OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Union Grove (Alabama)

Union Grove, Alabama és una població dels Estats Units a l'estat d'Alabama. Segons el cens del 2000 tenia 94 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Union Grove tenia 94 habitants, 38 habitatges, i 28 famílies La densitat de població era de 63,7 habitants/km².
Dels 38 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 21,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,47 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,89.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 21,3% tenia menys de 18 anys, un 6,4% entre 18 i 24, un 30,9% entre 25 i 44, un 22,3% de 45 a 60 i un 19,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 41 anys. Per cada 100 dones hi havia 108,9 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 36.250 $ i la renda mediana per família de 36.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.292 $ mentre que les dones 19.375 $. La renda per capita de la població era de 15.467 $. Aproximadament el 15,4% de les famílies i el 9,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Union Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 4 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Union Grove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 4 juliol 2010].
# Baix Bidasoa

Baix Bidasoa (en euskera: Bidaso Beherea), o Bidasoaldea és una comarca de la província de Guipúscoa, al País Basc. És la comarca més petita de Guipúscoa amb 71,6 km² i està situada al nord-est, limitant amb Iparralde (Hendaia i Biriatu) a l'est, amb Navarra (Bortziri) al sud, amb la comarca de Sant Sebastià a l'oest i amb el mar Cantàbric al nord.
Està formada pels municipis d'Irun i Hondarribia. Posseïx una població aproximada de 75.000 habitants. Geogràficament es correspon al marge esquerre del curs baix del riu Bidasoa, així com al marge esquerre de la Badia de Txingudi, on desemboca dit riu. La història i idiosincràsia de la comarca està marcada per la seva condició fronterera entre Espanya i França (antigament entre Castella, França i Navarra). Actualment està tendint a estrènyer llaços amb la veïna localitat d'Hendaia situada en l'altra riba de la badia, formant la comarca transfronterera de Bidasoa-Txingudi.
| # | Municipi | Alcalde | Partit Polític | Població | % Població | Territori km² |
| 1 | Hondarribia | Aitor Kerejeta Cid | PNB | 15.940 | 21,1 | 28,63 |
| 2 | Irun | José Antonio Santano Clavero | PSE-EE | 59.557 | 78,9 | 42,40 |
| | Baix Bidasoa | | | 75.497 | 100 | 71,03 |

## Enllaços externs

* Baix Bidasoa a Google Maps
# Les mans d'un assassí

Les mans d'un assassí (títol original: Hands of a Murderer) és un telefilm estatunidenc dirigit per Stuart Orme, estrenat l'any 1990. Ha estat doblat al català. La intriga no és una adaptació de cap novel·la de Conan Doyle sinó el remake d'un guió original de Charles Edward Pogue, Sherlock Holmes i la dona de verd (1945), que posava en escena Basil Rathbone en la pell de Sherlock Holmes.

## Argument

Londres, 1900. Quan finalment va a ser penjat, el professor Moriarty, cervell del crim i enemic jurat de Sherlock Holmes, arriba a escapolir-se. Hi torna de seguida amb les seves activitats criminals robant un codi secret utilitzat per l'exèrcit anglès per avaluar les seves comunicacions militars, codi que intenta revendre a la millor oferta, un cop la clau en les seves mans. Moriarty segresta doncs el creador del codi, l'únic que té la clau. Desgraciadament per Moriarty, es tracta de Mycroft Holmes, germà gran de Sherlock i eminència gris dels serveis secrets.

## Repartiment

* Edward Woodward: Sherlock Holmes
* John Hillerman: Metge Watson
* Anthony Andrews: Professor Moriarty
* Kim Thomson: Sophie DeVere
* Peter Jeffrey: Mycroft Holmes
* Terence Lodge: Inspector Lestrade
* Harry Audley: Richard Farrington
* John Tordoff: Berton
* Warren Clarke: Coronel Gould
* Christopher Fairbank: Jeremy Stubb

## Referències

* ↑ «Les mans d'un l'assassí». esadir.cat.
* ↑ «trivia». ImdB.
* ↑ «Hands of a Murderer». IMDb.
# Alatna

