OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Melanocharacidium depressum

Melanocharacidium depressum és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Uatumã, Negro i Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Buckup P. A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 4 (núm. 2). 97-154.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. ISBN 0130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Melanocharacidium depressum». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Melanocharacidium dispilomma

Melanocharacidium dispilomma és una espècie de peix de la família dels crenúquids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 25 °C - 29 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Orinoco, Essequibo i rius entre la Guaiana i la Guaiana Francesa.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Buckup P. A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 4 (núm. 2). 97-154.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1997. Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Alonso, L.E. i H.J. Berrenstein 2006. A Rapid Biological Assessment of the Aquatic Ecosystems of the Coppename River Basin, Suriname. RAP Bull. Of Biol. Assessment 39:114-117.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Buckup, P.A. 1993. Review of the characidiin fishes (Teleostei: Characiformes), with descriptions of four new genera and ten new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 4(2):97-154.
* Buckup, P.A. 2003. Crenuchidae (South American darters). p. 87-95. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. ISBN 0130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Melanocharacidium dispilomma». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Melanochromis chipokae

Melanochromis chipokae és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental)

## Referències

* ↑ Trewavas, E. (1935). A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Maréchal, C., 1991. Melanochromis p. 258-265. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Melanostigma vitiazi

Melanostigma vitiazi és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 0-890 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Crozet, Indonèsia, les Illes Kerguelen i Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1881. Reptiles, batrachians, and fishes (pp. 18-22). A: Account of the zoological collections made during the survey of H. M. S. 'Alert' in the Straits of Magellan and on the coast of Patagonia. Proceedings of the Zoological Society of London. 1881 (pt 1). 2-141.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Parin, N. V., 1979. Melanostigma (Bandichthys) vitiazi -- a new deep-sea fish (Melanostigmatidae, Osteichthyes) from the Banda Sea. Voprosy Ikhtiologii v. 19 (núm. 1): 167-170.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1990. Zoarcidae. p. 256-276. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.) Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Anderson, M.E., 2001. Zoarcidae. Eelpouts. p. 3493- 3494. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* ↑ Duhamel, G., 1997. L'ichtyofaune des îles australes françaises de l'océan Indien. Cybium 21(1) suppl.: 147-168.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. i E. I. S. Rees, 1964: A revision of the eelpout genus Melanostigma with a new genus and with comments on Maynea. Bulletin. National Museum of Canada Núm . 199: 85-110.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Melíades

Segons la mitologia grega, les Melíades (en grec antic Μελιάδες), eren les nimfes dels freixes. S'originaren de la sang d'Urà que va caure sobre Gea quan Cronos el va mutilar. Són germanes de les Fúries, dels gegants i d'Afrodita.
Com a record del seu naixement sagnant, les llances dels homicides es fan amb la fusta d'aquests arbres que les nimfes habiten. També es diu que dels freixes va néixer la raça de bronze, la tercera de les que van poblar la terra, un llinatge de guerrers molt forts.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 352. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 146. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre les Melíades. (anglès)
# Menesteu (fill de Pèteu)

Menesteu (en grec antic Μενεσθεύς) i d'acord amb la mitologia grega, va ser un heroi grec, fill de Pèteu i net del rei Erecteu.
Quan els Dioscurs van organitzar l'expedició contra l'Àtica, Menesteu es trobava exiliat de la ciutat d'Atenes, i Teseu, que llavors n'era rei, havia baixat a l'Hades amb Pirítous. Els Dioscurs van cridar-lo i al conquerir la ciutat el van fer rei. Quan Teseu va tornar, es va retirar a Esciros.
Va ser un dels pretendents d'Helena. El "Catàleg de les naus", a la Ilíada, el menciona com a cap del contingent d'Atenes a la guerra de Troia, i va ser un dels grecs que entraren a la ciutat amagats en el cavall de fusta. Segons una versió, morí en la batalla subsegüent, però altres diuen que pogué tornar de Troia i es retirà a l'illa de Melos, on va regnar després de la mort del seu rei, Políanax. També se li atribueix la fundació de la ciutat d'Escil·lècion, entre Crotona i Caulònia, a la costa de Brútium. Estrabó menciona un "Port de Menesteu" a les costes de la Bètica, vora Gades.

