OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# George Lawrence Davis

George Lawrence Davis (Monmouth, 1830 - Caldes de Montbui, 1894) va ser un missioner que va arribar a Madrid des de Leominster (Herefordshire) l'any 1863.
Després de recórrer diferents llocs d'Espanya amb un carro blindat ple de bíblies va arribar a la vila de Gràcia (Barcelona), on va treballar en la fundació d'escoles per a nens i adults, i on, en una impremta fundada per ell mateix, editarà diverses revistes de caràcter cultural i religiós com La Aurora de la Gracia.
També va fundar un hospital nomenat "El Buen Samaritano", que seria l'embrió de l'actual Hospital Evangèlic de Barcelona.
Buscant els remeis dels seus balnearis d'aigües termals es va traslladar a Caldes de Montbui (Barcelona), on continuarà la seva tasca educadora fundant una escola coneguda popularment com 'l'Escola dels pobres' que va ser una entitat clau en l'alfabetització
,; també va iniciar l'església Església Evangèlica de Caldes de Montbui.
En reconeixement de la seva tasca a Caldes han fet la Ruta George Lawrence; també han posat el seu nom al carrer on està ubicada l'església que ell va iniciar.

## 10.500 nens

En set anys van passar per les aules creades per George Lawrence més de 10.500 alumnes de diferents edats, des de nens petits fins a persones adultes. En aquests centres evangèlics s'oferia una pedagogia moderna i oberta. El missioner creia ferventment que <l'escolarització era la gran esperança del país> i per això hi va apostar.

## Referències

* ↑ Marcelino Menéndez Pelayo en "Historia de los Heterodoxos Españoles" (Madrid, 1880–1882)
* ↑ «La Aurora de la Gracia 1874-1876» (en spanish). Centro de Estudios de la Reforma. [Consulta: 2013].
* ↑ «George Lawrence, fundador de l'Escola del Pobres».
* ↑ «George Lawrence Davis i l’Escola dels Pobres», 30-04-2020.
* ↑ «La consulta popular tria George Lawrence Davis i Can Rius com a nous topònims calderins». Portal de Participació Ciutadana. Ajuntament de Caldes de Montbui. Arxivat de l'original el 27 d’abril 2014. [Consulta: 22 setembre 2011].
* ↑ «Entitats i associacions: Església Evangèlica de Caldes de Montbui». Ajuntament de Caldes de Montbui. Arxivat de l'original el 2015-09-23. [Consulta: 27 abril 2014].
* ↑ «El missioner Lawrence Davis li pren un carrer de Caldes al militar Espartero». Nació Digital. [Consulta: 12 novembre 2011].
* ↑ «El carrer Espartero de Caldes es dirà George Lawrence». el Nou 9, 17-02-2012. [Consulta: 24 desembre 2023].
* ↑ Revista Sapiens n.º 196, pàg. 68, article de Maria Coll (ISBN 84-239-4524-3)

## Enllaços externs

* The Gospel in Spain. George Lawrence, 1872.
* Sketches from Missionary Life in Spain. Ernesto Trenchard, 1934.
* Exposició George Lawrence. Biblioteca de Caldes de Montbui, 2014.
* Esglesia Evangèlica de Caldes de Montbui, 2020.
# Bagert

Bagert és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja. El 2021 tenia 36 habitants.

