OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Règim demogràfic modern

El règim demogràfic modern és la fase actual de l'evolució demogràfica dels països desenvolupats, caracteritzada per l'existència de taxes de natalitat i mortalitat molt baixes, cosa que provoca l'envelliment progressiu de la població i, en alguns països, una disminució de la població total.

## Referències

* ↑ Palomero Caro, Rafael i Pérez Rodríguez, Josep Maria: Histocard 2. Història contemporània de Catalunya i d'Espanya. Castellnou Edicions. Barcelona, abril del 2006. Col·lecció Minimanual, núm. 14. ISBN 84-9804-211-9. Plana 26.
# Gleneagle

Gleneagle és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 4.246 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Gleneagle tenia 4.246 habitants, 1.433 habitatges, i 1.289 famílies. La densitat de població era de 666,4 habitants per km².
Dels 1.433 habitatges en un 44,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 84,4% hi vivien parelles casades, en un 4% dones solteres, i en un 10% no eren unitats familiars. En el 8,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 3,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,96 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 30,3% tenia menys de 18 anys, un 4,6% entre 18 i 24, un 28% entre 25 i 44, un 29% de 45 a 60 i un 8,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 99,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 84.491 $ i la renda mediana per família de 88.434 $. Els homes tenien una renda mediana de 65.694 $ mentre que les dones 31.719 $. La renda per capita de la població era de 31.099 $. Cap de les famílies i el 0,2% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Gleneagle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Gleneagle». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Riu Txulim

El riu Txulim (en rus: Река Чулым), és un llarg riu rus localitzat a la Sibèria asiàtica, un afluent per la dreta del riu Obi en el seu curs alt. Té una longitud de 1.799km i porta una conca de 135.000km² (semblant en extensió a països com Grècia o Nicaragua).
El Chulym es forma a la confluència dels rius Bely Iyus i Cherny Iyus al Kuznetsk Alatau. El Chulym desemboca a l'Ob prop de Molchanovo. Les ciutats de Nazàrovo, Àtxinsk i Asino, i el poble de Komsomolsk es troben al Chulym. Els principals afluents són el Serezh, Uryup, Kiya i Yaya per l'esquerra i Bolshoy Uluy, Kemchug i Chichkayul per la dreta.
Administrativament, el riu Txulim discorre per l'óblast de Tomsk i el krai de Krasnoiarsk de la Federació de Rússia.

## Història

L'explorador suec Johan Peter Falk va assenyalar que els caçadors recol·lectors del segle XVIII vivien a la vora del riu Chulym.

## Referències

* 1 2 3 Чулым (река, приток Оби), Great Soviet Encyclopedia
* ↑ «Поиск по данным государственного водного реестра» (en rus). [Consulta: 10 març 2024].
* ↑ Sud (Soviètica, Enciclopèdia Soviètica), Gran Enciclopèdia Soviètica
* ↑ K. David Harrison (2007) Quan moren les llengües: l'extinció de les llengües del món i l'erosió del coneixement humà, pàg. 70-72, publicat per Oxford University Press US, ISBN 0-19-518192-1, 304 pàgines %22&pg=PA71]
# Sunman

Sunman és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 805 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sunman tenia 805 habitants, 319 habitatges, i 210 famílies. La densitat de població era de 307,7 habitants/km².
Dels 319 habitatges en un 35,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 47,3% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 33,9% no eren unitats familiars. En el 28,5% dels habitatges hi vivien persones soles el 15% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,52 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,05.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,1% tenia menys de 18 anys, un 10,6% entre 18 i 24, un 30,8% entre 25 i 44, un 15,5% de 45 a 60 i un 14% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 31 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 94,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 33.819 $ i la renda mediana per família de 44.167 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.179 $ mentre que les dones 24.107 $. La renda per capita de la població era de 14.828 $. Entorn del 6,6% de les famílies i el 9,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sunman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sunman». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Ramon Alsius Malagelada

Ramon Alsius i Malagelada (Banyoles, 1903-1977) fou un farmacèutic enamorat de la història i del paisatge. Dissenyà l'escut del Club Natació Banyoles, va ser un dels fundadors del Centre d'Estudis Comarcals de Banyoles i un dels grans fotògrafs de l'Estany de Banyoles.
Es llicencià en farmàcia el 1929 i obtingué la plaça de Banyoles l'any 1931 tot continuant la tasca del seu avi, en Pere Alsius i Torrent. Fou un expert analista, com ho demostra el fet que els seus coneixements foren bàsics per erradicar una epidèmia de tifus que assolà Banyoles.

## Club Natació Banyoles

Essent un estudiant a Barcelona compartí hores d'oci i esport amb altres joves banyolins i fou en el decurs d'aquestes converses que sorgí la idea de crear un club de natació semblant al Club Natació Barcelona, del que molts d'ells n'eren socis.
El 30 de desembre de 1925 un grup d'aquests joves es reuniren al cafè "La Dàlia" del carrer de la Canal número 17 de Banyoles, per tal de constituir formalment el Club Natació Banyoles. En aquesta trobada es constituí una primera junta, de la qual Ramon en formà part com a tresorer.
La segona reunió de junta va tenir lloc el 6 de febrer i d'aquesta en va sorgir la idea de convocar una mena de concurs per tal de trobar un escut que identifiqués el nou club. D'entre les propostes presentades, s'acceptà la dels germans Ramon i Joan Alsius, i que encara perdura avui en dia i que consistia en un nedador fent el salt de l'àngel i com a fons els colors del F.C.Barcelona.
La seva vinculació amb el Club fou molt llarga i tot i que l'any 1929, va presentar la seva dimissió irrevocable pels enfrontaments que hi havia amb la secció de futbol. A la dècada dels cinquanta s'hi tornà a involucrar arribant a formar part, a començaments dels anys seixanta, del nomenat "Senat", un grup de directius veterans, amb dret a veto, que eren els que havien de donar l'aprovació a qualsevol acció que es volgués dur a terme dins el Club i que garantí un bon equilibri en el Club entre la "força" dels joves i l'experiència dels "grans".

## Obra

* Unas consideraciones sobre nuestra economia. Article a la revista Cuadernos del Centro de Estudios Comarcales de Bañolas. Març 1948.
* Ramon Alsius. La poesia de l'estany. Rigau Editors. Girona, 2004.
* De les troballes romanes de Vilauba. Article escrit conjuntament amb en Jaume Butinyà Granés. Diari El Banyolí, 28 de febrer de 1932.
* Les troballes a Vilauba. Article escrit conjuntament amb en Jaume Butinyà Granés. Diari El Banyolí, març de 1932.

## Referències

* ↑ Abellan, Joan Anton «RAMON ALSIUS MALAGELADA I L'ESCUT DEL CLUB NATACIO BANYOLES». Els Colors del Pla de l'Estany, 94, 10-2017, pàg. 55.
* ↑ Massas Brucet, Emii. Fotografs i editors a les comarques de Girona (1839-1940). Diputació de Girona, 1998.
* ↑ «RAMON ALSIUS MALAGELADA I L'ESCUT DEL CLUB NATACIÓ BANYOLES». Joan Anton Abellan. [Consulta: 2 març 2015].
* ↑ «Homenaje a Ramon Alsius Malagelada». Horizontes, número 338, 30-11-1969, pàg. 3.
* 1 2 3 4 Abellan, Joan Anton «Gent del Club Natació Banyoles: Ramon Alsius Malagelada i l'escut del Club». Els Colors del Pla de l'Estany, 10-2007, pàg. 55.
# Salvador Llorac i Santis

Salvador Llorac i Santis (Creixell, 17 d'abril de 1944) és un historiador català, considerat un dels monografistes locals més importants del país. Presideix el Centre d'Estudis Sadurninencs.
El 1993, va publicar una monografia notable sobre Olesa de Bonesvalls. Més endavant, el 2009, va fer una xerrada a l'Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú com a investigador entorn dels castells medievals del Penedès. El 2010, va signar com a autor el llibre del 25è aniversari de l'Associació Catalana d’Enòlegs. El 2015, va publicar amb l'editorial El Cep i la Nansa El Pla del Penedès, la consolidació de la recerca de l'autor, que inclou la creació el 1971 d'un plànol i una guia de Vilanova i la Geltrú que van ser referents durant molts anys.
Una troballa destacada de Llorac és un document en llatí que certifica l'existència del castell de Subirats el 28 de febrer del 917. Es tracta de la primera referència existent tant del castell en si com de Subirats i del Penedès. També és recalcable la difusió que va fer a Sant Martí Sarroca, pòsit del temps dels fets del 4 de gener del 1714 a Sant Martí Sarroca. Concretament, va ser la primera població a llançar-se a les armes en el marc de la revolta de les quinzenades.
A més, ha escrit els llibres L’esperit de l’Ateneu Agrícola de Sant Sadurní d’Anoia i La postguerra en un municipi de l’Alt Penedès. Sant Sadurní d’Anoia (1939-1952) sobre Sant Sadurní d'Anoia, el segon acompanyat de Lluís Eroles.

## Referències

* ↑ «La història del sadurninenc que va donar nom a un poble de Califòrnia». el 3 de vuit, 10-06-2016. [Consulta: 10 abril 2023].
* 1 2 Cantador, Àngela. «Saber local, però amb visió global». Eix Diari, 01-11-2015. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «250 anys sent independents». Ara, 05-01-2014. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ Gurri Serra, Francesc. Catalunya de poble en poble. Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 1998, p. 60 (Cavall Bernat). ISBN 9788478269747 [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «“ELS CASTELLS MEDIEVALS DEL PENEDÈS”». Escola Politècnica Superior d'Enginyeria de Vilanova i la Geltrú, febrer 2009. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «25 anys de l’Associació Catalana d’enòlegs». VadeVi, 15-05-2015. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «Una setantena d’actes per commemorar els 1.100 anys del castell de Subirats». La Fura, 01-03-2017. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «Gener de 1714 a Sant Martí Sarroca». Candidatura d'Unitat Popular, 29-01-2014. Arxivat de l'original el 22 gener 2017. [Consulta: 10 abril 2017].
* ↑ «La presentació del llibre ‘L´esperit de l'Ateneu´ i la Creu de Sant Jordi, en només dos dies». Ajuntament de Sant Sadurní. [Consulta: 10 abril 2023].
* ↑ «El llibre sobre la postguerra a Sant Sadurní, dels historiadors locals Lluís Eroles i Salvador Llorach, desvela fets fins ara poc coneguts». Ajuntament de Sant Sadurní. [Consulta: 10 abril 2023].
# Sant Francesc (Retaule de Santa Bàrbara)

Aquesta versió de Sant Francesc de peu, que pertanyia al desaparegut Retaule de Santa Bàrbara, és una obra d'El Greco, amb àmplia col·laboració del seu obrador, que consta amb el número X-358 en el catàleg d'obres d'aquest pintor realitzat per Harold Wethey.

## Temàtica

Aquest quadre representa Sant Francesc d'Assís (Assís, 5 de juliol de 1182 - 3 d'octubre de 1226) un sant italià, fundador de l'orde franciscà i un segon orde, femení, conegut com el de les germanes clarisses. A més, és un dels primers autors literaris que fa servir la llengua italiana.

## Anàlisi

Oli sobre llenç; 138 x 56 cm.; Originàriament devia mesurar el mateix que el seu pendant del costat esquerre, perdent 2 centímetres en ser arrencat del retaule i tornat a emmarcar; Museu de Santa Cruz, Toledo.
Aquest llenç estava situat en el nínxol lateral dret de la predel·la del retaule, amb l'estàtua de Santa Bàrbara al centre, Sant Agustí a l'esquerra, i l'apòstol Jaume el Major a l'àtic.

## Vegeu també

* Sant Jaume el Major, pelegrí (Retaule de Santa Bàrbara)
* Sant Agustí (Retaule de Santa Bàrbara)

## Referències

* 1 2 Wethey, Harold E. Obra esmentada, p. 254.

## Bibliografia

* Wethey, Harold Edwin; El Greco y su Escuela (Volumen-II) ; Ediciones Guadarrama; Madrid-1967
* Frati, Tiziana; La obra pictórica completa de El Greco ; Noguer Rizzoli Editores; Milán-Barcelona-1970
* Gudiol, José; Doménikos Theotokópoulos, El Greco; Ediciones Polígrafa, S.A.; Barcelona-1982; ISBN 84-343-0031-1
# Spark Ar

Spark Ar és un programari de realitat augmentada creat per Facebook que permet la creació de filtres d'Instagram i màscares facials. En els últims anys s'ha produït un increment en l'ús d'aquests filtres degut, entre altres motius, a la facilitat que tenen els usuaris que s'hi inscriuen per a dur a terme aquestes màscares.
Per a formular aquests filtres no cal disposar de coneixements en programación ja que la pròpia pàgina de Spark Ar ofereix guies i tutorials amb els quals que en faciliten el procés de creació.
Entre les funcionalitats d'aquesta aplicació es troba la possibilitat que les empreses puguen trobar professionals que treballen en aquesta plataforma per a oferir serveis als seus clients.
# Taller Àuria

Taller Àuria SCCL és una cooperativa social d'Igualada sense ànim de lucre que té com a objectiu la integració laboral dels discapacitats.

## Referències

* ↑ «TALLER AURIA S.C.C.L - - Directori - Unió Empresarial de l'Anoia». [Consulta: 23 abril 2022].
* ↑ «Qui som – àuria grup». [Consulta: 23 abril 2022].
# Telmatoscopus calcaratus

Telmatoscopus calcaratus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba al Brasil: Santa Catarina.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Duckhouse, D. A., 1968. Psychodidae (Diptera, Nematocera) collected by Mr. Plaumann in Southern Brazil. Proceedings of the Royal Entomological Society of London. Series B, Taxonomy, 37: 29-40.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Bravo, F.; Souza, I., 2008. A new species of Telmatoscopus Eaton (Diptera, Psychodidae) from Brazil. Biota Neotrop., vol. 8, núm. 1.
* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.
# Straughn

Straughn és una població dels Estats Units a l'estat d'Indiana. Segons el cens del 2000 tenia 263 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Straughn tenia 263 habitants, 94 habitatges, i 73 famílies. La densitat de població era de 725,3 habitants/km².
Dels 94 habitatges en un 38,3% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 67% hi vivien parelles casades, en un 6,4% dones solteres, i en un 22,3% no eren unitats familiars. En el 21,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,8% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,3.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,4% tenia menys de 18 anys, un 9,1% entre 18 i 24, un 28,9% entre 25 i 44, un 20,2% de 45 a 60 i un 14,4% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 91 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.944 $ i la renda mediana per família de 33.906 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.500 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 13.693 $. Entorn de l'11,1% de les famílies i el 15,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Straughn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Straughn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Giacomo Fornoni

Giacomo Fornoni (Gromo, Bèrgam, 26 de desembre de 1939 - Rogeno, 26 de setembre de 2016) va ser un ciclista italià que fou professional entre 1961 i 1969.
El 1960, com a amateur, va prendre part en els Jocs Olímpics de Roma, en què guanyà una medalla d'or en la contrarellotge per equips, junt a Antonio Bailetti, Livio Trapè i Ottavio Cogliati.
Com a professional els seus èxits foren més discrets i sols destaca la victòria al Trofeu Baracchi de 1964.

## Palmarès

* 1960
** Medalla d'or als Jocs Olímpics de Roma en contrarellotge per equips
* 1964
** 1r al Trofeu Baracchi (amb Gianni Motta)
* 1968
** Vencedor d'una etapa de la Cronostafetta

### Resultats al Tour de França

* 1963. Abandona (8a etapa)
* 1965. 90è de la classificació general
* 1966. Abandona (10a etapa)

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1962. Abandona
* 1963. 80è de la classificació general
* 1965. 51è de la classificació general
* 1966. 81è de la classificació general

## Referències

* ↑ (italià) « ADDIO AL MAESTRO FORNONI, ORO DI ROMA '60 », sur tuttobiciweb.it, 27 setembre 2016

## Enllaços externs

* Fitxa de Giacomo Fornoni a sitiodeciclismo.net
* Fitxa de Giacomo Fornoni a museociclismo.it
# Telmatoscopus cuspiceps

Telmatoscopus cuspiceps és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: color marró clar; sutura interocular feblement arquejada; front amb una àrea rectangular pilosa i amb una projecció posterior que s'estén fins al marge superior dels ulls; palps amb el primer segment la meitat de llarg que el segon; antenes de 0,98-1,10 mm de llargària i 16 artells; tòrax sense patagi; ales d'1,30-1,42 mm de longitud i 0,47-0,52 d'amplada, amb clapes marrons a les cel·les costals i els extrems, R5 acabant a l'àpex; edeagus en forma de "Y".
* Femella: similar al mascle amb l'esternita núm. 8 en forma de "V" i formant fileres diagonals fetes de pèls densos; lòbuls apicals de la placa subgenital trapezoïdals; ales d'1,57 de llargada i 0,55 d'amplada.
* La seua grandària (més aviat petita), les ales tacades i els òrgans genitals de tots dos sexes diferencien aquesta espècie d'altres del mateix gènere ja conegudes.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines: Luzon i Mindanao.

## Referències

* ↑ Eaton, A. E., 1904. New Genera of European Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 40:55-59.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek, J., 1989. Contribution to the taxonomy of the genus Telmatoscopus Eat. (Diptera, Psychodidae). Acta Musei Nationalis Pragae. 44B:75-104.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Central City (Colorado)

Central City és una població dels Estats Units a l'estat de Colorado. Segons el cens del 2000 tenia 515 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Central City tenia 515 habitants, 261 habitatges, i 101 famílies. La densitat de població era de 105,2 habitants per km².
Dels 261 habitatges en un 17,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 26,8% hi vivien parelles casades, en un 8,8% dones solteres, i en un 61,3% no eren unitats familiars. En el 43,3% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,97 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,76.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 16,5% tenia menys de 18 anys, un 10,1% entre 18 i 24, un 34% entre 25 i 44, un 30,9% de 45 a 60 i un 8,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 39 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 115 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.921 $ i la renda mediana per família de 31.667 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.917 $ mentre que les dones 25.446 $. La renda per capita de la població era de 26.465 $. Entorn del 7,4% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Central City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 18 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Central City». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 18 juliol 2010].
# Subansiri

Subansiri és un gran riu d'Arunachal Pradesh que és un dels principals que forma el Brahmaputra. Des del seu naixement a les muntanyes de l'Himàlaia al Tibet corre en direcció est-sud-est. Passa per les muntanyes Miri i gira al sud cap a Lakhimpur a Assam fins a arribar al Brahmaputra. El riu és força ample, però es pot creuar per diversos ferris. Dona nom a dos districtes d'Arunachal Pradesh, Upper i Lower Subansiri.

## Vegeu també

* Sumdiri.

## Referències

* ↑ Wilson Hunter, Sir William; Sutherland Cotton, James; Sir Richard Burn, Sir William Stevenson Meyer. Great Britain India Office. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Oxford: Clarendon Press, 1908.
# Villa del Carmen

Villa del Carmen és una localitat de l'Uruguai, ubicada al sud del departament de Durazno. Té una població aproximada de 2.275 habitants, segons les dades del cens del 2004.
Es troba a 148 metres sobre el nivell del mar.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 2.368 | 2.410 | 2.208 | 2.284 | {{{5}}} |

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Egaña

Egaña és una localitat de l'Uruguai, ubicada al centre del departament de Soriano. Té una població aproximada de 900 habitants, segons les dades del cens de 2004.
Es troba a 101 metres sobre el nivell del mar.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 692 | 673 | 690 | 709 | {{{5}}} |

## Referències

* ↑ (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Can Puigdemir

Can Puigdemir és una masia del municipi de Vallgorguina (Vallès Oriental) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. La masia dona nom a una petita urbanització a l'entrada del poble.

## Descripció

És una masia de planta rectangular, de planta baixa i un pis. La coberta és a dues vessants. La façana és de composició simètrica, té un portal d'accés d'arc de mig punt amb dovelles de pedra i un altre de pedra però d'arc pla amb llinda. Algunes finestres són petites i d'arc de mig punt i altres són més grans i d'arc pla amb llinda. En una d'elles hi ha una cara esculpida.
Aquesta masia en un principi destinada als pagesos, es va convertir en un gran restaurant en una urbanització als afores del centre urbà. Tota ella ha sofert transformacions però l'aspecte exterior conserva encara la seva forma primitiva.
Des del 7 de setembre del 2020 aquest edifici acull l'Escola Waldorf de Vallgorguina.

## Referències

* 1 2 3 «Can Puigdemir». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 27 gener 2016].