influït per l'anàlisi d'Antonio Gramsci (1891-1937) sobre el fenomen cultural, la seva obra té una perspectiva metodològica vinculada al materialisme històric. És autor d'Aspectes del modernisme (Premi Crítica Serra d'Or d'assaig 1976), La cultura del catalanisme: El nacionalisme català en els seus inicis (1995), La llengua maltractada: El castellà i el català a Catalunya del segle xvi al segle XIX (2001), Llengua, nació i diglòssia (2008) i Nacionalisme espanyol i catalanitat: Cap a una revisió de la Renaixença (2017), i ha editat diverses antologies, com Ideari d'Anselm Turmeda, Poesia catalana del segle XV o Poesia catalana medieval. També va formar part de l'equip inicial que va redactar la Gran Enciclopèdia Catalana.

## Referències

* «Joan Lluís Marfany». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Eduard Caudella

Eduard Caudella (Iași, 3 de juny de 1841 - Iași, 15 d'abril de 1924) va ser un compositor, professor i violinista romanès. Va ser el primer professor de George Enescu.

## Biografia

Nascut en Iași, va estudiar a Berlín amb Hubert Ries i a París amb Massart i Vieuxtemps. Després de nombrosos concerts en ciutats europees, va tornar a Romania el 1861, on va començar a impartir classes al Conservatori de Iași i, al mateix temps, va assumir el càrrec de director d'orquestra del Teatre Nacional d'aquesta ciutat, funció que va exercir durant catorze anys.
Nomenat director del Conservatori de Iaşi el 1893 i impartint classes de violí a partir de llavors, Caudella va publicar nombroses composicions musicals, entre elles les operetes 'Olteanca', en col·laboració amb Otremba, Fata razaşului (1881), Hatmanul Băltag (1883) i Beizadea Epaminonda (1884), a més de Dorman sau Românii si Dacii en col·laboració amb Otremba (1885) i l'òpera Petru Rareş (1889). També va compondre una gran quantitat de valsos, polques, romanços, fantasies per a violí i piano. Va morir el 15 d'abril de 1924 i va ser enterrat en el cementiri Eternitatea de Iași.

## Referències

* ↑ Cosma, Viorel. «O prețioasă avere patrimonială: Viorile lui Enescu» (en romanès). Mueseu George Enescu. [Consulta: 9 gener 2022].
* 1 2 3 4 Rosetti, 1897, p. 52.
* ↑ Ursachi i Bohan, 2020, p. 201.

## Bibliografia

* Rosetti, Dim. R.. «Caudella (Eduard)». A: Dicționarul Contimporanilor. București: Editura Lito-Tipografiei «Populara», 1897.
* ; Bohan, Cristina; Ursachi «Eduard Caudella în documente de arhivă». Historia Universitatis Iassiensis, XI, 2020, pàg. 189-202. ISSN: 2285-9071.
# Tocantinsia piresi

Tocantinsia piresi és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866228916.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mees, G. F., 1984: A note on the genus Tocantinsia (Pisces, Nematognathi, Auchenipteridae). Amazoniana v. 9 (núm. 1): 31-34.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Villa Soriano

Villa Soriano (antigament Santo Domingo Soriano) és un municipi de l'Uruguai ubicat al departament de Soriano. Segons dades del cens del 2007, la vila té una població de 1.217 habitants.
Fundat el 1624, va ser el primer assentament europeu en l'actual territori uruguaià (llavors Banda Oriental). El 1708 es va traslladar des de l'illa del Vizcaíno fins a la seva ubicació definitiva i el 1751 van començar els plans per a construir la primera església del poble.
Va ser la capital del departament des de la seva fundació fins al 6 de juliol de 1857, quan la ciutat de Mercedes va ser considerada com la capital oficial de Soriano. Encara que existeixen desavinences sobre la data de la seva fundació, sol considerar-se com el primer centre poblat de l'Uruguai. No obstant això, alguns historiadors assenyalen que va ser anticipat pel Fuerte de San Juan (1524), el Fuerte de San Salvador (1527) i Ciudad Zaratina (1574).
El 21 de maig de 1802, el rei Carles IV d'Espanya li va conferir el rang de "vila".
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 1.032 | 1.120 | 1.068 | 1.074 | {{{5}}} |

## Enllaços externs

* Història de Villa Soriano Arxivat 2010-10-19 a Wayback Machine. (castellà)
* Homenatge a la Villa Santo Domingo Soriano. Arxivat 2008-10-05 a Wayback Machine. (castellà)
* Mallorcaweb.net: Origen del nom "Soriano" Arxivat 2006-02-13 a Wayback Machine. (castellà)
# Joan Mas i Cantí