## Referències

* ↑ «Populations légales 2021» (en francès). INSEE, 28-12-2023. [Consulta: 27 gener 2024].
# Charter Oak (Iowa)

Charter Oak és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 530 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Charter Oak tenia 530 habitants, 245 habitatges, i 149 famílies. La densitat de població era de 417,6 habitants per km².
Dels 245 habitatges en un 24,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 53,9% hi vivien parelles casades, en un 4,9% dones solteres, i en un 38,8% no eren unitats familiars. En el 37,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 23,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,83.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 23% tenia menys de 18 anys, un 5,7% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 22,6% de 45 a 60 i un 24% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91,5 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.482 $ i la renda mediana per família de 40.781 $. Els homes tenien una renda mediana de 26.838 $ mentre que les dones 19.712 $. La renda per capita de la població era de 16.583 $. Entorn del 3,1% de les famílies i el 5,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Charter Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Charter Oak». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cotter (Iowa)

Cotter és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 48 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Cotter tenia 48 habitants, 19 habitatges, i 14 famílies. La densitat de població era de 80,6 habitants per km².
Dels 19 habitatges en un 31,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 63,2% hi vivien parelles casades, en un 10,5% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 10,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 10,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,79.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 25% tenia menys de 18 anys, un 8,3% entre 18 i 24, un 29,2% entre 25 i 44, un 31,3% de 45 a 60 i un 6,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 125 homes.
La renda mediana per habitatge era de 41.250 $ i la renda mediana per família de 26.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 34.375 $ mentre que les dones 18.750 $. La renda per capita de la població era de 13.879 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 18,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Cotter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Cotter». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fernando Trias de Bes

Fernando Trias de Bes Mingot (Barcelona, 1967) és un escriptor i economista català, especialitzat en màrqueting, creativitat i innovació. Els seus llibres i novel·les han estat traduïts a més de 30 idiomes. És col·laborador habitual del diari El País així com del suplement "Dinero" de La Vanguardia.
És fill del notari Guillermo Trias de Bes Recolons, que era nebot del jurista Josep Maria Trias de Bes i Giró i net de l'industrial Esteve Recolons i Lladó. La seva mare fou Victoria Mingot Salvetti.
Fernando Trias de Bes té una llicenciatura en Ciències Empresarials i un MBA per ESADE i la Universitat de Michigan. És professor associat d'ESADE des de 1994 i soci fundador de Salvetti & Llombart, empresa especialitzada en investigació de mercats, creada el 1996.
Escriu tant assajos d'empresa i economia com llibres i novel·les de ficció. Entre els seus assajos hi ha "Marketing Lateral", publicat conjuntament amb l'especialista en màrqueting Philip Kotler (2003), "La buena suerte" en coautoria amb Álex Rovira (2004) amb uns tres milions de còpies venudes, El vendedor de tiempo (2005), que fou duta al teatre, "El libro negro del emprendedor" (2007), que estudia els principals factors de fracàs dels emprenedors, i El hombre que cambió su casa por un tulipán, obra guanyadora del Premi Temas de Hoy 2009.
En ficció ha publicat Relatos absurdos i les novel·les Palabras bajo el mar, El coleccionista de sonidos, "La historia que me escribe" i "Mil millones de mejillones" (2010), una faula sobre el món actual, amb dibuixos de Toni Batllori.

## Obres

* Marketing Lateral (publicat amb Philip Kotler) (2003)
* La buena suerte en coautoria amb Àlex Rovira i Celma (Empresa Activa, 2004)
* El vendedor de tiempo (Empresa Activa, 2005)
* El libro negro del emprendedor (Empresa Activa, 2007)
* El hombre que cambió su casa por un tulipán (Temas de Hoy, 2009)

### Obres de ficció

* Relatos absurdos (Urano, 2006)
* Palabras bajo el mar (Alfaguara, 2006)
* El coleccionista de sonidos (Alfaguara, 2007)
* La historia que me escribe (Alfaguara, 2008)
* Mil millones de mejillones (Temas de Hoy, 2010)

## Premis

* Premi "Temas de Hoy" 2009, pel llibre El hombre que cambió su casa por un tulipán

## Referències

* ↑ HSM, Currículum de Fernando Trias de Bes (castellà)
* ↑ «Edición del martes, 03 enero 2012, página 26 - Hemeroteca - Lavanguardia.es». [Consulta: 31 desembre 2020].
* ↑ Salvetti & Llombart
* ↑ «Un ensayo sobre la crisis, de Trías de Bes, II 'Premio Hoy'» (en castellà). ElMundo.es, 28-04-2009. [Consulta: 9 desembre 2015].

## Enllaços externs

* Fernando Trias de Bes - Lloc web oficial
# ISPF

ISPF (Interactive System Productivity Facility) és un conjunt d'eines pel sistema operatiu d'IBM z/OS (MVS, OS/390) per a mainframes o ordinadors centrals. Inclou un editor de pantalla, la interfície d'usuari va ser comercialitzada a finals dels anys 80, incloent SPFPC.
Principalment dota al terminal IBM 3270 d'una interfície mitjançant panells. Cada panell pot incloure menús i diàlegs per executar les eines del TSO. Normalment aquests panells tan sols doten d'una interfície més amigable per realitzar les diferents tasques -- la major part dels panells executen les eines pròpies del sistema. És utilitzat freqüentment per manipular fitxers per mitjà del seu PDF (Product Development Facility) de manera més còmode.
El ISPF és ampliable i molt sovint és utilitzat com a interfície per altres aplicacions. Molts productes venuts pel sistema operatiu MVS utilitzen els menús de ISPF per accedir a les seves eines.

## Vegeu també

* Time Sharing Option

## Enllaços externs

* IBM: "ISPF for z/OS" (anglès)
* Link to ISPF-Aid, a suite of productivity tools for ISPF (anglès)
# Palhèrs

Palhèrs (en francès Pailhès) és un municipi francès, situat a la regió d'Occitània, departament de l'Arieja.

## Referències

* ↑ Toponímia occitana
# Centralia (Iowa)

Centralia és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 101 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Centralia tenia 101 habitants, 38 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 70,9 habitants per km².
Dels 38 habitatges en un 39,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 71,1% hi vivien parelles casades, en un 2,6% dones solteres, i en un 26,3% no eren unitats familiars. En el 15,8% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,66 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,7% tenia menys de 18 anys, un 4% entre 18 i 24, un 35,6% entre 25 i 44, un 19,8% de 45 a 60 i un 9,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 43.333 $ i la renda mediana per família de 52.917 $. Els homes tenien una renda mediana de 40.833 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 15.269 $. Entorn del 6,5% de les famílies i el 13,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Centralia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Centralia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Exline

Exline és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 191 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Exline tenia 191 habitants, 72 habitatges, i 49 famílies. La densitat de població era de 74,5 habitants/km².
Dels 72 habitatges en un 31,9% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,9% hi vivien parelles casades, en un 8,3% dones solteres, i en un 30,6% no eren unitats familiars. En el 23,6% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,65 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,16.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,4% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 26,7% entre 25 i 44, un 22% de 45 a 60 i un 14,1% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 22.019 $ i la renda mitjana per família de 19.792 $. Els homes tenien una renda mitjana de 23.750 $ mentre que les dones 19.444 $. La renda per capita de la població era d'11.896 $. Entorn del 29,8% de les famílies i el 27,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Exline». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Exline». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Geranials

Les geranials (Geraniales) són un ordre de plantes amb flor (Magnoliophyta). La família més gran d'aquest ordre són les geraniàcies, amb més de 800 espècies, també inclou altres petites famílies que conjuntament contribueixen amb molt poques espècies. La majoria de les geranials són plantes herbàcies, però hi ha algunes que són arbusts o petits arbres.
La importància econòmica de les geranials és petita. Algunes espècies del gènere Pelargonium són cultivades pels seus olis aromàtics que són emprats a la indústria de la perfumeria. Algunes poques espècies més, sobretot de geraniàcies, tenen interès per l'horticultura o la medicina.
Al sistema taxonòmic d'Engler-Prantl, actualment obsolet, l'abast d'aquest ordre era molt més gran i incloïa 14 famílies, 654 gèneres i 14.670 espècies extensament distribuïdes, algunes de les quals tenien importància econòmica (per exemple, la coca, els cítrics i l'arbre del cautxú).

