OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# The Lizards

The Lizards és una banda de punk rock de Barcelona que fa música en anglès, formada com a trio de dones el 2007 per Carla Santacreu, que toca la guitarra, el 2015 es van incorporar Judith Jordan al baix i Edgar Beltri a la bateria.

## Discografia

* Stalking the Prey (Kaiowas Records, 2011)
* Road To Anywhere (Adrenaline Fix, 2015)
* Inside Your Head (Adrenaline Fix/Beast Records, 2019)
* Fake reality (Adrenaline Fix, 2022)

## Referències

* ↑ Benavides, Luis. «"A medida que grabas discos siempre hay más presión"» (en castellà). Mondo Sonoro, 08-03-2019. [Consulta: 27 agost 2023].
* ↑ «The Lizards: "Nos caracteriza la contundencia, pero queríamos explorar nuevos sonidos”» (en castellà). Rock FM. [Consulta: 27 agost 2023].
# San Leon (música)

San Leon és un grup de música de Barcelona de música pop, rock, rumba flamenca i folk, amb influències africanes i caribenyes, format a principis de l'any 2009. El seu primer disc, del 2010, va ser Bit & Pieces, que van presentar a la sala Sidecar.
L'origen del grup és d'Aldo Comas, un emprenedor a qui li agrada viatjar que el 2005 va crear el grup El Guisante Mágico amb els músics que després anirien al grup Extraperlo. Després de perdre la seva mare i altra gent propera, Comas va emprendre un viatge a l'Amèrica del Sud. El nom del grup surt d'un poble que hi ha entre Mèxic i els Estats Units que ha passat per moltes catàstrofes en forma d'huracans. A més de Comas (veu i guitarra acústica), formen el grup Andrés Pérez (veu, teclats i percussió), Arnau Obiols (bateria), Jordi Moraleda (baix) i Miquel Mestres (guitarra elèctrica). Entre d'altres, participà en el Bam Barcelona del 2010.

## Referències

* 1 2 Europa Press «La banda San León lleva hoy a Valladolid sus divertidos ritmos 'afrobeat' mezclados con sonidos pop, salsa y rock». 20 minutos, 20-05-2011 [Consulta: 14 juliol 2014].
* ↑ SE «San León, un territorio sonoro cosmopolita». El Periódico de Aragón, 25-03-2011 [Consulta: 14 juliol 2014].
* ↑ Redacció «San León + Verkeren». Time Out, 10-09-2011 [Consulta: 14 juliol 2014].
* ↑ Ballbè, Bibiana «Aldo Comas: «Volar serà ‘mainstream’»». ARA, 01-05-2014 [Consulta: 14 juliol 2014].
* 1 2 «San Leon». Bam Barcelona. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 14 juliol 2014].
* ↑ Redacció «El viatge vital del Guisante a San Leon». Catalunya Ràdio, 16-04-2010 [Consulta: 14 juliol 2014]. Arxivat 14 de juliol 2014 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2014-07-14. [Consulta: 14 juliol 2014].

## Enllaços externs

* Entrevista a Catalunya Ràdio
* Entrevista a RTVE
* Concert a RTVE
* Videoclips de San Leon
# Vetas

Vetas és un municipi del departament de Santander, Colòmbia i forma part de la Província de Soto. És un dels municipis més antics de Santander, puix la seua fundació -ocasionada per la seua riquesa aurífera- se realitzà en l'etapa inicial de la colonització.

## Història

Vetas fou descoberta en l'any 1551 per l'alemany Ambrosio Alfinger.

### Època precolombina

Els antics habitants del territori Miner i Agrícola de Vetas eren l'ètnia Indígena dels Suras; comunitat fronterera i emparentada amb els Chitareros i els Guanes. L'aclaparadora riquesa de minerals, especialment d'or, definí la predilecció d'aquests indígenes per la mineria. D'aquest lloc eixí la matèria primera que els Muiscas utilitzaren per al seu excel·lent art orfebre.
# La Redòrta

La Redòrta (en francès La Redorte) és un municipi de França de la regió d'Occitània, al departament de l'Aude.
# Mine!

