OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Valamugil formosae

Valamugil formosae és una espècie de peix de la família dels mugílids i de l'ordre dels mugiliformes.

## Reproducció

És ovípar i els ous són pelàgics.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1948. A generic revision of the mugilid fishes of South Africa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 11) v. 14 (núm. 120) (1947). 833-843.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ Oshima, M., 1922. A review of the fishes of the family Mugilidae found in the waters of Formosa. Ann. Carnegie Mus. v. 13 (núms. 3-4): 240-259, Pls. 11-13.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chang, C.W. i W.N. Tzeng, 2000. Species composition and seasonal occurrence of mullets (Pisces, Mugilidae) in the Tanshui Estuary northwest Taiwan. J. Fish. Soc. Taiwan 27(4):253-262.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Lee, S.C., J.T. Chang i Y.Y. Tsu, 1995. Genetic relationships of four Taiwan mullets (Pisces: Perciformes: Mugilidae). J. Fish Biol. 46(1):159-162.
* ↑ Liu, C.-H. i S.-C. Shen, 1991. A revision of the mugilid fishes from Taiwan. Bull. Inst. Zool., Acad. Sin.30(4):273-288.
* ↑ Ni, I.-H. i K.-Y. Kwok, 1999 Marine fish fauna in Hong Kong waters. Zool. Stud. 38(2):130-152.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Family Mugilidae (Mullets). p. 655-656. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Harrison, I.J., 1995. Mugilidae. Lisas. p. 1293-1298. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guía FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma, Itàlia.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Districte de Nerac

El districte de Nerac és un districte francès del departament d'Òlt i Garona, a la regió de la Nova Aquitània. Té 7 cantons i 58 municipis. El cap és la sotsprefectura de Nerac.

## Cantons

* cantó de Castèlgelós
* cantó de Damasan
* cantó de Francescàs
* cantó de Hoalhés
* cantó de Lavardac
* cantó de Mesin
* cantó de Nerac

## Vegeu també

* Cantons de l'Olt i Garona
# Valentin Bakfark

Valentin Bakfark (Valentin Graew, Valentinus Greff Bakfark, Bálint Bakfark [ˈbaːlint ˈbɒkfɒrk] * 1507 o - més probable - 1527 Kronstadt / Transsilvània (llavors Hongria); † 15 d'agost de 1576 a Pàdua) fou un intèrpret de llaüt, compositor i musicòleg etno-alemany del Renaixement.
La seva fama es va estendre arreu de França i Itàlia, on entrà al servei de grans dignataris i famílies regnants. Fou protegit pel rei de Polònia Segimon II August, i pels emperadors Ferran I i Maximilià II, havent residit en les corts d'aquests dos sobirans.
Era considerat com el millors dels artistes del seu gènere, sent particularment apreciades les seves ensenyances, que concretà en els tractats Intabulatura (Lió, 1552); Premier livre de tablature de luth (París, 1564), i Harmoniae Musicae in usum testudinis (Cracòvia, 1565 i 1568).
Com a compositor deixà diversos Ricercari, que es distingeixen per la seva acabada factura.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 26, pàg. 924. (ISBN 84-239-4526-X)
* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 26, pàg. 1247 (ISBN 84-239-4526-X)
# Districte de Brageirac

El Districte de Brageirac és un dels quatre districtes del departament francès de la Dordonya, a la regió de la Nova Aquitània. Té 14 cantons i 159 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Brageirac.

## Cantons

* cantó de Bèlmont de Perigòrd ;
* cantó de Brageirac-1 ;
* cantó de Brageirac-2 ;
* cantó d'Aimet ;
* cantó de Sijac ;
* cantó de La Fòrça ;
* cantó de La Linda ;
* cantó de Lo Boisson de Cadonh ;
* cantó de Mont Pasièr ;
* cantó de Senta Alvèra ;
* cantó de Lo Sigolés ;
* cantó de Velinas ;
* cantó de Vila Amblard ;
* cantó de Vilafrancha de Lopchac.

## Vegeu també

* Cantons de la Dordonya
# Districte de Sarlat e la Canedat

El Districte de Sarlat e la Canedat és un dels quatre districtes del departament francès de la Dordonya, a la regió de la Nova Aquitània. Té 10 cantons i 122 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Sarlat-la-Canéda.

## Cantons

* cantó de Belvés ;
* cantó de Carluç ;
* cantó de Doma ;
* cantó del Buga ;
* cantó de Montignac ;
* cantó de Sent Cíbran ;
* cantó de Salanhac e Aivigas ;
* cantó de Sarlat e la Canedat ;
* cantó de Terrasson-Lavilledieu ;
* cantó de Vilafranca de Perigòrd.

## Vegeu també

* Cantons de la Dordonya
# Valentín Metón

Valentín Metón (Tafalla, Navarra, 1810 - Saragossa, Aragó, 1860) fou un compositor espanyol del Romanticisme. Rebé les primeres lliçons de música del mestre Nicolás Ledesma, en aquell temps mestre de capella i organista a Tafalla, i més tard, a Saragossa, estudià composició musical amb Antonio Ibáñez i l'orgue amb Ramón Ferreñac. En les oposicions a la plaça d'organista en la catedral de Pamplona assolí el segon lloc, i poc temps després de la d'Estella. El 1833 concorri a les oposicions d'organista del Pilar de Saragossa, aconseguint aquesta plaça, que desenvolupà fins a la seva mort. Cultiva el gènere religiós, i cap a mitjan segle xix figurava en la cresta de compositors.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 34, pàg. 1289 ISBN 84 239-4534-0
# Districte de Grassa

El Districte de Grassa és un dels dos districtes del departament francès dels Alps Marítims, a la regió de Provença-Alps-Costa Blava. Té 19 cantons i 62 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Grassa.

## Cantons

cantó d'Antíbol-Biòt - cantó d'Antíbol Centre - cantó de Lo Bar de Lop - cantó de Canha de Mar Centre - cantó de Canha de Mar Oest - cantó de Canes Centre - cantó de Canes Est - cantó de Lo Canet - cantó de Carròs - cantó de Corsegolas - cantó de Grassa Nord - cantó de Grassa Sud - cantó de Mandaluec-Canes Oest - cantó de Mogins - cantó de Sant Auban - cantó de Sant Laurenç de Var-Canha de Mar Est - cantó de Sant Valier - cantó de Valàuria-Antíbol Oest - cantó de Vença

## Vegeu també

* Cantons dels Alps Marítims
# Districte de Niom

El Districte de Niom (nom occità, en francès Nyons) és un dels tres districtes del departament francès de la Droma. Té 11 cantons i 142 municipis, el cap del districte és la sotsprefectura de Niom.

## Cantons

* cantó de Lo Bois dei Baroniás
* cantó de Dieulofet
* cantó de Grinhan
* cantó de Marçana
* cantó de Montelaimar-1
* cantó de Montelaimar-2
* cantó de Niom
* cantó de Pierlata
* cantó de Remusat
* cantó de Sent Paul de Tricastin
* cantó de Sederon

## Vegeu també

* Cantons de la Droma
# Valèria Khomiakova

Valèria Dmítrievna Khomiakova, rus: Валерия Дмитриевна Хомякова, (Moscou, 1914 - Óblast de Saràtov, 6 d'octubre de 1942) fou una militar soviètica, pilot de la Força Aèria Soviètica abans i durant la Segona Guerra Mundial.

## Biografia
### Abans de la Guerra

Nascuda l'any 1914 a Moscou en una família d'enginyers químics, fou una pilot acrobàtica de renom juntament amb Raïssa Beliàieva i Ievguénia Prokhorova. Van fer diverses demostracions d'acrobàcies aèries davant de milers de persones al camp d'aviació de Touchino de la capital russa.

### Durant la Guerra

Quan va esclatar la Segona Guerra Mundial, es va integrar a la Força Aèria Soviètica, concretament al 586è Regiment de Caces, part integrant del Grup d'Aviació núm. 122. La nit del 24 de setembre de 1942 fou abatuda per un bombarder Ju-88 sobre Saràtov. Uns dies més tard, el 6 d'octubre, en circumstàncies poc clares. Després de la seva primera victòria en combat aeri, la primera del 586è Regiment de caça, se la va enviar el 29 de setembre a Moscou per rebre els honors. Tant punt va tornar, als pocs dies, esgotada pel viatge, va ser assignada immediatament a la guàrdia nocturna.
Ielena Karakorskaia i Iekaterina Polulina van fer constar la impossibilitat de poder navegar en aquelles condicions. Tot i així, el 5 d'octubre de 1942 la major Tamara Kazarinova va ordenar el vol i, sense ajuda de la il·luminació adequada, es va estavellar i va morir. Oficialment es va informar de la defunció com a mort en combat i ningú se'n va preocupar. Això no obstant, tothom sabia que es tractava d'una mort per manca de diligència de la major Kazarinova i fou després d'aquest tràgic succés que el general Mikhaïl Gromadin va decidir rellevar-la del càrrec i va ordenar al tinent Aleksandr Ossipenko que obrís una investigació sobre la seva mort. Poc després, Ossipenko transferí la major Kazarinova dins del seu personal i cap investigació es va acabar obrint.

## Referències

* ↑ (anglès) BNET - Stalin's Falcons: the 586th Fighter Aviation Regiment - women pilots - Excerpt | Minerva: Quarterly Report on Women and the Military

## Bibliografia

* Cruz, Alberto. Las brujas de la noche. El 46 Regimiento «Taman» de aviadoras soviéticas en la II Guerra Mundial (en castellà). Madrid: La Caída editorial, 2013 (col. Aída Lafuente). ISBN 978-11-070351-2-6.
# Districte de Saint-Jean-de-Maurienne

El Districte de Saint-Jean-de-Maurienne és un dels tres districtes del departament francès de la Savoia, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Compta amb sis cantons (Aiguebelle, Chambre, Lanslebourg-Mont-Cenis, Modane, Saint-Jean-de-Maurienne, Saint-Michel-de-Maurienne) i 62 municipis. El cap cantonal és la prefectura de Saint-Jean-de-Maurienne.
# Districte de Belley

El Districte de Belley és un dels quatre districtes del departament francès de l'Ain, a la regió d'Alvèrnia-Roine-Alps. Té 9 cantons i 107 municipis, el cap cantonal és la sotsprefectura de Belley.

## Cantons

cantó d'Ambérieu-en-Bugey - cantó de Belley - cantó de Champagne-en-Valromey - cantó d'Hauteville-Lompnès - cantó de Lagnieu - cantó de Lhuis - cantó de Saint-Rambert-en-Bugey - cantó de Seyssel - cantó de Virieu-le-Grand

## Vegeu també

* Cantons de l'Ain
# Vandellia beccarii

Vandellia beccarii és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco i rius de la Guaiana.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1846. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-huitième. Suite du livre dix-huitième. Cyprinoïdes. Livre dix-neuvième. Des Ésoces ou Lucioïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 18. i-xix + 2 pp. + 1-505 + 2 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Di Caporiacco, L., 1935. Spedizione Nello Beccari nella Guiana Britannica. Monit. Zool. Ital. v. 46 (núm. 3): 55-70.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H., 1920: Limits of the genera Vandellia and Urinophilus. Science (new series) v. 51 (núm. 1322): 441.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pellegrin, J., 1909: Les poissons du genre Vandellia C. V. Bulletin de la Société philomathique de Paris (10th Série) v. 1 (núms. 4-6): 197-204.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Vandellia sanguinea

Vandellia sanguinea és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.
Els adults poden assolir 8,4 cm de longitud total. És un peix d'aigua dolça i de clima tropical. Es troba a Sud-amèrica a les conques dels rius Amazones, Orinoco i Essequibo.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H., 1917. Descriptions of sixteen new species of Pygidiidae. Proc. Am. Philos. Soc. v. 56: 690-703.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eigenmann, C. H., 1920: Limits of the genera Vandellia and Urinophilus. Science (new series) v. 51 (núm. 1322): 441.
* Pellegrin, J., 1909: Les poissons du genre Vandellia C. V. Bulletin de la Société philomathique de Paris (10th Série) v. 1 (núms. 4-6): 197-204.
# Vanderhorstia auropunctata

Vanderhorstia auropunctata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1949. Forty-two fishes new to South Africa, with notes on others. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 2 (núm. 14). 97-111.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tomiyama, I., 1955. Notes on some fishes, including one new genus and three new species from Japan, the Ryukyus and Pescadores. Jpn. J. Ichthyol. v. 4 (núms. 1/2/3): 1-15.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Estació de Camarles-Deltebre

Mapa sinòptic línia R16 :
Camarles-Deltebre és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al nord de la població de Camarles a la comarca del Baix Ebre. L'estació es troba a la línia Tarragona - Tortosa/Ulldecona i hi tenen parada trens de la línia R16 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operats per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Tortosa, tram inclòs al Corredor Mediterrani, va entrar en servei l'any 1865 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia Ferroviària d'Almansa a València i Tarragona (AVT) entre Tarragona i l'Aldea.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 3.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Serveis regionals de Rodalies de Catalunya :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| Tortosa | L'Aldea - Amposta | | L'Ampolla - el Perelló | Barcelona-Estació de França Barcelona-Sant Andreu Comtal |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R16». Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2012-01-13. [Consulta: 23 febrer 2012].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Vanderhorstia kizakura

