OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Marc Martí Totxo

Marc Martí Totxo (Alaior, 14 de maig de 1531 $^{(Gregorià)}$ - Ciutadella de Menorca, 14 de novembre de 1617) va ser un teòleg, Paborde de Menorca.

## Biografia

Nascut en una família benestant, Marc Martí va estudiar teologia i es va llicenciar el 1557 per la Universitat de València.
Amb l'assalt a Ciutadella de Menorca per part de la flota otomana liderada per Pialí Baixà l'any 1558, el conegut com any de sa desgràcia part de la seva família és deportada a Constantinoble.
L'any 1560 Marc Martí va ser nomenat a la Universitat de Menorca per promoure peticions al Rei Felip II, i de la mateixa manera l'any 1563 va viatjar a la capital otomana, Constantinoble, per negociar l'alliberament d'uns 4.000 presoners de Menorca. A Constantinoble aconseguí, amb moltes dificultats, alliberar a uns vuitanta presoners. Durant l'acció va ser acusat d'espia i empresonat, però va aconseguir fugir. Marc Martí va tornar a Espanya a principis de 1565.
El Rei Felip II el va reconèixer pels seus serveis nomenant l'any 1565 a Marc Martí Totxo Paborde de Menorca, i esdevingué la màxima autoritat de l'illa, que aleshores pertanyia a la Diòcesi de Mallorca. En els anys següents, Marc Martí es va convertir en una de les figures més importants de l'Església Catòlica Romana a Menorca. A més de Paborde i rector de Santa Maria de Ciutadella, també fou comissari insular de la Inquisició i Vicari General del bisbe de Mallorca.
Amb motiu del tercer centenari de la seva mort, l'any 1917, el municipi d´Alaior el va nomenar Fill Il·lustre, i va adquirir un quadre a l'oli que el representa i que es troba al saló de plens de l'Ajuntament d´Alaior.

## Referències

* 1 2 «Marc Martí i Totxo | enciclopedia.cat». [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ «Marc Martí Totxo: l’home i el seu temps». [Consulta: 28 juny 2023].
* ↑ Martí Camps, Fernando. Els llinatges dels menorquins. Ciutadella de Menorca: Col·lectiu Folklòric Ciutadella, 1990-1991, p. 11. ISBN MH 127-1991.
* ↑ «Inventari de bens artístics de l'Ajuntament d´Alaior, secció pintura a l'òli - pàgina 8». Ajuntament d´Alaior. [Consulta: 28 juny 2023].
# Grayling (Alaska)

Grayling és una població dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2007 tenia 174 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Grayling tenia 194 habitants, 51 habitatges, i 37 famílies La densitat de població era de 6,9 habitants/km².
Dels 51 habitatges en un 47,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,1% hi vivien parelles casades, en un 19,6% dones solteres, i en un 25,5% no eren unitats familiars. En el 21,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,9% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,8 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 4,39.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 46,4% tenia menys de 18 anys, un 6,2% entre 18 i 24, un 22,7% entre 25 i 44, un 18,6% de 45 a 60 i un 6,2% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 20 anys. Per cada 100 dones hi havia 100 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 116,7 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 21.875 $ i la renda mitjana per família de 18.750 $. Els homes tenien una renda mitjana de 21.250 $ mentre que les dones 21.250 $. La renda per capita de la població era de 7.049 $. Aproximadament el 62,1% de les famílies i el 64,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Grayling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Grayling». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Segimon Riera

Segimon Riera (Vic, província de Barcelona, 1821 - Paniqui, illes Filipines, 1864) fou un religiós i missioner català.
Pertanyent a la coneguda nissaga osonenca dels Riera, era besoncle del conegut industrial Josep Riera i Puntí (1885-1949), i als vint-i-dos anys sol·licità i aconseguí ser admès en el Real Colegio de Santo Domingo d'Ocaña, on l'any següent professà el seu investiment (24 de setembre de 1843, com a fill de la província del Santísimo Rosario de les Filipines.
Destinat a les Missions quan amb prou feines mitjançava la seva carrera, sortí de Cadis amb la missió de 1848, i ordenat sacerdot a penes arribat a Manila, fou el mateix any 1848 destinat a la casa de Cabagan, al Cagayán, i dos anys més tard, l'1 de setembre de 1850, traslladat a la província de Pangasinán, i va romandre en aquesta per espai de set anys, des del 4 de desembre de 1854, en què fou nomenat vicari de Girona, fins al 7 d'octubre de 1861, en què el destinaren a Manila.
No ocupà tot aquest temps el mateix càrrec, perquè des del 1856 era rector d'Asingán. Elegit prior de Sant Domènec de Manila per aquestes dates, no acceptà el priorat i amb prou feines guarit de les seves xacres que motivaren la seva crida a Manila, assolí ser enviat de bell nou a les doctrines de Pangasinán com a vicari de Villasis el 24 d'agost de 1862, sent traslladat a Paniqui pel capítol provincial el 1863 i assistint als empestats va contraure la malaltia de la qual va morir.
Es lloen de Segimon Riera els dots d'organitzador i les grans obres empreses en els pobles que administrava.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 51, pàg. 525 ISBN 84-239-4551-0
# Strawn (Illinois)