Joan Mas i Cantí (Barcelona, 1929) és un economista i empresari català. De família d'empresaris, va estudiar peritatge a l'Escola Industrial de Barcelona. El 1951 va fundar el club "Comodín" amb Carles Ferrer Salat, que el 1959 es transformaria en Cercle d'Economia, juntament amb Carles Güell de Sentmenat i Jaume Vicens i Vives, amb voluntat democràtica i europeista. D'aquesta entitat en fou vicepresident el 1959-1972 i 1979-1984, president 1972-1975, i vocal el 1975-1979 i 1984-1987.
Durant finals dels anys seixanta va col·laborar al Diari de Barcelona i a l'Escola Aula, fundada per Pere Ribera i Ferran. El 17 de novembre de 1974 participà en la fundació de Convergència Democràtica de Catalunya al monestir de Montserrat. També fou un dels fundadors del Centre Català, amb el qual va intentar pactar amb la UCD de cara a les eleccions de 1977 i és membre de la Societat Catalana d'Economia.
Fou secreteai de la directiva del FC Barcelona durant la presidència d'Agustí Montal i Costa.
El 1983 va rebre la Creu de Sant Jordi i la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil.

## Referències

* ↑ Josep M- Muñoz Joan Mas Cantí i el Cercle d'Economia Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine. L'Avenç, num. 366, març 2011
* ↑ Junta Directiva del Cercle d'Economia Arxivat 2018-03-06 a Wayback Machine.. Clicant els anys es pot veure quan fou president o vocal
* ↑ Lainz, Lluís. De portes endins. Roca Editorial, p. 41. ISBN 978-84-15242-38-3.
* ↑ L'activista de la burgesia, El Periódico, 2 d'abril de 2016
* ↑ Joan Mas Cantí, fundador del Cercle d'Economia i enginyer industrial tècnic col·legiat Arxivat 2017-12-01 a Wayback Machine., Theknos, n. 170
* ↑ «Joan Mas i Cantí». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. On hi ha la llista de les creus de Sant Jordi
* ↑ Reial Decret 1884/1983 de 23 de juny pel que se li concedeix la Gran Creu de l'Orde del Mèrit Civil]
# Badia de Hạ Long

La badia de Hạ Long (en vietnamita Vịnh Hạ Long) és un entrant del golf de Tonquín situat a 170 km a l'est de Hanoi, al nord del Vietnam, prop de la frontera amb la Xina. La badia té un perímetre de costa de 120 km i una superfície aproximada de 1.500 km². Vịnh Hạ Long significa «la badia del drac que baixa» en vietnamita.
La badia consta d'un grup de 1.969 illes monolítiques de pedra calcària, cada una amb una densa vegetació de jungla, que sobresurten espectacularment de l'oceà. Algunes illes són buides, amb coves enormes. Hang Đầu Gỗ («la cova de les estaques de fusta») és la gruta més gran de l'àrea de Hạ Long. Les seves tres grans sales contenen nombroses estalactites i estalagmites. Les dues illes més grans de la badia, Tuần Châu i Cát Bà, estan habitades i tenen instal·lacions turístiques al voltant de les platges. Les illes més petites també disposen d'un bon nombre de platges espectaculars.
En algunes illes hi ha pobles flotants de pescadors, que aprofiten les aigües poc profundes per pescar més de 200 espècies de peixos i 450 classes diferents de mol·luscs. Moltes de les illes han estat batejades segons la interpretació de les seves formes inusuals, com ara els illots de Voi («elefant»), Gà Chọi («gall de baralla») i Mái Nhà («sostre»); de fet, a 989 de les illes se'ls ha donat nom. En algunes de les illes també hi viuen ocells i animals com ara antílops, micos i iguanes.
La badia fou declarada Patrimoni de la Humanitat per la UNESCO el 1994 i és una de les destinacions turístiques més populars del Vietnam. Forma part de les set meravelles naturals del món des de 2011.

## Referències

* ↑ «Halong Bay - UNESCO World Heritage Site». UNESCO World Heritage Centre.
* ↑ «Halong Bay». halong.org. Arxivat de l'original el 2007-08-13. [Consulta: 12 agost 2007].
# Écuélin

Écuélin és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 110 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 111 | 123 | 102 | 115 | 124 | 120 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Françoise Piret | |
# Cecina

El Cecina és un riu d'Itàlia, a la Toscana. Té 74 km de llargada i recull les aigües d'una conca de 731 km².
Després del seu naixement a la província de Grosseto corre de sud a nord i entra a la província de Siena per Radicondati, i canvia el curs cap a l'oest; després passa a la província de Pisa i desaigua a la mar Tirrena. Rep les aigües dels rierols Sterza, Tossa i Pavona.
El seu nom antic era Caecina. El mencionen Plini el Vell i Pomponi Mela, que diuen que passava pel territori de Volterra entrava a la mar Tirrena prop d'una població anomenada Vada Volaterrana, on probablement hi havia un port. El cognomen romà de la família Cecina, d'origen etrusc i procedents de Volterra estaria relacionat amb el nom d'aquest riu.
El militar i poeta grec en llengua llatina, Michele Marullo Tarcaniota, el 10 d'abril de l'any 1500 després de visitar a Volterra a l'humanista Raffaele Maffei, va morir ofegat en tractar de travessar aquest riu a cavall amb la seva armadura completa.

## Referències

* ↑ Repetti, Emanuele. Dizionario geografico, fisico, storico della Toscana: vol. I. Reggello: Firenzelibri, 2005, p. 823. ISBN 9788876220029.
* ↑ Smith, William (ed.). «Caecina». Dictionary of Greek and Roman Geography (1854). [Consulta: 5 maig 2023].
* ↑ Ferroni, Giulio. Storia della letteratura italiana: dalle origini al Quattrocento. Milà: Einaudi, 1995, p. 396. ISBN 882860073X.
# Gobiocichla wonderi

Gobiocichla wonderi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.
Adults, poden assolir 6,2 cm de longitud total. Tenen 33 a 35 vèrtebres: 33-35. Mengen principalment algues aferrades a les roques. És una espècie de clima tropical que viu al riu Níger a Àfrica.

## Referències

* ↑ Kanazawa, R. H., 1951. Description of a new genus of cichlid fish, Gobiocichla, from the French Sudan. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 4 (núm. 40): 378-381.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J., 1952. Description d'un Cichlidé pétricole du Niger Labrochromis polli, n. gen., sp. n. Bull. I.F.A.N. 14(1):226-228.
* ↑ Daget, J., 1954. Les poissons du Niger supérieur. Mém. I.F.A.N. 36:391 p.
# Xenotoca variata

Xenotoca variata és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total i les femelles 7.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (20 °C-27 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba als altiplans centrals de Mèxic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Hubbs, C. L. & C. L. Turner, 1939. Studies of the fishes of the order Cyprinodontes. XVI. A revision of the Goodeidae. Misc. Publ. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 42: 1-80, Pls. 1-5.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bean, T. H., 1887. Descriptions of five new species of fishes sent by Prof. A. Dugès from the Province of Guanajuato, Mexico. Proceedings of the United States National Museum v. 10 (núm. 637): 370-375.
* 1 2 3 4 «Xenotoca variata» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Lyons, J., G. González-Hernandéz, E. Soto-Galera i M. Guzmán-Arroyo, 1998. Decline of freshwater fishes and fisheries in selected drainages of west-central Mexico. Fisheries 23(4):10-18.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paglia

El Paglia és un riu de la Itàlia central, al Laci, afluent del Tíber per la part dreta. Neix a uns 1700 metres d'alçada a les vesants del Monte Amiata, i baixa en direcció sud-est per una vall ampla. Té un recorregut de 67 km i una conca (inclosa la del seu afluent més important, el Chiani) de 1300 km².
Desemboca al Tíber, més avall de Tordimonte, entre Orvieto i Baschi. A part del Chiani no té cap altre afluent notable.

## Referències

* ↑ «Paglia». Enciclopedia Treccani. [Consulta: 5 maig 2023].
# Tomiyamichthys latruncularius

Tomiyamichthys latruncularius és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 2-37 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Roig i les Maldives.

## Costums

Viu simbiòticament amb Alpheus randalli.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1956. An interesting new gobioid fish from Madagascar, with a note on Cryptocentrus oni (Tomiyama, 1936). Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 9 (núm. 104). 553-556.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ «Tomiyamichthys latruncularius». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H., 1998. Photo guide to fishes of the Maldives Atoll Editions, Victòria, Austràlia. 257 p.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Allen, G.R. i M. Adrim, 2003. Coral reef fishes of Indonesia. Zool. Stud. 42(1):1-72.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* ↑ Randall, J.E. i C. Anderson, 1993. Annotated checklist of the epipelagic and shore fishes of the Maldives Islands. Ichthyol. Bull. of the J.L.B. Smith Inst. of Ichthyol. 59:47.
* ↑ Randall, J.E. i M. Goren, 1993. A review of the gobioid fishes of the Maldives. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (58):1-37, 5 pls.
* ↑ Kuiter, R.H., 1998.

## Bibliografia

* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Randall, J.E., K.-T. Shao i J.-P. Chen, 2007. Two new shrimp gobies of the genus Ctenogobiops (Perciformes: Gobiidae), from the Western Pacific. Zool. Stud. 46(1):26-34.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.