OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Schistura kessleri

Schistura kessleri és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Iran, l'Afganistan i Pakistan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nalbant, T.T. i P.G. Bianco 1998. The loaches of Iran and adjacent regions with description of six new species (Cobitoidea). Ital. J. Zool. 65:109-125.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Günther, A. 1889. Fishes. A: Aitchison, J. E. T. The zoology of the Afghan Delimitation Commission. The Transactions of the Linnean Society of London. Second Series. Zoology v. 5 (pt 3): 106-109, Pl. 12.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Minas

Minas és una ciutat de l'Uruguai, capital del departament de Lavalleja. Segons el cens de l'any 2011, té una població aproximada de 38.446 habitants. S'ubica sobre la ruta nacional núm. 8, al quilòmetre 120, a la zona est del país. Posseeix un nombre considerable d'atraccions turístiques naturals.

## Població

Minas té una població de 37.925 habitants (cens 2004). El cens més antic registrat data de l'any 1853, quan la ciutat tenia 1.925 habitants.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 31.398 | 35.225 | 34.661 | 37.146 | 37.925 |

## Turisme

* Parc Salus.
* El Parc de Vacances d'UTE, la companyia d'electricitat estatal, també molt freqüentat.
* El turó d'Arequita.
* El Parc de San Francisco de las Sierras.
* Villa Serrana.
* Salto del Penitente (Salt del Penitent, en català).

### Santuari de la Mare de Déu del Verdún

A l'alt d'un turó es troba el Santuari Nacional de la Mare de Déu del Verdún (a 4 km del centre de Minas), que és el més visitat de l'Uruguai (després de la gruta de Lourdes, a Montevideo). La celebració anual es fa els dies 19 d'abril, amb una concurrència superior als 60.000 peregrins. Tanmateix, tot l'any, encara especialment els diumenges, molts peregrins pugen a la cimera del turó del Verdún per venerar la Mare de Déu. El dia 19 d'abril coincideix amb el dia de la desembarcada dels Trenta-tres Orientals, comandats per Juan Antonio Lavalleja (nascut en aquesta ciutat), vinculant així la gesta patria amb l'auspici de la Mare de Déu.
El mes d'abril és festiu a Minas, ja que es realitza el festival popular més gran del país (sense tenir en compte les carnestoltes de Montevideo), amb els músics i els artistes més tradicionals i representatius de l'Uruguai.

## Agermanament

La ciutat té un pacte d'agermanament amb:
* Santa Ana de Coro, Veneçuela

## Referències

* ↑ Distàncies aproximades dins l'Uruguai (castellà)
* ↑ Dades estadístiques de l'Institut Nacional d'Estadística de l'Uruguai: Lavalleja (castellà)
* ↑ Biografia d'Alfredo Vidal y Fuentes (castellà)

## Enllaços externs

* Turó Verdún (anglès)
* Santuari de la Verge del Verdún a iglesiauruguaya.com (castellà)
Viccionari
# Mataeocephalus microstomus

Mataeocephalus microstomus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 560-940 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Berg C., 1898. Substitución de nombres genéricos. II. Commun. Mus. Nac. Buenos Aires v. 1 (núm. 2). 41-43.
* ↑ BioLib (castellà)
* ↑ «Mataeocephalus microstomus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Weitkamp, D.E. i R.D. Sullivan, 1939. Fishes. The John Murray Expedition 1933-1934. Sci. Reports, John Murray Exped., 25 Nov., v. 7 (núm. 1): 1-116.
* ↑ Shcherbachev, Y.N., 1987. Preliminary list of thalassobathyal fishes of the tropical and subtropical waters of the Indian Ocean. J. Ichthyol. 27(2):37-46.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Matias de Sousa Villalobos