Mine! (presentat com MiNE!) va ser un grup de música pop de Barcelona. Va formar part de l'escenari d'indie pop de la ciutat de 2005 fins a 2013.
El 2005 els barcelonins Bernat Sànchez, Albert Rams, Ricardo Malo i Oriol Romaní van fundar el grup Mine!. El grup va guanyar el concurs Sona9 de 2009, després de publicar el seu primer disc l'any previ. La primavera de 2009 va presentar el segon disc, El cavall de l'emperador, abans l'EP Selva de mar la tardor vinent, de nou a la petita discogràfica Yellow Gate Records.
El 2010 va aconseguir un contracte amb Música Global. A la tardor del mateix any va publicar l'àlbum Un brindis pel nen androide, sota una producció liderada per Ricky Falkner i amb sonoritats a l'estil seixantera de cara de The Beatles i també del punk de The Smiths. Va presentar l'EP Les maresmes maleïdes a la tardor de 2011, i en aquest temps el grup es va descriure com a la primera línia del pop català.
El desembre del 2012 van publicar l'àlbum La fi del món, aquesta vegada amb una producció en mans de Pere Jou (Quart Primera). Es va convertir en l'últim disc de la banda, que la tardor de 2013 va anunciar una aturada indefinida de les seves activitats, després de la gira de l'any. Després de la dissolució del grup, els seus integrants han format part de grups com Falciots Ninja, Murdoc o Alavedra.

## Discografia

* Villa Antonieta (The Yellow Gate, 2008)
* El cavall de l'emperador (The Yellow Gate, 2009)
* Selva de mar (EP, The Yellow Gate, 2009)
* Un brindis pel nen androide (Música Global, 2010)
* Les maresmes maleïdes (EP, Música Global, 2011)
* La fi del Món (Música Global, 2012)

## Referències

* 1 2 3 «Un brindis pel nou disc de Mine!». Enderrock.cat, 27-09-2010. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ «Final Sona Nou 2009». Enderrock, 11-11-2009. [Consulta: 9 març 2014].
* ↑ «Mine!, als núvols». Enderrock.cat, 30-10-2012. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ Enderrock.cat «Enderrock.cat: Mine! celebra els dos últims concerts». Enderrock.
* ↑ «Mine! s'aturen». Enderrock.cat, 12-09-2013. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ «Estrenamos el videoclip de "Deliri" de Falciots Ninja (y los entrevistamos)» (en castellà), 02-02-2018. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ «Entrevista a Murdoc por el lanzamiento de "Deprimix, Placalt, Malin" | Popchild.com» (en castellà), 22-10-2016. [Consulta: 22 febrer 2021].
* ↑ «El Qüestionari: Alavedra.». lanovaescena.cat, 17-04-2019. [Consulta: 22 febrer 2021].
# Districte de Begusarai

El districte de Begusarai és una divisió administrativa de Bihar a la divisió de Munger, amb capital a Begusarai. El 1870 es va crear la subdivisió de Begusarai dins el districte de Munger i el 1972 va adquirir rang de districte. La superfície és de 1918 km² i la població el 2001 de 2.342.989 habitants.
Administrativament està format per cinc subdivisions:
* Begusarai
* Manjhaul
* Ballia
* Bakhari
* Teghara
Formen també el districte 18 blocks de desenvolupament, 257 Panchayats i 1229 pobles.
# Rafael Guàrdia i Granell

