OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joyce K. Reynolds

Joyce K. Reynolds (8 de març de 1952 - 28 de desembre de 2015) va ser una informàtica teòrica estatunidenca.
Va obtenir un títol i un màster en arts a la Universitat del sud de Califòrnia. Al 1979 es va incorporar a l'Information Sciences Institute (ISI) de la mateixa universitat. Va ser molt activa en el desenvolupament de protocols necessaris per Internet. És autora o coautora de 95 RFCs, els més coneguts els que especifiquen Telnet, FTP i el protocol POP.
Va formar part de l'equip editorial dels RFCs des del 1987 fins al 2006, i va fer funcions executives a IANA juntament amb Jon Postel fins que va aquesta funció es va assignar a l'ICANN, on va treballar en el mateix rol fins al 2001 mentre encara pertanyia al ISI.
Com a directora de l'àrea de Servei a usuaris, era membre del Internet Exploring Seteering Group del IETF des del 1990 fins al 1998.
Va rebre el premi Postel el 2006 juntament amb Bob Braden en reconeixement dels seus serveis per dissenyar l'Internet.
El RFC1336 Who's Who in the Internet (1992) menciona la seva biografia.
Va morir el 28 de desembre de 2015 per complicacions d'un càncer.

## Referències

* 1 2 Malkin, G. «Who's Who in the Internet: Biographies of IAB, IESG and IRSG Members» (en anglès). [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «RFC INDEX». [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Internet History Project biography, 2003» (en anglès), 09-10-2003. Arxivat de l'original el 3 de març 2016. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Past IESG Members and IETF Chairs». [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Internet Society - Press Releases», 13-12-2011. Arxivat de l'original el 2011-12-13. [Consulta: 29 novembre 2017].
* ↑ «Joyce Reynolds». [Consulta: 29 novembre 2017].
# Clemons

Clemons és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 148 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Clemons tenia 148 habitants, 61 habitatges, i 43 famílies. La densitat de població era de 211,6 habitants per km².
Dels 61 habitatges en un 26,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 52,5% hi vivien parelles casades, en un 14,8% dones solteres, i en un 29,5% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,84.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23,6% tenia menys de 18 anys, un 8,1% entre 18 i 24, un 33,1% entre 25 i 44, un 23,6% de 45 a 60 i un 11,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 98,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.964 $ i la renda mediana per família de 45.625 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.500 $ mentre que les dones 27.188 $. La renda per capita de la població era de 18.517 $. Cap de les famílies i el 4,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Clemons». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Clemons». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Remington (Indiana)

Remington és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 1.323 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Remington tenia 1.323 habitants, 532 habitatges, i 353 famílies. La densitat de població era de 495,9 habitants/km².
Dels 532 habitatges en un 33,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 8,6% dones solteres, i en un 33,6% no eren unitats familiars. En el 28,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,06.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 20,8% de 45 a 60 i un 14,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 36 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 85,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 37.037 $ i la renda mediana per família de 45.735 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.135 $ mentre que les dones 20.833 $. La renda per capita de la població era de 17.184 $. Entorn del 4,4% de les famílies i el 7,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Remington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Remington». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Joan Sanmartí i Grego

Joan Sanmartí i Grego (Barcelona, 1955- 23 d'octubre de 2022) va ser un arqueòleg especialista en món ibèric i protohistòria mediterrània.

## Biografia

Es va llicenciar en geografia i història a la Universitat de Barcelona el 1978, on va ser deixeble de Miquel Tarradell. Es va doctorar a la mateixa universitat el 1986 amb la tesi "La Laietània ibèrica. Estudi d'arqueologia i història".
Va ser professor d'arqueologia i membre del departament d'Història i Arqueologia de la Universitat de Barcelona des de 1981, primer com a professor ajudant, a partir de 1990 com a professor titular i des de 2003 com a catedràtic.
Amb Tarradell va col·laborar en nombroses excavacions i publicacions i se'l considera un dels continuadors de les seves línies de recerca.
Membre de l'Institut d’Estudis Catalans des de l’any 2007 com a acadèmic numerari i tresorer de la Secció Històrico-Arqueològica, el 2009 va rebre el premi ICREA Acadèmia de la Universitat Autònoma de Barcelona com a reconeixement a la seva carrera investigadora.