## Taxonomia

L'actual sistema de classificació APG IV (2016) només reconeix dues famílies dins l'ordre de les geranials:
* Geraniaceae Juss.
* Francoaceae A.Juss.

## Referències

* ↑ Van de Kerke, S. «Exploring floral evolution in Pelargonium (Geraniaceae) linking shapes and macro-evolution» (en anglès), 2019. DOI: 10.18174/497382.
* ↑ «Geraniales» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 1 maig 2017. [Consulta: 11 juliol 2021].
* ↑ «Geraniales». A: Enciclopedia Salvat de la Ciencia y la Tecnología. Barcelona: Salvat, 1964.
* ↑ Byng et al., 2016, p. 17.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 5-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
# Walter Raymond Spalding

Walter Raymond Spalding (Northampton (Massachusetts), 22 de maig del 1865 - Cambridge (Massachusetts), 10 de febrer del 1962) fou un musicògraf, organista, director de cors i compositor musical estatunidenc.
Estudià al Harvard College i s'hi titulà el 1887, i a l'any següent es graduà a la universitat Harvard. Continuà la seva formació a París i Múnic. Destacà com a organista, director de cors i en l'ensenyança.
Començà a ensenyar música a la Universitat Harvard el 1895, i a partir del 1907 en fou professor d'harmonia; esdevingué catedràtic del departament de música, i romangué en el post i en el claustre fins al 1932. L'any 1912, i amb la col·laboració d'Edward Burlingame Hill i altres professors del departament, fundà la Harvard Musical Review, que subsistí fins al 1916, i impulsà decididament el "Paine Hall" de la universitat (inaugurat el 1914). També ensenyà al Radcliff College. Va escriure i publicar diverses obres teòriques.

## Obres

* Tonal counterpoint, 1904.
* Spalding, Walter; Foote, Arthur. Modern Harmony in its theory and practique, 1905.
* Spalding, Walter; Foote, Arthur. Music, an Art and a Language, 1920.

## Referències

* ↑ «Harvard Musical Association - Composer members». Arxivat de l'original el 2016-03-06. [Consulta: 2 abil 2016].
* ↑ «Walter R. Spalding» (en anglès). [Consulta: 2 abril 2016].
* ↑ «Presentació de l'edició completa de la "Harvard Musical Review"» (en anglès). [Consulta: 2 abril 2016].
* ↑ Brikmann, Reinhold; Bannatyne, Lesley. Harvard's Paine Hall. Musical Canon & the New England Barn. Cambridge (Massachusetts): Department of Music - Harvard University, 2010. Arxivat 2013-07-21 a Wayback Machine.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 758 ISBN 84-239-4557-X
# Parc Nacional de Rokua

El Parc Nacional de Rokua és el parc nacional més petit de Finlàndia, situat a la regió d'Ostrobòtnia del Nord. L'estació de tren més a prop és Utajärvi. En aquesta àrea creixen pinedes sobre sòl sorrenc i liquens que arriben als 12 cm d'alt. El parc conté tot de formacions geològiques que són resultat de l'acció de les glaceres, com drumlins, eskers, kettles, morrenes terminals etc.

## Enllaços externs

* «Plana web oficial» (en anglès). Arxivat de l'original el 2012-06-18. [Consulta: 13 juny 2012].
# Fredonia (Iowa)

Fredonia és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 251 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Fredonia tenia 251 habitants, 87 habitatges, i 64 famílies. La densitat de població era de 646,1 habitants/km².
Dels 87 habitatges en un 35,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 58,6% hi vivien parelles casades, en un 9,2% dones solteres, i en un 25,3% no eren unitats familiars. En el 24,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 9,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,89 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,4.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 32,3% tenia menys de 18 anys, un 6,8% entre 18 i 24, un 28,3% entre 25 i 44, un 21,9% de 45 a 60 i un 10,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 32 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 93,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.250 $ i la renda mediana per família de 28.750 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.625 $ mentre que les dones 18.125 $. La renda per capita de la població era de 15.380 $. Entorn del 7,6% de les famílies i el 6,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Fredonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Fredonia». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Club de Golf Sant Cugat

El Club de Golf Sant Cugat és el club de golf en actiu més antic de Catalunya, fundat el 1914 com a successor del «Barcelona Golf Club» de Pedralbes, fundat el 1912. El segon club de Catalunya va ser el de Sitges, que es va construir el 1922. Disposa d'un recorregut de divuit forats de par 70, camp de pitch-and-putt de nou forats, zona de pràctiques, gimnàs i piscina. El 1995 tenia 1.400 socis.
Té la seu a la masia de Can Móra.

## Història

La seva data exacta de creació no es coneix, però Magí Carrió, ex-gerent del club, va documentar la celebració en el club del primer Campionat de Catalunya en 1914, encara que la Guia de Campos de Golf publicada el 1928 ubica la seva inauguració el 1918. Fou constituït gràcies a la companyia Barcelona Traction Company, que construí la línia de ferrocarril Barcelona-Sabadell-Terrassa, que passava per Sant Cugat del Vallès. Els enginyers de la companyia reclamaren al director, Frederick Stark Pearson, un camp de golf on poder practicar, tenint en compte que el Barcelona Golf Club estava amenaçat d'expropiació.
Aquest encarregà a Harry Shaplan Colt el disseny del nou camp de golf. El primer president fou Charles Morgan. Conegut des del 1919 com «New Barcelona Golf Club» o “club dels anglesos”, el 1934 adquirí el nom de Sant Cugat Golf Club. Antonio Díaz fou el primer professional del club l'any 1935.
Durant la Guerra Civil fou utilitzat com a camp d'entrenament de l'exèrcit republicà. El 16 de març de 1937 el camp van ser confiscat pel Comitè pro Exèrcit Popular Regular que va instal·lar el Primer Camp d'Instrucció Premilitar de Catalunya, inaugurat per Lluís Companys el 21 de març de 1937.
El 1978 va pendre el nom actual. Va organitzar l'Obert del 1942 i del 1967, el Campionat d'Espanya per a professionals (1951, 1974), el Campionat d'Espanya de dobles (1949, 1952), el Campionat de Catalunya per a professionals (1969, 1970, 1977, 1979, 1984, 1996-2004), l'Open Sanyo del Circuit Europeu (1982), la Copa Puerta del Hierro (1983), l'Open del Vallès (2003, 2004), el Campionat d'Espanya APG (2004, 2005), el Catalonia Ladies World Match Play (2003), el Catalonia Ladies Masters (2004) i el Campionat APG Seniors (2005-08).
Alguns dels seus golfistes més destacats són Paula Martí, Ivó Giner, Nacho Feliu, Fernando Roca i Domingo Hospital.
El Govern de la Generalitat de Catalunya li va concedir la Creu de Sant Jordi l'11 d'abril de 2017.

## Referències

* 1 2 MOTA MUÑOZ, José Fernando «Milicians, reclutes i comissaris a Sant Cugat. El campament militar i l'Escola de Comissaris de Pins del Vallès (1937-1939)». , 19-05-2022.
* 1 2 3 4 «Club de Golf Sant Cugat». Enciclopedia Catalana.
* ↑ MOTA MUÑOZ, José Fernando. «Milicians, reclutes i comissaris a Sant Cugat. El campament militar i l'Escola de Comissaris de Pins del Vallès (1937-1939)». [Consulta: 19 maig 2022].
* ↑ «El Govern distingeix amb la Creu de Sant Jordi 29 personalitats i 24 entitats». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2017-05-16. [Consulta: 11 abril 2017].