OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Genazzano

Genazzano és un comune (municipi) de la ciutat metropolitana de Roma, a la regió italiana del Laci, a una altitud de 375 msnm. L'1 de gener de 2018 tenia 5.949 habitants.
Genazzano limita amb els municipis de Capranica Prenestina, Cave, Colleferro, Olevano Romano, Paliano, Rocca di Cave, San Vito Romano i Valmontone.

## Història

El nom s'origina en el seu paper com a lloc de vacances de l'antiga gens romana Genucia. Al segle v, durant el regnat de Sixt III, la ciutat de Genazzano va aportar una gran part dels seus ingressos a la basílica romana de Santa Maria Maggiore. Al segle xi dC va ser un feu de la família Colonna, que des del seu Palau (castell) baronial va controlar la carretera de Nàpols a Roma. A finals del segle xv, es va convertir en feu de la família Borgia.

## Llocs d'interès

L'església de la Madonna del Buon Consiglio (Nostra Senyora del Bon Consell), construïda en reconeixement de la contribució de la ciutat a la basílica de Santa Maria Maggiore de Roma, i encomanada el 1356 a la Ordre dels Agustins, conserva el fresc original de la Nostra Senyora del Bon Consell. Amb uns mides 40 per 45 cms, la imatge s'executa en una fina capa de porcellana no més gruixuda que una closca d'ou. Al llarg dels segles, les devocions a la Mare de Déu del Bon Consell van créixer entre sants i papes. Més que qualsevol altre papa, Lleó XIII estava profundament unit a aquesta devoció. Els petit escapulari de la Nostra Senyora del Bon Consell (l'escapulari blanc) va ser presentat pels Eremites de Sant Agustí al Papa Lleó XIII, que el desembre de 1893, el va aprovar i el va dotar d'indulgències. El 22 d'abril de 1903, aquest mateix papa incloïa la invocació "Mater boni consilii" a la lletania de Loreto.
A l'extrem meridional del poble hi ha un nimfeu construït a principis del segle xvi i atribuït a Donato Bramante.

## DOC Genazzano

La zona produeix vins blancs i negres amb la denominació d'origen Genazzano (Denominazione di Origine Controllata (DOC)).

## Persones il·lustres

Genazzano és el lloc de naixement de:
* Martí V, papa
* Vincenzo Vannutelli, cardenal
* Serafino Vannutelli, cardenal
* Scipione Vannutelli, gravador i pintor

## Referències

* ↑ «Resident population on 1st January 2018» (en anglès). ISTAT. [Consulta: 16 abril 2019].
* ↑ Joan Carroll Cruz, 1984 Relics, Huntington: Our Sunday visitor, ISBN 0-87973-701-8 a la pàgina 74
* ↑ Ann Ball, 2003 Encyclopedia of Catholic Devotions and Practices ISBN 0-87973-910-X pàgina 515

## Enllaços externs

* Genazzano - Lloc web oficial (italià)
# Varicorhinus dimidiatus

Varicorhinus dimidiatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malawi.

## Referències

* ↑ Rüppell W. P. E. S. 1836. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Mus. Senckenberg, Abhandl. Beschr. Naturg. v. 2 (núm. 1). 1-28.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Tweddle, D. i P.H. Skelton 1998 Two new species of Varicorhinus (Teleostei: Cyprinidae) from the Ruo River, Malawi, Africa, with a review of other southern African Varicorhinus species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 8(4):369-384.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Orquestra de Cambra de Granollers

L'Orquestra de Cambra de Granollers (OCGr) és una orquestra de cambra que va ser creada el 1992. Va néixer per oferir continuïtat a les formacions orquestrals del Conservatori Josep M. Ruera de Granollers per tal que els alumnes que consideraven la possibilitat de professionalitzar-se tinguessin un espai on treballar com a músics d'orquestra. Va néixer, doncs, com a orquestra per a músics en vies de professionalització i va ser impulsada per qui aleshores era director de l'Escola Municipal de Música i Conservatori, Carles Riera.
Francesc Guillèn en va ser el primer director des de la creació fins al 2012. Des des de la inauguració del Teatre Auditori de Granollers 2002, n'és l'orquestra resident. Des del 2012 el seu director és Corrado Bolsi, un violinista italià, cap del departament de corda del Conservatori Superior del Liceu. S'ha posicionat com una de les orquestres de cambra amb més progressió i prestigi del seu país.
El 2010 es va crear la Fundació Orquestra de Cambra de Granollers per gestionar l'entitat.