Alatna és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 35 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Alatna tenia 35 habitants, 12 habitatges, i 6 famílies La densitat de població era de 0,4 habitants/km².
Dels 12 habitatges en un 50% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 16,7% hi vivien parelles casades, en un 25% dones solteres, i en un 41,7% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 25% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,92 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,43.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 37,1% tenia menys de 18 anys, un 11,4% entre 18 i 24, un 25,7% entre 25 i 44, un 25,7% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 26 anys. Per cada 100 dones hi havia 84,2 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 20.313 $ i la renda mediana per família de 52.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 22.500 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 14.109 $. Cap de les famílies i el 9,1% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Alatna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Alatna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 5 juliol 2010].
# Schiller Park

Schiller Park és una vila dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 11.850 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Schiller Park tenia 10.850 habitants, 4.244 habitatges, i 2.899 famílies. La densitat de població era de 1.451,7 habitants/km².
Dels 4.244 habitatges en un 33,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 61,7% hi vivien parelles casades, en un 8,4% dones solteres, i en un 16,3% no eren unitats familiars. En el 22,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,79 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,61.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,7% tenia menys de 18 anys, un 11% entre 18 i 24, un 33,4% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 10,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 103,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.583 $ i la renda mediana per família de 48.525 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.057 $ mentre que les dones 25.403 $. La renda per capita de la població era de 17.781 $. Aproximadament el 8,7% de les famílies i el 12,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Schiller Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Schiller Park». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Tetiana Proròtxenko

Tetiana Proròtxenko (Berdiansk, 15 de març de 1952 - Kíiv, 11 de març de 2020), de casada Burakova, fou una atleta ucraïnesa, especialista en curses de velocitat, que va competir sota bandera soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real on va disputar dues proves del programa d'atletisme. En els 4x100 metres, formant equip amb Liudmila Zharkova, Nadejda Besfamilnaya i Vera Anisimova guanyà la medalla de bronze, mentre en els 200 metres fou sisena. Quatre anys més tard, als Jocs de Moscou, va guanyar la medalla d'or en la prova del 4x400 metres. Formà equip amb Tatyana Goistchik, Nina Zyuskova i Irina Nazarova.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat d'Europa d'atletisme de 1978 i sis campionats nacionals, en els 200 metres (1976), 400 metres (1980), 4x400 metres (1978 i 1979) i 4x200 metres (1979 i 1980).
Es va retirar el 1981.

## Millors marques

* 100 metres. 11.2" (1976)
* 200 metres. 22.98" (1976)
* 400 metres. 50.6" (1977)

## Referències

* ↑ «Ушла из жизни выдающаяся запорожская легкоатлетка», 11-03-2020. Arxivat de l'original el 2020-03-12. [Consulta: 21 setembre 2021].
* 1 2 «Olympedia – Tatyana Prorochenko». [Consulta: 21 setembre 2021].
* 1 2 3 «ПРОРОЧЕНКО Татьяна Васильевна | Российские спортсмены и специалисты | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 21 setembre 2021].
* ↑ «Track and Field Statistics». [Consulta: 21 setembre 2021].
# Theodor Kullak

Theodor Kullak va néixer el 12 de setembre de l'any 1818 a Krotoshin, Posen, i va morir el dia 1 de març l'any 1882. Va ser un pianista alemany, compositor i professor.
Va començar els seus estudis de piano com a pupil d'Albrecht Agthe a Posen (Poznan). Va progressar tan que va suscitar l'interès del príncep artístic Anton Radziwill quan tenia vuit anys. L'any 1829 va donar un concert a la cort a Berlín. Va aparèixer amb un coartista anomenat Henriette Sontag. El rei Frederic Guillem IV de Prússia va quedar molt encantat.
L'any 1851, va establir una nova escola, Tonkunst de Neue Akademie, que va tenir un èxit durador i va ser nomenada com "acadèmia de Kullak". Aquesta escola es va especialitzar en classes per a pianistes o persones que en volien saber, i va esdevenir l'escola privada més important d'Alemanya, tenir molts i bons alumnes. Va ser professor l'any 1861 i també va ser nomenat membre honorari de l'acadèmia real de música a Florència.
Va escriure una gran quantitat de peces per a piano amb Schule der Fingerübungen und des Oktavenspiels (1848) que va ser molt conegut. En canvi, les seves altres cançons com la de Concert per a piano i dues sonates, no són molt conegudes avui en dia. El gran pianista alemany Emil von Sauer va incloure obres de Kullak en les seves col·leccions, amb fins pedagògics.

