OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Tritó (mitologia)

Tritó (en grec antic: Τρίτων) va ser, segons la mitologia grega, un déu marí, fill de Posidó i d'Amfitrite. És un déu anàleg a Nereu, Glauc, Forcis, i altres divinitats marines. La seva germana és la nimfa Rode.
Al principi era una personificació de la remor de les onades, que provocava bufant una closca de caragol de mar. De vegades, a les llegendes tardanes, se'l considera déu de la llacuna Tritònida, a Líbia, i en aquest cas és pare de Pal·las, companya de jocs d'Atena. Una altra filla seva era Tritea, sacerdotessa d'Atena i estimada per Ares, i que va tenir amb ell un fill, Melanip. Els antics imaginaven Tritó com un home barbat, de pell blava, amb una cua de peix a partir de la cintura.
Es diu que Tritó va participar en l'expedició dels argonautes. Va ser ell qui, amb l'aspecte d'Eurípil, va donar un grapat de terra a Eufem com a mostra d'hospitalitat, i va indicar als navegants la ruta a seguir per arribar al Mediterrani.
Una llegenda local de Beòcia deia que a Tanagra, durant una festa dedicada a Dionís, les dones del país es banyaven en un llac i Tritó les va escometre. Van pregar l'ajuda de Dionís, que les va escoltar i va fer fugir Tritó. També es deia que Tritó s'enduia els ramats de les ribes d'aquell llac, fins que un dia es va sentir atret per l'olor de vi que sortia d'una gerra abandonada. El déu en va beure i va quedar adormit, i d'aquesta manera el van poder matar a cops de destral. Així s'explicava la victòria de Dionís sobre Tritó.
Unint-se a diferents nimfes marines, engendrà tota una estirp de tritons que heretaren les característiques del pare, amb cua de peix i tocant els caragols com a trompetes i que formaven part del seguici de Posidó.

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 930
* 1 2 Apol·lodor. Biblioteca, I, 4, 6; III. 12, 3
* 1 2 3 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 534. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apol·loni de Rodes. Les Argonàutiques, I, 182, II, 536; IV, 1755

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 213. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre el déu Tritó (anglès)
# Roc Fuentes i Navarro

Roc Fuentes i Navarro (Terrassa, 9 de gener de 1939) és un advocat i polític català.

## Biografia

Es llicencià en dret a la Universitat de Barcelona. Des de 1965 ha militat en el PSUC, ha estat president de la Delegació d'Òmnium Cultural a Terrassa de 1981 a 1983 i és membre de l'Associació d'Amics de Nacions Unides, de l'Associació Catalana de Juristes Demòcrates, i d'Amics de l'Art.
Fou elegit regidor de l'ajuntament de Terrassa pel PSUC a les eleccions municipals espanyoles de 1983; diputat a les eleccions al Parlament de Catalunya de 1988, 1992 i 1999 per Iniciativa per Catalunya, i senador designat per la Comunitat Autònoma el 1988-1992.
Després ha continuat exercint d'advocat i vinculat a la direcció del PSUC dins d'Iniciativa per Catalunya Verds
Va ser president de la Sindicatura Electoral de Barcelona per al referèndum sobre la independència de Catalunya de l'1 d'octubre de 2017.

## Referències

* ↑ Diputats del Parlament de Catalunya en la III Legislatura p. 95
* ↑ Lluita social i associacionisme cultural és el títol de la conferència que clourà el curs “Llums i ombres de la transició a Catalunya, de 1975 ençà”, organitzat per Òmnium Cultural Terrassa i el Centre d'Estudis Històrics. al web d'Òmnium Cultural
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ «La Sindicatura Electoral de l'1-O nomena els responsables per cada demarcació». CCMA, 09-09-2017. [Consulta: 9 setembre 2017].
# Trois nouvelles études

Els Trois nouvelles études (en català Tres nous estudis) són tres estudis per a piano compostos per Frédéric Chopin. Van ser compostos l'any 1839 com una contribució al Méthode des méthodes de piano, un llibre per a l'aprenentatge del piano d'Ignaz Moscheles i François-Joseph Fétis. No se'ls va donar un nombre d'opus com sí que succeeix amb els altres estudis de Chopin (els dotze de l'opus 10 i els altres dotze de l'opus 25). Tot i que no són tan difícils tècnicament com els altres estudis, aquests tres mantenen la fórmula original de Chopin d'equilibri harmònic i estructural. També són molt més breus que els altres estudis, ja que cada partitura ocupa solament unes dues pàgines. Foren publicats el 1840.

## Primer estudi

El primer d'aquests estudis se centra en la pràctica de polirítmies (concretament, sis negres a la mà dreta i vuit corxeres a la mà esquerra en cada compàs) i no mostra la dificultat dels estudis de l'opus 10 i l'opus 25. Està escrit en la tonalitat de fa menor i la mètrica, compàs de dos per dos (2/2) amb indicació Andantino.