## Discografia

* Xavier Monsalvatge Piano Music 1 & 2 (2010), Jordi Masó, piano, Francesc Guillèn, direcció. Naxos
* Joaquim Homs, Music for Chamber Orchestra (2007), obres de Joaquim Homs, Mozart i altres. Direcció: Francesc Guillèn. Naxos
* Schubert deixeble de Salieri (2000), obres de Salieri i Schubert. Direcció: Francesc Guillèn. Dinsic Sono

## Referències

* ↑ Piera, Anna Maria. L'Escola Municipal de Música Josep Maria Ruera. Granollers: Àrea de Cultura i Joventut, 2007. ISBN 978-84-935485-2-0.
* ↑ Acn «Corrado Bolsi i Josep Marquès seran els nous responsables de l'Orquestra de Cambra de Granollers». El 9 nou.cat, 12-06-2012.
* ↑ «L'Orquestra de Cambra de Granollers presenta tres estrenes en concert, una amb motiu del seu 20è aniversari». TV3 Notícies, 20-02-2012.
* ↑ «Història de l'orquestra». Orquestra de Cambra de Granollers. Arxivat de l'original el 21 de juliol 2011. [Consulta: 12 novembre 2010].
* ↑ Torrens, Albert «Corrado Bolsi: Nou director artístic de l'Orquestra de Cambra de Granollers». Catalunya música: Revista musical catalana, 330, 2012, pàg. 34-35. ISSN: 1887-2980.
* ↑ Filella, Carina «Neix l'Orquestra de Cambra de Tarragona per cobrir “un buit al territori”». El Punt Avui, 17-12-2014.
* 1 2 «La Fundació Orquestra de Cambra de Granollers ja és una realitat». Ajuntament de Granollers, 19-10-2010.

## Enllaços externs

* «L'Orquestra de Cambra estrena una obra inspirada en Granollers» (vídeo). Vallès Oriental TV, 27-01-2014. Intervista amb Corrado Bolsi
* «OCGR Ciutat de Granollers» (vídeo), 21-04-2015. «Vídeo realitzat dins el projecte Carles Riera (projecte de ciutat de Granollers), amb l'Orquestra de Cambra de Granollers dirigida per Corrado Bolsi, la col·laboració de l'escola Pereanton de Granollers a partir d'una idea d'Eduard Herrero, i realitzat per Arian Botey de Videostudi»
* web de l'Orquestra de Cambra de Granollers
# Spragueville

Spragueville és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 tenia 89 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Spragueville tenia 89 habitants, 42 habitatges, i 29 famílies. La densitat de població era de 51,3 habitants/km².
Dels 42 habitatges en un 19% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 45,2% hi vivien parelles casades, en un 19% dones solteres, i en un 28,6% no eren unitats familiars. En el 26,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 14,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,12 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,53.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,7% tenia menys de 18 anys, un 13,5% entre 18 i 24, un 19,1% entre 25 i 44, un 27% de 45 a 60 i un 24,7% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 48 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 92,3 homes.
La renda mediana per habitatge era de 28.750 $ i la renda mediana per família de 24.688 $. Els homes tenien una renda mediana de 28.125 $ mentre que les dones 28.750 $. La renda per capita de la població era de 14.906 $. Entorn del 16% de les famílies i el 15,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Spragueville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Spragueville». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Lhasa apso