## Referències

* ↑ Apol·lodor. Biblioteca. Madrid: Alianza, p. 189. ISBN 9788491044277.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 359. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 148. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Mercat cobert de Palafrugell

El mercat cobert de Palafrugell és un edifici de Palafrugell obra de l'arquitecte Martí Sureda i Deulovol. Està inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya del municipi de Palafrugell (Baix Empordà).

## Descripció

És un edifici civil de plaça de mercat coberta. L'edificació és de planta rectangular de 476 m². El teulat és de tipus basilical sobre grans pilars d'obra, únics elements divisoris a l'interior.
A la façana principal hi ha una gran entrada amb reixa de forja, precedida d'escala de pedra; frontispici coronat amb frontó en el qual, en relleus de pedra, hi ha un gran escut de la vila entre corns de l'abundància. A les façanes laterals i a la part frontal, projectats com espais oberts, hi ha uns panys entre pilastres, ja inicialment meitat amb obra i meitat amb fusteria; tenen mènsules decoratives de ferro forjat. La restant ornamentació és a base de simples ressalts, motlluratge i mènsules d'obra. Els murs són remolinats amb imitació de carreus o rajols segons als sectors i diferents acoloriments. La construcció és de pedres i morter; socolada de pedra a la façana principal; el paviment és de rajola quadrada.

## Història

L'edifici del mercat es construí al solar del primitiu cementiri parroquial que havia estat desafectat el 1842, entre l'absis de l'església i un tram del carrer dels Valls, actualment carrer de Pi i Margall. El projecte del mercat és de l'any 1895 però no es construiria fins al 1901, essent batlle constitucional Joan Vergés i Barris, industrial suro-taper i poeta local.
L'ajornament degué ser originat per les protestes dels botiguers del carrer de Cavallers, on se celebrava el mercat a l'aire lliure, que defensaven interessos particulars, la qual cosa queda reflectida en els tres impugnacions presentades en posar-se a exposició pública el projecte el desembre del 1899.
El constructor fou Ceferí Carré, mestre d'obres de Figueres. Consta que l'edifici era acabat pel maig del 1901 quan hi passà visita d'inspecció l'arquitecte provincial Manuel Almeda i es liquidà el contracte. Els cost total fou de 25.553,71 pessetes.
Quan a Palafrugell es bastí aquest edifici moltes altres poblacions importants del país, com Sabadell i Girona no posseïen encara plaça de mercat coberta.
L'edifici ha estat restaurat l'any 1981, amb una senzilla i adequada actuació dirigida per l'aleshores arquitecte municipal de Palafrugell J.M. Martínez i Tomàs. Només cal lamentar la desaparició de l'any 1901 que figurava, esgrafiat, sota l'escut en relleu que corona la façana.

## Referències

* ↑ Castañer, Esteve «Equipament públic i monumentalitat urbana al Palafrugell de canvi de segle: el mercat cobert». Revista de Girona, núm. 189, juliol – agost 1998.
* 1 2 3 4 5 6 7 «Mercat cobert». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 30 abril 2012].
# Mercè Ribalta i Cuxart

Mercè Ribalta Cuxart (Barcelona?, segle XX) va ser una nedadora catalana, considerada com una de les pioneres de la natació a Catalunya.
Va participar i guanyar la primera prova de natació femenina a l'Estat espanyol, que es va celebrarel 15 d'agost de 1911 en una distància de 80 m. Va formar part des de la seva creació del Fèmina Natació Club, fundat per la seva germana Clementina. i considerat el club pioner de la natació femenina. El 1913 va proclamar-se campiona de la Copa Fémina, primer campionat internacional femení de natació organitzat pel Fèmina Natació Club, i va repetir triomf l'any següent, adjudicant-se les proves de velocitat i resistència.

## Referències

* ↑ «Mercè Ribalta Cuxart». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Centenario: Las pioneras y heroínas invisibles de la natación española de principios del s.XX». RFEN, 06-09-2020. [Consulta: 18 octubre 2020].
* ↑ «El Campeonato del Fémina Natación Club». Stadium, Año IV, núm. 74, 15-09-1914, pàg. 691 [Consulta: 18 juny 2024].
# Mesquita Molla Ahmad

La Mesquita Molla Ahmad (àzeri: Molla Əhməd məscidi) o Mesquita Nasir ad-Din Gashtasib (àzeri: Nəsir ad-Din Gəştasib məscidi) és una mesquita històrica del segle xiv. Forma part de la Ciutat Vella (al carrer Sabir) de Bakú, a l'Azerbaidjan. L'edifici va ser registrat com a Monument arquitectònic nacional pel Consell de Ministres de la República de l'Azerbaidjan el 2 d'agost del 2001 (amb núm. 132).

## Història

És una mesquita mahal·la de la Ciutat Vella de Bakú. Fou encarregada per Nasraddin Gushtаsi ibn Hasan Hаjibаbа i la va construir a la primeria del segle xiv l'arquitecte Mаhmud ibn Saad, que també va construir el Castell de Nardaran (1301) i la Mesquita Bibi-Heybat amb minarets al poble homònim. El monument ha estat batejat amb el nom de mesquita del mul·là Ahmad pels residents autòctons, en honor al seu imam.

## Característiques arquitectòniques

La mesquita és quadrangular. Té una única sala de petites dimensions. Al mur sud hi ha un senzill mihrab, una cúpula de pedra amb corones als costats. La façana, asimètrica, té dues finestres, que van ser afegides en èpoques posteriors.
A la part superior de la mesquita hi ha una inscripció en àrab. L'escriptura, de dues línies, dona informació sobre la data de construcció de la mesquita i l'arquitecte, que va construir edificis militars, religiosos i commemoratius. En la seua obra, s'observa la influència de l'estil arquitectònic del període dels Xirvanxah.

## Galeria

* Vistes de la mesquita

## Referències

* ↑ «Azərbaycan Respublikası ərazisində dövlət mühafizəsinə götürülmüş daşınmaz tarix və mədəniyyət abidələrinin əhəmiyyət dərəcələrinə görə bölgüsünün təsdiq edilməsi haqqında Azərbaycan Respublikasi Nazirlər Kabinetinin qərarı». e-qanun.az. Arxivat de l'original el 21 de setembre de 2021. [Consulta: 7 abril 2018].
* ↑ Щеблыкин, И. П.. Памятники азербайджанского зодчества эпохи Низами (материалы) «Monumentos de la arquitectura azerbaiyana de la era Nizami (materiales)» (en rus). Под ред. И. Джафарзаде. Издательство АзФАН, 1943, p. 21.
* ↑ Bretanitsky, L. S.. Художественное наследие Переднего Востока эпохи феодализма. (Patrimoni artístic del Front Est de l'era feudal). Moscou: Советский художник, 1988, p. 68.
* ↑ «Molla Ahmad Mosque» (en anglés). bakucity. [Consulta: 27 octubre 2019].
# Mesué (El Jove)

Mesué (Mardin, 925 $^{(Gregorià)}$ - El Caire, 1015 $^{(Gregorià)}$) fou un suposat metge cristià jacobita, que hauria escrit els famosos Cànons, sobre la doctrina de Galè de Pèrgam i les teories d'Avicenna.
J. L. Choulant fou el primer en dubtà de l'existència real de Mesué el Jove, i els seus raonaments van induir també al dubte a molts historiadors, perquè en les traduccions llatines de les obres que se li atribueixen se li donen noms diferents i, a més, cap historiador àrab parla de Mesué. És molt probable, doncs, que algun compilador d'aquella època volgués aprofitar el prestigi del nom de Mesué, referit a Joan Mesué el Vell, per assegurar la sort dels seus escrits, engany que en aquells temps no era gens rar.
Sigui com sigui, les diferents obres atribuïdes a Mesué el Jove gaudiren de molta reputació en l'edat mitjana, especialment les titulades:
* Canones universales divi Johannis Mesue, de consolatione medicinacum simplicium et correctionum earum;
* Grabadin, est agregatio vel antidotarium et confectionum, et aliarum medicinarum compositarum;
* Liber medicinarum particularium sive Practica medicinalis particularium negritudinum.
Algunes d'aquestes obres tingué més de 30 edicions durant dos segles.

## Aclariment

Molts historiadors li atribueixen ser fill de Joan Mesué el Vell, fet que sembla impossible doncs entre les dades de vida d'una i altre hi ha 150 anys de distància.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 1106. (ISBN 84-239-4534-0)
# Metapsicologia

La metapsicologia fa referència en psicoanàlisi a dos conceptes diferents:
* En sentit ampli, designa la manera en què Sigmund Freud aïllava els aspectes teòrics centrals de la seua teoria psicoanalítica, i els distingia de les definicions de la psiquiatria clàssica de l'època, amb l'establiment de la seua concepció innovadora sobre l'existència d'una causalitat psíquica basada en l'inconscient. En aquest sentit s'orienten els primers esments de Freud al terme. Aquest és el significat del mot quan l'utilitza en les cartes a Wilhem Fliess (del 13 de febrer de 1896 i del 10 de març de 1898) i que després amplia el 1901 en la seua obra Psicopatologia de la vida quotidiana. En aquest darrer assaig major, Freud intenta establir que tot i que la metafísica siga el model formal de la metapsicologia, aquesta no se circumscriu a la primera.
* En un sentit estricte, es defineix per primera vegada de manera precisa en L'inconscient, treball inclòs en una col·lecció d'escrits de 1915 (Pulsions i destinacions de la pulsió, La repressió i L'inconscient) publicada sota el títol de Treballs sobre metapsicologia. Ací Freud descriu com a anàlisi "metapsicològica" una manera precisa de veure un procés, mecanisme o fenomen psíquic, i considera per a descriure'ls aquests tres aspectes:
* Quines són les forces en conflicte que intervenen en la dinàmica de la seua aparició i desplegament (aspecte dinàmic);
* En quin sistema psíquic ocorre (aspecte tòpic);
* Com en canvien les investidures energètiques, què ocorre en la catexi o distribució i equilibri de l'energia pulsional (aspecte econòmic).
La historiadora i psicoanalista francesa Elisabeth Roudinesco defineix la metapsicologia així:
«Terme creat per Sigmund Freud el 1896 per designar el conjunt de la seua concepció teòrica, i diferenciar-la de la psicologia clàssica. L'enfocament metapsicològic consisteix en l'elaboració de models teòrics que no estan directament vinculats a una experiència pràctica o a una observació clínica; se'n defineix per la consideració simultània dels punts de vista dinàmic, tòpic i econòmic.»

## Utilització del concepte en psicologia

Cent anys després de Freud, el mateix terme, desproveït, però, de components psicoanalítics, s'ha establert per designar les reflexions filosòfiques, epistemològiques i ontològiques sobre la psicologia.

## Bibliografia

* Donald Meltzer: Metapsicología ampliada, 1998, Spatia Edition. ISBN 978-950-99558-3-7.

## Referències

* ↑ Freud, Sigmund. Briefe an Wilhelm Fließ. Editor: Masson Jeffrey Moussaieff. Versió completa en alemany editada per Michael Schöter i S. Fischer. carta núm. 87, 13 de febrer de 1896, ISBN 3-10-022802-2, pàgs. 180 – 181.
* ↑ Ibídem, carta Nº 160, pp 329 – 330
* ↑ Freud, Sigmund. Trabajos sobre metapsicología en: Obras Completas, Vol. XIV, Amorrotu, B. Aires 9a edició, 1996, p. 99, ISBN 950-518-590-1 (Títol original: Triebe und Triebschicksale, Die Verdrängung, Das Unbewusste, 1915).
* ↑ Roudinesco, Élisabeth; Plon, Michel. Diccionario de Psicoanálisis. Buenos Aires: Paidós, 2008, p. 715. ISBN 978-950-12-7399-1.