OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cascades Inga

Les cascades Inga són unes cascades que es troben en una zona de ràpids del riu Congo, on el cau 96 m en un tram de 15 km. Estan localitzades a uns 40 km de la ciutat de Matadi, a la República Democràtica del Congo.
Les cascades Inga formen part d'un grup de ràpids més gran (les cascades Livingstone es troben a prop de la part inferior d'aquestes cascades). Aquestes cascades s'han format en un revolt del riu Congo, on l'ample del riu varia de entre 260 m i 4 km. Amb un cabal mitjà de 42.476m³ / s podria dir-se que és la cascada més gran del món, tot i que les casacades Inga no siguin unes veritables cascades. El seu volum màxim registrat és de 70.793m³ / s.
A les cascades Inga s'han construït dues grans preses hidroelèctriques, anomenades Inga I i Inga II. A més, estan en projecte dues preses més, Inga III i la Gran Presa Inga (Grand Inga Dam), que seria, per producció d'energia, la més gran al món.

## Referències

* 1 2 World Waterfalls Database Inga Falls Arxivat 2018-02-17 a Wayback Machine.
* ↑ Inga Falls Wondermondo
* ↑ World Waterfalls Database World's Largest Waterfalls Arxivat 2008-12-18 a Wayback Machine.
* ↑ Africa plans biggest dam project. BBC, Monday, 21 April 2008.

## Vegeu també

* Llista de cascades
# Petronax

Petronax (Brescia, Llombardia, ca. 670 - Abadia de Montecassino, Laci, 7 de maig del 747) fou un monjo benedictí, abat de Montecassino. És venerat com a sant a diverses confessions cristianes.
L'any 717 va visitar la tomba de sant Benet de Núrsia a l'Abadia de Montecassino, monestir benedictí al turó del mateix nom des del qual es domina la ciutat italiana de Cassino, situada al nord-oest de Nàpols, i que havia estat destruït pels longobards (581) i els sarraïns. Mogut pel desig de vida religiosa, va decidir gastar tota la seva hisenda en la restauració del monestir i va començar a viure-hi amb uns quants ermitans vinguts de Laterà. A més, rebé l'ajut dels ducs longobards de Benevento per a la reconstrucció.
Va rebre del papa Gregori II les instruccions per reconstruir-lo i es convertí en abat del convent, rebent el 742 la Regla de Sant Benet del papa Zacaries I. Així va sorgir de nou el gran monestir de Montecassino, bressol de l'orde benedictí; Petronax és anomenat el segon fundador de Montecassino.

## Enllaços externs

* Saints of May 6: Petronax of Monte Cassino Arxivat 2008-05-09 a Wayback Machine.
* Patron Saints: Petronax Arxivat 2007-01-04 a Wayback Machine.
# Telmatoscopus trifidus

Telmatoscopus trifidus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: cos marró; sutura interocular lleugerament corbada; front amb una àrea triangular pilosa; tòrax sense patagi; ales d'1,32-1,65 mm de llargada i 0,52-0,67 d'amplada, arrodonides, membranes clares, vena subcostal recta i acabant a prop de R1, R5 acabant més enllà de l'àpex; edeagus petit; antenes de 0,92 mm de llargària (el segment núm. 3 molt petit).
* Femella: similar al mascle, però amb la placa subgenital cordiforme i ales d'1,90 mm de longitud i 0,72 d'amplada.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines: Mindanao i Negros.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Temen (fill de Pelasg)

Segons la mitologia grega, Temen (en grec antic Τήμενος), fou un heroi, fill de Pelasg.
Va ser educat per la deessa Hera, i en honor seu, Temen li va dedicar tres santuaris a la ciutat d'Estimfal, a l'Arcàdia, fundada per ell. El primer temple era dedicat a Hera infant. El segon, dedicat al casament d'Hera amb Zeus, invocava a Hera núbil. I el tercer, a Hera vídua, per commemorar que Zeus i Hera s'havien separat momentàniament després d'una discussió.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 509. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 204. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
Viccionari
# Cantó de Bòsnia Central

El cantó de Bòsnia Central és un dels 10 cantons de Bòsnia i Hercegovina. Es troba al centre del país, a l'oest de Sarajevo. La principal ciutat del cantó és Travnik.