## Segon estudi

El segon dels Trois nouvelles études, escrit en la tonalitat de la bemoll major, també està basat en polirítmies. En aquest cas, aquesta consisteix en sis corxeres a la mà dreta per quatre de l'esquerra en cada compàs. Mentre que la mà esquerra, que s'ocupa de l'acompanyament, toca únicament una nota, la dreta va executant els acords de tres o quatre notes que conformen la melodia. El tempo d'aquest segon estudi és Allegretto i la mètrica, compàs dos per quatre (2/4). Com a curiositat, aquesta va ser l'última peça que es va poder escoltar a Franz Liszt en vida.

## Tercer estudi

El tercer i últim d'aquests estudis sense nombre d'opus està escrit en la tonalitat de re bemoll major i és segurament el més difícil dels Trois nouvelles études, encara que segueix sent molt més assequible que la gran majoria dels altres estudis de Chopin. Desenvolupa una polifonia, amb independència de diferents veus amb la mà dreta. La melodia ha de ser tocada bastant legato. És secundada per un acompanyament en la mateixa mà amb un fort staccato i per un altre acompanyament diferent a la mà esquerra. A vegades, algunes de les àmplies extensions que cal cobrir amb les mans poden suposar una gran dificultat per a pianistes amb les mans petites. El tempo d'aquest estudi és Allegretto, igual que el núm. 2, i està escrit en compàs de tres per quatre (3/4).

## Audicions

| "Trois nouvelles études, núm. 1" Martha Goldstein en un piano Érard (1851) Trois nouvelles études, núm. 1 Performed by Muriel Nguyen Xuan | "Trois nouvelles études, núm. 2" Martha Goldstein en un piano Érard (1851) "Trois nouvelles études, núm. 2" Donald Betts (per cortesia de Musopen) | "Trois nouvelles études, núm. 3" Martha Goldstein en un piano Érard (1851) Problemes de reproducció? Vegeu l'ajuda |

## Referències

* ↑ Qiao-Shuang Xian. Rediscovering Frédéric Chopin's trois nouvelles études, 2002.
# Schistura dorsizona

Schistura dorsizona és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong a Laos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 9 (núm. 1): 1-128.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Miguel Prados Rodríguez

Miguel Prados Rodríguez (Granada, 1970), és un enginyer de camins, master en Enginyeria Marítima i Medioambiental a la Universitat de Liverpool, activista social i polític.
És cofundador i president de Democracia Participativa. Ha estat cap de llista per la ciutat de Granada a les Eleccions municipals de 2011, i candidat a eurodiputat a les Eleccions al Parlament Europeu de 2014, on ocupava la quinta posició en la coalició Primavera Europea, que va obtenir un eurodiputat. A més, és cofundador de la Cooperativa Internacional d'Enginyeria així com president de l'Asociación de Ingeniería por el Bien Común.
Miguel Prados ha participat en diferents plataformes i moviments ciutadans, dels que destaca la plataforma Ahora Tú Decides i el Moviment 25-S. En aquest últim cas, fou coportaveu en alguns mitjans de comunicació de prestigi, com ara la BBC.

## Referències

* ↑ «Miguel Prados Rodríguez, ingeniero de caminos y experto en finanzas éticas por el Instituto Internacional de Banca Social» (en castellà). Parlamento de Andalucia. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ Pavon, Juan Luis. «Es alucinante lo mal que trata España a la pequeña y mediana empresa» (en castellà), 18-10-2020. [Consulta: 24 desembre 2020].
* ↑ La coalición de Compromís y Equo para las europeas suma a un movimiento surgido del 15-M, Europa Press, 21 de març de 2014
* ↑ Primavera Europea aconsegueix un eurodiputat Arxivat 2014-09-11 a Wayback Machine., Agència Catalana de Notícies, 26 de maig de 2014
* ↑ «Acuerdo de la Junta Electoral Central, por el que se procede a la publicación de los resultados de las elecciones de Diputados al Parlamento Europeo», Boletín Oficial del Estado, núm. 142, de 12 de juny de 2014, pàgines 44704-44716.
* ↑ Plataforma Ahora Tú Decides ligada al 15M, Europapress, 3 d'Octubre de 2013
* ↑ El 25S y el 15M convocan un nuevo 'Rodea el Congreso' con motivo de la huelga, Europapress, 11 de novembre de 2012
* ↑ Ocho claves sobre ‘Rodea el Congreso’, La Marea, 23 de setembre de 2012
* ↑ Entrevista de la BBC a Miguel Prados, BBC, 26 de setembre de 2012
# Synodontis ouemeensis

Synodontis ouemeensis és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Nigèria, Benín i Togo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Musschoot, T. & Lalèyè, P. 2008. Designation of a neotype for Synodontis schall (Bloch i Schneider, 1801) and description of two new species of Synodontis (Siluriformes: Mochokidae). Journal of Natural History, 42 (17 & 18): 1303-1331.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Synodontis pardalis

