OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# North Riverside

North Riverside és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 6.688 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Riverside tenia 6.688 habitants, 2.935 habitatges, i 1.746 famílies. La densitat de població era de 1.676,8 habitants/km².
Dels 2.935 habitatges en un 19,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 46,4% hi vivien parelles casades, en un 9,6% dones solteres, i en un 40,5% no eren unitats familiars. En el 35,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 19% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,15 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,8.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,6% tenia menys de 18 anys, un 5,5% entre 18 i 24, un 27,5% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 28,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.856 $ i la renda mediana per família de 53.790 $. Els homes tenien una renda mediana de 41.469 $ mentre que les dones 29.000 $. La renda per capita de la població era de 24.034 $. Aproximadament el 2,3% de les famílies i el 4,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Riverside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Riverside». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bernat Dedéu i Pastor

Bernat Dedéu i Pastor (Barcelona, 10 d'abril de 1979) és un filòsof i escriptor català que treballa com a tertulià en diversos mitjans de comunicació i com a professor a la Universitat Ramon Llull.

## Trajectòria

Llicenciat en Filosofia per la Universitat de Barcelona el 2003, Dedéu va continuar els seus estudis amb un màster a The New School for Social Research. Posteriorment, ha col·laborat amb mitjans com BTV, Catalunya Ràdio, Televisió de Catalunya, Rac1 i El Punt Avui, entre d'altres. És columnista del mitjà digital El Nacional i participa en les tertúlies d'El món a RAC1. Està vinculat a l'Ateneu Barcelonès, on ha estat vocal de la junta i gestor de música durant la presidència de Francesc Cabana.
El 2014 fou un dels impulsors de l'Orquestra del Montsalvat juntament amb Oriol Pérez Treviño, Francesc Prat, Domènec Orrit i Salvador Boix.
El 2017 es presentà com a candidat a la presidència de l'Ateneu Barcelonès, amb una candidatura anomenada «Ordre i aventura», en honor d'una cançó de Mishima, i acompanyat per l'escriptor Enric Vila, el periodista Joan Safont i la filòsofa Anna Punsoda, entre d'altres. Va quedar en segona posició, per darrere de Jordi Casassas, que va revalidar la presidència.

## Llibres

* Guia sentimental de l'Eixample. Barcelona: Editorial Pòrtic, 2020. ISBN 978-8498094367
* No mataràs. Barcelona: Fragmenta Editorial, 2024. ISBN 978-84-17796-99-0

## Referències

* ↑ «Bernat Dedéu». Universitat Ramon Llull. Arxivat de l'original el 13 de gener 2017. [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ Sàrries, Enric. «Bernat Dedéu». nostrasenyora.escolapia.cat. Arxivat de l'original el 2017-01-18. [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ «Agustí Esteve: "La voluntat de '2324' és fer l'actualitat més fàcil d'entendre"». [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ «Bernat Dedéu». [Consulta: 8 març 2019].
* ↑ «Bernat Dedéu, escriptor i fiòsof». Salvador Sostres. Arxivat de l'original el 2017-01-13. [Consulta: 11 gener 2017].
* ↑ «Francesc Cabana, nou president de l'Ateneu Barcelonès». Ara.cat.
* ↑ «Entrevista a Bernad Dedéu». Revista Valors, 2012.
* ↑ «Oriol Pérez Treviño: “La transformació del país no vindrà de les institucions”». Ara.cat.
* ↑ «Bernat Dedéu: "El nostre pla per a l'Ateneu és tornar a captar talent"». ElNacional.cat. [Consulta: 16 gener 2017].
* ↑ Juanico, Núria «Jordi Casassas revalida la presidència al capdavant de l'Ateneu Barcelonès». Ara.cat.
* ↑ Megías Gil, Antonio. «Bernat Dedéu actualitza el manament ‘No mataràs'». La Manyana, 23-03-2024. [Consulta: 23 maig 2024].

## Enllaços externs

* Bernat Dedéu i Pastor - Lloc web oficial
# La Perrière (Orne)

La Perrière és un municipi francès, situat al departament de l'Orne, dins la regió de Normandia. L'any 1999 tenia 291 habitants.

## Situació

La Perrière es troba al sud-est del departament de l'Orne.

## Administració

L'alcalde del municipi és Denise Esnault (2001-2008).