## Alumnes de Kullak

* Arthur Mees
* Agathe Backer-Grøndahl,
* Edward Baxter Perry,
* Alexandr Alexandrovich Ilyinsky,
* Leonhard Emil Bach,
* Alphonse Devin Duvivier,
* Constantin von Sternberg,
* Albert Friedenthal,
* Jean Louis Nicodé,
* Marta Remmert,
* David Walton Perkins,
* Friedrich Zelle,
* Silas G. Pratt.
* James Kwast (1852-1927).
* Otto Reinsdorf (1848-1890).
* Julius Reubke (1834-1858), organista i compositor.
* Adolph Ries (1837-1899).

## Referències

* Informació sobre Theodor Kullak
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 743 (ISBN 84-239-4554-5)
* ↑ https://doi.org/10.1093/gmo/9781561592630.article.A2088090
* ↑ * Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 43, pàg. 1082. (ISBN 84-239-4543-X)
* ↑ Edita SARPE Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. I, pàg. 82 (ISBN 84-7291-226-4)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 1ª, part. pàg. 743 (ISBN 84-239-4518-9)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 1121 (ISBN 84 239-4556-1)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. V, pàg. 561 (ISBN 84-239-4575-8)
* ↑ Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 50, pàg. 739 (ISBN 84-239-4550-2)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 43, pàg. 934 (ISBN 84-239-4541-3)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 46, pàg. 1298. (ISBN-84-239-4546-4)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 50, pàg. 406. (ISBN-84-239-4550-2)
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. IV, pàg. 1213. (ISBN|84-7291-226-4)
# Triplophysa fuxianensis

Triplophysa fuxianensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Yang, J.-X. 1991. The fishes of Fuxian Lake, Yunnan, China, with description of two new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 2(3):193-202.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Yang, J.-X. & X.-L. Chu. 1990. Differentiation of three loaches of the genus Triplophysa in Nanpan Basin, Yunnan. Acta Zootaxon. Sin. v. 15 (núm. 3): 377-383.
# Flavigny-le-Grand-et-Beaurain

Flavigny-le-Grand-et-Beaurain és un municipi francès, situat al departament de l'Aisne i la regió dels Alts de França.
# Sebastián Hurtado de Corcuera

Sebastián Hurtado de Corcuera (Bergüenda, 25 de març de 1587 - Tenerife, 12 d'agost de 1660)
Fou un militar espanyol d'últims de segle XVII i principis del xviii.
Era cavaller de l'Orde d'Alcántara i va servir molts anys a Flandes, del consell de Guerra del qual era individu, havent figurat al setge de Breda. Fou després mestre del camp del port del Callao (Perú), capità general de la cavalleria d'aquell regne i governador de Panamà. El 1635 va passar a les Filipines amb el càrrec de capità general i governador superior de les illes.
Ordenada pel rei una batuda als pirates mindanaos, que tants danys havien causat, va començar per apoderar-se de Zamboanga i fortificar-la; va seguir a aquesta la conquesta de la cort del rei (Cachil Corralat) i la del 'Cerro Encantado', on la sort li va ser adversa en la primera temptativa. Vençut el Cachil Corralat, va quedar en poder de Cachil Moncay, legítim rei de l'illa, qui va admetre els missioners i va pagar tribut a Felip IV.
Favorable en extrem també va ser l'expedició a Joló. El 1639 va esclatar la revolta dels sangleys, als quals va combatre amb èxit, aconseguint derrotar-los per complet després de diversos durs combats. El seu immediat successor, general Fajardo, el va tenir pres durant cinc anys al Fort Santiago, i, de tornada a la Península, va ser corregidor de Còrdova i governador de Canàries, en càrrec del qual el va sorprendre la mort.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, pàg. 753. (ISBN 84-239-4528-6)
# Seaton