El Lhasa Apso és un gos que era criat només en els monestirs del Tibet com a sentinella del temple i del palau. Aquesta raça va ser poc vista fins a la dècada del 1920 fora del Tibet.
A causa del clima de l'Himàlaia, aquesta raça té un pelatge llarg, abundant i aspre, caient i que cobreix tot el seu cos incloent-hi els ulls. Per a facilitar la higiene del gos, molts propietaris els tallen els pèls. Té barba i mostatxos i les seves potes són rodones. Els colors d'aquesta raça són daurat, crema, i mel. També se'n poden trobar en color fum, pissarra, gris fosc i en tonalitats de negre, blanc i marró.
Encara que a primera vista aquesta raça de gos sembla amistós i bonàs, té un temperament decidit amb un agut sentit auditiu. És un excel·lent gos guardià, borda amb força agressivitat, no té por de res que li sembli estrany i és reservat amb els desconeguts. Es diu que era més aterridor que els mastins tibetans que vigilaven les entrades en els monestirs.

## Referències

* ↑ Definition of Lhasa apso, EtymologyOnline.com
* ↑ «Border Collie, Chinese Crested, English Mastiff, Italian Greyhound, Lhasa Apso». . Dogs 101 (Animal Planet), Temporada:2 , episodi:5, 31-10-2009. « »
* ↑ «Còpia arxivada». 6abc.com. WPVI-TV, 12-11-2008. Arxivat de l'original el de desembre 18, 2010. [Consulta: de març 18, 2021].
* ↑ «Ranking of Dogs for Obedience/Working Intelligence by Breed». Arxivat de l'original el 2016-01-18. [Consulta: 13 gener 2016].
* ↑ «Lhasa Apso Temperament – What's Good About 'Em, What's Bad About 'Em». Your Purebred Puppy. [Consulta: 8 gener 2013].
* ↑ Club, American Kennel. «Lhasa Apso Dog Breed Information». Arxivat de l'original el 9 de febrer 2015. [Consulta: 27 juliol 2016].
# Poecilostreptus

Poecilostreptus és un gènere d'ocells de la família dels tràupids (Thraupidae).

## Taxonomia

Segons la Classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 14.2, 2024) aquest gènere està format per dues espècies:
* Tàngara de Cabanis (Poecilostreptus cabanisi Sclater, PL, 1868)
* Tàngara gris-i-daurada (Poecilostreptus palmeri Hellmayr, 1909)

## Referències

* ↑ «Poecilostreptus K.J.Burns, Unitt & N.A.Mason, 2016» (en anglès). GBIF | Global Biodiversity Information Facility. [Consulta: 5 març 2025].
* ↑ «Poecilostreptus (Poecilostreptus sp.) - Avibase». [Consulta: 5 març 2025].
* ↑ «Tanagers and allies – IOC World Bird List». [Consulta: 5 març 2025].
# Primavera Rosa

La Primavera Rosa fou una cursa ciclista de carretera femenina d'un sol dia que es disputava anualment a la Ligúria (Itàlia). Se la va considerar una versió femenina de la Milà-Sanremo i, com a tal, va ser un dels monuments ciclistes.

## Història

La prova es va organitzar entre el 1999 i el 2005. La seva sortida era a Varazze, a la província de Savona, i l'arribada a Sanremo. Pel recorregut, les competidores havien de superar els ports de la Cipressa i del Poggio di Sanremo com els seus homòlegs masculins. La cursa formava part de la Copa del Món de ciclisme femení i la russa Zulfià Zabírova en fou la màxima guanyadora, imposant-se en dues edicions.
El 2022, RCS Sport –els organitzadors de la prova masculina– van anunciar que planejaven organitzar una versió femenina de la Milà–Sanremo en el futur. L'any següent van indicar que l'organitzarien el 2024; però no fou fins que a l'octubre de 2024 es va oficialitzar el calendari de l'UCI Women's World Tour 2025, quan es va oficialitzar que la prova femenina de la Milà–Sanremo retornaria, disputant-se el mateix dia que la seva edició masculina; però amb un nom diferent: Sanremo Women.