Rafael Guàrdia i Granell fou un editor i comerciant de música. Va estar actiu a Barcelona entre el 1878 i el 1902. Als seus començaments de l’entitat dirigida per ell solia figurar com “Guardia Rabassó i Cía” i estava ubicada al passatge Bacardí, des d’on va passar més tard a un altre local situat a la rambla de Sant Josep, “junt a la Virreina”.
El 1895 va establir també una sucursal a Saragossa. El seu magatzem va ser un dels més importants de la ciutat i el 1895 ja havia publicat més de set-centes partitures, en les que estan representats tots els gèneres i estils característics de l’època. El 1902 va desaparèixer com a editor independent i tant el seu catàleg editorial com el local on es domiciliaven van passar a engrossir el patrimoni de la societat "Sindicato Musical Barcelonés Dotesio", creada per l’editor Luis Dotesio, qui va dur a terme una gran operació de concentració d’empreses del sector a tot Espanya.
La seva filla estava casada amb el popular músic Clifton Worsley, pseudònim de Pedro de Astort, responsable el 1901 d’un negoci de venda de pianos a la ciutat comtal. Més tard va aparèixer també un establiment de gravat i estampa de música a càrrec de José Guardia de Astort, molt probablement relacionat amb aquesta família de comerciants i editors catalans.

## Referències

* ↑ GOSÁLVEZ LARA, Carlos José «Guardia, Rafael». Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002.
# Tecumseh (cabdill shawnee)

Tecumseh (1765-1813) fou el líder dels shawnee i un dels més importants cabdills indis de finals del segle xviii i principis del XIX, el nom del qual vol dir "jo travesso el camí" o "una pantera llençant-se sobre la seva presa". De jove havia combatut amb Little Turtle i Blue Jacket, a qui substituí com a cap del Consell Indi degut al seu prestigi com a cap militar. Des del 1793 va intentar una confederació de tribus que tingués un protectorat anglès a la zona d'Ohio, emparada en les visions del seu germà Laulesika o Tenkswatawa, el profeta. Però mentre visitava els creek per convèncer-los que s'unissin a la Confederació, el seu germà atacà els nord-americans i fou vençut a Tippecanoe el 1811, de manera que es va desfer. Va ajudar els anglesos en la Guerra del 1812 i va morir lluitant en la batalla de Thames el 1813.
Fou el primer cabdill amerindi del nord que plantejà la qüestió de l'autodeterminació índia, raó per la qual ha estat reivindicat per l'AIM i el moviment indi posterior.

## Bibliografia

S'han escrit nombroses biografies de Tecumseh, però moltes són plenes d'errors i mitologia. — R. David Edmunds.
* Dowd, Gregory Evans. A Spirited Resistance: The North American Indian Struggle for Unity, 1745-1815. Baltimore: Johns Hopkins University Press, 1992.
* Edmunds, R. David. Tecumseh and the Quest for Indian Leadership. Boston: Little Brown, 1984.
* Gilbert, Bill. God Gave us This Country: Tekamthi and the First American Civil War. New York: Atheneum, 1989.
* Sugden, John. Tecumseh: A Life. New York: Holt, 1997.

## Enllaços externs

* (anglès) Biografia al Dictionary of Canadian Biography Online
* (anglès) "The Family of Tecumseh", assaig acadèmic de Noel Schutz, PhD.
* (anglès) Tecumseh!, el drama.
# Insectotròpics

Insectotròpics és una companyia artística creada l'any 2011 a Barcelona.

## Espectacles

* Març de 2012: presenten el seu primer espectacle "La Caputxeta Galàctica" a Barcelona que va ser acollit positivament. A consceqüència d'això, l'Ajuntament de Barcelona els va demanar una adaptació infantil d'aquest que va ser presentat al festival Món Llibre.
* Setembre de 2013: estrenen "Bouazizi", un espectacle que va comptar amb la co-producció de Fira de Tàrrega i TNT – CAET Terrassa.
* Desembre de 2013: gala de la Nit de Santa Llúcia que va comptar amb la col·laboració del coreògraf Pere Faura, l'escenògraf Jordi Queralt i el dramaturg Esteve Soler.
* Setembre 2015: estrena de "Compra'm" que va ser la inauguració de la Fira de Tàrrega