## Demografia

Evolució de la població :
| 1793 | 1800 | 1806 | 1821 | 1831 | 1836 | 1841 | 1846 | 1851 |
| 780 | 681 | 849 | 958 | abs. | 1.040 | 1.004 | 1.045 | 1.115 |
| 1856 | 1861 | 1866 | 1872 | 1876 | 1881 | 1886 | 1891 | 1896 |
| 1.030 | 1.033 | 992 | 950 | 933 | 799 | 728 | 693 | 672 |
| 1901 | 1906 | 1911 | 1921 | 1926 | 1931 | 1936 | 1946 | 1954 |
| 612 | 578 | 541 | 505 | 492 | 481 | 510 | 465 | 576 |
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 | 2011 | 2016 |
| 639 | 618 | 520 | 422 | 346 | 294 | - | - | - |
| 2019 | - | - | - | - | - | - | - | - |

## Vegeu també

* Llista de municipis de l'Orne

## Enllaços externs

* La Perrière al lloc web de l'INSEE Arxivat 2007-03-12 a Wayback Machine.
* La Perrière a WikiMapia
# Goose Lake

Goose Lake és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 232 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Goose Lake tenia 232 habitants, 84 habitatges, i 61 famílies. La densitat de població era de 271,4 habitants/km².
Dels 84 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,1% hi vivien parelles casades, en un 6% dones solteres, i en un 26,2% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,76 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,21.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 6,9% entre 18 i 24, un 30,6% entre 25 i 44, un 20,3% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.125 $ i la renda mediana per família de 48.523 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.875 $ mentre que les dones 22.679 $. La renda per capita de la població era de 15.453 $. Cap de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Goose Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Goose Lake». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Odin (Illinois)

Odin és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 1.122 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Odin tenia 1.122 habitants, 440 habitatges, i 293 famílies. La densitat de població era de 428,9 habitants/km².
Dels 440 habitatges en un 34,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,6% hi vivien parelles casades, en un 12,7% dones solteres, i en un 33,2% no eren unitats familiars. En el 30,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,37 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25,2% tenia menys de 18 anys, un 9% entre 18 i 24, un 26% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 19,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 32.019 $ i la renda mediana per família de 38.400 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.147 $ mentre que les dones 22.500 $. La renda per capita de la població era de 14.814 $. Aproximadament el 8,6% de les famílies i l'11,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Odin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Odin». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Volta a Costa Rica femenina

La Volta a Costa Rica femenina (en castellà: Vuelta Internacional Femenina a Costa Rica) és una cursa ciclista femenina per etapes que es disputa a Costa Rica. La primera edició es disputà el 1991, i no es va córrer regularment fins al 2002.

## Palmarès

| Any | Vencedora | Segona | Tercera |
| 1991 | Rosaura Méndez | | |
| 2002 | Karen Matamoros | Jimena Arce | Magdalena Angulo |
| 2003 | Karen Matamoros | Millerlandy Agudelo | Jimena Arce |
| 2004 | Viviana Maya | Sigrid Corneo | Karen Matamoros |
| 2005 | Karen Matamoros | Mayra Chinchilla | Edith Guillén Chavarría |
| 2006 | Adriana Rojas | Alejandra Carvajal | Yoilin Moreira |
| 2007 | Adriana Rojas | Laura Lozano | Alejandra Carvajal |
| 2008 | Gloria Gutiérrez | Adriana Tovar | Adriana Rojas |
| 2009 | Evelyn García Marroquín | Natalia Navarro Cerdas | Adriana Rojas |
| 2010 | Evelyn García Marroquín | Edith Guillén Chavarría | Adriana Rojas |
| 2011 | Edith Guillén Chavarría | Brenda Muñoz | Natalia Navarro Cerdas |
| 2012 | Edith Guillén Chavarría | Natalia Navarro Cerdas | Marcela Rubiano |
| 2013 | Inga Čilvinaitė | Addyson Albershardt | Lorena Vargas |
| 2014 | Olga Zabelínskaia | Flávia Oliveira | Alena Amialiússik |
| 2015 | Milagro Mena Solano | Flávia Oliveira | Ana Teresa Casas |
| 2016 | Arlenis Sierra Cañadilla | Ingrid Drexel Clouthier | Flávia Oliveira |
| 2017 | Arlenis Sierra Cañadilla | Blanca Moreno | Lilibeth Chacón García |
| 2018 | Blanca Moreno | Marcela Prieto | Maria Jose Vargas |
| 2019 | Marcela Prieto | Andrea Ramirez Fregoso | Flávia Oliveira |
| 2020 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2021 | suspesa | suspesa | suspesa |
| 2022 | Carolina Vargas | Gabriela Soto | Jennifer Camila Sánchez |
| 2023 | Lilibeth Chacón García | Nadia Gontova | Marcela Prieto |
| 2024 | Esther Galarza | Gabriela Soto | Karen Villamizar |
| 2025 | | | |