Matias de Sousa Villalobos fou un músic portuguès del segle xvii Fou mestre de capella de la Seu de Coïmbra, distingint-se com a compositor de música religiosa. El 1691 publicà una col·lecció de misses i motets, que ja degué ésser publicada anteriorment, ja que en la portada diu <sale nuevamente a la luz>. També publicà un Arte de canto llano, que porta la data de 1688, i que fou molt celebrat en el seu temps.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 68, pàg. 1401 ISBN 84-239-4568-5
* Vieira, Ernesto. Diccionario Biographico de Musicos Portuguezes. Lisboa: Tipografia Matos Moreira & Pinheiro, 1900.
# Matilde Ubach i Duran

Matilde Ubach i Duran (Cervera, 1892 - Barcelona, 1972) va ser una mestra i bibliotecària igualadina.
Estudià a l'Escola de Bibliotecàries. Va ser professora de l'Ateneu Igualadí des del 1915 fins al 1927, quan esdevingué la primera directora de la nounada Biblioteca Popular de la Caixa de Pensions per a la Vellesa i d'Estalvis d'Igualada (en desaparèixer aquesta, els seus fons s'integraren a l'actual Biblioteca Central d'Igualada). El 1948 fou elegida vocal de bibliografia del recentment creat Centre d'Estudis Comarcals d'Igualada. S'uní en matrimoni amb Sebastià Ferrer i Valls (1890-1934), ex-librista i delegat de la Caixa de Pensions a Igualada; tingueren un fill, Jordi (Igualada, 1925 - Barcelona, 1990), i dues filles, Regina i Maria Montserrat Ferrer i Ubach (Igualada, 1925-Barcelona, 2014).

## Notes

* ↑ Regina Ferrer i Ubach (Igualada, 1921 - Barcelona, 28 d'octubre del 2005) va ser bibliotecària. Estudià a l'Escola de Bibliotecàries i el 1942 va fer el període de pràctiques obligatòries a la biblioteca de la Caixa de Pensions a Igualada, que regentava la seva mare. Posteriorment (pels volts de 1945) va treballar a la biblioteca de l'Asociación Nacional de Ingenieros Industriales a Barcelona.

## Referències

* ↑ Clarion «Ha muerto la "senyoreta Matilde"». Igualada, nº 1981, 06-12-1972, pàg. 7.
* ↑ «Igualada». La Vanguardia, 10-04-1927, pàg. 31.
* ↑ Oliva i March, Pere «50$^è$ aniversari de la biblioteca d'Igualada». Vida..., nº 1205, 03-11-1977, pàg. 6.
* ↑ «Del C. de Estudios Comarcales». Igualada. Semanario, núm. 357, 23-10-1948, pàg. 3.
* ↑ Illa, M. Carme «Els ex-libris a Igualada». Revista d'Igualada, núm. 11, 9-2002, pàg. 31-38.
* ↑ «Necrológicas». La Vanguardia, 30-10-2005, pàg. 36.
* ↑ Losantos Viñolas, Marga. Les biblioteques populars de la Diputació de Barcelona de 1939 a 1945: reflexions sobre el canvi. Barcelona: Universitat de Barcelona, 2010, p. 54.
* ↑ «"The World of Learning" 1945, digitalització» (en anglès). [Consulta: 20 maig 2016].

## Bibliografia

* Miret i Solé, Maria Teresa. Una aportació a la lectura pública del segle xx. Les biblioteques de "la Caixa" (1923-1993). Barcelona; Lleida: Diputació de Barcelona; Pagès, 2010. ISBN 9788497798907.
# Matteo Rampollini

Matteo Rampollini (Toscana, 2 de juny de 1497 - 1553) fou un compositor italià molt actiu a la ciutat de Florència durant el Renaixement.
Restà al servei de Cosme I de Mèdici, i fou un dels compositors encarregats d'escriure la música per a les festes amb què se celebrà el matrimoni d'aquest personatge amb Elionor de Toledo el 1539. Les obres que amb aquest esdeveniment va compondre, foren publicades a Venècia, reunides en un volum, els exemplars dels quals són avui molt rars. Un d'ells es troba en la biblioteca de Sant Marc de Venècia.
Va dedicar a Petrarca tota una col·lecció monogràfica, però el més habitual era que la poesia del toscà aparegués als llibres de madrigals al costat de l'obra dels seus imitadors.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 49, pàg. 600 (ISBN 84 239-4549-9)
# Maurice Strakosch

Maurice Strakosch (Lviv, austria, 15 de gener de 1825 - París, 9 d'octubre de 1887) fou un pianista i compositor.
Estudià a Viena i fou professor d'Adelina Patti, que era germana política seva, Maurice es va casar amb la soprano Amelia Patti, i de Blanche Donadio. El 1845 es traslladà als Estats Units i aconseguí bons èxits com a concertista i professor. més tard fou empresari de teatres i va introduir les obres dels grans compositors arreu d'Amèrica. Entre les seves obres hi figura l'òpera Giovanna di Napoli i nombroses composicions per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 57, pàg. 1260, ISBN 84 239-4557-X

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 18, 2a part, pàg. 1944, ISBN 84-239-4517-0
# Mauro Chiaula

Mauro Chiaula (Palerm (Sicília), 1544 - idem. 1603) fou un compositor i religiós benedictí italià.
Deixà una col·lecció titulada Sacrae cantiones, quae octotum vocibus, tum variis instrumentis concinni possunt (Venècia, 1590).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 230. (ISBN 84-239-4517-0)
# Max Egger

Max Egger (Viena, Àustria, 26 de novembre de 1863 - 27 de novembre de 1962) fou un compositor i poeta austríac.
Estudià composició amb Seydler i Bibl. Fou un músic i poeta notable, va escriure i estrenà amb èxit les òperes:
* Der Trentajäger;
* Frau Holda;
* Der Pathe des Todes;
* Hexenliebe.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. IV, pàg. 711 (ISBN 84-239-4574-X)
# Max Fiedler

Max Fiedler (Zittau, 31 de desembre de 1859 - Estocolm, 1 de desembre de 1939) fou un director d'orquestra i compositor alemany.
Fou deixeble del seu pare Carl August, reputat professor de piano, i Gustav Albrecht en teoria i orgue, i des de 1877 fins al 1880, del Conservatori de Leipzig com a becari de la Fundació Holstein. El 1882 fou nomenat professor del Conservatori d'Hamburg, i després del decés de Bernuth, el 1903, director d'aquell establiment docent; el 1904, fou successor de Richard Barth en la direcció dels Concerts Filharmònics, sent contractat el 1908 per dirigir els Concerts Simfònics de Boston, on aconseguí èxits extraordinaris, retornant a Alemanya el 1912; llavors s'establí a Berlín. Des de 1916 fou director de la música municipal d'Essen. Encara que, es distingí com a pianista en els primers anys de la seva carrera, on va aconseguir gran notorietat i una solida reputació fou en la direcció d'orquestra, havent estat al front de les d'Hamburg, de les més importants de Berlín i de les de Sant Petersburg.
Va escriure un Quintet per a piano i instruments d'arc, un Quartet per a instruments d'arc, una Simfonia, estrenada a Hamburg el 1886, una Obertura (1914), diversos lieder i peces de piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 23, pàg. 1235. (ISBN 84-239-4523-5)
# Max Puchat

Max Puchat (Breslau, 8 de gener de 1859 - 12 d'agost de 1919) fou un compositor alemany del Romanticisme.
Fou deixeble de Friedrich Kiel a Berlín, on el 1884 aconseguí el premi Mendelssohn, i el 1896 se'l nomenà director de la Societat d'Oratoris de Paderborn. Traslladat a Milwaukee, on se li confià la direcció de la Societat Musical Alemanya.
Entre les seves composicions hi figuren: Fuga solemnis, per a orquestra, els poemes simfònics Euphorion (1888); Leel und Ideal i Tragödie eines Künstlers (1894), diversos lieder, obertures, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 48, pàg. 40 (ISBN 84-239-4548-0)
# Max Zenger

Max Zenger (Múnic, Alemanya, 1837 - 1911) fou un compositor alemany.
De formació pràcticament autodidacta, car fou durant molt poc temps deixeble de L. Stark, el 1860 va ser nomenat mestre de capella a Ratisbona, el 1869 director de l'Òpera de Múnic i el 1872 kapellmeister de la cort de Karlsruhe. També fou professor de cant coral en l'Escola Reial de Música de Múnic.
Entre les composicions publicades d'aquest autor cal citar l'oratori Kain (1867); Marxa solemne, per a orquestra; les òperes Die Foscari (Múnic, 1863); Ruy Blas (Mannheim, 1868); Wielan der Schmied (Múnic, 1880), i Eros und Psche (Múnic, 1901); els ballets, Venus und Adonis i Les plaisirs de l'île enchantée (escrits el 1881 per encàrrec de Lluís II de Baviera per llurs representacions privades), i el poema escènic Das Madchen vom Walde, per a soprano, cor femení i piano. També va compondre dues Simfonies, una obertura de concert, i més de 100 lieders.

## Referències

* Tom núm. 70, pàg. 1171 de l'Enciclopèdia Espasa.
# Mchenga

Mchenga és un gènere de peixos de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Taxonomia

* Mchenga conophoros (Stauffer, LoVullo & McKaye, 1993)
* Mchenga cyclicos (Stauffer, LoVullo & McKaye, 1993)
* Mchenga eucinostomus (Regan, 1922)
* Mchenga flavimanus (Iles, 1960)
* Mchenga inornata (Boulenger, 1908)
* Mchenga thinos (Stauffer, LoVullo & McKaye, 1993)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Stauffer, J.R.Jr., T.J. LoVullo i K.R. McKaye 1993. Three new sand-dwelling cichlids from Lake Malawi, Africa, with a discussion of the status of the genus Copadichormis (Teleostei: Cichlidae). Copeia (4):1017-1027.
* 1 2 3 Stauffer, J. R., Jr., T. J. LoVullo & K. R. McKaye. 1993. Three new sand-dwelling cichlids from Lake Malawi, Africa, with a discussion of the status of the genus Copadichromis (Teleostei: Cichlidae). Copeia 1993 (núm. 4): 1017-1027.
* ↑ Regan, C. T. 1922. The cichlid fishes of Lake Nyassa. Proceedings of the Zoological Society of London. 1921 (pt 4) (núm. 36): 675-727, Pls. 1-6.
* ↑ Iles, T. D. 1960. A group of zooplankton feeders of the genus Haplochromis (Cichlidae) in Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 13) v. 2 (núm. 17) [1959]: 257-280.
* ↑ Boulenger, G. A. 1908. Diagnoses of new fishes discovered by Capt. E. L. Rhoades in Lake Nyassa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 2 (núm. 9): 238-243.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
# Mchenga conophoros

Mchenga conophoros és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic del llac Malawi (Àfrica oriental).

## Referències

* ↑ Stauffer, J. R., Jr. & A. F. Konings 2006. Review of Copadochromis (Teleostei: Cichlidae) with the description of a new genus and six new species. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 17 (núm. 1): 9-42.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units).
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Stauffer, J.R.Jr., T.J. LoVullo i K.R. McKaye 1993. Three new sand-dwelling cichlids from Lake Malawi, Africa, with a discussion of the status of the genus Copadichormis (Teleostei: Cichlidae). Copeia (4):1017-1027.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Megalonema amaxanthum

Megalonema amaxanthum és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10,6 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 42-45.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones (Brasil, Guaiana, el Perú, Bolívia i, possiblement també, Colòmbia i l'Equador).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lundberg, J.G. & Dahdul, W.M., 2008. Two new cis-Andean species of the South American catfish genus Megalonema allied to trans-Andean Megalonema xanthum, with description of a new subgenus (Siluriformes: Pimelodidae). Neotropical Ichthyology, 6 (3): 439-454.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Megalonema orixanthum

Megalonema orixanthum és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,6 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 43-45.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Colòmbia i Veneçuela.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lundberg, J.G. & Dahdul, W.M., 2008. Two new cis-Andean species of the South American catfish genus Megalonema allied to trans-Andean Megalonema xanthum, with description of a new subgenus (Siluriformes: Pimelodidae). Neotropical Ichthyology, 6 (3): 439-454.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB