OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudolithoxus tigris

Pseudolithoxus tigris és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco i Ventuari a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Isbrücker I. J. H., Seidel I. & J. P. Michels, E. Schraml i A. Werner, 2001. Diagnose vierzehn neuer Gattungen der Familie Loricariidae Rafinesque, 1815 (Teleostei, Ostariophysi). Datz - Sonderheft . 17-24.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Armbruster, J. W. & F. Provenzano, 2000. Four new species of the suckermouth armored catfish genus Lasiancistrus (Loricariidae: Ancistrinae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 11 (núm. 3): 241-254.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pseudomystus vaillanti

Pseudomystus vaillanti és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest de Borneo.

## Referències

* ↑ Jayaram K. C. 1968. Contributions to the study of bagrid fishes (Siluroidea: Bagridae). 3. A systematic account of the Japanese, Chinese, Malayan and Indonesian genera. Treubia, Mus. Zool. Borgoriense v. 27 (pt 203). 287-386.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. i A.J. Whitten 1996. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi: additions and corrections. Periplus Editions, Hong Kong. 8 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1913. A synopsis of the siluroid fishes of the genus Liocassis, with descriptions of new species. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 11 (núm. 66): 547-554.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schistura paucicincta

Schistura paucicincta és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 2,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Salween a Tailàndia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Districte de Rennes

El Districte de Rennes és un dels quatre districtes amb què es divideix el departament francès d'Ille i Vilaine, a la regió de Bretanya. Des de l'1 d'octubre del 2010, té 25 cantons i 130 municipis. El cap del districte és la prefectura de Rennes.

## Cantons

* Cantó de Bécherel
* Cantó de Betton
* Cantó de Bruz
* Cantó de Cesson-Sévigné
* Cantó de Châteaugiron
* Cantó de Hédé
* Cantó de Janzé
* Cantó de Liffré
* Cantó de Montauban-de-Bretagne
* Cantó de Montfort-sur-Meu
* Cantó de Mordelles
* Cantó de Plélan-le-Grand
* Cantó de Rennes-Bréquigny
* Cantó de Rennes-Centre
* Cantó de Rennes-Centre-Oest
* Cantó de Rennes-Centre-Sud
* Cantó de Rennes-Est
* Cantó de Rennes-le-Blosne
* Cantó de Rennes-Nord
* Cantó de Rennes-Nord-Est
* Cantó de Rennes-Nord-Oest
* Cantó de Rennes-Sud-Est
* Cantó de Rennes-Sud-Oest
* Cantó de Saint-Aubin-d'Aubigné
* Cantó de Saint-Méen-le-Grand

## Referències

* ↑ (francès) Arrêté portant modification des limites territoriales d'arrondissements de Fougères et Rennes du 28 décembre 2009

## Vegeu també

* Cantons d'Ille i Vilaine
# Theodor Streicher

Theodor Streicher (Viena, 7 de juny de 1874 - Graz, 28 de maig de 1940) fou un compositor austríac, besnet de Johann Andreas Streicher el famós constructor de pianos.
En un principi només es dedicà a la música com aficionat, però després emprengué seriosament els estudis i fou deixeble de Kniese a Bayreuth, de Heinrich Schulz-Beuthen a Dresden i de Ferdinand Löwe a Viena.
Es donà a conèixer principalment pels seus lieder, dels que en va publicar dues col·leccions: Aus des Knaben Wunderhorn i Hafis-Lieder. A més se li deuen: Mignons-Exequien, per a cor mixt, cor d'infants i orquestra; Vier Kriegs- und Soldatenlieder, per a solo, cor d'homes i orquestra; Kleiner Vogel Kolibri, per a cor mixt i orquestra; Wanderers Nachtlied, per a cor d'homes; Um Ines weinten, per a una veu i orquestra; escenes pel Faust de Goethe, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 57, pàg. 1293 (ISBN 84 239-4557-X)
# Miquel Fluyxench i Trell

Miquel Fluyxench i Trell (Tarragona, 1820 - Barcelona, 23 de febrer de 1894) fou un pintor català de l'època del Romanticisme.

## Biografia

Va estudiar a l'Escola de Belles Arts de Barcelona, sent més tard pensionat per continuar els seus estudis a Roma, on va residir molt de temps. Es va dedicar a la pintura d'història i al retrat, sent també un dibuixant de talent, com demostra als dibuixos que va executar per a l'edició de Don Quijote de la Mancha feta el 1862.
En tornar d'Itàlia va ser nomenat professor de l'Escola de Belles Arts de Barcelona, i acadèmic corresponent de la de Sant Ferran. Fou premiat amb menció honorífica a l'Exposició de 1860, i el 1867 nomenat cavaller de l'orde d'Isabel la Catòlica.

## Obres

Entre les seves obres són dignes de citar-se:
* Francesc Permanyer;
* Francesc Siscar;
* Suís pontifici;
* Pius IX;
* Isabel II (Diputació provincial, Barcelona);
* José Antonio Muntadas;
* Mariano Vila (Universitat de Barcelona);
* Mort de Sant Bru;
* Festes populars dels camperols de Tarragona;
* Bescanvi de Francesc I pels seus fills el Delfí i el duc d'Orleans;
* El rei David en penitència pels seus actes de supèrbia;
* Humilitat i caritat;
* Inclinació a les bones obres;
* Frare cartoixà;
* El Jordà;
* Nena jugant;
* L'almirall Ramon de Cortada referint al rei Pere III d'Aragó la derrota de genovesos i pisans;
* Virgo prudentísima;
* Crema de convents;
* Anfritite;
* Mossèn Joan Fivaller representant a Barcelona dirigeix la paraula a Ferran d'Antequera;
* Mort del pare Balmes i set dels seus germans;
* El Calvari.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 210. (ISBN 84-239-4535-9)
# Mirra (filla de Cínires)

Segons la mitologia grega, Mirra (en grec antic Μύρρα), va ser una heroïna, filla de Cínires, rei de Xipre, i de Cencreis. De vegades també se l'anomena Esmirna.
Diu la tradició que Cencreis, la mare de Mirra havia ofès Afrodita en pretendre que la seva filla era més bella que ella, i com a càstig per la impietat, la deessa va provocar en Mirra un fort desig pel seu pare. Al comprendre la seva passió, es va voler penjar, però la seva nodrissa li aconsellà que satisfés el seu amor. Amb la complicitat de la seva dida es va ajaçar amb el seu pare, fent-se passar per una altra. Però Cínires descobrí l'engany, i llavors hagué de fugir corrents perquè no la matés. En arribar al desert d'Aràbia, gràvida per l'incest, va suplicar la misericòrdia dels déus, i Afrodita la va transformar en l'arbre de mirra. Al mateix temps, per un forat de l'escorça d'aquella planta va néixer el seu fill Adonis. Antoní Liberal diu que la seva fusta produeix llàgrimes cada any. El pare de Mirra es va suïcidar a causa de la vergonya de l'incest.
Amb el nom d'Esmirna, se la considera fundadora de la ciutat d'Esmirna, tot i que també aquest nom és el d'una amazona.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 369 i 7. ISBN 9788496061972.
* ↑ Antoní Liberal. «XXXIV: Esmirna». A: Recull de Metamorfosis. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2012, p. 192-193. ISBN 9788498592061.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana, Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 151. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Missa brevis núm. 2 (Mozart)

La Missa brevis núm. 2 en re menor, K. 65/61a, és una missa composta per Wolfgang Amadeus Mozart i completada el 14 de gener de 1769.
Actualment, es pensa que aquesta missa va ser interpretada a la Kollegienkirche de la Universitat de Salzburg com a inici d'una vigília de quaranta hores. Com a missa de Quaresma, és probable que el Gloria no fos interpretat en aquesta ocasió, per la qual cosa hauria estat compost per a un ús posterior de l'obra. Aquesta és la composició més breu de Mozart basada en l'ordinari de la missa, així com la seva única missa brevis escrit en una tonalitat menor.

## Estructura

L'obra consta de sis moviments, que segueixen el tradicional ordre de la missa:
* Kyrie (Adagi, re menor, 4/4)
    —Kyrie eleison... (Allegro, re menor, 3/4)
* Gloria (Allegro moderato, re menor, 4/4)
* Credo (Allegro moderato, re menor, 3/4)
    —Et incarnatus est... (Adagi, re menor, 2/2)
    —Et resurrexit... (Allegro moderato, re menor, 3/4)
    —Et vitam venturi saeculi... (Più mosso, re menor, 2/2)
* Sanctus (Adagi, re menor, 2/2)
    —Pleni sunt coeli et terra... (Allegro, re menor, 4/4)
    —Hosanna in excelsis... (Allegro, re menor, 3/4)
* Benedictus (Errant, sol menor, 4/4; dueto soprano/contralto)
    —Hosanna in excelsis... (Allegro, re menor, 3/4)
* Agnus Dei (Errant, re menor, 4/4)
    —Dona nobis pacem... (Vivace, re menor, 3/8)

## Instrumentació

És una missa brevis composta per a quartet de solistes vocals (soprano, contralto, tenor i baix), cor mixt a quatre veus i una orquestra integrada per violins I i II, tres trombons colla part i baix continu.

## Vegeu també

* Llista de misses de Wolfgang Amadeus Mozart

## Referències

* 1 2.

## Enllaços externs

* Missa brevis n.º 2 (Mozart): Partitura i informe crític (en alemany) en Neue Mozart-Ausgabe
* «Missa brevis n.º 2 (Mozart)» a la Biblioteca Coral de Domini Públic (CPDL)
* Missa brevis n.º 2 (Mozart) en el Projecte Biblioteca Internacional de Partitures Musicals
# Missa brevis núm. 3 (Mozart)

La Missa brevis núm. 3 en fa major, K. 192 (186f), també coneguda com a «Kleine Credo messe» (en alemany, Petita missa Credo) és la setena missa escrita per Wolfgang Amadeus Mozart i va ser completada a Salzburg el 24 de juny de 1774.