## Referències

* ↑ Vuelta a Costa Rica (V)

## Vegeu també

* Volta a Costa Rica

## Enllaços externs

* Volta a Costa Rica femenina - Lloc web oficial
* Palmarès a cyclingarchives.com
* Palmarès a cyclebase.nl
# Paral·lel 83° sud

El paral·lel 83° sud és una línia de latitud que es troba a 83 graus sud de la línia equatorial terrestre. Travessa l'Antàrtida i la seva plataforma de gel.

## Geografia

En el sistema geodèsic WGS84, al nivell de 83° de latitud sud, un grau de longitud equival a 13,611 km; la longitud total del paral·lel és de 4.900 km, que és aproximadament 12,0% de la de l'equador, del que es troba a 9.220 km i a 783 km del pol Sud

## Arreu del món

A partir del Meridià de Greenwich i cap a l'est, el paral·lel 83° sud passa per:
| Zona | Inici | Fi | Longitud (km) |
| Antàrtida | 83° 00′ S, 57° 58′ O﻿ / ﻿83.000°S,57.967°O﻿ / -83.000; -57.967 | 83° 00′ S, 168° 33′ E﻿ / ﻿83.000°S,168.550°E﻿ / -83.000; 168.550 | 3.083 |
| Oceà Antàrtic (barrera de gel de Ross) | 83° 00′ S, 168° 33′ E﻿ / ﻿83.000°S,168.550°E﻿ / -83.000; 168.550 | 83° 00′ S, 157° 08′ O﻿ / ﻿83.000°S,157.133°O﻿ / -83.000; -157.133 | 467 |
| Antàrtida | 83° 00′ S, 157° 08′ O﻿ / ﻿83.000°S,157.133°O﻿ / -83.000; -157.133 | 83° 00′ S, 62° 19′ O﻿ / ﻿83.000°S,62.317°O﻿ / -83.000; -62.317 | 1.291 |
| Oceà Antàrtic (barrera de gel Filchner-Ronne) | 83° 00′ S, 62° 19′ O﻿ / ﻿83.000°S,62.317°O﻿ / -83.000; -62.317 | 83° 00′ S, 57° 58′ O﻿ / ﻿83.000°S,57.967°O﻿ / -83.000; -57.967 | 59 |

## Vegeu també

* Paral·lel 82° sud
* Paral·lel 84° sud

## Referències

* ↑ «Length of a Degree of Latitud'And Longitude». National Geospatial-Intelligence Agency. Arxivat de l'original el 2013-01-28. [Consulta: 6 setembre 2018].
* ↑ T. Vincenty «Direct and Inverse Solutions of Geodesics on the Ellipsoid with application of nested equation». Survey Review, 4-1975.
# Ferran Díaz-Plaja i Contestí

Ferran Díaz-Plaja i Contestí (Barcelona, 24 d'abril de 1918 - Uruguai, 31 d'octubre de 2012) fou un escriptor i historiador català, germà de Guillem Díaz-Plaja i Contestí i d'Aurora Díaz-Plaja i Contestí.
Fou fill del militar Francesc Díaz i Contestí (1879-1948), natural de Palma, i de la seva esposa, Josefa Plaja Ibrán (1884-1967), natural de Figueres. Estudià a la Universitat de Barcelona i a la Universitat de València i es doctorà en història a la Universitat de Madrid el 1945. Del 1949 al 1967 va treballar com a lector de literatura castellana a diverses universitats d'Alemanya i d'Itàlia. Va col·laborar als diaris ABC i La Vanguardia i va escriure nombroses obres de divulgació històrica, algunes de les quals han estat transformades en guions per a televisió.