## Referències

* ↑ «L'Increible Viatge de la Caputxeta Galàctica - Escena Familiar». Escena Familiar.
* ↑ «Bouazizi a RECOMANA.CAT». Arxivat de l'original el 2018-11-29. [Consulta: 28 novembre 2018].
* ↑ CCMA «La 63a Nit de Santa Llúcia, a TV3 i TV3alacarta». CCMA.
* ↑ FiraTàrrega. «Compra'm - Espectacle inaugural - Insectotròpics - FiraTàrrega». [Consulta: 28 novembre 2018].
# Baitarani

Baitarani és un riu de l'Índia a Orissa. És el Styx de la mitologia hindú. Abans del 1947 servia de frontera entre els principats de Keunjhar i Morbhanj i entre el primer i el districte de Cuttack i entre aquest districte i el districte de Balasor.
Neix a les muntanyes Guptaganga, a Gonasika, al districte de Keonjhar, i corre a l'est; en una petita part forma la frontera amb Jharkhand. Entra a la plana i forma la zona deltaica d'Akhuapada. Després de 360 km de recorregut desaigua al golf de Bengala poc després d'haver-se unit al Brahmani per formar el Dhamra a la proximitat de Chandabali. Té 65 afluents, 35 per l'esquerra i 30 per la dreta i rega 42 blocks en 8 districtes. Els afluents principals són el Salandi o Salnadi i el Malai, i les principals ciutats a la seva riba són Anandapur, Olokh i Chandbali.
Hi ha algunes rescloses al riu i al seu principal afluent el Salandi, que serveixen per regar 61.920 hectàrees. Hi ha altres rescloses previstes per regar 1000 km². El riu provoca sovint inundacions com les del 2005 que van afectar els districtes de Jajpur, Keonjhar i Bhadrak.

## Referències

* ↑ Hunter, Sir William Wilson. The Imperial Gazetteer of India (en anglès). Londres: Trübner & co., 1885.
* ↑ «Rain lashes Orissa, normal life disrupted» (en anglès). The Hindu, 30-06-2005. [Consulta: 11 març 2011].
# Membruggen

Membruggen (en Limburguès Mummerke) és un nucli del municipi de Riemst a la província de Limburg a Bèlgica, regat pel Molenbeek, un afluent del Dèmer. El 2006 tenia uns 804 habitants.
Es troba al costat de l'antiga via romana Tongeren-Nimega i s'han trobat artefactes gal·loromans i restes d'una vil·la. El primer esment escrit data de 1365 quan era un feu del comtat de Loon passà al principat de Lieja. El 1766 el comte i prebost del captítol de Lieja de Borchgrave adquirí els drets feudals.
Després del 1794, durant l'ocupació francesa el poble va esdevenir un municipi. El 1815 va ser atorgat al Regne Unit dels Països Baixos i el 1830 a Bèlgica. El 1971 va integrar-se en una entitat nova anomenada Elderen, resultat de la fusió de Ketsingen, Genoelselderen i 's Herenelderen. Ja el 1977 aquest fusió va desfer-se i el poble passà a Riemst.

## Economia

El poble és un nucli agrícola i residencial a Haspengouw. Des del 1910 compta amb una fàbrica de maons, que aprofiten l'argila rica en calç omnipresent.
* Església d'Hubert
* Monument a les víctimes de la primera guerra mundial
* El rierol del Molenbeek
* Panorama del carrer Zagerijstraat

## Lloc d'interès

* Els prats humits a prop de la font del Molenbeek

## Referències

* ↑ «Web del municipi de Riemst». Arxivat de l'original el 2008-09-27. [Consulta: 28 març 2009].
* ↑ Toeristische en culturele gids voor alle steden en dorpen in Vlaanderen, Tielt, Lannoo, 2007, ISBN 978-90-209-59635, pàgina 995 (en neerlandès)
* ↑ «Membruggen», Brussel, Onroerend Erfgoed, 2005, (en català: Fitxa de l'institut del patrimoni immoble de Flandes)
# Cacciaguida

Cacciaguida degli Elisei (Florència, vers 1091-Palestina, vers 1148) va ser un croat florentí, rebesavi de Dante Alighieri.
Se sap que nasqué a Florència i és mencionat en documents posteriors datats de 1189 i 1201. La resta de la informació coneguda de Cacciaguda prové a través del seu descendent Dant, que el fa aparèixer al Paradís a la seva Divina Comèdia.
A la Comèdia, Dant es troba a Cacciaguda al cinquè cel, on es troben les ànimes dels difunts que van combatre a favor de Déu (càntics XV-XVII).