## Referències

* ↑ «Joan Sanmartí Grego (17.12.1955 – 23.10.2022)». [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ «Traspas-del-professor-Joan-Sanmarti-i-Grego - Facultat de Geografia i Història - Universitat de Barcelona». [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ d'Arqueologia, Tribuna. «Obituari Dr. Joan Sanmartí-Grego (1955-2022)», 25-10-2022. [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ «Institut d'Estudis Catalans». [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ «Secció de Prehistòria i Arqueologia». [Consulta: 27 febrer 2023].

## Enllaços externs

* «Joan Sanmartí i Grego». Enciclopèdia Catalana.
# Gagra

Gagra és una ciutat d'Abkhàzia, a l'oest de Geòrgia, situada a la costa nord-oriental de la mar Negra, al peu de les muntanyes del Caucas. El seu clima subtropical va fer de Gagra una popular estació balneària a l'època soviètica.
Des de la guerra d'Abkhàzia a la dècada de 1990, tanmateix, la ciutat s'ha anat despoblant i arruïnant de forma creixent. El 1989 tenia 26.636 habitants, però actualment en té molts menys a causa de l'expulsió en massa d'Abkhàzia de la població d'origen georgià.

## Vegeu també

* Església de Gagra

## Enllaços externs

* Web oficial Arxivat 2011-02-08 a Wayback Machine.
* gagra.iatp.org.ge/index-eng.htm Arxivat 2004-08-30 a Wayback Machine.
* gagra.narod.ru
# Seixal

Seixal és un municipi portuguès, situat al districte de Setúbal, a la regió de Lisboa i a la subregió de Península de Setúbal. L'any 2004 tenia 164.715 habitants. Limita a l'est amb Barreiro, al sud amb Sesimbra, a l'oest amb Almada i al nord amb l'estuari del Tajo,

## Demografia

Població del concelho de Seixal (1849 – 2004) :
| 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 4.383 | 6.661 | 10.088 | 20.470 | 89.169 | 116.912 | 150.271 | 164.715 |

## Freguesies

* Aldeia de Paio Pires
* Amora
* Arrentela
* Vila de Corroios
* Fernão Ferro
* Seixal
# Raul Arnemann

Raul Arnemann (Pärnu, 23 de gener de 1953) és un remer estonià, ja retirat, que va competir sota bandera de la Unió Soviètica durant les dècades de 1970 i 1980.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Estiu de Mont-real, on guanyà la medalla de bronze en la prova del quatre sense timoner del programa de rem. Formà equip amb Nikolai Kuznetsov, Valeri Dolinin i Anushavan Gasan.
En el seu palmarès també destaquen tres medalles de plata al Campionat del Món de rem, el 1974 i 1975 en el quatre sense timoner i el 1977 en el vuit amb timoner. Entre el 1976 i 1981 guanyà 13 campionats estonians en diferents modalitats.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Raul Arnemann». [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Vierer ohne Steuermann». [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ «Rudern - Weltmeisterschaften. Achter - Herren». [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ «World Rowing - Raul ARNEMANN» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-05-27. [Consulta: 7 maig 2023].
* ↑ «ESBL». [Consulta: 7 maig 2023].
# Bronson (Iowa)

Bronson és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 269 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Bronson tenia 269 habitants, 100 habitatges, i 74 famílies. La densitat de població era de 314,7 habitants per km².
Dels 100 habitatges en un 42% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 59% hi vivien parelles casades, en un 10% dones solteres, i en un 26% no eren unitats familiars. En el 19% dels habitatges hi vivien persones soles el 8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,69 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,08.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,9% tenia menys de 18 anys, un 6,3% entre 18 i 24, un 36,8% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 7,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 102,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 52.727 $ i la renda mediana per família de 53.409 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.386 $ mentre que les dones 22.031 $. La renda per capita de la població era de 19.086 $. Cap de les famílies i el 0,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Bronson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Bronson». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Bandera de Romania

La bandera de Romania és una bandera tricolor composta per tres franges verticals d'igual amplària, sent blava la més propera al pal, groga la central i vermella la més allunyada. Tot i que l'ús d'aquests colors és anterior, van començar a ser utilitzats com emblema del moviment nacional romanès des de l'any 1834. La disposició actual es remunta a 1867 tot i que des de llavors s'han introduït algunes modificacions: L'any 1947 es va eliminar l'escut amb les armes reials per a substituir-lo pel de la República Popular de Romania i que l'any 1965 es va transformar en República Socialista. El 27 de desembre de 1989 l'escut del període comunista va ser retirat i el 10 de setembre de 1992 es va introduir l'escut actual. El 26 de juny se celebra el dia de la bandera (Ziua Tricolorului en romanès) que és una de les festes nacionals de Romania.