Strawn és una població dels Estats Units a l'estat d'Illinois. Segons el cens del 2000 tenia 104 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Strawn tenia 104 habitants, 42 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 286,8 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 40,5% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50% hi vivien parelles casades, en un 11,9% dones solteres, i en un 31% no eren unitats familiars. En el 28,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 21,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,48 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,07.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 29,8% tenia menys de 18 anys, un 9,6% entre 18 i 24, un 26,9% entre 25 i 44, un 16,3% de 45 a 60 i un 17,3% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 35.625 $ i la renda mediana per família de 42.000 $. Els homes tenien una renda mediana de 32.292 $ mentre que les dones 14.688 $. La renda per capita de la població era de 14.424 $. Cap de les famílies i el 2,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Strawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 5 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Strawn». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Antiga masoveria de la Virreina

L'antiga masoveria de la Virreina és un edifici situat als carrers de Torrijos i de Sant Lluís de la Vila de Gràcia (Barcelona), catalogat com a bé amb elements d'interès (categoria C).

## Història i descripció

Quan el germà del Virrei Amat comprà els terrenys i alguns sectors construïts per a edificar-hi la nova torre de Gràcia, hi anava aparellada aquesta masoveria, d'un tal Francesc Soler. Segons un inventari, hi havia una fassina per a la fabricació d'aiguardent, amb un celler amb bótes de 6 i 7 càrregues, dos de 9 i altres de més petites. També hi havia cinc habitacions, una alcova, taules, cadires, catifes i un llit. Al costat de la casa hi havia una capella amb altar, un petit cor i ornaments religiosos.
Amb els anys, aquest edifici ha acabat per tenir caràcter de torre senyorial, i va ser col·legi de Religioses de la Presentació. La façana presenta diversos balcons i un portal quadrat, amb planta baixa, dos pisos i golfes.

## Referències

* ↑ «Antiga Masoveria de la Virreina». Catàleg de Patrimoni. Ajuntament de Barcelona.
* 1 2 3 «La Torre Petita». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
# Happy Valley (Alaska)

Happy Valley és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 489 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Happy Valley tenia 489 habitants, 196 habitatges, i 131 famílies La densitat de població era de 2,1 habitants/km².
Dels 196 habitatges en un 28,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 57,1% hi vivien parelles casades, en un 4,6% dones solteres, i en un 32,7% no eren unitats familiars. En el 22,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 6,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,49 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,94.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 22,3% tenia menys de 18 anys, un 8,4% entre 18 i 24, un 24,7% entre 25 i 44, un 31,5% de 45 a 60 i un 13,1% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 42 anys. Per cada 100 dones hi havia 118,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 122,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.139 $ i la renda mediana per família de 40.156 $. Els homes tenien una renda mediana de 47.917 $ mentre que les dones 20.469 $. La renda per capita de la població era de 19.377 $. Aproximadament el 10,9% de les famílies i el 17,5% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Happy Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Happy Valley». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Thomas Britton

Thomas Britton (Rushden, 14 de gener de 1644 - Clerkenwell, 27 de setembre de 1714) fou un promotor musical anglès.
Era l'amo d'una carboneria a Londres i la seva extremada afecció a la música el feu dedicar, sense mestre, a l'estudi d'aquesta, sense abandonar la seva primitiva professió. Arribà a posseir una nombrosa i escollida biblioteca musical, especialment d'autors antics, que, a la seva mort, fou venuda a bon preu, i organitzà el primer concert públic a Londres. En la rebotiga de la seva llar, s'hi reunien els millors afeccionats de la ciutat per escoltar a Händel, Banister, Pepusch, Dubourg i altres il·lustres artistes.

