# TrialGP

TrialGP és el nom amb què es coneix des del 2017 el Campionat del Món de trial a l'aire lliure. Anomenat oficialment FIM Trial World Championship i regulat per la FIM, és la màxima competició internacional de trial. El campionat ha tingut diversos noms i formats al llarg de la història, passant de ser un torneig de poques proves a un campionat europeu consolidat a la fi de la dècada de 1960, fins a esdevenir una competició d'àmbit mundial el 1975.

## Historial
### Màster Internacional de Trial - Challenge Henry Groutards

| Edició | Any | Campió | Motocicleta |
| I | 1964 | Don Smith | Greeves |
| II | 1965 | Gustav Franke | Zündapp |
| III | 1966 | Gustav Franke | Zündapp |
| IV | 1967 | Don Smith | Greeves |
* ↑ L'any 1963 se'n va celebrar una edició prèvia reservada a equips nacionals, resultant guanyadora la selecció belga formada pels pilots Claude Vanstenagen, Jean-Luc Colson i René Lageot, tots tres amb Greeves.

### Campionat d'Europa de Trial

| Edició | Any | Campió | Motocicleta |
| I | 1968 | Sammy Miller | Bultaco |
| II | 1969 | Don Smith | Montesa |
| III | 1970 | Sammy Miller | Bultaco |
| IV | 1971 | Mick Andrews | OSSA |
| V | 1972 | Mick Andrews | OSSA |
| VI | 1973 | Martin Lampkin | Bultaco |
| VII | 1974 | Malcolm Rathmell | Bultaco |

#### Notes

* ↑ D'ençà de 1992 la UEM organitza un nou Campionat d'Europa de trial que cal no confondre amb aquest històric Campionat d'Europa de trial, ja que el nou campionat s'adreça a pilots novells mentre l'antic anava destinat als millors pilots de l'època, i si es limitava a Europa era pel fet que el trial es practicava aleshores només en aquest continent.
* ↑ L'any 1974 el campionat es va anomenar també Campionat Euro-Americà de Trial.

### Campionat del Món de Trial

    A 1 de setembre del 2024
| Edició | Any | Campió | Motocicleta |
| I | 1975 | Martin Lampkin | Bultaco |
| II | 1976 | Yrjo Vesterinen | Bultaco |
| III | 1977 | Yrjo Vesterinen | Bultaco |
| IV | 1978 | Yrjo Vesterinen | Bultaco |
| V | 1979 | Bernie Schreiber | Bultaco |
| VI | 1980 | Ulf Karlson | Montesa |
| VII | 1981 | Gilles Burgat | SWM |
| VIII | 1982 | Eddy Lejeune | Honda |
| IX | 1983 | Eddy Lejeune | Honda |
| X | 1984 | Eddy Lejeune | Honda |
| XI | 1985 | Thierry Michaud | Fantic |
| XII | 1986 | Thierry Michaud | Fantic |
| XIII | 1987 | Jordi Tarrés | Beta |
| XIV | 1988 | Thierry Michaud | Fantic |
| XV | 1989 | Jordi Tarrés | Beta |
| XVI | 1990 | Jordi Tarrés | Beta |
| XVII | 1991 | Jordi Tarrés | Beta |
| XVIII | 1992 | Tommi Ahvala | Aprilia |
| XIX | 1993 | Jordi Tarrés | Gas Gas |
| XX | 1994 | Jordi Tarrés | Gas Gas |
| XXI | 1995 | Jordi Tarrés | Gas Gas |
| XXII | 1996 | Marc Colomer | Montesa |
| XXIII | 1997 | Dougie Lampkin | Beta |
| XXIV | 1998 | Dougie Lampkin | Beta |
| XXV | 1999 | Dougie Lampkin | Beta |
| XXVI | 2000 | Dougie Lampkin | Montesa-HRC |
| XXVII | 2001 | Dougie Lampkin | Montesa-HRC |
| XXVIII | 2002 | Dougie Lampkin | Montesa-HRC |
| XXIX | 2003 | Dougie Lampkin | Montesa-HRC |
| XXX | 2004 | Takahisa Fujinami | Honda |
| XXXI | 2005 | Adam Raga | Gas Gas |
| XXXII | 2006 | Adam Raga | Gas Gas |
| XXXIII | 2007 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XXXIV | 2008 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XXXV | 2009 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XXXVI | 2010 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XXXVII | 2011 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XXXVIII | 2012 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XXXIX | 2013 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XL | 2014 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLI | 2015 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLII | 2016 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLIII | 2017 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLIV | 2018 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLV | 2019 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLVI | 2020 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLVII | 2021 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLVIII | 2022 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| XLIX | 2023 | Toni Bou | Montesa-HRC |
| L | 2024 | Toni Bou | Montesa-HRC |
* ↑ Primera edició com a TrialGP.

## Estadístiques

    S'han considerat tots els resultats compresos entre el 1964 i el 2024.

### Campions múltiples

| Pilot | Títols |
| Toni Bou | 18 |
| Jordi Tarrés | 7 |
| Dougie Lampkin | 7 |
| Yrjö Vesterinen | 3 |
| Eddy Lejeune | 3 |
| Thierry Michaud | 3 |
| Don Smith | 3 |
| Adam Raga | 2 |
| Martin Lampkin | 2 |
| Mick Andrews | 2 |
| Sammy Miller | 2 |
| Gustav Franke | 2 |

### Títols per nacionalitat

| País | Total |
| Catalunya | 28 |
| Regne Unit | 17 |
| Finlàndia | 4 |
| França | 4 |
| Bèlgica | 3 |
| Alemanya | 2 |
| Estats Units | 1 |
| Suècia | 1 |
| Japó | 1 |
| Total | 61 |
* ↑ S'hi compten els aconseguits per pilots d'Irlanda del Nord.

## Vegeu també

* Llista de guanyadors de Grans Premis de trial
* Llista de podis de Grans Premis de trial

## Referències

* ↑ Alguersuari, Jaume (Director) «Historial de los Campeonatos. Campeones Internacionales» (en castellà). El año SOLO MOTO'79. SOLO MOTO [Barcelona], 12-1979, p. 190.
* ↑ «Malcolm Rathmell Campeòn Euro-americano de trial 1974, a los mandos de una Bultaco Sherpa «T» 325 c.c.» (PDF) (en castellà). Hemeroteca. El Mundo Deportivo, 04-10-1974. [Consulta: 21 setembre 2009].
* «FIM World Championship» (en anglès). trialonline.org, 2022. [Consulta: 7 gener 2022].
* «El trial al Web de la FIM» (en anglès). fim-live.com. FIM, 2022. [Consulta: 7 gener 2022].

## Enllaços externs

* TrialGP - Lloc web oficial (anglès)
* El campionat al Web de la FIM (anglès)