## Instrumentació

Està escrita per a cor, solistes, dues trompetes (que Mozart va afegir posteriorment), tres trombons, dos violins i orgue
El Credo d'aquesta missa brevis presenta el tema "do-re-fa-mi" en cant pla, motiu que Mozart va fer servir posteriorment com a tema principal al final de la seva Simfonia Júpiter.

## Vegeu també

* Annex:Misses de Wolfgang Amadeus Mozart

## Referències

* ↑ Heartz, Daniel: Mozart, Haydn and Early Beethoven 1781-1802.

## Enllaços externs

* Missa Brevis en fa major, KV 192 (186f): Partitura i informe crític (en alemany) en Neue Mozart-Ausgabe
* «Missa brevis en fa major (KV 192/186f) 'Pastorale'» a la Biblioteca Coral de Domini Públic (CPDL).
* Missa brevis en fa major, KV 192/186f en el Projecte Biblioteca Internacional de Partitures Musicals.
# Missatge a la Reina Regent

El Missatge a la Reina Regent (Barcelona, 1888) va ésser un document signat per 2.601 persones d'arreu de Catalunya dirigit a la reina regent Maria Cristina en el qual es demanava autonomia per a Catalunya.
Fou redactat per Àngel Guimerà, d'acord amb els punts programàtics de la Lliga de Catalunya o, millor expressat, dels principis propugnats pel grup de La Renaixensa.
És un text que, des d'uns enunciats conservadors i amb moltes referències medievals, defensa la sobirania de la nació catalana enquadrada en un model confederal com el d'Àustria-Hongria, on Catalunya havia de recuperar les llibertats perdudes i, conseqüentment, assolir un alt grau d'autonomia.
Entre els requeriments més específics, vindica l'oficialitat del català, l'ensenyament en la mateixa llengua, la defensa del dret civil i un exèrcit de voluntaris. També rebutja totalment el sistema de partits polítics imperant aleshores per la seua manca de representativitat.
Dins la seua època, i sobre la "problemàtica catalana", és un document radical, que fins i tot diferents sectors de la societat catalana -com ara la gent que es movia en l'entorn d'Almirall, Joan Mañé i Flaquer o La España Regional- acusaren de separatista.
Des de Madrid fou refusat completament i, sense que se'n derivés cap efecte concret, va contribuir a enfortir el moviment catalanista.

## Alguns signants d'aquest document

* Josep Aranyó i Aranyó (1864-1914): fabricant i propietari.
* Manuel Folguera i Duran (1867-1951): enginyer industrial i constructor de maquinària.
* Antoni Maria de Font i de Boter (1860-1894): hisendat.
* Joan Gatell i Folch (1829-1902): enginyer i propietari.
* Josep Marsal i Gaya (1830-1901): notari i propietari.
* Francesc Martí i Martí (1856-1913): hisendat i president de la Cambra Agrícola de Tarragona.
* Cels Surroca i Salvador (1843-1912): metge.
* Ignasi de Castellarnau i Casimiro (1842-1906): terratinent i delegat a l'assemblea de Manresa

## Vegeu també

* Memorial de greuges

## Referències

* ↑ Ollé i Romeu, Josep. M.: Homes del catalanisme.Bases de Manresa. Diccionari biogràfic. Rafael Dalmau (editor), col·lecció Camí Ral, núm. 6. Barcelona, abril del 1995. ISBN 84-232-0484-7, plana 26.

## Enllaços externs

* El Missatge a la Reina Regent dins el moviment catalanista. (català)
# Mitotichthys semistriatus

Mitotichthys semistriatus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26,8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Depredadors

És depredat per Platycephalus laevigatus.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat que viu fins als 3 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia: Victòria i Tasmània.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1948. Studies in ichthyology. Núm. 13. Rec. Aust. Mus. v. 22 (núm. 1). 70-94.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Kaup, J. J., 1856. Catalogue of lophobranchiate fish in the collection of the British Museum. Londres: i-iv + 1-76, Pls. 1-4.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Edgar, G.J. i C. Shaw, 1995. The production and tropic ecology of shallow-water fish assemblages in Southern Australia. II. Diets of fishes and tropic relationships between fishes and benthos at Western Port, Victoria. J. Exp. Mar. Biol. Ecol. 194:83-106.
* ↑ Howard, R.K. i J.D. Koehn, 1985. Population dynamics and feeding ecology of pipefish (Syngnathidae) associated with eelgrass beds of Western Port, Victoria. Aust. J. Mar. Freshwat. Res. 36(3):361-370.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Moenkhausia ceros

Moenkhausia ceros és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 24 °C - 28 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1903. New genera of South American fresh-water fishes, and new names for old genera. Smithson. Misc. Collect. v. 45: 144-148.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 52 (núm. 6): 91-106.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Benine, R.C. 2002. Moenkhausia levidorsa, a new species from Rio Aripuanã, Amazon basin, Brazil (Characiformes: Characidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 13(4):289-294.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.