## Construcció i dimensions
### Colors

La Llei núm. 75/1994, aprovada el setembre de 1995, especifica que les franges de la bandera nacional són blau cobalt, groc cromat i vermell vermió, però no entra en més detalls. La publicació Album des pavillons nationaux et des marques distinctives suggereix els següents equivalents al model de color Pantone:
| Model de color | Blau Cobalt | Groc Cromat | Vermell Vermió |
| Pantone | 280C | 116C | 186C |
| CMYK | 99-86-1-0 | 2-18-95-0 | 4-99-94-0 |
| RGB | 0, 43, 127 | 255, 209, 22 | 206, 17, 38 |
| HTML | #002B7F | #FCD116 | #CE1126 |

## Banderes històriques

L'anterior bandera nacional de Romania, quan era una República socialista (1947-1989), tenia l'escut nacional en el centre de la franja groga. Durant la Revolució Romanesa de 1989 es van poder veure moltes banderes amb l'escut retallat. El nou govern post-comunista va decidir no afegir cap escut a la bandera quedant igual que l'ensenya civil durant el Regne de Romania (1881-1947).
* Regne de Romania (1867-1947)
* República Popular de Romania (gener-març de 1948). Mai va ser utilitzada.
* República Popular de Romania (1948-1952)
* República Popular de Romania (1952-1965)
* República Socialista de Romania (1965-1989)
* Bandera de la Revolució de 1989.

## Banderes similars

La bandera de Romania és molt semblant a la de bandera de la República de Moldàvia, amb qui comparteix llaços històrics i culturals. També és idèntica a la bandera d'Andorra o a la del bandera del Txad, encara que no tenen cap relació.
* Bandera d'Andorra
* Bandera de Moldàvia
* Bandera del Txad

## Referències

* 1 2 Decisió Governamental no. 1157/2001, publicat a Monitorul Oficial no. 776 del 5 de desembre de 2001.
* ↑ «Album des pavillons nationaux et marques distinctives» (en francès). Service hydrographique et océanographique de la Marine (SHOM). Arxivat de l'original el 23 de setembre 2022. [Consulta: 29 juliol 2022].
# Ingelger

Ingelger fou comte d'Anjou del 877 al 909.
El seu pare Tertul va morir el 877 i Ingelger el va succeir. Per la seva mare Peronella estava emparentat a Hug l'Abat, duc de Nèustria, i principal personatge del regne de França.
Va rebre el vescomtat d'Orleans i després la prefectura militar de Tours.
Va emparentar amb els senyors de Buzancais i la seva dona li va portar en dot algunes terres (Châtillon-sur-Indre i una part del territori d'Amboise).
El 879 el rei li va concedir la part oriental de l'Anjou a l'est de Mayenna (l'oest pertanyia al comte Lambert de Nantes però la regió va ser conquerida pels bretons).
Va morir el 888 i el va succeir el seu fill Folc I el Roig.
# Joan Antoni Subirana i Torrent

Joan Antoni Subirana i Torrent (Barcelona, 1936) és un químic i enginyer català. Es llicencià en química a la Universitat de Barcelona el 1958 i es doctorà en química i enginyeria industrial a Madrid el 1960.
Després d'una estada a París amb Arnold Münster, on va treballar en termodinàmica de les dissolucions de polímers, el 1961 marxà a la Universitat Harvard per treballar en recerques sobre l'ADN amb Paul Doty, interessat pel fet de la manca aparent de funció del 95% de l'ADN de les cèl·lules i en la variació conformacional de l'ADN quan interaccionava amb altres substàncies. El 1963 marxà a l'Institut Weizmann de Rehovot (Israel) per a treballar amb el grup de polímers amb Aaron Katchatsky, i hi arribà a la conclusió que només podien ser detectats amb tècniques de difracció de raigs X.
Juntament amb Jaume Palau i Albet encapçalà l'anomenada Escola Estructuralista Catalana i ha estat pioner en la introducció a Espanya de tècniques de cristal·lografia aplicades a la biologia molecular estructural. El 1967 tornà a espanya i va obtenir la càtedra de tecnologia química orgànica a l'Escola d'Enginyers de la Universitat Politècnica de Catalunya, que va ocupar fins al 2007 i contactà amb Alexander Rich del Massachusetts Institute of Technology (MIT) per a fer un laboratori de raigs X a l'Escola d'Enginyers. Alhora, treballà amb Palau i publicaren treballs sobre els histones en els invertebrats marins.
Des de 1966 és membre de la Real Sociedad Española de Química, el 1969 va ser el primer espanyol escollit com a membre de l'Organització Europea de Biologia Molecular (EMBO) i des del 2005 de la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona. És president fundador i soci d'honor de la Societat de Biofísica d'Espanya i el 1986 va obtenir la Medalla Narcís Monturiol al mèrit científic i tècnic atorgada per la Generalitat de Catalunya.

## Obres

* The irreversible denaturation of bacteriophage deoxyribonucleic acid Biochim. Biophys. Acta 103(1965):13-24
* Kinetics of Renaturation of Denatured DNA. I- Spectrophotometric Results, amb Paul Doty. Biopolymers 4 (1966): 171- 187;
* Kinetics of Renaturation of Denatured DNA. II- Products of the Reaction. Biopolymers 4 (1966): 189-200;
* La renaturalización de ácido desoxirrinonucleico (ADN) desnaturalizado: aplicaciones al estudio del genoma de los bacteriófagos, Anales de la Real Sociedad Española de Física y Química. Serie B-QUÍMICA, 62 (1966)
* Histones of Marine Invertebrates (amb Jaume Palau i Albet. Biochem. J., Proceedings of the Biochemical Society 101 (1966): 34-35

## Enllaços externs

* (català) Biografia Arxivat 2011-09-03 a Wayback Machine. al web de la RACAB
* (català) La introducció de la biologia molecular a Catalunya: l'escola estructuralista de Joan Antoni Subirana i Jaume Palau per Xavaier Calvó i Monreal, p. 517-527, a Actes de la VIII Trobada d'História de la Ciència i de la Tècnica
# Kenneth V. Thimann

Kenneth Vivian Thimann (5 d'agost de 1904 - 15 de gener de 1997) va ser un fisiòleg vegetal angloamericà i un microbiòleg conegut pels seus estudis sobre les fitohormones molt usades en agricultura i horticultura. Va aïllar i determinar l'estructura de l'auxina, la primera fitohormona coneguda. Al principi (1935–1965) va treballar a la Harvard University, i posteriorment (1965 -) a la University of California, Santa Cruz.
Thimann nasqué a Ashford, Anglaterra. Després de ser professor a la Universitat de Londres, es traslladà al California Institute of Technology el 1930. Va escriure l'important llibre, Phytohormones, el 1937 (coautor amb F. W. Went). Thimann va esdevenir director del Harvard's Biological Laboratories el 1946. L'any 1955 va escriure The Life of Bacteria, sobre microbiologia. Va guanyar el premi Balzan Prize el 1982 en reconeixement de la seva contribució a la botànica.

## Notes i referències

* ↑ Charles Daniel, "Kenneth V. Thimann, Biology: Santa Cruz", University of California: In Memoriam, 1997, edited by David Krogh. Academic Senate, University of California, 1997, pp. 163-165. Accessed March 5, 2009.

## Enllaços externs

* Kenneth V. Thimann: Early UCSC History and the Founding of Crown College - Remembrança pòstuma per Randall Jarrell, basada en entrevistes a Thimann i a col·legues seus (anglès)
# Alentejo Central

Alentejo Central és una subregió estadística portuguesa, part de la Regió Alentejo, que correspon gairebé completament al Districte d'Évora, encara que també comprèn un municipi del Districte de Portalegre. Limita al nord amb Lezíria do Tejo i Alto Alentejo, a l'oest amb Extremadura, al sud amb Baixo Alentejo i Alentejo Litoral i a l'oest amb la Península de Setúbal. Àrea: 7 227 km². Població (2001): 173 401 (Estimació per a 2005: 171 239 hab.).
Comprèn 14 concelhos:
* Alandroal
* Arraiolos
* Borba
* Estremoz
* Évora
* Montemor-o-Novo
* Mourão
* Portel
* Redondo
* Reguengos de Monsaraz
* Sousel
* Vendas Novas
* Viana do Alentejo
* Vila Viçosa
Els principals nuclis urbans són les ciutats d'Évora i Montemor-o-Novo.
# Larissa Berguen

Larissa Berguen (rus: Лари́са Абра́мовна Бе́рген) (Astanà, 22 de setembre de 1949 - 7 d'abril de 2023) fou una jugadora de voleibol kazakh que va competir per la Unió Soviètica durant la dècada de 1970.
El 1976 va prendre part en els Jocs Olímpics de Mont-real, on va guanyar la medalla de plata en la competició de voleibol.
En el seu palmarès també destaca la medalla d'or a la Copa del Món de voleibol de 1973 i al Campionat d'Europa de voleibol de 1971 i 1975. A nivell de clubs jugà amb l'ADK d'Almati (1966-1971) i el Dinamo de Moscou (1971-1978). Amb el Dinamo guanyà quatre lligues soviètiques (1972, 1973, 1975 i 1977) i quatre Copes d'Europa de voleibol (1972, 1974, 1975 i 1977).

## Referències

* ↑ «Soviet Union Olympic silver medal winning volleyball player dies». Inside The Games, 08-04-2023 [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «Серебряный призёр ОИ-1976 волейболистка Лариса Берген умерла на 74-м году жизни». [Consulta: 7 abril 2023].
* ↑ «Larisa Bergen Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d’abril 2020. [Consulta: 25 setembre 2019].
# Castana (Iowa)

Castana és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 178 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Castana tenia 178 habitants, 77 habitatges, i 47 famílies. La densitat de població era de 73,9 habitants per km².
Dels 77 habitatges en un 31,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,5% hi vivien parelles casades, en un 7,8% dones solteres, i en un 37,7% no eren unitats familiars. En el 32,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,31 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,2% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 21,9% entre 25 i 44, un 25,3% de 45 a 60 i un 17,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 100 homes.
La renda mediana per habitatge era de 25.000 $ i la renda mediana per família de 32.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.000 $ mentre que les dones 15.417 $. La renda per capita de la població era de 12.327 $. Entorn del 20,4% de les famílies i el 25% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Castana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Castana». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Xitieshanita

La xitieshanita és un mineral de la classe dels sulfats que pertany al grup de la fibroferrita. Va ser descoberta el 1983, i rep el seu nom de la localitat on va ser descoberta, els dipòsits de plom i zinc de Xitieshan (Qinghai, Xina).

## Propietats

La xitieshanita és un sulfat de fórmula química Fe$^{3+}$(SO₄)Cl·6H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic i la seva duresa a l'escala de Mohs és 2,5. La seva ratlla és groga.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la xitieshanita pertany a «07.DC: Sulfats (selenats, etc.) amb anions addicionals, amb H₂O, amb cations de mida mitjana només; cadenes d'octaedres que comparteixen costats» juntament amb els següents minerals: aluminita, meta-aluminita, butlerita, parabutlerita, fibroferrita, botriògen, zincobotriògen, chaidamuita i guildita.

## Formació

Es forma a les zones d'oxidació de jaciments rics en pirita en climes molt àrids. Sol trobar-se associada a altres minerals com: copiapita, romerita, coquimbita, amarillita, sideronatrita i melanterita.

## Referències

* ↑ «Xitieshanite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ «Xitieshanite» (en anglès). Handbook of Mineralogy. Arxivat de l'original el 24 de setembre 2015. [Consulta: 23 juliol 2015].
* ↑ «Fibroferrite Group» (en anglès). Mindat. [Consulta: 23 juliol 2015].

## Enllaços externs

* Imatge d'una xitieshanita a webmineral.com