Synodontis pardalis és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 23,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo al Camerun.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boulenger, G. A. 1908. Description of a new silurid fish of the genus Synodontis from south Cameroon. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 2 (núm. 7): 30-31.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Juberri

Juberri (també Juverri) és un nucli de població del Principat d'Andorra situat a la parròquia de Sant Julià de Lòria. És el poble més meridional d'Andorra, és a 1. 285 m d'altitud enlairat sobre la Valira i sobre el Runer. L'any 2009 tenia 162 habitants.
L'església de Sant Esteve de Juberri, que depenia de l'església d'Arcavell, és d'estil romànic i va ser construïda els segles xi i xii amb planta rectangular i absis semicircular. En aquests indrets s'han efectuats excavacions amb troballes de la cultura dels sepulcres de fossa, molt semblants a les del Solsonès.

## Referències

* ↑ «El Govern rectifica i accepta Canòlich, Juberri i Auvinyà al Nomenclàtor». Diari d'Andorra, 03-02-2011. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 3 febrer 2011].
* ↑ «Aprovat el Nomenclàtor d'Andorra». catala.ad. Servei de Política Lingüística (Govern d'Andorra), 20-10-2010. [Consulta: 30 novembre 2010].
* ↑ «Juberri». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Gran geografia Comarcal de de Catalunya, Volum núm. 16 pàg.365
* ↑ «Població per poble». Departament d'Estadística d'Andorra. Arxivat de l'original el 14 de novembre 2016. [Consulta: 30 novembre 2010].
# Adivasi

Els Adivasi es refereix a grups tribals heterogenis al subcontinent indi. El terme és una paraula sànscrita encunyada a la dècada de 1930 per activistes polítics per donar al poble tribal una identitat indígena reivindicant un origen indígena. El terme també s'utilitza per a minories ètniques, com ara Chakmas de Bangla Desh, Bhumiputara Khasas del Nepal i Vedda de Sri Lanka. La Constitució de l'Índia no utilitza la paraula Adivasi, sinó que es refereix a les tribus reconegudes (scheduled tribes) i Janjati. El govern de l'Índia no reconeix oficialment les tribus com a indígenes. El país va ratificar el Conveni 107 de l'Organització Internacional del Treball (OIT) sobre els pobles indígenes i tribals de les Nacions Unides (1957) i es va negar a signar el Conveni 169 de l'OIT. La majoria d'aquests grups s'inclouen a la categoria de tribus reconegudes segons les disposicions constitucionals de l'Índia.

## Referències

* ↑ Engin F Isin. Citizenship After Orientalism: An Unfinished Project. Taylor & Francis, 2015, p. 213. ISBN 978-1-317-68137-3 [Consulta: 23 març 2023]. «Widely addressed as tribals, Adivasis are heterogeneous groups spread all over the nation having different languages and group identities.»
* ↑ Isin, Engin. Citizenship after Orientalism: Transforming Political Theory. Palgrave Macmillan UK, 2016, p. 202. ISBN 978-1-137-47950-1 [Consulta: 12 abril 2023]. «'Adivasi' literally means 'original inhabitant', and it refers to heterogeneous tribal groups living all over the subcontinent.»
* ↑ Encyclopædia Britannica, Adivasi Arxivat 1 March 2021 a Wayback Machine.
* ↑ Rousseleau, Raphael «Claiming Indigenousness in India». Books & Ideas, 07-02-2013. Arxivat de l'original el 21 gener 2021 [Consulta: 30 setembre 2022].
* ↑ Indigenous peoples of Asia. Association for Asian Studies, 1995. ISBN 978-0-924304-14-9 [Consulta: 25 novembre 2008]. «The Concept of the Adivāsi: According to the political activists who coined the word in the 1930s, the 'adivāsis' are the original inhabitants of the Indian subcontinent ...»
* 1 2 «We are 'Scheduled Tribes', not 'Adivasis'». Forwardpress, 26-10-2018 [Consulta: 28 setembre 2022].
* ↑ Rousseleau, Raphael «Claiming Indigenousness in India». Books & Ideas, 07-02-2013. Arxivat de l'original el 21 gener 2021 [Consulta: 30 setembre 2022].

## Vegeu també

* Gonds
* Pobles dravidians

## Enllaços externs

* Plana web del Grup Alemany de Coordinació Adivasi (anglès)
* Els adivasis a Orissa Arxivat 2008-01-08 a Wayback Machine. (anglès)
# Porotergus gymnotus

Porotergus gymnotus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 85 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu en corrents ràpids i sobre fons sorrencs. Comparteix el seu hàbitat amb Leporinus granti, Leporinus maculatus i Crenicichla multispinosa.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: la conca del riu Amazones i les Guaianes.

## Observacions

És inofensiu per als humans i hom creu que té hàbits solitaris.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Mem. Carnegie Mus. v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memoirs of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail, 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (vol. 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol. 22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.

## Bibliografia

* Møller, P. R., 1995. Electric fishes: history and behavior. Chapman & Hall, Londres. 584 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB