OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Constel·lació de l'Au del Paradís

L'Au del Paradís (Apus) és una constel·lació de l'hemisferi sud. És una constel·lació petita en una zona del cel d'uns 60 º d'amplitud, i forma un angle sòlid de 206,327 graus quadrats, situada al sud de la Via Làctia, i de l'equador celeste, circumpolar, visible des de l'hemisferi sud i des de l'hemisferi nord. Ocupa el lloc 67è per extensió entre les 88 constel·lacions modernes. El seu nom li va ser donat per Pieter Dirksz Keyser i Fredick de Houtman entre els anys 1595 i 1597, i també va ser anomenada així per Johann Bayer, a Uranometria. Afronta al sud amb Octans, al nord amb Circinus, Triangulum Australe, i Ara; a l'oest amb Musca, i Chamaeleon; a l'est amb Pavo. Entre d'altres hi ha el cúmul globular NGC 6101, de magnitud 9,3.
L'estel α Aps és de magnitud aparent 3,83, es troba a uns 411 anys llum de distància, i és del tipus espectral K2. β Aps és de la magnitud 3,89, i del tipus espectral G8. δ Aps, del tipus espectral M5 i de magnitud 4,68, és un estel doble.

## Taula resum

Els valors numèrics provenen de les dades mesurades pel satèl·lit Hipparcos:
| Estel | Magnitud aparent | Magnitud absoluta | Distància (anys llum) | Tipus espectral |
| α Aps | 3,83 | -1,67 | 411 | K5III |
| γ Aps | 3,86 | 0,41 | 160 | K0IV SB |
| β Aps | 4,23 | 0,81 | 158 | K0III |
| δ¹ Aps | 4,68 | -2,17 | 766 | M5III |
| ζ Aps | 4,76 | -0,14 | 312 | K1III |
| η Aps | 4,89 | 1,73 | 140 | A2m... |
| ε Aps | 5,06 | -1,08 | 551 | B4V |
| δ² Aps | 5,27 | -1,27 | 663 | K3III |
| R Aps | 5,37 | -0,22 | 428 | K4III |
| ι Aps | 5,39 | -2,34 | 1145 | B8/B9Vn... |
| κ¹ Aps | 5,40 | -2,07 | 1019 | B1npe |
| θ Aps | 5,50 | 0,48 | 328 | M6.5III |
| HR 6135 | 5,50 | -1,80 | 943 | K1IIICN... |

## Mitologia

Apus es refereix a l'au de paradís que es va conèixer com a Au de l'Índia. Altres indiquen que prové del grec apous que significa "sense peus", fent referència al mite grec sobre ocells que semblaven no tenir potes durant el vol.

## Referències

* 1 2 «Apus, constellation boundary». The Constellations. International Astronomical Union [Consulta: 14 febrer 2014].
* ↑ «Constel·lació de l'Au del Paradís». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Vegeu també

* HD 131664

## Enllaços externs

* Plana de la Red de Astronomía de Colombia, en castellà Arxivat 2003-04-06 a Wayback Machine.
# Uniontown (Kentucky)

Uniontown és una població dels Estats Units a l'estat de Kentucky. Segons el cens del 2000 tenia 1.064 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Uniontown tenia 1.064 habitants, 445 habitatges, i 300 famílies. La densitat de població era de 461,6 habitants/km².
Dels 445 habitatges en un 33,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,8% hi vivien parelles casades, en un 16% dones solteres, i en un 32,4% no eren unitats familiars. En el 30,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,39 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,95.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,6% tenia menys de 18 anys, un 9,9% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 21,5% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 89,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 26.700 $ i la renda mediana per família de 31.146 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.408 $ mentre que les dones 18.235 $. La renda per capita de la població era de 13.258 $. Entorn del 15,3% de les famílies i el 18,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Uniontown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Uniontown». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Xenotilapia ornatipinnis

Xenotilapia ornatipinnis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Tanganyika (Àfrica oriental). .

## Referències

* 1 2 «Xenotilapia ornatipinnis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ ZipCodeZoo.com (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Boulenger, G. A. 1901. Diagnoses of new fishes discovered by Mr. J. E. S. Moore in lakes Tanganyika and Kivu. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 7 (núm. 37): 1-6.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Xenotilapia. p. 537-543. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gran Taca Vermella

La Gran Taca Vermella és una zona de tempestes de Júpiter. És un remolí de gas d’enormes dimensions, d’uns dos cops i mig el diàmetre de la Terra. Segons la hipòtesi més acceptada a l’actualitat, es tracta d’una tempesta fortíssima, que dura des de fa 300 anys i provoca vents de 400 km/h.

## Història

Aquesta Gran Taca Vermella va ser enregistrada pel científic anglès Robert Hooke. No obstant això, no pareixen haver-hi informes posteriors de l'observació de tal fenomen fins al segle xix. En tot cas, varia molt tant de color com d'intensitat. Les imatges obtingudes per l'observatori Yerkes a finals del segle xix mostren una taca roja allargada ocupant el mateix rang de latituds, però amb el doble d'extensió longitudinal.
Inicialment es va pensar que la Gran Taca Vermella era el cim d'una muntanya gegantina o un altiplà que sortia per damunt dels núvols, però des que se l'ha vist descriure gairebé un terç de la volta a Júpiter, s'ha abandonat aquesta idea. Aquesta idea també va ser rebutjada al segle xix en constatar-se, per mitjà de l'espectroscòpia, la composició d'hidrogen i heli de l'atmosfera de Júpiter i determinar-se que es tractava d'un planeta fluid.

## Característiques

La taca és de forma ovalada i es troba al sud de l'equador de Júpiter. Varia molt tant de color com d'intensitat. De vegades, és d'un color roig fort, i realment molt notable, i en altres ocasions empal·lideix fins a fer-se insignificant. És més freda que els núvols que la rodegen, i una possible explicació és que sigui un cicló tropical de molt llarga durada i gran dimensió.
Meteorològicament, la Gran Taca Vermella és un enorme anticicló molt estable en el temps. Els vents en la perifèria del vèrtex tenen una intensitat pròxima als 400 km/h.

## Vegeu també

* Impacte astronòmic
* Impactes sobre Júpiter
* Júpiter

## Referències

* ↑ Staff. «Jupiter Data Sheet – SPACE.coma». Imaginova, 2007. [Consulta: 3 juny 2008].
* ↑ Anonymous. «The Solar System - The Planet Jupiter – The Great Red Spot». Dept. Physics & Astronomy – Universitat de Tennessee. [Consulta: 30 agost 2015].
# Districte de Palaiseau

El Districte de Palaiseau és un dels tres districtes amb què es divideix el departament francès de l'Essonne, a la regió de l'Illa de França. Té 12 cantons i 68 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Palaiseau.

## Composició
### Cantons

* Arpajon (en part)
* Athis-Mons
* Brétigny-sur-Orge
* Dourdan (en part)
* Gif-sur-Yvette
* Longjumeau
* Massy
* Palaiseau
* Ris-Orangis (en part)
* Sainte-Geneviève-des-Bois (en part)
* Savigny-sur-Orge
* Les Ulis

### Municipis

Els municipis del districte de Palaiseau, i el seu codi INSEE, son:
* Angervilliers (91017)
* Arpajon (91021)
* Athis-Mons (91027)
* Avrainville (91041)
* Ballainvilliers (91044)
* Bièvres (91064)
* Boullay-les-Troux (91093)
* Brétigny-sur-Orge (91103)
* Breuillet (91105)
* Briis-sous-Forges (91111)
* Bruyères-le-Châtel (91115)
* Bures-sur-Yvette (91122)
* Champlan (91136)
* Cheptainville (91156)
* Chilly-Mazarin (91161)
* Courson-Monteloup (91186)
* Égly (91207)
* Épinay-sur-Orge (91216)
* Fontenay-lès-Briis (91243)
* Forges-les-Bains (91249)
* Gif-sur-Yvette (91272)
* Gometz-la-Ville (91274)
* Gometz-le-Châtel (91275)
* Guibeville (91292)
* Igny (91312)
* Janvry (91319)
* Juvisy-sur-Orge (91326)
* Leudeville (91332)
* Leuville-sur-Orge (91333)
* Limours (91338)
* Linas (91339)
* Longjumeau (91345)
* Longpont-sur-Orge (91347)
* Marcoussis (91363)
* Marolles-en-Hurepoix (91376)
* Massy (91377)
* Les Molières (91411)
* Montlhéry (91425)
* Morangis (91432)
* La Norville (91457)
* Nozay (91458)
* Ollainville (91461)
* Orsay (91471)
* Palaiseau (91477)
* Paray-Vieille-Poste (91479)
* Pecqueuse (91482)
* Le Plessis-Pâté (91494)
* Saclay (91534)
* Saint-Aubin (91538)
* Sainte-Geneviève-des-Bois (91549)
* Saint-Germain-lès-Arpajon (91552)
* Saint-Jean-de-Beauregard (91560)
* Saint-Maurice-Montcouronne (91568)
* Saint-Michel-sur-Orge (91570)
* Saint-Vrain (91579)
* Saulx-les-Chartreux (91587)
* Savigny-sur-Orge (91589)
* Les Ulis (91692)
* Vaugrigneuse (91634)
* Vauhallan (91635)
* Verrières-le-Buisson (91645)
* Villebon-sur-Yvette (91661)
* La Ville-du-Bois (91665)
* Villejust (91666)
* Villemoisson-sur-Orge (91667)
* Villiers-le-Bâcle (91679)
* Villiers-sur-Orge (91685)
* Wissous (91689)

## Vegeu també

* Cantons de l'Essonne
# John Edward Campbell

John Edward Campbell (Lisburn, 27 de maig de 1862 - Oxford, 1 d'octubre de 1924) va ser un matemàtic nord-irlandès.
Campbell va fer els seus estudis secundaris al Methodist College de Belfast i els estudis universitaris al University College (actual Queen's University de Belfast). Posteriorment va completar estudis al Hertford College de la Universitat d'Oxford. El 1887 va ser nomenat fellow del Hertford College, al qual va quedar vinculat la resta de la seva vida, essent-ne successivament tutor, tresorer i vice-director. El 1914, un dels seus fills, William Percy Campbell, va morir durant la Primera Guerra Mundial i això va fer que durant uns anys abandonés les seves recerques.
Els primers treball de Campbell van ser en el camp de la teoria de Lie de les transformacions dels grups. El 1903, va publicar el seu principal tractat sobre aquest tema: Introductory Treatise on Lie's Theory of Finite Continuous Transformation Groups . Les aplicacions geomètriques de la teoria el van dur a investigar sobre geometria diferencial. Després de la guerra, en recobrar el seu interès per les matemàtiques, va investigar en el camp dels tensor i en el de les aplicacions de la geometria diferencial a la teoria de la relativitat. Va publicar, de forma pòstuma, un llibre sobre geometria diferencial dissenyat per preparar al lector a entendre les seves aplicacions a la teoria d'Albert Einstein.

## Referències

* ↑ H., 1925, p. lxx.
* ↑ https://books.google.cat/books?id=Z9CStQEACAAJ
* ↑ Sánchez-Ron, 1992, p. 73.
* ↑ Stouffer, 1927, p. 625.

## Bibliografia

* H., H. «John Edward Campbell» (en (anglès)). Proceedings of the London Mathematical Society, Vol. 23, Num. 1, 1925, pàg. lxx-lxxiv. DOI: 10.1112/plms/s2-23.1.1-w. ISSN: 1460-244X.
* Sánchez-Ron, José M. «The Reception of General Relativity among British Physicists and Mathematicians (1915-1930)». A: Jean Eisenstaedt, A.J. Kox (eds.). Studies in the History of General Relativity (en (anglès)). Birkhäuser, 1992, p. 57-88. ISBN 0-8176-3479-7.
* Stouffer, E.B. «A Course of Differential Geometry by J.E. Campbell» (en (anglès)). Bulletin of the American Mathematical Society, Vol. 33, Num. 5, 1927, pàg. 626-627. DOI: 10.1090/S0002-9904-1927-04432-9. ISSN: 0273-0979.

## Enllaços externs

* O'Connor, John J.; Robertson, Edmund F. «John Edward Campbell» (en anglès). MacTutor History of Mathematics archive. School of Mathematics and Statistics, University of St Andrews, Scotland. (anglès)
# São Vicente (Madeira)

São Vicente és un municipi de l'arxipèlag de Madeira, que se sotsdivideix en tres parròquies:
* Boa Ventura
* Ponta Delgada
* São Vicente
# Escut de Trinitat i Tobago

L'escut de Trinitat i Tobago es va adoptar el 9 d'agost del 1963, un any després de la consecució de la independència, en substitució de l'antic escut colonial, on s'hi veia una representació pictòrica de Port of Spain i la muntanya del Tucuche vistos des del mar.

## Blasonament

Escut de sable i de gules truncat mitjançant un xebronet alçat d'argent ressaltant sobre la partició. El cap, carregat de dos colibrís volant afrontats d'or, a banda i banda del xebró; el peu, carregat de tambor d'acer també d'or amb les veles al natural.
Té com a suports un ibis roig a la destra i un txatxalaca a la sinistra amb les ales esteses, que descansen cadascun sobre una illa que ix del mar, tot al natural. Al peu, una cinta amb el lema nacional en anglès: TOGETHER WE ASPIRE, TOGETHER WE ACHIEVE ('Hi aspirem plegats, ho aconseguim plegats').
Com a cimera, un casc amb llambrequí d'argent i de gules, somat d'un borlet dels mateixos colors on descansa un cocoter fruitat al natural davant el qual ressalta un timó d'or.

## Simbologia

Els tres tipus d'ocells de l'escut són representatius de la fauna de les illes: de colibrís n'hi ha més d'una quinzena d'espècies, mentre que l'ibis roig és l'«ocell nacional» de Trinitat i el txatxalaca Ortalis ruficauda, anomenat allà cocrico, ho és de Tobago. L'illa amb els tres pics era un dels principals motius heràldics dels antics escuts colonials i commemora tant la decisió de Colom d'anomenar Trinitat l'illa principal –en record a la Santíssima Trinitat– com la serralada meridional de Three Sisters coronada per tres pics. El cocoter de la cimera és un antic senyal dels escuts de Tobago.

## Vegeu també

* Bandera de Trinitat i Tobago

## Enllaços externs

* National Library and Information System Authority – Símbols nacionals de Trinitat i Tobago Arxivat 2016-05-07 a Wayback Machine. (anglès)
* Heraldry of the World – Escut de Trinitat i Tobago (anglès)
* Hubert Herald – Escut de Trinitat i Tobago (anglès)
# Contigny

Contigny és un municipi francès del departament de l'Alier, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. El 2021 tenia 577 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 28 gener 2024].
# Vicenç Maria Capdevila i Montaner

Vicenç Maria Capdevila i Montaner (Barcelona, Barcelonès, 30 de desembre de 1924 - Girona, Gironès, 10 de juliol de 2016), va ser un sacerdot català. Era fill de la professora i bibliotecària Carme Montaner i Serra i del filòsof, escriptor i periodista Josep Maria Capdevila i Balanzó.
Tot just acabada la Guerra Civil espanyola va cursar el batxillerat a l'Institut Menéndez i Pelayo de Barcelona entre 1939 i 1943. Posteriorment es va llicenciar en Dret Civil a la Universitat de Barcelona (1943-1948). Aquell mateix any entra al Seminari Conciliar de Barcelona per a iniciar els seus estudis en Teologia, que s'allarguen fins al 1950, i que tot seguit completa al Seminari de Girona entre 1951 i 1955. Un cop finalitzada la seva formació en Teologia, el 10 de juliol de 1955 va ser ordenat prevere pel llavors bisbe Josep Cartañà i Inglés, en un ofici celebrat a l'església parroquial de Sant Josep de Girona, i essent destinat com a vicari a Sant Feliu de Guíxols. Continuà amb els seus estudis a la Pontificia Universitat Gregoriana, on entre el 1956 i 1957 es va llicenciar en Teologia. A la mateixa universitat romana, l'any 1962 va obtenir el doctorat amb la tesi El amor natural en su relación con la caridad según la doctrina de Santo Tomás, defensada el 6 de febrer i dirigida per Charles Boyer.
Entre 1959 i 1995, any de la seva jubilació, Capdevila i Montaner també exercí de professor en diferents institucions. Fins al 1990, impartí docència al Seminari de Girona. I a partir del 1967 fou també professor de la Facultat de Teologia de Catalunya. A partir de 1988 fou també professor de Teologia dogmàtica de l'Institut de Teologia de Girona. Entre 1996 i 2008 ho fou també de l'Institut Superior de Ciències Religioses de Girona. Del 1979 al 1983 fou també censor. El 1981 fou nomenat canonge del Capítol de la Catedral de Girona, éssent canonge emèrit a partir del 2002.

## Obres

* Capdevila i Montaner, Vicenç Maria. El amor natural en su relación con la caridad según la doctrina de Santo Tomás (en castellà). Girona: Impremta Masó, 1964. OCLC 1043413595.
* Capdevila i Montaner, Vicenç Maria. Dos estudis sobre la Fe. Barcelona: Balmesiana ; Facultat de Teologia de Barcelona, 1973.
* Capdevila i Montaner, Vicenç Maria. Liberación y divinización del hombre : teología de la Gracia (en castellà). Salamanca: Secretariado Trinitario, 1984-1994. ISBN 848537651X (v.1), 8488643152 (v.2). OCLC 803135068.

## Referències

* 1 2 Planellas i Barnosell, Joan «In memoriam Vicenç M. CApdevila i Montaner». Revista Catalana de Teologia, vol. 41, núm. 2, 2016, pàg. 717. ISSN: 0210-5551.
* 1 2 3 Planellas i Barnosell, 2016, p. 718
# Zona climàtica

S'anomena zona climàtica o zona geoastronòmica a cadascuna de les zones o faixes geogràfiques en què els paral·lels notables o principals divideixen a la superfície terrestre.

## Descripció

Les zones climàtiques segons la posició geogràfica són cinc:
* La zona tropical o tòrrida, franja compresa entre els dos tròpics, a banda i banda de la línia equatorial terrestre.
* Dues zones temperades:
** La zona temperada septentrional, a l'hemisferi nord, zona compresa entre el cercle polar àrtic i el Tròpic de Càncer.
** La zona temperada meridional, a l'hemisferi sud, zona compresa entre el cercle polar antàrtic i el Tròpic de Capricorn.
* Dues zones glacials o zones polars, entre els cercles polars i els respectius pols:
** La zona polar àrtica, compresa el cercle polar àrtic i el pol Nord.
** La zona polar antàrtica, compresa entre el cercle polar antàrtic i el pol Sud i que inclou l'Antàrtida.

## Definicions

En una primera aproximació, aquestes cinc zones serveixen per definir algunes característiques climàtiques molt generals que es poden aplicar a grans extensions del nostre planeta. La delimitació està establerta per la diferent inclinació dels raigs solars al llarg de l'any. El pla de l'eclíptica, és a dir, el pla en el qual es mou la Terra en el seu moviment de translació al voltant del Sol, no coincideix amb el pla equatorial, és a dir, amb el pla perpendicular a l'eix terrestre que defineix el moviment de rotació de la Terra. Les zones zones climàtiques geogràfiques no s'han de confondre amb les zones climàtiques segons l'altitud.
Els paral·lels notables són els dos tròpics (de Càncer en l'hemisferi Nord i de Capricorn en l'hemisferi sud), els dos Cercles Polars (Àrtic en l'hemisferi Nord i Antàrtic en l'hemisferi Sud) i la línia equatorial o equador.

## Vegeu també

* Classificació climàtica de Köppen
* Cercle polar
* Tròpic
* Paral·lel
* Clima
* Zona climàtica de resistència (plantes)
* Estatges climàtics (zonació altitudinal)
# Madalena

Madalena és un municipi de les Açores (Portugal), a l'illa de Pico. Se sotsdivideix en sis parròquies:
* Bandeiras
* Candelária
* Criação Velha
* Madalena
* São Caetano
* São Mateus
Població del municipi de Madalena (1849 – 2004) :
| 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 12.148 | 8.499 | 7.296 | 8.359 | 5.977 | 5.964 | 6.136 | 6.184 |
# Devesa (Alts Pirineus)

Devesa (en francès Devèze) és un municipi francès del department dels Alts Pirineus, a la regió d'Occitània.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 64 | 72 | 59 | 53 | 62 | 51 | 59 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes |||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001- | Jean-Pierre Ader | |

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Anton Vorobiov

Anton Guennàdievitx Vorobiov (en rus Антон Геннадьевич Воробьёв) (Dmítrov, 12 d'octubre de 1990) és un ciclista rus, professional des del 2010 i actualment a l'equip Gazprom-RusVelo. El 2012 es va proclamar Campió del món en contrarellotge sub-23.

## Palmarès

* 2010
** Vencedor de 2 etapes del Memorial Colonel Skopenko
* 2011
** Campió de Rússia sub-23 en contrarellotge
** 1r al Memorial Davide Fardelli
* 2012
** Campió del món sub-23 en contrarellotge
** Campió de Rússia sub-23 en ruta
** Campió de Rússia sub-23 en contrarellotge
* 2014
** Campió de Rússia en contrarellotge
* 2015
** Vencedor d'una etapa als Tres dies de Flandes Occidental
* 2016
** Vencedor de 2 etapes del Circuit de la Sarthe
* 2018
** 1r a la Friendship People North-Caucasus Stage Race i vencedor de 2 etapes
** Vencedor d'una etapa als Cinc anells de Moscou

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 2015. No surt (3a etapa)
* 2016. 100è de la classificació general

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Xenurobrycon

Xenurobrycon és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Xenurobrycon coracoralinae (Moreira, 2005)
* Xenurobrycon heterodon (Weitzman & Fink, 1985)
* Xenurobrycon macropus (Myers & Miranda-Ribeiro, 1945)
* Xenurobrycon polyancistrus (Weitzman, 1987)
* Xenurobrycon pteropus (Weitzman & Fink, 1985)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Moreira, C. R. 2005. Xenurobrycon coracoralinae, a new glandulocaudine fish (Ostariophysi: Characiformes: Characidae) from central Brazil. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 118 (núm. 4): 855-862.
* 1 2 Weitzman, S. H. & S. V. Fink 1985. Xenurobryconin phylogeny and putative pheromone pumps in glandulocaudine fishes (Teleostei: Characidae). Smithson. Contrib. Zool. Núm. 421: i-iii + 1-121.
* ↑ Weitzman, S. H. 1987. A new species of Xenurobrycon (Teleostei: Characidae) from the Río Mamoré basin of Bolivia. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 100 (núm. 1): 112-120.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.