## Referències

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 896. (ISBN 84-239-4509-X)
# Alwilkinsita-(Y)

L'alwilkinsita-(Y) és un mineral de la classe dels sulfats.

## Característiques

L'alwilkinsita-(Y) és un sulfat de fórmula química Y(UO₂)₃(SO₄)₂O(OH)₃(H₂O)₇·7H₂O. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2016. Químicament es troba relacionada a la sejkoraïta-(Y), sent el segon mineral sulfat d'uranil amb itri conegut actualment. Juntament amb la bijvoetita-(Y) i la kamotoïta-(Y), minerals carbonats, constitueixen el petit grup de sals naturals d'itri i urani. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta a la mina Blue Lizard, a Chocolate Drop, al districte de White Canyon, al Comtat de San Juan (Utah, Estats Units), l'únic indret on ha estat trobada.

## Referències

* ↑ «Alwilkinsite-(Y)» (en anglès). Mindat. [Consulta: 5 novembre 2016].
# Maria Cemeli

Maria Cemeli (Lleida, 1964) és una artista lleidatana. Va estudiar a l'Escola de decoració d'interiors DIAC-IADE de Lleida. Més endavant es va llicenciar en història de l'art per la Universitat de Lleida i en Belles Arts per la Universitat de Toulouse-Le Mirall. Ha treballat diferents llenguatges artístics com la pintura, el gravat o l'escultura i ha desenvolupat gran part de la seva carrera artística a França, tot i que actualment (2016) resideix a Lleida. El 2016 va guanyar el XIII Premi de Pintura Francesc Gimeno.

## Exposicions individuals destacades

* 2016 - Campos de Amor. Museu de Tortosa.
* 2011 - Fuga de línies, Institut d'Estudis Ilerdencs.
* 2008- La ville habite ton coeur, elle est ton coeur. Centre Cultural La Mercè. Girona.
* 2005- Nuage Chantier. Le Gran Cordel. Rennes
* 2002- Rotterdam.la.nuit. Espai públic de Rotterdam
* 1997- Arquitectura del sentiment. Museu de Sant Joan. Lleida

## Referències

* ↑ Rodalies R2. Figueres: Museu de l'Empordà, 2008.
* ↑ www.empatica.net, Empatica ::. «L'artista lleidatana Maria Cemeli guanya el XIII Premi de Pintura Francesc Gimeno | Museu de Tortosa». www.museudetortosa.cat. [Consulta: 10 desembre 2016].
* ↑ «Maria Cemeli: “Tinc mobilitat, però sobretot mobilitat mental" | Surtdecasa.cat». Surtdecasa.cat, 31-03-2016.
* ↑ «Lleida: Fuga de línies de Maria Cemeli a l'IEI». Bonart.
* ↑ «Fuga de Línies». Institut d'Estudis Ilerdencs, 2011. [Consulta: 10 desembre 2016].
# Halibut Cove

Halibut Cove és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 35 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Halibut Cove tenia 35 habitants, 18 habitatges, i 12 famílies La densitat de població era d'1,7 habitants/km².
Dels 18 habitatges en un 16,7% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 66,7% hi vivien parelles casades, en un 0% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 33,3% dels habitatges hi vivien persones soles l'11,1% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era d'1,94 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,42.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 14,3% tenia menys de 18 anys, un 0% entre 18 i 24, un 31,4% entre 25 i 44, un 31,4% de 45 a 60 i un 22,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 47 anys. Per cada 100 dones hi havia 133,3 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 130,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 127.010 $ i la renda mediana per família de 130.022 $. Els homes tenien una renda mediana de 84.468 $ mentre que les dones 46.250 $. La renda per capita de la població era de 89.895 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Halibut Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Halibut Cove». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Segis y Olivio

Segis y Olivio, traperos de alivio, son personatges de ficció i una sèrie de còmic, creats per Jaume Rovira (1951) es van publicar per primer cop el 1971 a la revista Mortadelo. A la dècada dels anys 80, en algunes publicacions el títol, és Segis y Olivio sense la falca, "traperos de alivio".