## Palmarès

| Any | Vencedor | Segon | Tercer |
| 1999 | Sara Felloni | Gabriella Pregnolato | Chantal Beltman |
| 2000 | Diana Žiliūtė | Ina-Yoko Teutenberg | Giovanna Troldi |
| 2001 | Susanne Ljungskog | Mirjam Melchers | Sara Felloni |
| 2002 | Mirjam Melchers | Diana Žiliūtė | Chantal Beltman |
| 2003 | Zulfià Zabírova | Regina Schleicher | Rochelle Gilmore |
| 2004 | Zulfià Zabírova | Mirjam Melchers | Oenone Wood |
| 2005 | Trixi Worrack | Nicole Cooke | Oenone Wood |

## Referències

* ↑ Westemeyer, Susan. «Women's Milan-San Remo cancelled» (en anglès). cyclingnews.com, 26-01-2006. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Davidson, Robyn. «Women’s Milan-San Remo to make long-awaited return in 2025» (en anglès). Cyclist, 27-09-2024. [Consulta: 28 novembre 2024].
* ↑ «A Women’s Version of Milan-San Remo Is Planned. Sadly, It Will Be Much Shorter Than the Men’s Race.» (en anglès americà), 21-03-2023. [Consulta: 3 gener 2025].
* ↑ Weislo, Laura. «UCI rolls out 2025 road calendar with Copenhagen Sprint added to men's and women's WorldTour». Cycling News, 04-10-2024. [Consulta: 13 octubre 2024].
* ↑ «Sanremo Women: il ritorno della Classicissima al femminile» (en italià). Milano-Sanremo, 05-03-2025. [Consulta: 10 març 2025].

## Vegeu també

* Milà-Sanremo femenina

## Enllaços externs

* Palmarès a sitodelciclismo.net
* Palmarès a cyclebase.nl
* Palmarès a museociclismo.it Arxivat 2017-08-15 a Wayback Machine.
# Jaume Morera i Guixà

Jaume Morera i Guixà (Olesa de Montserrat, 3 de juliol del 1950- 18 d'abril del 2018) fou un historiador, investigador i estudiós del medi físic. Els seus interessos han estat l'espeleologia, l'arqueologia i la fotografia.
De jove va adherir-se al SIS (Secció d'Investigacions Subterrànies) del Centre Excursionista de Terrassa. Més endavant, amb un grup d'amics van formar el novembre de 1980 el Centre Muntanyenc i de Recerques Olesà. Dins d'aquesta entitat local va ser el responsable de la secció de Recerques, encarregada de la investigació, conservació i difusió del patrimoni local i regional de la vila. Una de les seves activitats esportives més practicades al llarg dels anys ha estat l'espeleologia amb l'afegit dels seus coneixements d'enginyeria que li va permetre topografiar gran nombre de cavitats de la geografia espanyola. En els últims anys de la seva vida va ser membre del Consell del consell rector de la Comunitat Minera Olesana. Va morir l'abril del 2018 a causa d'una malaltia.

## Obres publicades

* MORERA, Jaume. (2019). Recull històric de l'aigua d'Olesa. 150 anys de la fundació de la Sociedad Minera Olesanesa. Olesa de Montserrat: Comunitat Minera Olesana.

## Referències

* ↑ «L'aigua, una obsessió». [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «La Comunitat Minera Olesana tanca l’emotiva celebració de...». [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ Olesà, Centre Muntanyenc I. De Recerques. «Centre Muntanyenc i de Recerques Olesà: Homenatge al Jaume Morera i retorn de EL BUTLLETÍ 14 anys després...», diumenge, 5 maig 2019. [Consulta: 14 agost 2022].
* ↑ «Emotiva presentació del llibre dels 150 anys d’història de la Minera Olesana», 27-11-2018. [Consulta: 14 agost 2022].
# Time Out

Time Out Group és un negoci global de mitjans de comunicació i oci que ofereix a la gent explorar i conèixer el millor d'una ciutat. La seva seu s'ubica a Londres, UK. Es classifica en dos divisions de negocis: Time Out Media i Time Out Market. El format més reconegut de Time Out és la revista, actualment en diverses ciutats arreu del món.

## Publicacions

La revista Time Out està disponible a 40 ciutats de tot el món: Lisboa, Porto, Barcelona, Madrid, Hong Kong, Singapur, Miami, Bangkok, Mèxic, Estambul, Dubai, etc. Totes les revistes es distribueixen cada dimecres de franc. També es poden obtenir en quioscs de premsa, caixes expenedores o en establiments culturals. La revista original de Time Out Londres té una publicació setmanal gratuïta. Ofereix llistes d'esdeveniments i editorials sobre cinema, teatre i art a la capital d'Anglaterra per informar als lectors de diferents formes d'entreteniment dins de la mateixa ciutat.

## Premis i reconeixements
### 2018

* Masters Da Distribuição: Ana Alcobia, Manager de Time Out Market Lisbon
* Folio: Time Out North America finalista per L'Equip Digital de l'Any
* Digiday Publishing Awards: Millor Esdeveniment en viu per la Batalla de l'Hamburguesa

### 2017

* SPD Awards: Premi a tres portades The Art Issue, Does New York Make You An Asshole, i Open 24 hours

### 2016

* Drum Content Award: Millor Campanya de Marketing per la col·laboració de Time Out London amb Nescafe Azera

## Referències

* ↑ «Masters» (en portuguès de Portugal). [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «2018 Folio: Digital Award Finalists» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Awards, Digiday. «NBCUniversal and CNN lead the nominations for the 2018 Digiday Publishing Awards» (en anglès), 07-02-2018. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ Francis, Damian. «Publish Awards finalists revealed: Pacific Magazines, Medium Rare, Momentum Media lead the pack» (en anglès), 30-08-2017. [Consulta: 25 gener 2020].
* ↑ «Time Out releases drone footage of London in Nescafe tie-up» (en anglès). [Consulta: 25 gener 2020].
# Solon (Iowa)

Solon és una població dels Estats Units a l'estat d'Iowa. Segons el cens del 2000 census tenia 1.177 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Solon tenia 1.177 habitants, 457 habitatges, i 304 famílies. La densitat de població era de 341,7 habitants/km².
Dels 457 habitatges en un 37,6% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 54,3% hi vivien parelles casades, en un 9% dones solteres, i en un 33,3% no eren unitats familiars. En el 28,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 12,5% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,43 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,04.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 26,2% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 30,1% entre 25 i 44, un 18,5% de 45 a 60 i un 17,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 38 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 86,1 homes.
La renda mediana per habitatge era de 46.953 $ i la renda mediana per família de 58.289 $. Els homes tenien una renda mediana de 38.352 $ mentre que les dones 26.111 $. La renda per capita de la població era de 18.029 $. Entorn del 0,3% de les famílies i el 2,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Solon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Solon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Igualtat (matemàtiques)

En matemàtiques, s'anomena igualtat a una expressió que indica l'equivalència entre dues entitats. Les igualtats s'indiquen amb el símbol =, de manera que donades dues entitats x i y, x=y només si x i y són iguals.
Formalment el concepte d'igualtat té definicions que poden diferir segons la base axiomàtica de partida. Usualment es defineix la igualtat en un conjunt C com aquella relació d'equivalència ~ tal que el conjunt quocient C/~ coincideix amb C. En la Teoria de conjunts de Zermelo-Fraenkel, la igualtat es defineix a partir de l'axioma d'extensionalitat.

## Identitats

Una igualtat algebraica és una igualtat on les dues entitats equivalents són expressions algebraiques. D'altra banda, una identitat és una igualtat que es compleix per qualsevol valor de les variables. Per exemple, són identitats les següents igualtats:
$(a+b)^{2}=a^{2}+2ab+b^{2}$
$3x+4y-x=2x+4y$
${(a^{3})}^{x}=a^{3x}$
Tanmateix, l'expressió següent és una igualtat, però no és una identitat perquè només es compleix per a certs valors de x:
$x^{3}-x^{2}=5+2x$
Les igualtats que només es compleixen per a certs valors de les variables s'anomenen equacions i són molt útils per a la resolució de cert tipus de problemes.