Seaton és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 242 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Seaton tenia 242 habitants, 88 habitatges, i 69 famílies. La densitat de població era de 59,5 habitants/km².
Dels 88 habitatges en un 34,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67% hi vivien parelles casades, en un 9,1% dones solteres, i en un 20,5% no eren unitats familiars. En el 15,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,75 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,11.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 28,9% tenia menys de 18 anys, un 4,1% entre 18 i 24, un 29,3% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 16,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 45.694 $ i la renda mediana per família de 46.389 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.750 $ mentre que les dones 15.417 $. La renda per capita de la població era de 35.832 $. Aproximadament el 4,1% de les famílies i el 2,7% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Seaton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Seaton». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Xamil Sabírov

Xamil Sabírov (Karpinsk, 4 d'abril de 1959) és un boxejador rus, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on guanyà la medalla de plata en la categoria del pes minimosca del programa de boxa. Va guanyar la final al cubà Hipólito Ramos. En el seu palmarès també destaquen dues medalles, una d'or i una de bronze, al Campionat d'Europa de boxa amateur, així com els campionats soviètics de 1980 i 1983.
Sabírov s'inicià en la boxa el 1973 i es va retirar el 1985 amb un rècord de 160 victòries en 180 combats. Es va graduar en educació física i és doctor en pedagogia. Després de retirar-se de les competicions va treballar principalment com a entrenador de boxa i àrbitre. El 2006 va entrar en política com a membre del partit rus Rodina.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Shamil Sabirov». [Consulta: 24 maig 2024].
* ↑ «САБИРОВ Шамиль Алтаевич | Российские спортсмены | Спортивная Россия» (en rus). [Consulta: 24 maig 2024].
# Institut Milà i Fontanals

L'Institut Milà i Fontanals és un centre d'educació secundària situat a la plaça de Folch i Torres del Raval de Barcelona.

## Història

Va ser fundat el 1933 com a Institut Escola Pi i Margall als Jesuïtes del carrer de Rosselló. El 1941, ja amb el nom actual, s'instal·là al Palau del Marquès de Camps al carrer de la Canuda (retornat als seus propietaris i llogat per l'Ajuntament de Barcelona), on va romandre fins al començament del curs 1961-1962, quan es va traslladar a un edifici de nova construcció, inaugurat el 24 de novembre per l'aleshores ministre d'Educació Jesús Rubio García-Mina.
El curs 2008-2009 va celebrar el seu 75è aniversari.

## Vegeu també

* Presó de Reina Amàlia
* Ramon Gubern i Domènech

## Referències

* 1 2 3 «Història». INS Milà i Fontanals. XTEC.
* ↑ Cañellas i Toran, 2020, p. 87.
* 1 2 Cañellas i Toran, 2020, p. 137.
* ↑ «Casa del Marquès de Camps, seu del "Instituto Nacional de Enseñanza Media Milà y Fontanals"». L100 Cultura. AFB, 19-10-1961.
* ↑ «El Ministro de Educación Nacional inaugura el Instituto "Milá y Fontanals"». La Vanguardia, 25-11-1961, pàg. 1.
* ↑ Cañellas i Toran, 2020, p. 191-192.

## Bibliografia

* Camprubí, Josep. Històries de la història del Milà: exposició del 75è aniversari de l'Institut Milà i Fontanals de Barcelona, 1933-34/2008-09. Institut Milà i Fontanals, 2012. ISBN 8461613201.
* Cañellas, Cèlia; Toran, Rosa. Escolaritzar Barcelona. L’ensenyament públic a la ciutat, 1900-1979. MUHBA, maig 2020. ISBN 978-84-9156-289-4.

## Enllaços externs

* Institut Milà i Fontanals - Lloc web oficial
* «The Milà Horror Story». Vilaweb, 14-11-2007.
# Theodor Körner (escriptor)