## Argument

Com ve diu la falca del títol l'ofici dels protagonistes és el de drapaires. Segis és el cap i Olivio l'aprenent. El cap, és un personatge malhumorat, que no dubte de renyar al seu ajudant, el sol acusar de gandul i la relació és la de cap malhumorat i ajudant resignat, Entre els dos protagonistes, no hi falten les batusses, ni les situacions picaresques, malgrat això la seva relació és de competitivitat i una certa camaraderia.
En el seu dia a dia, s'enfronten a situacions surrealistes i fantàstiques. Com a exemple, a una de les historietes, Olivio troba una vareta màgica, li demana desitjos, i aquesta els els concedeix. (Aquesta pàgina es va editar a la revista Mortadelo núm. 36 (1971)).
Segis és un personatge desconfiat i calculador, el punt contradictori li dona la seva afició a la poesia que d'alguna manera li dona un punt de tendresa. L'Olivio és un personatge ple de bones intencions, i una mica despistat. En un principi el seu cap el sotmet a una gran pressió laboral, però amb el temps aquesta relació es torna més d'igual a igual. Si mes no amb l'aspecte de buscar estratagemes per fer-se la guitza l'un a l'altre.
A les històries de Segis i Olivio, ells dos són els principals protagonistes i rarament hi trobem personatges secundaris.

## Autor

L'autor és Jaume Rovira i Freixa (Sentmenat, Vallès Occidental, 29 de juny de 1951) Aquest dibuixant de còmics, entre d'altres, es forma a l'anomenada Escola Bruguera. Un dels seus mestres fou Josep Escobar, de qui va rebre classes de còmic i caricatura. Un altre dibuixant que influí en la seva obra fou, Manuel Vázquez.

## Publicacions

Publicacions on s'ha publicat el Personatge
| Publicació | Any de Publicació | Editorial | Als Numeros | Notes |
| Super Pulgarcito | 1970 | Editorial Bruguera | Diversos números | |
| Mortadelo | 1972 | Editorial Bruguera | Diversos números | |
| Mortadelo Especial | 1975 | Editorial Bruguera | Diversos números | |
| Mortadelo | 1984 | Editorial Bruguera | Diversos números | |
| Olé! | 1988 | Ediciones B | V 4 323 | Títol: Segis y Olivio Regreso de vacaciones |
| Segis y Olivio | 2009 | R.B.A. Promotora de Ediciones, S.A. | 35 | Col·lecció: Clásicos del humor |

## Referències

* 1 2 3 4 5 Guiral, Antoni. Los Tebeos de Nuestra Infancia:La Escuela Bruguera (1964-1986). Ediciones El Jueves,S.A., 2008. Pag 252 a 255. ISBN 978-84-9741-589-7. (castellà)
# Formació de La Colonia

La formació de La Colonia és una formació de l'Argentina amb estrats que es remunten al Cretaci superior. S'hi han trobat fòssils de molts mamífers (com Argentodites coloniensis) i dinosaures (com Carnotaurus sastrei). Originalment es creia que datava de l'estatge faunístic Campanià o un període anterior, però estudis de les formacions subjacents han revelat que probablement data del Maastrichtià.

## Referències

* ↑ Weishampel, David B et al. (2004). "Dinosaur distribution (Late Cretaceous, South America)." A: Weishampel, David B.; Dodson, Peter i Osmólska, Halszka (editors): The Dinosauria, 2nd, Berkeley: University of California Press. P. 600-604. ISBN 0-520-24209-2. (anglès)
* ↑ Rauhut, O.W.M., Cladera, G., Vickers-Rich, P. i Rich, T.H. (2003). "Dinosaur remains from the Lower Cretaceous of the Chubut Group, Argentina." Cretaceous Research, 24(5): 487-497. doi:10.1016/S0195-6671(03)00067-3 (anglès)
# Anatoli Demiànenko

Anatoli Vassíliovitx Demiànenko (ucraïnès Анатолiй Васильович Дем'яненко) (Dnipropetrovsk, 19 de febrer, 1959) fou un futbolista i entrenador de futbol ucraïnès.
Demiànenko passà la major part de la seva vida futbolística al Dinamo de Kíiv, on fou capità i votat el 2000 com el tercer millor jugador del segle del club en una votació, just per darrere d'Andrí Xevtxenko i Oleh Blokhín. És el tercer jugador que més partits ha disputat amb la selecció de l'URSS, amb la qual ha disputat tres Mundials.
Començà la seva carrera d'entrenador al Dinamo de Kíiv el 2005. Després d'una lliga i dues copes, deixà el club el 2007. El gener del 2008 signà amb el PFC Neftchi de l'Azerbaidjan.