## Obres

* Teresa Cabarrús (1943)
* Historia Universal de la Cultura (1946)
* La vida española en el siglo XIX (1952)
* La vida norteamericana (1955)
* Guzmán el Malo (1963)
* El amor en las letras españolas (1963)
* El Español y los siete pecados capitales (1966)
* Cuentos crueles (1971)
* Francófilos y germanófilos (1973)
* El desfile de la Victoria (1975)
* Un corresponsal en la guerra de Troya (1975)
* Viaje por la Europa roja (1981)
* Miguel, el español de París (1985)
* El abate Marchena: su vida, su tiempo, su obra (1986)
* Las Españas de Goya (1989)
* Un río demasiado ancho... (1991)
* El servicio doméstico en España (desde l'esclava a la empleada de hogar) (1992)
* Todos perdimos. Recuerdos de la guerra incivil (1999) memòries
* La aventura de Jorge (2003)

## Referències

* ↑ «Mor l'escriptor barceloní Fernando Díaz-Plaja als 94 anys». ARA, 31-10-2012.
* ↑ Cens de 1920 de la ciutat de Girona.
# Tendó

Els tendons són bandes molt resistents a la tracció situades als extrems musculars, unint als músculs als ossos. Són de color blanc perlat, de consistència forta i no contràctils. Estan constituïts per fibres de teixit connectiu, que s'agrupen en fascicles. Les seves cèl·lules particulars són conegudes com a tenòcits, que juntament amb les fibres de col·lagen i d'elastina són els encarregats de donar les diferents propietats a l'estructura.
Els tendons tenen dues funciones principals:
* Funció mecànica: Uneixen i transmeten forces del múscul a l'os. Per una banda el múscul s'uneix al tendó a través de la unió miotendinosa, que sol ser la part més dèbil de l'estructura quant a la resistència a les forces de tracció i, per tant, el lloc més propens a patir lesions. En aquesta zona podem trobar una transició de teixit muscular a teixit tendinós, per tant podrem trobar miòcits i tenòcits. Per l'altre extrem el tendó s'uneix a l'os mitjançant la unió osteotendinosa. És aquí on la transició serà de teixit tendinós a teixit ossi, en el segment ordre; tenòcits elastina i col·lagen, disminueix l'elastina i apareixen calcificacions i finalment osteòcits
* Funció propioceptiva: En el tendó podem trocar terminacions nervioses propioceptives (òrgans tendinosos de Golgi) els quals recapten informació sobre la tensió del tendó i poden generar reflexos per tal d'evitar danys en l'estructura d'aquest. Un exemple en seria el reflex miotàtic.
Els tendons estan formats per teixit connectiu dens. Els feixos de fibres que el formen es troben entrellaçats per teixit connectiu dens irregular no modelat rebent el nom de peritendó. El tendó exposat a l'aire es deteriora ràpidament, com succeeix en les ferides o intervencions quirúrgiques. Es classifica segons la seva disposició en:
* Sense beina sinovial: es localitzen en zones de baixa fricció.
* Amb beina sinovial: es localitzen en zones d'alta fricció.
Està format principalment per fibres de col·lagen de tipus I, molt estretament agrupades entre si, a més d'una escassa quantitat de fibres elàstiques i mucopolisacàrids, que s'encarreguen de mantenir-lo unit a l'os. Està ubicat a nivell dels músculs i té la funció de fer de nexe entre el múscul i l'os. Poden unir també els músculs d'estructures toves com en el globus ocular.
Tenen la funció d'inserir el múscul a l'os o a la fàscia i transmetre la força de la contracció muscular per produir un moviment. Mentre que els tendons serveixen per moure l'os o l'estructura, els lligaments són el teixit connectiu fibrós que uneixen els ossos entre si i que, generalment, la seva funció és la d'unir estructures i mantenir-les estables.

## Referències

* ↑ Kapandji, I. A. (Ibrahim Adalbert). Fisiología articular : esquemas comentados de mecánica humana. 6ª ed. Madrid: Médica Panamericana, 2006. ISBN 84-7903-377-0.
# Geneva (Iowa)

Geneva és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 171 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Geneva tenia 171 habitants, 69 habitatges, i 42 famílies. La densitat de població era de 153,5 habitants/km².
Dels 69 habitatges en un 29% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 55,1% hi vivien parelles casades, en un 4,3% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 34,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,28.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 5,8% entre 18 i 24, un 22,2% entre 25 i 44, un 24% de 45 a 60 i un 18,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 40 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 81,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.542 $ i la renda mediana per família de 40.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 33.750 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 15.112 $. Cap de les famílies i el 5,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Geneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Geneva». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Albertonykus borealis

Albertonykus borealis ("urpa d'Alberta del nord") és una espècie de dinosaure alvarezsàurid que va viure al Maastrichtià (Cretaci superior). Les seves restes fòssils foren trobades a la formació del Horseshoe Canyon a Alberta, Canadà. Es coneix a partir de restes de les potes anteriors i posteriors de diversos individus.