Carl Theodor Körner (Dresden, 22 de setembre del 1791 - Bosc de Rosenow prop de Lützow, 26 d'agost del 1813) fou un poeta i militar alemany.
Fill del també poeta i escriptor Christian Gottfried Körner i de Maria Wilhelmine Stock, estudià a Freiburg, Leipzig i Berlín. El 1810 publicà el seu primer volum de poesies, Knospen (Capolls), que fou favorablement rebut i li'n valgué el nomenament de dramaturg de la cort de Viena, però el 1813, portat del seu patriotisme, s'allistà en l'exèrcit. Fou llavors quan va escriure els seus cants guerrers Leier und Schwert, plens de passió i enginy, molts dels quals posà en música Weber. Un dels més cèlebres és el titulat Das Schwertlied, compost poques hores abans de morir en la batalla de Lützow, al bosc de Rosenow.
A més, se li deuen diversos llibrets d'òpera, drames i comèdies, com Die Braut (1812), Der grüne Domino (1812) i Zring. Es van fer nombroses edicions de les seves Obres completes, l'última el 1900. El 1871 se li erigí una estàtua a Dresden i el 1873 s'inaugurà el Museu del seu nom a la mateixa ciutat.
El poeta espanyol Teodoro Llorente traduí al castellà la seva Canción de la Espada i el català Ramon Picó la traduí en vers al català.
La seva tomba dissenyada per l'arquitecte Gottlob Friedrich Thormeyer i erigida el 1814 a Wöbbelin aviat va esdevenir un lloc de romeria patriòtica-nacionalista. El nazis van voler recuperar el poeta per a fer la seva propaganda, i van planificar construir-hi un complex gigantesc per a reemplaçar el museu del segle xix, amb centre formació per a la Joventuts Hitlerianes. Només van construir el museu el 1938 que després de la segona guerra mundial va ser transformat en centre d'interpretació del poeta i monument admonitori del Camp de concentració de Wöbbelin. Al parc del museu unes cent seixanta víctimes del camp van rebre la seva tomba.

## Bibliografia

* Jäger, Hans-Wolf. «Körner, Theodor». A: Neue Deutsche Biographie (en alemany). vol. 12, 1979, p. 378-379.
* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 28, 2ª. part, pàg. 3507, ISBN 84-239-4582-0
* "Bibliothek des allgemeinen und praktischen Wissens. vol. 5" (1905), Deutsche Literaturgeschichte, pàgina 103

## Referències

* ↑ Lira i espasa, els dos motius que decoren el seu monument funerari.
* ↑ Frank Pergande, «Wöbbelin. Heikles Gedenken.» (alemany) (Wöbbelin, memòria espinosa), Frankfurter Allgemeine Zeitung, 7 d'agost del 2013, pàgina 2

## Enllaços externs

* Publicació en línia (gratuïta) de la majoria de les seves obres (alemany)
* http://www.gutenberg.org/dirs/1/1/3/3/11330/11330-h/11330-h.htm
* http://www.zeit.de/zeitlaeufte/koerner
# Clotrimazole

El clotrimazole (EFG, Canesten, Gine-Canesten, Canespie) és un medicament antifúngic. S'utilitza per tractar la infecció vaginal per fongs, el muguet, la dermatitis del bolquer, la tinya versicolor i diferents tipus de tinya inclòs el peu d'atleta i la tinya crural. És es pot prendre per via oral o aplicar com una crema a la pell o a la vagina.
Els efectes secundaris comuns quan es prenen per via oral inclouen nàusees i picor. Quan s'aplica a la pell, els efectes secundaris comuns inclouen enrogiment i una sensació de cremada. Es considera que el seu ús a la pell i vagina durant l'embaràs és segur. No hi ha proves de dany quan s'utilitza per via oral durant l'embaràs, però això s'ha estudiat menys. Per via oral s'ha de tenir en compte quan hi ha problemes hepàtics. És de la classe de medicaments azol i funciona alterant la membrana cel·lular fúngica.
El clotrimazole es va descobrir el 1969. Està a la Llista model de Medicaments essencials de l'Organització Mundial de la Salut. Està disponible com a medicament genèric.

## Referències

* ↑ «Centro de Información online de Medicamentos de la AEMPS - CIMA». Madrid: AEMPS. Ministerio de Sanidad, Servicios Sociales e Igualdad, 2023.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Clotrimazole Monograph for Professionals». www.drugs.com, 08-02-2016. Arxivat de l'original el 28 October 2016. [Consulta: 28 octubre 2016].
* ↑ Trends and Changes in Drug Research and Development (en anglès). Springer Science & Business Media, 2012, p. 109. ISBN 9789400926592.
* ↑ World Health Organization model list of essential medicines: 21st list 2019. Geneva: World Health Organization, 2019. WHO/MVP/EMP/IAU/2019.06. License: CC BY-NC-SA 3.0 IGO.