Vanderhorstia kizakura és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 3,49 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 30-60 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó: les Illes Ryukyu i la costa sud-occidental de Shikoku.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1949. Forty-two fishes new to South Africa, with notes on others. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 2 (núm. 14). 97-111.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Iwata, Shibukawa & Ohnishi. 2007. Bulletin of the National Museum of Nature and Science, Ser. A, Suppl., (1): 185-205.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Vanderhorstia longimanus

Vanderhorstia longimanus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu fins als 110 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1949. Forty-two fishes new to South Africa, with notes on others. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 2 (núm. 14). 97-111.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Weber, M., 1909. Diagnosen neuer Fische der Siboga-Expedition. Notes Leyden Mus. v. 31 (note 4): 143-169.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Vanderhorstia nannai

Vanderhorstia nannai és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 0-15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Palau i les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith J. L. B., 1949. Forty-two fishes new to South Africa, with notes on others. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 12) v. 2 (núm. 14). 97-111.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Winterbottom, R. & A. Iwata & Kozawa, T., 2005. Vanderhorstia nannai, a new species of burrow-associated goby from Palau and the Philippines (Pisces: Gobiidae). aqua 9(3): 109-114.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Tylochromis jentinki

Tylochromis jentinki és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des de Gàmbia fins a Ghana.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. 1920. A revision of the African cichlid fishes of the genus Tylochromis. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 5 (núm. 26): 163-169.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Steindachner, F. 1894. Die Fische Liberia's. Notes Leyden Mus. v. 16 (núms. 1-2, Note 1): 1-96, Pls. 1-4.
* Stiassny, M. L. J. 1989. A taxonomic revision of the African genus Tylochromis (Labroidei, Cichlidae); with notes on the anatomy and relationships of the group. Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 258: 1-161.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Districte de Confolent

El Districte de Confolent és un dels tres districtes del departament del Charente, a la regió de la Nova Aquitània. Té 9 cantons i 141 municipis, el cap del districte és la sotsprefectura de Confolent.

## Cantons

* Cantó d'Aigre
* Cantó de Chabanès
* Cantó de Champanha Molton
* Cantó de Confolent Nord
* Cantó de Confolent Sud
* Cantó de Mansle
* Cantó de Montembuòu
* Cantó de Ruffec
* Cantó de Sent Claud
* Cantó de Villefagnan

## Referències

* ↑ «Arrondissement de Confolens (163)» (en francès). INSEE. [Consulta: 18 desembre 2022].
* ↑ «Arrondissements et cantons en Charente» (en francès). Prefectura del Charente. [Consulta: 18 desembre 2022].

## Vegeu també

* Cantons de la Charente
# Districte de Châtellerault

El Districte de Châtellerault és un dels tres districtes del departament francès de la Viena, a la regió de la Nova Aquitània. Té 12 cantons i 96 municipis. El cap del districte és la sotsprefectura de Châtellerault.

## Cantons

cantó de Châtellerault-Nord - cantó de Châtellerault-Oest - cantó de Châtellerault-Sud - cantó de Dangé-Saint-Romain - cantó de Lencloître - cantó de Loudun - cantó de Moncontour (Viena) - cantó de Monts-sur-Guesnes - cantó de Pleumartin - cantó de Saint-Gervais-les-Trois-Clochers - cantó de Les Trois-Moutiers - cantó de Vouneuil-sur-Vienne

## Vegeu també

* Cantons de la Viena
# Districte de Poitiers

El Districte de Poitiers és un dels tres districtes del departament francès de la Viena, a la regió de la Nova Aquitània. Té 15 cantons i 87 municipis. El cap del districte és la prefectura de Poitiers.

## Cantons

cantó de Lusignan - cantó de Mirebeau - cantó de Neuville-de-Poitou - cantó de Poitiers-1 - cantó de Poitiers-2 - cantó de Poitiers-3 - cantó de Poitiers-4 - cantó de Poitiers-5 - cantó de Poitiers-6 - cantó de Poitiers-7 - cantó de Saint-Georges-lès-Baillargeaux - cantó de Saint-Julien-l'Ars - cantó de La Villedieu-du-Clain - cantó de Vivonne - cantó de Vouillé

## Vegeu també

* Cantons de la Viena
# Varicorhinus pellegrini

Varicorhinus pellegrini és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 21,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S. 1836. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Mus. Senckenberg, Abhandl. Beschr. Naturg. v. 2 (núm. 1). 1-28.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.