OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# ANSA

L'Agenzia Nazionale Stampa Associate (més coneguda pel seu acrònim: ANSA) és una agència de notícies italiana fundada el 15 de gener de 1945. És una cooperativa formada per 36 socis, editors dels principals diaris d'aquest país.
Actualment, ANSA és una de les principals agències de premsa del món i la més gran d'Itàlia, ja que compta amb 22 oficines a Itàlia i d'altres 81 distribuïdes a 74 països del món, que produeixen més de 2.000 notes de premsa al dia. Gràcies a l'accelerat desenvolupament de les telecomunicacions en els últims anys, ANSA ofereix avui serveis informatius amb àudio i vídeo a Internet i també a través de telèfons mòbils.

## Llista de directors

* Edgardo Longoni (1945-1947)
* Leonardo Azzarita (1947-1952)
* Angelo Magliano (1952-1958)
* Vittorino Arcangeli (1958-1961)
* Sergio Lepri (1961-1990)
* Bruno Caselli (1990-1997)
* Giulio Anselmi (1997-1999)
* Pierluigi Magnaschi (1999-2006)
* Giampiero Gramaglia (2006 - 2009)
* Luigi Contu (2009 - ?)

## Socis ANSA

Llista dels diaris que són socis ANSA:
| L'Adige Alto Adige L'Arena Avvenire Bresciaoggi Il Centro Corriere della Sera Corriere dello Sport Il Corriere Mercantile L'Eco di Bergamo La Gazzetta del Mezzogiorno Gazzetta del Sud La Gazzetta dello Sport Gazzetta di Mantova Nuova Gazzetta di Modena La Nuova Ferrara | Gazzetta di Parma Gazzetta di Reggio Il Gazzettino Il Giornale Giornale di Brescia Giornale di Sicilia Il Giornale di Vicenza Il Giorno Libertà Il Mattino Il Mattino di Padova Il Messaggero Messaggero Veneto La Nazione Il Piccolo La Prealpina | La Provincia La Provincia (di Cremona) La Provincia Pavese Il Resto del Carlino La Sicilia Il Secolo XIX Il Sole-24 Ore La Stampa Il Tempo Il Tirreno La Tribuna di Treviso La Repubblica La Nuova Sardegna L'Unione Sarda L'Unità La Nuova Venezia |

## Enllaços externs

* ANSA - Lloc web oficial
# Manly (Iowa)

Manly és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 1.342 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Manly tenia 1.342 habitants, 559 habitatges, i 367 famílies. La densitat de població era de 359,8 habitants/km².
Dels 559 habitatges en un 32,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,1% hi vivien parelles casades, en un 9,7% dones solteres, i en un 34,3% no eren unitats familiars. En el 30,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 16,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,35 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,92.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,3% tenia menys de 18 anys, un 7,3% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 19,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,9 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.603 $ i la renda mediana per família de 41.364 $. Els homes tenien una renda mediana de 29.875 $ mentre que les dones 21.067 $. La renda per capita de la població era de 15.808 $. Entorn del 4,7% de les famílies i el 7,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Manly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Manly». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
Viccionari
# Tommaso Gasparo Fortunato Barsotti

Tommaso Gasparo Fortunato Barsotti (Florència, 4 de setembre de 1786 – Marsella, després de 1868) fou un organista, pianista i compositor toscà.
El 1809 fou cridat per la reina d'Etrúria (Toscana), que llavors residia a Compiègne (França) per a convertir-se en professor de piano i cant de ella i els seus fills, quan Napoleó li assignà la seva residència a Roma, es convertí en organista i mestre de capella de la catedral de Niça, el 1815 s'establí a Marsella, on fundà una escola de cant per a dones i era professor de música en el col·legi Reial, 1821-1852 fundà i dirigí un conservatori de música a Marsella, el 1828 va publicar Methode de musique una l'usage de l'École gratuite de Marseille.
A més publicà:
* Domine salvum fac regem, a tres veus amb cor i orquestra;
* Missa a tres veus amb cor i orquestra;
* Sis nocturns a dues veus;
* L'air des Tyroliens, ariacions per a piano amb acompanyament de violí i baix;
* Aire varie en Fa, amb acompanyament de violí i baix;
* Palpili Di tanti, variacions per a piano;
* Les Folies d'Espagne, variacions per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 57, pàg. 1 (ISBN 84-239-4557-X)
# Tylochromis bangwelensis