## Referències

* ↑ Jay Ruud. Critical Companion to Dante. Infobase Publishing, 2008, p. 196–. ISBN 978-1-4381-0841-4.
* ↑ Rachel Jacoff. The Cambridge Companion to Dante. Cambridge University Press, 15 febrer 2007, p. 114–. ISBN 978-0-521-84430-7.
* ↑ Richard Lansing. The Dante Encyclopedia. Taylor & Francis, 11 febrer 2011, p. 288–. ISBN 978-1-136-84971-8.
# Casa Napoleon

La Casa Napoleon és un edifici situat a la Rambla, 18 de Barcelona, catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C). El desembre del 1896 s'hi va inaugurar el primer cinematògraf de Barcelona, que va funcionar fins al 1910. Actualment, acull el Frontó Colom, un equipament esportiu.

## Història i descripció

El 1891, el fotògraf Antonio Fernández Soriano (Albacete, 1827-Barcelona, 1916), dit Napoleon, va demanar permís per a enderrocar les cases de la Rambla de Santa Mònica, 15 i 17, i reconstruir-les de nova planta, segons el projecte de l'arquitecte Francesc Rogent i Pedrosa. El nou edifici, destinat a estudi fotogràfic i residència familiar, ocupava un gran espai a l'interior d'illa, que havia pertangut al Círculo Ecuestre, i fou inaugurat el de 3 juliol del 1893.
Té planta baixa i quatre pisos, amb una façana d'estil neoplateresc. A l'estudi hi destacava la galeria de ferro i vidre en forma d'hemicicle. Els vidres de la part superior eren de color blau i uns tendals hi permetien controlar l'entrada de llum natural. El 1900, Josep Puig i Cadafalch fou l'encarregat de reformar la galeria i el pati.
El 1941, l'edifici fou reformat per a instal·lar-hi el Frontó Colom, el que va suposar la desaparició dels relleus que ornamentaven les obertures de la planta baixa, inspirats en la desapareguda Casa Gralla, així com la barana de forja de la balconada del principal.
Entre 1990 i 1992, amb motiu dels Jocs Olímpics, va patir una nova intervenció a càrrec dels arquitectes Sílvia Farriol i Anna Soler. L'interior va ser enderrocat completament i es va construir un nou frontó de 30x36 m, amb sis crugies de 6 m d'amplada i 13 m d'alçada. La façana nord, que dona a la plaça de Joaquim Xirau, es va realitzar en gran part en vidre per a permetre la visió des de l'exterior.

## Referències

* ↑ «ANTIGA CASA A.F. DIT NAPOLEÓN (ACTUAL FRONTÓ COLÓN)». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* ↑ DDAA, 2011, p. 41-47.
* ↑ Anuario-Riera, 1896, p. 416.
* 1 2 3 4 DDAA, 2011, p. 29.
* 1 2 «Casa Napoleó (Frontó Colom)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* ↑ «Antonio Fernandez. Rambla de Santa Mónica 15-17. Obres d'interior a la casa». Q127 Foment 2168 AB. AMCB, 31-01-1900.
* ↑ «Frontó Colom». Arquitecturacatalana.cat.

## Vegeu també

* Casa Taberner

## Bibliografia

* DDAA. De Daguerre al cinematògraf. Els fotògrafs Napoleon al Frontó Colom (catàleg de l'exposició). Departament de Cultura. Generalitat de Catalunya, 2011.