## Palmarès

Com a jugador
* Lliga soviètica de futbol: 1980, 1981, 1985, 1986, 1990
* Copa soviètica de futbol: 1982, 1985, 1987, 1990
* Supercopa soviètica de futbol: 1980, 1985, 1986
* Recopa d'Europa de futbol: 1986
* Trofeu Santiago Bernabéu: 1986
* Lliga ucraïnesa de futbol: 1993
* Copa ucraïnesa de futbol: 1993
* Futbolista ucraïnès de l'any: 1982, 1985
* Futbolista soviètic de l'any: 1985
* Medalla d'or als Jocs Olímpics de 1988
* Finalista de l'Eurocopa de futbol de 1988
Com a entrenador
* Lliga ucraïnesa de futbol: 2006
* Copa ucraïnesa de futbol: 2006, 2007

## Referències

* ↑ Szabó replaces Demyanenko - UEFA.com, 21 setembre 2007
* ↑ Demyanenko returns with Neftchi UEFA.com 5 gener 2008
Anatoli Demiànenko amb l'URSS - Plantilles de navegació :
Selecció de futbol de l'URSS – Copa del Món de Futbol de 1982
1 Dassàiev •
2 Sulakvelidze •
3 Txivadze •
4 Khidiatul·lin •
5 Baltatxa •
6 Demiànenko •
7 Shengelia •
8 Bezsònov •
9 Gavrilov •
10 Hovhannisyan •
11 Blokhín •
12 Bal •
13 Daraselia •
14 Baroŭski •
15 Andreyev •
16 Rodionov •
17 Buriak •
18 Susloparov •
19 Yevtushenko •
20 Romantsev •
21 Viktor Chanov •
22 Vyacheslav Chanov •
Seleccionador: Beskov
Selecció de futbol de l'URSS – Copa del Món de Futbol de 1986
1 Dassàiev •
2 Bezsònov •
3 Txivadze •
4 Morozov •
5 Demiànenko •
6 Bubnov •
7 Yaremchuk •
8 Yakovenko •
9 Zavarov •
10 Kuznetsov •
11 Blokhín •
12 Bal •
13 Litòvtxenko •
14 Rodionov •
15 Larionov •
16 Chanov •
17 Yevtushenko •
18 Protàssov •
19 Belànov •
20 Alèinikov •
21 Rats •
22 Krakovsky •
Seleccionador: Lobanovsky
Selecció de futbol de l'URSS – Copa del Món de Futbol de 1990
1 Dassàiev •
2 Bezsònov •
3 Khidiatul·lin •
4 Kuznetsov •
5 Demiànenko •
6 Rats •
7 Alèinikov •
8 Litòvtxenko •
9 Zavarov •
10 Protàssov •
11 Dobrovolski •
12 Borodyuk •
13 Tsveiba •
14 Lyutyi •
15 Yaremchuk •
16 Chanov •
17 Zigmantòvitx •
18 Shalimov •
19 Fokin •
20 Gorlukovich •
21 Broshin •
22 Uvarov •
Seleccionador: Lobanovsky :
# Kodiak Station

Kodiak Station és una concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat d'Alaska. Segons el cens del 2000 tenia 1.840 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Kodiak Station tenia 1.840 habitants, 492 habitatges, i 481 famílies La densitat de població era de 30,3 habitants/km².
Dels 492 habitatges en un 76,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 93,9% hi vivien parelles casades, en un 1,8% dones solteres, i en un 2,2% no eren unitats familiars. En el 2% dels habitatges hi vivien persones soles el 2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,55 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,59.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 41,5% tenia menys de 18 anys, un 11,2% entre 18 i 24, un 45,1% entre 25 i 44, un 2,2% de 45 a 60 i un 0% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 24 anys. Per cada 100 dones hi havia 107,7 homes. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 117,8 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.189 $ i la renda mediana per família de 45.762 $. Els homes tenien una renda mediana de 27.383 $ mentre que les dones 23.047 $. La renda per capita de la població era de 14.234 $. Cap de les famílies estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Kodiak Station». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Kodiak Station». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].