## Municipis

El cantó és dividit en els municipis de Bugojno, Busovača, Dobretići, Donji Vakuf, Fojnica, Gornji Vakuf - Uskoplje, Jajce, Kiseljak, Kreševo, Novi Travnik, Travnik, Vitez.

## Dades demogràfiques de 1991

El cantó tenia aleshores 339,702 habitants, dels quals:
* Bosnians: 146,608 o 43,2%
* Croats: 131,744 o 38,8%
* Serbis: 40,809 o 12,0%
* Iugoslaus: 13,803 o 4,1%
* Altres: 6,738 o 1,9%
Divisions polítiques de Bòsnia i Hercegovina :
Municipalitats de Bòsnia i HercegovinaMunicipalitats de la Federació de Bòsnia i Hercegovina
Banovići
Bihać
Bosanska Krupa
Bosanski Petrovac
Bosansko Grahovo
Bugojno
Busovača
Bužim
Čapljina
Cazin
Čelić
Centar
Čitluk
Drvar
Doboj East
Doboj South
Dobratići
Domaljevac-Šamac
Donji Vakuf
Foča-Ustikolina
Fojnica
Glamoč
Goražde
Gornji Vakuf-Uskoplje
Gračanica
Gradačac
Grude
Hadžići
Ilidža
Ilijaš
Jablanica
Jajce
Kakanj
Kalesija
Kiseljak
Kladanj
Ključ
Konjic
Kreševo
Kupres
Livno
Ljubuški
Lukavac
Maglaj
Mostar
Neum
Novi Grad
Novo Sarajevo
Novi Travnik
Odžak
Olovo
Orašje
Pale-Prača
Posušje
Prozor-Rama
Ravno
Sanski Most
Sapna
Sarajevo
Široki Brijeg
Srebrenik
Stari Grad
Stolac
Teočak
Tešanj
Tomislavgrad
Travnik
Trnovo
Tuzla
Usora
Vareš
Velika Kladuša
Visoko
Vitez
Vogošća
Zavidovići
Zenica
Žepče
Živinice
Municipalitats de la República Sèrbia
Berkovići
Bijeljina
Bileća
Bosanska Kostajnica
Bosanski Brod
Bratunac
Čajniče
Čelinac
Derventa
Doboj
Donji Žabar
Foča
Gacko
Banja Luka
Istočno Sarajevo
Gradiška
Han Pijesak
Istočni Drvar
Istočna Ilidža
Istočni Mostar
Istočni Stari Grad
Jezero
Kalinovik
Kneževo
Kozarska Dubica
Kotor Varoš
Krupa na Uni
Kupres
Laktaši
Ljubinje
Lopare
Lukavica
Milići
Modriča
Mrkonjić Grad
Nevesinje
Novi Grad
Novo Goražde
Osmaci
Oštra Luka
Pale
Pelagićevo
Petrovac
Petrovo
Prijedor
Prnjavor
Ribnik
Rogatica
Rudo
Šamac
Šekovići
Šipovo
Sokolac
Srbac
Srebrenica
Teslić
Trebinje
Trnovo
Ugljevik
Višegrad
Vlasenica
Vukosavlje
Zvornik :
# Xutos

Segons la mitologia grega, Xutos fou un heroi, fill d'Hel·lè i d'Orseida.
Els seus germans Doros i Èol el van expulsar de Tessàlia i marxà cap a Atenes, on ajudà el rei Erecteu a combatre els eleusins. El rei, agraït, li concedí la mà de la seua filla Creüsa, amb la qual fou pare d'Aqueu, i alguns també li atribueixen la paternitat d'Ió.
Mort el seu sogre, donà la corona de l'Àtica a Cècrops i es retirà a l'Acaia.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 220.
# Maria Victòria Girona i Brumós

Maria Victòria Girona i Brumós (Barcelona, 25 de desembre de 1954), més coneguda com a Victòria Girona, és directora general d'Universitats de la Generalitat de Catalunya des de gener de 2019, essent la primera dona a ocupar el càrrec de la Secretaria d'Universitats i Recerca.
Membre del grup de recerca consolidat “Pèptids i proteïnes: estudis fisicoquímics” de la Generalitat de Catalunya des de 1995, impulsora del Grup de Dinamització Pedagògica i de la Unitat de Laboratoris Docents de la UB, ha participat en diversos projectes de millora i innovació docent i en quatre de millora de la qualitat docent.
Col·laboradora de l'Agència Nacional d'Avaluació de la Qualitat i Acreditació (ANECA) i de l'Agència per a la Qualitat del Sistema Universitari de Catalunya (AQU), ha estat destacada amb menció especial la seva participació en diverses edicions del Pla Nacional d'Avaluació de la Qualitat de les Universitats Espanyoles (1996-2003) i ha rebut dues distincions Jaume Vicens Vives a la qualitat docent universitària (2006 i 2008).

## Referències

* ↑ «Nota de premsa». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ «Universitat de Barcelona - Eleccions al Rectorat 2012». [Consulta: 15 desembre 2019].
* ↑ «M. Victòria Girona Brumós». [Consulta: 15 desembre 2019].

## Enllaços externs

* https://webgrec.ub.edu/webpages/000003/cat/vgirona.ub.edu.html
# Péronne-en-Mélantois

Péronne-en-Mélantois és un municipi francès, situat a la regió dels Alts de França, al departament del Nord. L'any 2006 tenia 867 habitants. Limita al nord amb Sainghin-en-Mélantois, a l'oest amb Fretin, a l'est amb Cysoing, al sud amb Templeuve-en-Pévèle i al sud-est amb Louvil.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2006 |
| 420 | 456 | 529 | 567 | 681 | 774 | 867 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Damien Castelain | |
# Rachoviscus crassiceps

Rachoviscus crassiceps és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 20 °C - 25 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques fluvials costaneres de Paranà i nord de Santa Catarina (Brasil).

## Referències

* ↑ Myers, G. S. 1926. Eine neue Characinidengattung der Unterfamilie Cheirodontinae aus Rio de Janeiro, Brasilien. Blätt. Aquar. Terrarienkunde v. 37 (núm. 24): 1-2.
* ↑ Myers, G. S. 1926.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Tony Oursler

Tony Oursler (Nova York, 1957). Videoartista, músic, performer i realitzador d'instal·lacions.
Estudià al California Institute of Arts, on treballà especialment el vídeo i les instal·lacions. Ha format part del grup de Rock Poetics, amb Mike Kelley i John Miller, i ha col·laborat amb Constance DeJong, Tony Conrad, Donen Graham i Sonic Youth. Està casat amb la pintora abstracta Jacqueline Humphries.

## Obra

Oursler és conegut especialment per les seves instal·lacions o escultures de vídeo, en què sobre pantalles en forma de bola, es projecten cares que parlen, criden, miren i interpel·len els espectadors. Combinant sovint text parlat, imatge dinàmica i escultura, els treballs d'Oursler exploren la relació entre l'individu i els mitjans de comunicació, amb un toc d'ironia i humor.
Algunes de les seves obres han estat llums que parlaven, com Streetlight (1997), la seva sèrie de vídeo-escultura d'ulls amb pantalles de televisió reflectides en les pupil·les, i sinistres caps parlants com Composite Still Life (1999). Una instal·lació anomenada Optics (1999) examinà la polaritat entre obscuritat i llum en la càmera obscura. Oursler crea instal·lacions que inquieten i fascinen alhora, i que li han portat el reconeixement del públic i de la crítica.
La seva obra Time is nothing es va vendre a Sotheby's de Nova York per 78.196 euros el maig de 2007.
Té una instal·lació permanent al Parc del Fòrum de Barcelona.

## Referències

* ↑ Ribas Tur, Antoni «Subhastes, col·leccionistes i plataformes: notes sobre videoart». Bonart [Girona], núm. 115, 5-2009, p.40-43. ISSN: 1885-4389.

## Enllaços externs

* Plana web oficial de l'artista (anglès)
* Tony Oursler a la Mediateca espai de Media Art Arxivat 2007-07-09 a Wayback Machine.
# Museu Nacional de San Carlos

El Museu Nacional de San Carlos és un museu d'art nacional mexicà dedicat a l'art europeu, situat al barri de Cuauhtémoc a la Ciutat de Mèxic. El museu es troba al Palau del Comte de Buenavista, un edifici neoclàssic al Puente de Alvarado núm. 50, Colònia Tabacalera, Ciutat de Mèxic. Conté obres de Lucas Cranach el Vell, Parmigianino, Frans Hals, Anton van Dyck, Jean Auguste Dominique Ingres, Auguste Rodin i altres pintors i escultors europeus coneguts.

## Institució

El museu va ser fundat el 1968 per l'Institut Nacional de Belles arts i Literatura per acollir la col·lecció d'art europeu.
* Camp
* Moctezuma

## La col·lecció
### Pintures

* &François Boucher, retrat d'un nen amb barret, segle 18
* Max Koner, retrat de l'emperador Wilhelm II d'Alemanya, 1904
* Pedro Campaña, Les set virtuts, ca. 1550
* Alonzo Cano, Juan l'Evangelista fa la comunió a la Verge, segle XVII
* Juan Carreño de Miranda, Reina Mariana d'Àustria, 1673
* Atribuït a Piero di Cosimo, Retrat d'un nen, ca. 1500
* Atribuït a Piero di Cosimo, La Verge, nen Jesús i Juan el Baptista, ca. 1500
* Lucas Cranach el Vell, Adán i Eva, 1530
* Henri Decaisne, Odalisque, primera meitat del segle XIX
* Gaudenzio Ferrari, Hieronymus, primera meitat del segle XVI
* Frans Hals, Home desconegut, 1634
* Jean--Au1x-Dominique Ingres, El nen Sant Joan el Baptista, segle 19
* Federico de Madrazo, Dona en Blanco, 1859
* Cercle de Jan Matsys, Madonna i nen, segle XVI
* Master of the Tiburtine Sibyl, La resurrecció de Lázaro, ca. 1480
* Abraham Mignon, Natura morta, segona meitat del segle XVII
* Parmigianino, Sagrada Família, primera meitat del segle XVI
* Pietro Perugino, Verge i Nen coronat per dos àngels, primer quart del segle XVI
* Pontormo, Verge i Nen, segle XVI
* Joaquim Sorolla, Mending nets, 1901
* Bernardo Strozzi, Francisco d'Assís, segle XVII
* Anthony van Dyck, Cap d'un home barbut, primera meitat del segle XVII
* Joris van Son, Natura morta amb verdures i fruites, 1661
* Francisco Zurbarán, Supper en Emaús, segle 17
* Pintor anònim, retrat de la família Fagoaga Arozqueta -de la Ciutat de Mèxic-, ca. 1735

### Escultures

* James Pradier, Bacchante
* Auguste Rodin, La crida a les armes
* Miguel E. Schulz, Diana
* Manuel Vilar, Charles Borromeo

### Altres

* Batalla, tapís flamenc del segle XVII

## Referències

* ↑ «Internationally Renowned Director to Lead The San Diego Museum of Art» (en castellà). San Diego Museum of Art, 28-05-2010. [Consulta: 18 maig 2011].
* ↑ «Anuncia el INBA cambios en la dirección de museos y coordinaciones» (en castellà). La Cronica de Hoy, 15-12-2010. Arxivat de l'original el 3 d’abril 2012. [Consulta: 18 maig 2011].
# Psednos barnardi

Psednos barnardi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 3,4 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 47.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 750 i 1.368 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic nord-occidental: davant les costes de Nova Anglaterra (els Estats Units).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Barnard K. H., 1927. Diagnoses of new genera and species of South African marine fishes. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 20 (núm. 115). 66-79.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Chernova, N., 2001. A review of the genus Psednos (Pisces, Liparidae) with description of ten new species from the north Atlantic and southwestern Indian Ocean. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 155 (núm. 10): 477-507.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Vasile Groapă

Vasile Groapă (Cârlig, 23 de març de 1955) és un aixecador romanès que va competir durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1980 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Moscou, on fou setè en la categoria del pes semipesant del programa d'halterofília. Quatre anys més tard, als Jocs de Los Angeles, va guanyar la medalla de plata en la categoria del pes tres-quarts pesant.
En el seu palmarès també destaca una medalla de plata al Campionat del món d'halterofília i sis campionats nacionals. Una greu lesió mentre entrenava el 1987 l'obligà a retirar-se.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Vasile Groapă». [Consulta: 14 setembre 2021].
* ↑ «Vasile Groapa - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 14 setembre 2021].
# Psednos whitleyi

Psednos whitleyi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 9,1 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 56.
* Peritoneu de color negre.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 900 i 920 m de fondària al talús continental.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: el nord-oest de Tasmània (Austràlia).

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Barnard K. H., 1927. Diagnoses of new genera and species of South African marine fishes. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 20 (núm. 115). 66-79.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., N. V. Chernova & A. P. Andriàixev, 2001. Snailfishes (Pisces: Liparidae) of Australia, including descriptions of thirty new species. Rec. Aust. Mus. v. 53: 341-406.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chernova, N. V. & D. L. Stein, 2002. Ten new species of Psednos (Pisces, Scorpaeniformes: Liparidae) from the Pacific and North Atlantic Oceans. Copeia 2002 (núm. 3): 755-778.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pseudamia

Pseudamia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels apogònids.

## Taxonomia

* Pseudamia amblyuroptera (Bleeker, 1856)
* Pseudamia gelatinosa (Smith, 1955)
* Pseudamia hayashii (Randall, Lachner & Fraser, 1985)
* Pseudamia nigra (Allen, 1992)
* Pseudamia rubra (Randall & Ida, 1993)
* Pseudamia tarri (Randall, Lachner & Fraser, 1985)
* Pseudamia zonata (Randall, Lachner & Fraser, 1985)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1856. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van het eiland Boeroe. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 11: 383-414.
* ↑ Smith, J. L. B., 1955. The fishes of Aldabra. - Part II. Annals and Magazine of Natural History (Series 12) v. 8 (núm. 93): 689-697, 1 pl.
* 1 2 Randall, J. E., Lachner, E. A. & Fraser, T. H., 1985. A revision of the Indo-Pacific apogonid fish genus Pseudamia, with descriptions of three new species. Indo-Pacific Fishes Núm. 6: 1-23, Pl. 1.
* ↑ Allen, G. R., 1992. A new species of cardinalfish (Apogonidae) from northern Australia. Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 4): 697-701.
* ↑ Randall, J. E. & Ida, H., 1993. Pseudamia rubra, a new cardinalfish (Perciformes: Apogonidae) from the Ogasawara Islands. Japanese Journal of Ichthyology v. 40 (núm. 1): 11-14.
* ↑ Randall, J. E., E. A. Lachner & T. H. Fraser, 1985. A revision of the Indo-Pacific apogonid fish genus Pseudamia, with descriptions of three new species. Indo-Pacific Fishes Núm. 6: 1-23, Pl. 1.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Fritzsche, R.A., 1982. Osteichthyes. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill, Nova York: 858-944.
# Imre Nagy (pentatleta)

Imre Nagy (Monor, 21 de febrer de 1933 - Törökbálint, 20 d'octubre de 2013) fou un pentatleta hongarès que va competir durant les dècades de 1950 i 1960.
El 1960 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Roma, on disputà dues proves del programa de pentatló modern. En la competició per equips, junt a Ferenc Németh i András Balczó, guanyà la medalla d'or, mentre en la individual guanyà la de plata, en finalitzar rere el seu compatriota Ferenc Németh. Quatre anys més tard, als Jocs de Tòquio, tornà a disputar dues proves del programa de pentatló modern. Formant equip amb Ferenc i Ottó Török, guanyà la medalla de bronze en la competició per equips, mentre en la prova individual fou setè.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata al Campionat del món de pentatló modern. Una vegada retirat exercí d'entrenador de la selecció nacional i fou dirigent de la Federació Internacional de Pentatló modern.

## Referències

* 1 2 «Olympedia – Imre Nagy». [Consulta: 27 octubre 2021].
* ↑ Pyramid, A. W. E. «Magyar Olimpiai Bizottság» (en hongarès). [Consulta: 27 octubre 2021].
# Pseudecheneis eddsi

Pseudecheneis eddsi és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Nepal.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. 2006. The identity of Psudecheneis sulcata (M'Clelland, 1842), with descriptions of two new species of rheophilic catfish (Teleostei: Sisoridae) from Nepal and China. Zootaxa Núm. 1254: 45-68.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.