## Referències

* ↑ «Igualtat». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 6 maig 2015].
Viccionari
# Égleny

Égleny és un municipi francès situat al departament del Yonne, a la regió de Borgonya - Franc Comtat. El 2019 tenia 449 habitants.

## Referències

* ↑ «Yonne (France): Arrondissements & Communes - Population Statistics» (en anglès), 29 desembre 2021. [Consulta: 10 juliol 2022].
# Georgechaoïta

La georgechaoïta és un mineral de la classe dels silicats. Rep el nom en honor de George Yanji Chao (n. 1930), professor de mineralogia (1963-1995), a la Universitat de Carleton, a Ottawa, en reconeixement del seu treball sobre els silicats de zirconi. Chao va ser el principal investigador de la mineralogia del Mont Saint-Hilaire durant molts anys, descrivint o participant en la descripció de més de 30 espècies noves d'aquesta localitat.

## Característiques

La georgechaoïta és un silicat de fórmula química NaKZr[Si₃O$_9$]·2H₂O. Cristal·litza en el sistema ortoròmbic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la georgechaoïta pertany a «09.DM - Inosilicats amb 6 cadenes senzilles periòdiques» juntament amb els següents minerals: stokesita, calciohilairita, hilairita, komkovita, sazykinaïta-(Y), pyatenkoïta-(Y), gaidonnayita, chkalovita, vlasovita, revdita, scheuchzerita i terskita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Nacional d'Història Natural, l'Smithsonian, situat a Washington DC (Estats Units), amb el número de registre: nmnh #161902.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al mont Wind, situat a la serralada de Cornudas, al comtat d'Otero (Nou Mèxic, Estats Units). També ha estat descrita a l'estat brasiler de Minas Gerais i en diversos indrets de l'óblast de Múrmansk (Rússia).

## Referències

* ↑ «Georgechaoite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 21 gener 2020].
# Cantó de Mauriac

El cantó de Mauriac és un cantó francès del departament del Cantal, a la regió d'Alvèrnia. Està inclòs en el districte de Mauriac, té 11 municipis i el cap cantonal és la sotsprefectura de Mauriac.

## Municipis

* Archas
* Auzers
* Chalvinhac
* Drugeac
* Jaleyrac
* Mauriac
* Méallet
* Moussages
* Salins
* Sourniac
* Le Vigean

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1961-196. | Edmond Charlanne | CNI |
| 196.-1992 | Pierre Charlanne | RPR |
| 1992-1998 | Christian Pradeyrol | Divers droite |
| 1998- | Gérard Leymonie | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2007 |
| 7.825 | 8.578 | 8.088 | 8.048 | 7.700 | 7.342 | 7.089 |

## Vegeu també

* Cantons del Cantal
# Vaalserberg

El Vaalserberg (muntanya de Vaals) és el turó on s'ateny el punt natural més alt dels Països Baixos, 322 m (el punt més alt correspon al capdamunt d'una antena a Lopik, prop d'Utrecht, amb 375 m). El turó està situat a la part més meridional del país, prop del poble de Vaals al Limburg. El punt més alt del puig és conegut com a "Punt dels tres països" (Drielandenpunt) pel fet que hi conflueixen les fronteres neerlandesa, belga i alemanya. Entre 1830 i 1919 el Vaalserberg fou un "punt dels quatre països", puix que a més hi havia el mini-estat de Moresnet Neutral, actualment Kelmis a Bèlgica.
S'hi pot arribar amb cotxe, una carretera mena fins al seu capdamunt. Al costat belga hi ha una torre panoràmica.

## Referències

* ↑ Te Pas, J.A. «Nederland van laag tot hoog» (en neerlandès). NGT Geodesia, núm. 7/8, 1987, pàg. 273-275.
* ↑ «Neutraal Moresnet – Een neutraal gebied» (en neerlandès). Historiek.net, 22-11-2022. [Consulta: 2 desembre 2023].

## Enllaços externs

* Fotografies del pic i paisatge des de la torre. Arxivat 2005-02-23 a Wayback Machine.
* (anglès) Descripció de com anar-hi. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.