## Referències

* ↑ Longrich, Nicholas R.; and Currie, Philip J. «Albertonykus borealis, a new alvarezsaur (Dinosauria: Theropoda) from the Early Maastrichtian of Alberta, Canada: Implications for the systematics and ecology of the Alvarezsauridae». Cretaceous Research, online preprint, 2008, pàg. 239. DOI: 10.1016/j.cretres.2008.07.005.
# Simfonia de cambra núm. 1 (Weinberg)

La Simfonia de cambra núm. 1 per a orquestra de corda, op. 145, fou composta per Mieczysław Weinberg el 1986.
Weinberg la va completar a Moscou durant el mes d'agost de 1986, es va estrenar durant el Festival de Tardor de Moscou amb un gran èxit. És una adaptació quaranta-cinc anys després del Quartet de corda núm. 2, op. 3, compost l'any 1940 a Minsk durant la seva estada a Belarús i dedicat a la memòria de la seva mare i la seva germana, probablement assassinades a Trawniki el 1943.

## Moviments

La simfonia té una estructura de quatre parts:
* Allegro
* Andante
* Allegretto
* Presto

## Origen i context

En acabar la simfonia, Weinberg semblava dubtar sobre el títol de l'obra. En el manuscrit original, el títol va ser eliminat i sobreescrit amb el text següent: "Kamernaya simfoniya". Més tard, va suprimir la paraula "Kamernaya" ("de cambra") per posteriorment restablir-la. Segons les mateixes paraules de Weinberg: "vaig estar una mica perdut". Segons Whitehouse, un possible motiu podria ser la seva voluntat de no equiparar-se amb les 27 simfonies de Miaskovski, o potser a causa de les tres primeres Simfonies de Cambra que «es basen, totalment o en part, en quarts de corda escrits dècades abans».
Tot i ser poc conegut en la seva forma original per a quartet, l'arranjament orquestral d'aquesta obra, que conté molt pocs canvis, s'ha convertit en una de les més reconegudes i gravades de Weinberg.

## Referències

* 1 2 Wilkinson, Michel. «Ressenya del disc». Naxos. [Consulta: 14 desembre 2023].
* ↑ Skans, Per «Weinberg: Chamber Symphonies 1 & 4». Ressenya del disc amb Thord Svedlund dirigint la Umeå Symphony Orchestra. alto, 1998.
* 1 2 Whitehouse, Richard. «Ressenya del disc» (en anglès). Naxos. [Consulta: 2 abril 2020].
* ↑ Fanning, David «Chamber Symphonies 1-4, Piano Quintet». Ressenya del disc amb Gidon Kremer dirigint la Kremerata Baltica. ECM New Series, 2017.
# Fèlix Duran i Cañameras

Fèlix Duran i Cañameras (Barcelona, 24 d'octubre de 1889 - Barcelona, 1972) fou un advocat, historiador, bibliotecari i polític català.
Llicenciat en dret i doctor en història, el 1913 ingressà al cos d'arxivers i arqueòlegs. Col·laborà en múltiples revistes i diaris i entre els anys 1914 i 1920 fou bibliotecari del Centre Excursionista de Catalunya. El 1932 fou president també de la Unió Democràtica de Catalunya.
Durant la guerra civil espanyola fou conservador de la documentació judicial procedent del Palau de Justícia. En acabar la guerra fou director de la biblioteca de la Universitat de Barcelona (1955-1959) i president de la secció de ciències del Centre Excursionista de Catalunya.

## Obres

* La orfebrería catalana (1915)
* La escultura medieval catalana (1926)
* Els arxius judicials de Catalunya (1933)
* Catalunya sota els reis absoluts de la casa de Borbó (1935)
* Notas para la historia del notariado catalán (1955)
* Els exiliats de la Guerra de Successió (1964)

## Referències

* 1 2 3 «Fèlix Duran i Cañameras». Gran Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia. [Consulta: 29 març 2023].
* 1 2 «Duran i Canyameres, Fèlix». Diccionari d'historiadors de l'art català, valencià i balear. Institut d'Estudis Catalans. [Consulta: 29 març 2023].