## Enllaços externs

* «Casa Napoleó (Frontó Colom)». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
# Vendas Novas

Vendas Novas és un municipi portuguès, situat al districte d'Évora, a la regió d'Alentejo i a la subregió de l'Alentejo Central. L'any 2004 tenia 11.957 habitants. Limita a l'est amb Montemor-o-Novo, al sud amb Alcácer do Sal, a l'oest amb Palmela i al nord-oest amb Montijo. El municipi es va crear el 1962. Abans era una freguesia de Montemor-o-Novo.

## Població

Població do concelho de Vendas Novas (1970 – 2004) :
| 1970 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 8587 | 10933 | 10476 | 11619 | 11957 |

## Freguesies

* Landeira
* Vendas Novas
# Museumplein

La Museumplein és una plaça de la ciutat d'Amsterdam als Països Baixos. La plaça es coneix com a "Museumplein" perquè quatre museus es troben al voltant de la plaça, així com la sala de concerts:
* El Rijksmuseum
* El Museu Van Gogh
* El Stedelijk Museum
* Museu del Diamant.
* Concertgebouw
La plaça va ser construïda en 1999 per Sven-Ingvar Andersson. S'utilitza per esdeveniments com festivals, celebracions i manifestacions diverses.
Inclou espais d'estacionament subterrani i un supermercat subterrani. A l'hivern, l'estany pot transformar-se en una àrea de patinatge sobre gel artificial.
# Mação

Mação és un municipi portuguès, situat al districte de Santarém, a la regió del Centre i a la subregió de Pinhal Interior Sul. L'any 2004 tenia 7.763 habitants. Es divideix en 8 freguesias. Limita al nord-est amb Proença-a-Nova, a l'est amb Vila Velha de Ródão i Nisa, al sud amb Gavião, al sud-oest amb Abrantes, a l'oest amb Sardoal i Vila de Rei i al nord-oest amb Sertã.

## Població

Població del concelho de Mação (1801 – 2004) :
| 1801 | 1849 | 1900 | 1930 | 1960 | 1981 | 1991 | 2001 | 2004 |
| 1.724 | 6.823 | 15.525 | 18.806 | 19.045 | 12.234 | 10.060 | 8.442 | 7.763 |

## Freguesies

* Aboboreira
* Amêndoa
* Cardigos
* Carvoeiro
* Envendos
* Mação
* Ortiga
* Penhascoso
# Llinatge (biologia)

Un llinatge en evolució és una seqüència d'individus, que formen una línia de descendents. Les noves espècies són el resultat directe de l'especiació des d'una espècie ancestral immediata. Els llinatges són subagrupacions de l'arbre filogenètic. Els llinatges són sovint determinats per tècniques de filogènia molecular.

## Representacions filogenètiques dels llinatges

Els llinatges es visualitzen normalment com a subgrups d'un arbre filogenètic. Per exemple, l'arbre de la figura mostra la separació de la via en tres llinatges ancestrals: bacteris, arqueus i eucariotes. En conseqüència un llinatge és una branca d'aquest arbre. Els arbres filogenètics es creen normalment a partir de comparació de seqüències d'ADN, ARN o de proteïnes. Les seqüències de diferents individus es recullen i es quantifiquen per similituds o diferències. Processos matemàtics s'usen per a la clusterització de dades individuals per similitud.
De la mateixa manera que un mapa és una aproximació a escala de la geografia real, un arbre filogenètic és una aproximació de la completa realitat de les relacions de l'evulució. Per exemple, en la fingura 1, el llinatger sencer dels animals s'ha reduït a una senzilla branca de l'arbre. Tanmateix, això és tan sols una limitació degut a l'espai. Teòricament, es podria generar un arbre real i complet arbre per a tots els organismes vivents o per qualsevol seqüència d'ADN.

## Referències

* ↑ «Understanding Evolution, Glossary of Terms». Arxivat de l'original el 2017-12-01. [Consulta: 25 maig 2008].
# Karlijn Swinkels

Karlijn Swinkels (Handel, 28 d'octubre de 1998) és una ciclista neerlandesa de carretera que actualment corre per a l'equip UAE Team ADQ en categoria UCI Women’s WorldTeam.
Ha estat campiona del món júnior en contrarellotge.

## Palmarès
### Carretera

* 2016
** Campiona del món de ciclisme en contrarellotge júnior
* 2019
** Vencedora d'una etapa a la Volta a Burgos
* 2023
** 1a a la Volta a la Semois i vencedora de dues etapes
* 2024
** 1a al Gran Premi de Valònia
** 1a a la Volta a la Semois
* 2025
** 1a al Trofeu Oro in Euro

### Resultats a les Grans Voltes
#### Giro d'Itàlia

* 2022: 79a posició
* 2023: 85a posició

#### Tour de França

* 2022: 33a posició
* 2023: 76a posició
* 2024: 39a posició

#### Volta a Espanya

* 2024: 36a posició

## Referències

* ↑ «https://www.uci.org/rider-details/98571» (en anglès). UCI. [Consulta: 7 desembre 2024].
* ↑ «Swinkels takes Junior ITT title in Qatar» (en anglès). thepeninsulaqatar, 10-10-2016. [Consulta: 7 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Fitxa a procyclingstats.com
* Fitxa a firstcycling.com
# Comarca de Santander

La Comarca del Santander és una comarca de Cantàbria. Està limitada a l'oest per la comarca del Besaya, al sud amb la del comarca dels Valles Pasiegos, a l'est amb la de comarca de Trasmiera i al nord limita amb el Mar Cantàbric. És de caràcter clarament industrial i urbà, està constituïda pel mateix municipi de Santander (capital de la comarca), i l'arc de la badia i al sud fins al municipi de Penagos i la Serra de la Matanza. La població total de la comarca arriba a la xifra de 262.595 habitants, segons dades de l'INE de l'any 2007 (veure taula). Segons les dades del mateix any, els seus tres nuclis més poblats, de major a menor, són: Santander (181.802), Camargo (30.663) i Piélagos (17.681). I els tres nuclis menys poblats, de menor a major, són: Penagos (1.679), Villaescusa (3.481) i Miengo (3.986).
Cap destacar que una porció d'aquesta comarca juntament amb part de la comarca del Besaya, forma l'àrea metropolitana de Santander-Torrelavega. Aquesta conurbació està formada principalment per ambdues ciutats, però que al costat de les localitats i municipis confrontants constituïx un important àrea de serveis i indústria, que en la llista de les àrees metropolitanes que sobrepassaven en 2007 els 300.000 habitants en Espanya, ocupa la 21a posició
A pesar que ja existeix una llei de comarcalització de Cantàbria, aquesta encara no ha estat desenvolupada per tant la comarca no té entitat real.

## Municipis de la comarca

* El Astillero
* Camargo
* Miengo
* Penagos
* Piélagos
* Santa Cruz de Bezana
* Santander
* Villaescusa

## Galeria d'imatges

* Catedral de Santander.
* Platja de Cuchía a Miengo.
* Palau dels Festivals a Santander.
* Platja d'Usgo a Miengo.
* Panoràmica de la Badia de Santander.
* Panoràmica de la ciutat de Santander.
* Platja d'El Sardinero.

## Referències

* ↑ "AUDES">Projecte Audes Arxivat 2009-02-03 a Wayback Machine.. Dades de població oficials de l'INE (01-01-2005). Reial Decret 1358/2005, de 18 de novembre. (Dades de conurbació per a Madrid, Barcelona, València i Sevilla. Dades d'área metropolitana per a la resta)
* ↑ «Llei 8/1999, de 28 d'abril, de comarques de la Comunitat Autònoma de Cantàbria.». Arxivat de l'original el 2009-12-12. [Consulta: 19 maig 2008].