Tylochromis bangwelensis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Zàmbia i la República Democràtica del Congo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1920. A revision of the African cichlid fishes of the genus Tylochromis. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 5 (núm. 26): 163-169.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stiassny, M. L. J. 1989. A taxonomic revision of the African genus Tylochromis (Labroidei, Cichlidae); with notes on the anatomy and relationships of the group. Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 258: 1-161.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lakeland Village

Lakeland Village és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 5.626 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lakeland Village tenia 5.626 habitants, 1.966 habitatges, i 1.338 famílies. La densitat de població era de 940,4 habitants/km².
Dels 1.966 habitatges en un 38,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 49,9% hi vivien parelles casades, en un 11,8% dones solteres, i en un 31,9% no eren unitats familiars. En el 23,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,6% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,86 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,42.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 8,6% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 20% de 45 a 60 i un 9,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 34.136 $ i la renda mediana per família de 36.528 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.634 $ mentre que les dones 26.356 $. La renda per capita de la població era de 14.922 $. Entorn del 14,3% de les famílies i el 16,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lakeland Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-16. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lakeland Village». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Sam Taylor-Johnson

Samantha Louise Taylor-Johnson (abans coneguda com a Samantha Taylor-Wood, 4 de març de 1967 a Croydon) és una artista contemporània especialitzada en fotografia i videoart que es va graduar al Goldsmiths College.

## Biografia

Va néixer a Croydon. El seu pare va marxar de casa quan ella tenia 9 anys, i Samantha es va anar a viure amb la seva mare i el seu padrastre a una comuna new-age. Quan va complir els setze anys, la seva mare la va abandonar. Samantha va tenir problemes en els exàmens i li va costar molt entrar a l'escola d'art, cosa que finalment va aconseguir. Després de dur una discoteca i alternar altres treballs, va començar a realitzar filmacions curtes en vídeo i a prendre fotografies.
El 1995 va contreure matrimoni amb Jay Jopling, i la seva primera filla, Angelica, va néixer el 1997. Poc després, li van diagnosticar un càncer de còlon, que va assolir superar, però el 1999, li van diagnosticar un càncer de pit que va concloure amb una mastectomia. El seu segon fill amb Jopling va néixer el 2006. Taylor-Wood va ser nominada per al Premi Turner el 1998.

## Obra

Alguns dels seus treballs inclouen filmacions de David Beckham dormint, Elton John o Pet Shop Boys. Les seves fotografies s'han exhibit al Museu Guggenheim Nova York, la National Portrait Gallery de Londres i a les millors galeries del món, sent una de les artistes britàniques més aclamades del moment, el que no impedeix als seus detractors opinar que el seu veritable talent es troba en els números de telèfon de la seva agenda.
Una agenda a la qual va donar bon ús en 2004 amb la sèrie de fotografies Crying Men, vint-i-set retrats de coneguts actors masculins (Laurence Fishburne, Sean Penn, Dustin Hoffman, Paul Newman, Willem Dafoe o Robert Downey Jr) als quals va sotmetre a la prova de plorar d'una manera sincera davant el seu càmera. Les imatges ens plantegen la pregunta de quant hi ha de debò i quant de mentida en les seves emocions.

## Referències

* ↑ Emily Allen. «Sam Taylor-Wood and her toyboy lover Aaron Johnson tie the knot | Mail Online». Dailymail.co.uk. [Consulta: 22 juny 2012].
* ↑ Dahvi Shira. «Aaron Johnson Marries Sam Taylor-Wood | People.com». People.com. Arxivat de l'original el 2016-09-23. [Consulta: 22 juny 2012].
* ↑ «Film4/MirageCV» (PDF). [Consulta: 11 gener 2013].
* ↑ Peter Wilson. «Sam Taylor-Wood: somewhere woman | The Australian». theaustralian.com. [Consulta: 26 desembre 2009].
* ↑ Miranda Sawyer «Miranda Sawyer meets Sam Taylor-Wood | From the Observer | The Observer». Guardian [Londres], 11-11-2001 [Consulta: 20 desembre 2011].

## Enllaços externs

* Sam Taylor-Wood a Artnet.com (anglès)
# Editorial Meteora

Meteora va ser una editorial catalana fundada l'any 2000 a Barcelona pels filòlegs Maria Dolors Sàrries i Jordi Fernando, provinents del món de l'ensenyament i de les arts gràfiques respectivament. Lola Anglada o la creació del paradís propi, un assaig biogràfic i artístic de la historiadora i crítica d'art Montserrat Castillo, sobre la figura de la il·lustradora i contista catalana Lola Anglada, va ser el primer llibre de Meteora.

## Història

L'Editorial Meteora va presentar-se al públic lector el 30 de novembre de 2000 amb tres col·leccions: una de biografies il·lustrades, «Vides i llegats», i dues de novel·la, «Papers de Fortuna» en català i «Tahona de letras» en castellà.
Va publicar obres relacionades amb la medicina complementària, llibres de fotografia artística i guies gastronòmiques i culturals. A partir del segon semestre de 2009, va oferir també els seus títols en format e-book a través dels portals habituals del llibre digital.
En total, Meteora va publicar uns 220 títols de fins a 140 autories, com ara: Joan Elies Adell, Anna Aguilar-Amat, Víctor Alexandre, Pilar Aymerich, Sara Bailac, Agustí Bartra, Mònica Batet, Sebastià Bennassar, Teresa Broseta, Àngel-O. Brunet, Esperança Camps, Llorenç Capellà, Antònia Carré-Pons, Antoni Clapés, Teresa Costa-Gramunt, Ricard Creus, Carles Duarte, Pau Faner, Ernest Farrés, Empar Fernández, Jaume Ferran, Feliu Formosa, Gemma Freixas, Jaume Fuster, Patrícia Gabancho, Gemma Gorga, Isidre Grau, Àngels Gregori, Gabriel Jackson, Teresa Juvé, Jordi Llavina, Nèstor Luján, Jordi de Manuel, Sònia Moya, Gabriel Pernau, Joan Perucho, Marta Pessarrodona, Agustí Pons, Josep Puigbó, Susanna Rafart, Antoni Real, Maria Carme Roca, David H. Rosenthal, Albert Salvadó, Ricard Salvat, Màrius Sampere, Joan Santanach, Francesc Santolaria, Isabel Segura, Jordi Valls, Antoni Vidal, Ester Xargay o Olga Xirinacs.
Editorial Meteora va publicar el seu darrer llibre —Morts al peu del Reial Alcàsser, de Teresa Juvé— el 31 de gener de 2022. L'editorial va cloure completament les seves activitats el mes de març de 2025, al cap de 25 anys de la seva creació.

## Referències

* ↑ Gaillard, Valèria. «Els petits encara mimem els autors». El Punt Avui, 13-12-2010. [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ «Meteora, primer decenni». VilaWeb, 19-02-2010. [Consulta: 7 desembre 2010].
* ↑ Llort, Lluís. «L'editorial Meteora tanca definitivament». El Punt Avui, 14-11-2022. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «L’editorial Meteora tanca després de més de 200 llibres publicats». El Periódico, 14-11-2022. [Consulta: 23 desembre 2022].
* ↑ «Dolors Sàrries, esperit Meteora». TV3, 23-09-2014. [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ Bennasar, Sebastià. «Som intervencionistes perquè volem defensar el llibre al cent per cent». Vilweb, 14-05-2018. [Consulta: 22 setembre 2021].
* ↑ «La editorial Meteora celebra veinte años con un catálogo de 250 títulos» (en castellà), 30-11-2020. [Consulta: 22 setembre 2021].
# Província de Blida

La província o wilaya de Blida (àrab: ولاية البليدة, wilāyat al-Blīda) és una província o wilaya d'Algèria, amb capital a la ciutat homònima. Altres localitats d'aquesta província són: Beni Mered, Boufarik, Bougara, Chréa, El Affroun, Hammam Melouane, Larbaa, Mouzaia i Ouled Yaich.

## Enllaços externs

* Breu descripció històrica i geogràfica de la província de Blida i la seua capital. Arxivat 2007-09-30 a Wayback Machine. (anglès)
# Mill Valley

Mill Valley és una població dels Estats Units a l'estat de Califòrnia. Segons el cens del 2000 tenia 13.600 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Mill Valley tenia 13.600 habitants, 6.147 habitatges, i 3.417 famílies. La densitat de població era de 1.112,5 habitants/km².
Dels 6.147 habitatges en un 27,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 7,6% dones solteres, i en un 44,4% no eren unitats familiars. En el 34,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,2 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,85.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,2% tenia menys de 18 anys, un 2,9% entre 18 i 24, un 28,1% entre 25 i 44, un 32,5% de 45 a 60 i un 15,4% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 44 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,5 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 90.794 $ i la renda mitjana per família de 119.669 $. Els homes tenien una renda mitjana de 94.800 $ mentre que les dones 52.088 $. La renda per capita de la població era de 64.179 $. Entorn del 2,7% de les famílies i el 4,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Mill Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Mill Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Monument Nacional del Bosc de Muir (anglès) (castellà)
# Illa Vega

L'illa Vega és una petita illa situada al nord-oest de l'illa James Ross, a la península Antàrtica. El descobriment de molts fòssils del Cretaci i el Paleocè en fa un jaciment de gran importància per a la recerca sobre les conseqüències de l'extinció K-Pg.
La majoria de fòssils trobats a l'illa Vega pertanyen a ocells i altres dinosaures. Durant el segle xx es discutí si els ocells moderns havien conviscut amb els seus avantpassats durant el Cretaci o si, en canvi, la seva radiació evolutiva s'havia produït després de l'extinció dels dinosaures no aviaris. L'anseriforme Vegavis iaai, un ocell del Maastrichtià descobert el 1992 que no fou descrit fins al 2005, oferí la prova definitiva que els ocells moderns havien aparegut abans del Cenozoic.

## Referències

* ↑ «SCAR» (en anglès). Composite Gazetteer of Antarctica. Internacional Science Council & Commonwealth of Australia, 2023. [Consulta: 9 octubre 2023].
* ↑ «New Dinosaur Finds in Antarctica Paint Fuller Picture of Past Ecosystem» (en anglès). National Science Foundation, 01-02-1998. [Consulta: 9 octubre 2023].
# Lemon Cove

Lemon Cove és una concentració de població designada pel cens del comtat de Tulare, a l'estat de Califòrnia (Estats Units d'Amèrica).

## Demografia

Segons el cens del 2000, Lemon Cove tenia 298 habitants , 121 habitatges i 76 famílies. La densitat de població era de 137 habitants/km².
Dels 121 habitatges, en un 26,4% hi havia nens de menys de 18 anys; en un 52,1%, hi vivien parelles casades; en un 7,4%, dones solteres, i en un 36,4% no hi havia una unitat familiar. En el 34,7% dels habitatges, hi vivien persones soles, el 9,1% de les quals corresponien a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones que vivien en cada habitatge era de 2,46, i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,18.
Per edats, la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys; un 6,7%, entre 18 i 24; un 26,8%, entre 25 i 44; un 24,8%, de 45 a 60, i un 15,4%, 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,2 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 28.333 $, i la renda mitjana per família, de 36.607 $. Els homes tenien una renda mitjana de 20.938 $, mentre que en les dones era de 30.625 $. La renda per capita de la població era de 16.200 $. Al voltant del 21,9% de les famílies i el 32,6% de la població estaven per sota del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Lemon Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Lemon Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Sicydium crenilabrum

Sicydium crenilabrum és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el Camerun, la República del Congo, la Costa d'Ivori i la Guinea Equatorial.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12. i-xxiv + 1-507 + 1 p.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Harrison, I. J., 1993. The West African sicydiine fishes, with notes on the genus Lentipes (Teleostei: Gobiidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 4 (núm. 3): 201-232.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kamdem Toham, A. i G.G. Teugels, 1998. Diversity patterns of fish assemblages in the Lower Ntem River Basin (Cameroon), with notes on potential effects of deforestation. Arch. Hydrobiol. 141(4): 421-446.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Akihito; Meguro, K «On the differences between the genera Sicydium and Sicyopterus (Gobiidae)» (en anglès). Japanese Journal of Ichthyology, 26, 1979, pàg. 192–202.
* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ogilvie-Grant, W. R., 1884: A revision of the fishes of the genera Sicydium and Lentipes, with descriptions of five new species. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1884 (pt 2): 153-172, Pls. 11-12.
* Watson, R. E., 2000: Sicydium from the Dominican Republic with description of a new species (Teleostei: Gobiidae). Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde. Serie A (Biologie). Núm. 608: 1-31.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB