OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Llista de peixos de Vermont

Aquesta llista de peixos de Vermont inclou 34 espècies de peixos que es poden trobar actualment a Vermont (Estats Units) ordenades per l'ordre alfabètic de llurs noms científics.

## A

* Alosa aestivalis
* Alosa pseudoharengus
* Ameirus nebulosus
* Ammocrypta pellucida

## C

* Channa argus
* Ctenopharyngodon idella
* Cyprinus carpio

## D

* Dorosoma cepedianum

## E

* Esox lucius
* Esox niger

## G

* Gymnocephalus cernua

## H

* Hypophthalmichthys molitrix
* Hypophthalmichthys nobilis

## L

* Lepomis gibbosus

## M

* Micropterus dolomieui
* Micropterus salmoides
* Morone americana
* Moxostoma valenciennesi

## N

* Neogobius melanostomus
* Notropis heterodon
* Notropis volucellus

## O

* Oncorhynchus mykiss
* Osmerus mordax

## P

* Perca flavescens
* Percina copelandi
* Proterorhinus marmoratus

## S

* Salmo salar
* Salmo trutta
* Salvelinus fontinalis
* Salvelinus namaycush
* Sander vitreus
* Scardinius erythrophthalmus

## T

* Thymallus arcticus
* Tinca tinca

## Referències

* ↑ Schmidt, R. E. i R. Morse, 2011. An historical record of Alewife (Alosa pseudoharengus) in Lake Champlain. Northeastern Naturalist, vol. 18 (núm. 2): 229-235.
* ↑ Facey, D. E., 1995. Status of the Eastern sand darter (Ammocrypta pellucida) in Vermont. Unpublished report to the Vermont Chapter of The Nature Conservancy. Montpelier, Vermont. August, 1995. 45 p.
* ↑ All fishes reported from Vermont, United States (contiguous states) - FishBase (anglès)
* ↑ Fish Commonly Found in Vermont's Waters Arxivat 2016-07-28 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Lake Champlain Basin - Aquatic Invasive Species Guide (anglès)

## Bibliografia

* Facey, D. E. i G. W. Labar, 1981. Biology of American eels in Lake Champlain, Vermont. Trans. Am. Fish. Soc. 110(3):396-402.
* Sullivan, S. M. P, Watzin, M. C i Hession, W. C., 2006. Influence of stream geomorphic condition on fish communities in Vermont, U.S.A. Freshwater Biology, 51: 1811–1826.
* Sullivan, S. M. P. i Watzin, M. C., 2009. Stream–floodplain connectivity and fish assemblage diversity in the Champlain Valley, Vermont, U.S.A. Journal of Fish Biology, 74: 1394–1418.
* Thompson, Z., 1842. History of Vermont, natural, civil, and statistical. 3 parts. Chauncey Goodrich, Burlington, Vermont. (i-iv) + 1-224 (part 1) + 1-224 (part 2) + 1-200 + (4) (part 3). (L'apartat sobre peixos es troba a les pàgines 127-151 -capítol 5- de la primera part).

## Enllaços externs

* Vermont Fish Identification - The Vermont Fish and Wildlife Department Arxivat 2015-09-05 a Wayback Machine. (anglès)
* Vermont Native Fish Species (anglès)
# Tomàs Mirambell i Maristany

Tomàs Mirambell i Maristany (el Masnou, Maresme, 1863 - Vigo, Galícia, 28 de maig de 1947) fou un capità mercant i empresari català establert a Vigo.
Nascut al Masnou (Barcelona), va arribar a Vigo amb prop de vint anys i es va establir a la ciutat per dedicar-se a la indústria d'efectes navals, amb la casa comercial Bertran i Mirambell. Es va integrar completament al teixit industrial i emprenedor de Vigo, creant-hi diverses indústries i essent membre i fundador de diverses entitats i associacions.
Va ser president de la Cambra de Comerç de Vigo entre 1924 a 1930. Va fundar l'Asociación General de Cultura, que va lluitar des de 1912 pel desenvolupament de la ciutat de Vigo. L'any 1927 va convocar les forces de la ciutat a una assemblea per constituir la Unión de Entidades Viguesas, precedent de l'actual Fundación ProVigo. També va participar en les iniciatives de creació del Banco de Vigo, o la Sociedad de Abastecimiento de Aguas. Va ser el fundador i president efímer del nou Círculo Mercantil. Va ser, també, membre de la Real Academia Galega. Va formar la primera comissió encarregada d'iniciar el projecte del tramvia, fins a arribar a la vicepresidència de la societat tramviària. Va patrocinar el monument "A la Marina Comercial Universal" de Monteferro.
Una de les seves prioritats era que Vigo es constituís en el port més important de l'Atlàntic. El seu interès per la indústria de la mar queda palès amb els reiterats intents per promoure una Exposició Internacional de la Pesca. També va contribuir amb els seus fons a la construcció de l'edifici del Club Náutico.
Va escriure en diaris com Faro de Vigo, El Pueblo Gallego o La Lucha. A la premsa expressava les seves idees galleguistes i alhora federalistes. No només va defensar el port i la pesca, sinó també la xarxa de comunicacions per terra amb Madrid i el foment i desenvolupament de la ciutat de Vigo.
En 1931 va ser nomenat president d'honor de la Cambra de Comerç de Pontevedra, Vigo i Vilagarcía de Arousa. Va ser nomenat fill adoptiu de Vigo pels seus esforços en el desenvolupament econòmic i comercial. Té carrers dedicats amb el seu nom a Baiona i Nigrán.
Es casà amb la masnovina Francesca Millet i Bertran i tingueren dos fills. Va morir als 85 anys a Vigo i està enterrat en un panteó del Cementiri de Pereiró (Vigo).

## Referències

* 1 2 3 MURAY, Joan. "Tomàs Mirambell i Maristany (El Masnou, 1863-Vigo, 1947) capità mercant, industrial, president de la Cambra de Comerç de Vigo, membre de múltiples associacions, fill adoptiu de Vigo" dins "Gent del Masnou", núm. 195, juliol 2003
* 1 2 3 "A Cámara de Tomás Mirambell" al web Cámara de Comercio de Pontevedra, Vigo y Vilagarcía de Arousa
* Giráldez Lomba, Antonio (2010). 200 memorias de Vigo p. 89. (castellà). Caixanova, Faro de Vigo i Alcaldía de Vigo. VG 955-2010.
# Orlando Morgan

Orlando Morgan (Manchester, 1865 - Londres, 16 de maig de 1956) fou un compositor i pedagog musical anglès.
En 1880, a l'edat de 15 anys, va ingressar a l'Escola Guildhall de Música. Com estudiant en el Guildhall, va guanyar la beca els Taylors mercantil i el premi Webster, convertint-se en un professor i examinador a l'escola a l'edat de 22 anys i en aquest càrrec i restà molts anys. El febrer de 1893, va guanyar el premi Yate per a la composició. En 1894, al Gran Concurs Internacional de Composició Musical a Brussel·les, Morgan va rebre la primera medalla d'or del 1r premi.
És autor de les cantates Ritella i Legend of Eloisa, de l'oratori The crown of thorns, tres sonates per a violí, balades per a piano i violí, cors, lieders, etc., i d'una col·lecció d'Exercises on the elements of music and harmony.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 36, pàg. 1080 (ISBN 84 239-4536-7)
# Congolapia bilineata

Congolapia bilineata és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes. Va ser identificat com a Tilapia bilineata el 1900 per Jacques Pellegrin. Els adults poden assolir fins a 18 cm de longitud total.
Es troba a Àfrica a la República Democràtica del Congo.

## Referències

* ↑ Pellegrin, Jacques «Cichlidés nouveaux de l'Afrique équatoriale» (en francès). Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle (Série 1), v. 6, núm 6, 1900, pàg. 275-278.
* 1 2 Sa-a, Pascualita; Musschoot, Tobias. «Congolapia bilineata (Pellegrin, 1900)» (en anglès). FishBase.

## Bibliografia

* Teugels, G.G. i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1991. Tilapia. p. 482-508. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
# Satyrichthys orientale

Satyrichthys orientale és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Descripció

* Fa 15,4 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 497 i 510 m de fondària al talús continental.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Nova Caledònia, la badia de Tosa (el Japó), el mar de la Xina Oriental, les illes Filipines, Austràlia i Indonèsia.

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1873. Ueber die Familie Triglidae, nebst einigen Worten über die Classification. Arch. Naturgeschichte v. 39 (núm. 1). 71-93.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Del Cerro, L. i D. Lloris, 1997. Gurnard fishes (Scorpaeniformes, Triglidae) from off New Caledonia, with description of five new species. p.91-124. A: B. Séret (ed.) Résultats des Campagnes MUSORSTOM. Mem. Mus. Natl. Hist. Nat. (MMNHN), 17(174), París.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia i German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.
# Stichaeus fuscus

Stichaeus fuscus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 7,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 8 i 75 m de fondària) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord-occidental: les aigües costaneres que s'estenen des del sud del mar d'Okhotsk (Hokkaido) i el sud de les illes Kurils fins al mar del Japó (Honshu) i la badia de Pere el Gran.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Reinhardt J. C. H., 1836. (Om den Islandske Vaagmaer.--Ichthyologiske bidrag til Grönlands fauna). Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1835-36. 8-12 .
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Miki, T. & S. Maruyama, 1986. New and rare stichaeid fishes from the Okhotsk Sea. Jpn. J. Ichthyol. v. 32 (núm. 4): 400-408.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* ↑ Japan Endemic Marine Fish Checklist (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Xenolumpenus longipterus

Xenolumpenus longipterus és una espècie de peix de la família dels estiquèids i l'única del gènere Xenolumpenus.

## Descripció

* La femella fa 11,48 cm de llargària màxima.
* 52-54 vèrtebres.
* 46-48 espines a l'aleta dorsal.
* 2 espines i 30 radis tous a l'aleta anal.
* 11 radis i 1-2 taques negres i grans a l'aleta pectoral.
* Aletes pèlviques amb els radis allargats i no ramificats.
* Presenta una taca rodona i negra a l'aleta caudal.

## Reproducció

Hom creu que té lloc a la tardor.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentopelàgic (entre 167 i 300 m de fondària) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic nord-occidental: les costes de la mar del Japó a l'illa de Hokkaido (el Japó).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 5 Shinohara, G. & Yabe, M., 2009. A new genus and species of prickleback (Perciformes: Stichaeidae) from Japan. Ichthyological Research, 56 (4): 394–399.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Shinohara, G., A. M. Shirai, M. V. Nazarkin i M. Yabe, 2011. Preliminary list of the deep-sea fishes of the Sea of Japan. Bulletin of the National Museum of Nature and Science (Ser. A). V. 37 (núm. 1): 35-62.
* ↑ Fish Species in Japan - FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Llista de peixos del llac Turkana

Aquesta llista de peixos del llac Turkana inclou les 59 espècies de peixos que es poden trobar al llac Turkana ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Alestes baremoze
* Alestes dentex
* Andersonia leptura
* Aplocheilichthys jeanneli
* Aplocheilichthys rudolfianus
* Auchenoglanis occidentalis

## B

* Bagrus bajad
* Bagrus docmak
* Barbus bynni bynni
* Barbus neumayeri
* Barbus stigmatopygus
* Barbus turkanae
* Brycinus ferox
* Brycinus macrolepidotus
* Brycinus minutus
* Brycinus nurse

## C

* Chelaethiops bibie
* Chrysichthys auratus
* Chrysichthys turkana
* Citharinus citharus citharus
* Citharinus citharus intermedius
* Clarias gariepinus

## D

* Distichodus niloticus

## G

* Gymnarchus niloticus

## H

* Haplochromis macconneli
* Haplochromis rudolfianus
* Haplochromis turkanae
* Hemichromis exsul
* Hemichromis letourneuxi
* Heterobranchus longifilis
* Heterotis niloticus
* Hydrocynus forskahlii
* Hydrocynus vittatus
* Hyperopisus bebe bebe

## L

* Labeo cylindricus
* Labeo horie
* Labeo niloticus
* Lates longispinis
* Lates niloticus
* Leptocypris niloticus

## M

* Malapterurus electricus
* Malapterurus minjiriya
* Micralestes elongatus
* Mochokus niloticus
* Mormyrus kannume

## N

* Neobola bottegoi
* Neobola stellae

## O

* Oreochromis niloticus niloticus
* Oreochromis niloticus vulcani

## P

* Polypterus bichir bichir
* Polypterus senegalus senegalus
* Protopterus aethiopicus aethiopicus

## R

* Raiamas senegalensis

## S

* Sarotherodon galilaeus galilaeus
* Schilbe uranoscopus
* Synodontis frontosa
* Synodontis schall

## T

* Tetraodon lineatus
* Tilapia zillii

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Duker, L. i L. Borre, 2001: Biodiversity conservation of the world's lakes: a preliminary framework for identifying priorities. LakeNet Report Series Number 2. Annapolis, Maryland, Estats Units.
* Hardman, M., 2008: A new species of Chrysichthys (Siluriformes: Claroteidae) from Lake Turkana, Kenya. Copeia 2008 (núm. 2): 25-36.
* Hopson, A. J. i J. Hopson, 1982: The fishes of Lake Turkana. Pp. 281-347. A Hopson, A.J. (ed.). Lake Turkana: A report on the findings of the Lake Turkana project, 1972-1975. Overseas Development Administration, Londres (Regne Unit). V. 1: i-ix + 1-347.

## Enllaços externs

* Turkana fish factory to be rehabilitated }(anglès)
* Fish production declining, warns government official (anglès)
* Lake Profile - Turkana (Lake Rudolf) Arxivat 2009-09-14 a Wayback Machine. (anglès)
# Pasquale Piacenza

Pasquale Piacenza (Casale Monferrato, Piemont, 1816 - 1888) fou un compositor italià.
Fou músic d'un regiment d'infanteria, del que arribà ser músic major. En ocasió de trobar-se el seu regiment destacat a Chambéry Piacenza va aprendre en aquesta ciutat la composició, tenint per professor a un tal Musso, que en aquell temps era mestre de capella de la catedral de la població. Entre les seves obres cal citar, cal citar les òperes:
* Il tribunal segreto, Marisella, que aconseguí gran èxit a Torí;
* Cipriano il sarto i Monaldesca, que també foren força aplaudides;
Havent estat nomenat director d'una companyia d'opereta en un teatre de Venècia, va escriure la música d'algunes operetes, com les titulades: L'Isola dei Tulipani, Le donne guerriere, Serafino il Mosso, etc.
També s'ocupà de literatura musical, i publicà: Cenni sulla fabbricazione degli strumenti di ottone i el poema musical humorístic Storia della famiglia semicromatica, del que se'n van fer diverses edicions. També deixà diverses poesies, algunes de caràcter burlesc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 44, pàg. 414 (ISBN 84-239-4544-8)
# Neodon lhozhagensis

Neodon lhozhagensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del sud-est del Tibet, on viu a altituds d'entre 2.800 i 4.000 msnm. Els seus hàbitats naturals són els boscos de bambú, els boscos de coníferes i els matollars. És un arvicolí gros, amb una llargada de cap a gropa de 110-130 mm i la cua de 50-65 mm. Té el pelatge dorsal de color negre-marró fosc i el ventral de color pissarra negrenc. El nom específic lhozhagensis significa ‘de Lhozhag’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Wang et al., 2024, p. 287.

## Bibliografia

* Wang, S.-Y.; Li, Y.-X.; Li, Q.; Song, W.-Y.; Wang, H.-J.; He, S.-W.; Otieno Onditi, K.; Khanal, L.; Li, X.-Y.; Chen, Z.-Z.; Jiang, X.-L. «A new species of mountain vole (Rodentia, Cricetidae, Neodon) from south Xizang, China» (en anglès). Zoological Research: Diversity and Conservation, 1, 4, 2024, pàg. 282-289. DOI: 10.24272/j.issn.2097-3772.2024.011.
# Saures

Els saures (Sauria) són un subordre de rèptils de l'ordre dels escatosos que agrupa les sargantanes, els dragons, els camaleons, les iguanes i els varànids, entre d'altres. Aquest subordre, que comprèn 2.700 espècies, és representat als Països Catalans per les famílies dels gecònids, lacèrtids, escíncids i ànguids.

## Morfologia

Cos allargat cobert amb escates còrnies i, de vegades, òssies, amb cintura escapular i pelviana. Dos parells de potes pentadàctiles ben desenvolupades, encara que hi ha algunes espècies que no en tenen (família dels ànguids i algunes espècies dels escíncids). Gairebé sempre tenen tres parpelles, que poden ésser transparents, una de les quals té funcions de membrana nictitant. Algunes espècies tenen ull parietal.

## Ecologia

Són animals terrestres que habiten en zones càlides, on romanen llargues estones prenent el sol. A l'estació desfavorable presenten hibernació.
Són inofensius i, als Països Catalans, només el llangardaix verd (Lacerta viridis) i el llangardaix comú (Lacerta lepida), poden produir mossegades perilloses.
Com a sistema de defensa tenen la fugida i la possibilitat de l'autoamputació de la cua, la qual poden desprendre amb molta facilitat per efecte d'una forta contracció muscular (i mentre el bellugueig de la cua distreu l'enemic, poden fugir) i la poden regenerar amb facilitat. Una cua regenerada es caracteritza per la manca dels anells regulars d'escates.
Mengen cucs o insectes vius, malgrat que alguns són frugívors i poden completar la dieta amb vegetals tendres.
Es reprodueixen des del mes de març fins al juny. Són animals ovípars (les femelles dipositen els ous en forats del sòl, els colguen i se'n desentenen totalment) però hi ha alguns representants que són ovovivípars com els escíncids.

## Referències

* ↑ Llorente, Gustavo: Els vertebrats de les zones humides dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col·lecció Conèixer La Natura, núm. 6, plana 66. Desembre del 1988, Barcelona ISBN 8473063546

## Enllaços externs

* Taxonomia (anglès)
# Colí de Califòrnia

El colí de Califòrnia (Callipepla californica) és una espècie d'ocell de la família dels odontofòrids (Odontophoridae) que habita praderies, boscos de roures i semideserts de l'oest d'Amèrica del Nord, des del sud de la Colúmbia Britànica i l'illa de Vancouver cap al sud, a través de l'oest dels Estats Units, fins al sud de Baixa Califòrnia. Introduït a molts indrets arreu el món.

## Referències

* ↑ «Colí de Califòrnia». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 8 març 2025(català)
# Passant de Puigdomènec

El Passant de Puigdomènec és un passant, o gual, del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
És en el sector més meridional del terme, al nord-est de la masia de Puigdomènec, en el lloc on el camí que mena a aquesta masia des de la cua de l'Embassament de Sant Quirze Safaja travessa el Tenes. És al capdavall de l'Obaga de Puigdomènec i a prop i a ponent de la Font de Puigdomènec.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* El Passant de Puigdomènec en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Passeig del Terrall (les Borges Blanques)

El Passeig del Terrall és un parc de les Borges Blanques (Garrigues) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.
És una zona verda situada al cor de la ciutat; el passeig compta amb jardins, amb una gran varietat de plantes i una arbreda que envolta dos llacs artificials on hi ha molts peixos, cignes i ànecs.
Dins del recinte hi ha la Casa de la Cultura (vegeu fitxa núm. 13900), el monument a la Sardana (vegeu fitxa núm. 13905), el monument al pagès de les Garrigues (vegeu fitxa núm. 13903), algunes arcades de l'antic Convent de les Carmelites (les Borges Blanques) (vegeu fitxa núm. 13906), el quiosc i una font o abeurador del segle XVIII/XIX (vegeu fitxa núm. 13904). Actualment és el centre d'esbarjo de la població.

## Història

En origen era una simple bassa als afores de la ciutat que s'abastia d'aigües pluvials i d'un aqüeducte. Tenia una funció bàsicament utilitària, era l'abeurador dels animals, proveïa d'agua l'únic molí de la ciutat i era usat com a terrera per bastir les parets de les cases.
Tot i ser un lloc de servei públic, a mitjan segle xix, es convertí en un centre d'interès per la població, i es va construir a un dels seus costats del passeig, anomenat de la Bassa. El 1863, neix la idea de tenir un passeig, amb finalitat d'esbarjo. Entre 1884 i 1894, l'ajuntament compra terrenys per eixamplar el passeig. D'aleshores ençà s'han anat fent constants reformes: creació de dues basses, plantació d'arbres, instal·lació de llum...

## Referències

* 1 2 3 4 «Passeig del Terrall». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 1r setembre 2015].
# Victor Pițurcă

Victor Pițurcă (Orodel, província de Dolj, Romania, 8 de maig de 1956) fou un futbolista romanès de la dècada de 1980 i entrenador de futbol.
Destacà com a jugador de Universitatea Craiova, Steaua i Racing Club de Lens. Fou internacional amb Romania entre 1985 i 1987.
Com a entrenador ha destacat a Steaua București, Universitatea Craiova, la selecció de Romania i a Al-Ittihad.

## Palmarès
### Steaua Bucarest

* Lliga romanesa de futbol: 1985, 1986, 1987, 1988, 1989
* Copa romanesa de futbol: 1985, 1987, 1988, 1989
* Supercopa d'Europa de futbol: 1986
* Copa d'Europa de futbol: 1985-86

## Referències

* ↑ Brown, Paul «Satan right little devil!». Daily Star, 10-06-2008 [Consulta: 16 març 2013].
* ↑ «Piturca este mandru de porecla Satana! Vezi de unde vine:», 01-03-2010. [Consulta: 25 agost 2015].
* ↑ Victor Pițurcă a National-Football-Teams.com (anglès)
* ↑ Perfil a romaniansoccer
* ↑ «Perfil a statisticsfootball». Arxivat de l'original el 2018-07-30. [Consulta: 30 juliol 2018].
* ↑ «Pițurcă and Romania part ways for third time». UEFA, 16-10-2014 [Consulta: 13 abril 2016].