OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Woodbine (Kansas)

Woodbine és una població dels Estats Units a l'estat de Kansas. Segons el cens del 2000 tenia 207 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Woodbine tenia 207 habitants, 76 habitatges, i 51 famílies. La densitat de població era de 570,9 habitants/km².
Dels 76 habitatges en un 42,1% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 60,5% hi vivien parelles casades, en un 7,9% dones solteres, i en un 31,6% no eren unitats familiars. En el 25% dels habitatges hi vivien persones soles el 5,3% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,72 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,42.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 35,7% tenia menys de 18 anys, un 3,9% entre 18 i 24, un 29,5% entre 25 i 44, un 21,7% de 45 a 60 i un 9,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 104,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 27.813 $ i la renda mediana per família de 32.857 $. Els homes tenien una renda mediana de 25.313 $ mentre que les dones 20.625 $. La renda per capita de la població era de 12.709 $. Entorn del 14,3% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Woodbine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 6 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Woodbine». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Cantó de Givet

El cantó de Givet és un cantó francès del departament de les Ardennes, a la regió del Gran Est. Està inclòs al districte de Charleville-Mézières, té 12 municipis i el cap cantonal és Givet.

## Municipis

* Aubrives
* Charnois
* Chooz
* Foisches
* Fromelennes
* Givet
* Ham-sur-Meuse
* Hierges
* Landrichamps
* Rancennes
* Vireux-Molhain
* Vireux-Wallerand

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1958 | Émile Benoist | SFIO |
| 1958-1964 | Albert Galliot | SFIO |
| 1964-1976 | Roger Declef | UDR, després RI |
| 1976-1982 | Albert Galliot | PS |
| 1982-1994 | Pierre Tassin | RPR |
| 1994-2008 | Alain Vandevelde | UDF |
| 2001-2008 | Michèle Marquet | PS |
| 2008- | Claude Wallendorff | UMP |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 | 2010 |
| 15.032 | 16.513 | 16.723 | 16.293 | 16.837 | 15.866 | 14.633 |
| A partir de 1990: Població sense dobles comptes |||||||

## Vegeu també

* Cantons de les Ardenes
# Travessia de Jerusalem (Tortosa)

La Travessia Jerusalem és un carrer de Tortosa (Baix Ebre) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Comunica el Carrer Major de Remolins amb el carrer Jerusalem. Té una llargada d'uns 55 m i una amplada de 2 m al principi i 4 m a partir de la Travessia Sol, que el comunica amb el carrer Sol.
Es compon d'habitatges que tenen entre un i tres pisos, normalment amb golfes que, en la majoria dels casos, es veuen d'estructura antiga (segle xix) però amb façana arreglada modernament. Destaca la núm. 26, que sembla tenir a la llinda la data de 1843, força esborrada. Té l'aparença de ser la més vella de la travessia: consta de planta i pis, amb una porta gran (de carro), de muntants i arc escarser de pedra, una finestra a la planta i dues al pis, totes allindanades i amb cert esplandit. En el voladís només sobresurten les teules canaleres que recollien l'aigua per a la cisterna. La casa núm. 3 es troba arrebossada simulant carreus, com se solia fer a principis del segle xx. El sector que comunica amb el carrer Jerusalem ja té cases de construcció moderna.

## Història

Es troba dins l'antic barri jueu de Tortosa. Les construccions més antigues que conserva són del segle xix, però el seu traçat és l'original del segle xii, estret i irregular.

## Referències

* 1 2 3 «Travessia Jerusalem». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 agost 2014].
# Norwood (Louisiana)

Norwood és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 337 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Norwood tenia 337 habitants, 137 habitatges, i 83 famílies. La densitat de població era de 32,4 habitants/km².
Dels 137 habitatges en un 27% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 44,5% hi vivien parelles casades, en un 13,9% dones solteres, i en un 39,4% no eren unitats familiars. En el 37,2% dels habitatges hi vivien persones soles el 19,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,46 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,31.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,6% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 25,2% entre 25 i 44, un 22,8% de 45 a 60 i un 14,8% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 37 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 79,4 homes.
La renda mediana per habitatge era de 30.750 $ i la renda mediana per família de 45.714 $. Els homes tenien una renda mediana de 30.000 $ mentre que les dones 35.156 $. La renda per capita de la població era de 16.003 $. Entorn del 7,6% de les famílies i el 16,4% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Norwood». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Diagrama floral

Un diagrama floral en botànica, és una representació gràfica de la disposició de les peces florals (sèpals, pètals, anteres i carpels) i de l'ordenació dels diferents verticils, en un tall transversal de la flor. Cada verticil (calze, corol·la, androceu i gineceu) es representa, per convenció, amb una circumferència concèntrica al voltant del gineceu, indicat per un tall a l'alçada de l'ovari. Els sèpals es dibuixen amb petites llunes blanques, els pètals amb negres o, de vegades, colorejades. Els estams se simbolitzen amb talls transversals d'antera, i el gineceu queda representat en el centre del diagrama per un tall transversal de l'ovari. Generalment les peces d'un verticil alternen amb les peces del verticil anterior. Els estams poden estar oposats o alterns amb respecte als pètals. La soldadura entre les peces de cada verticil o de verticils oposats, s'indica amb línies de punts.
Mitjançant aquests diagrames queda manifesta l'estructura floral, se'n dedueix d'ell la seva simetria, el nombre de membres de cada verticil, i tractant-se de sèpals i pètals la seva prefloració, la seva soldadura o independència;de l'androceu la posició relativa dels estams amb respecte al periant, la seva concrescència o separació, la seva unió o autonomia amb respecte a la corol·la i la posició introrsa o extrorsa de les anteres. Del gineceu, se'n pot observar el nombre de carpels i de cavitats en l'ovari i la placentació dels òvuls.

## Exemple de diagrama floral

A continuació es presenta el diagrama floral i la seva descripció per a la família liliàcia.
Les flors són hermafroditesa, actinomorfes. El perigoni está format per 6 tèpals disposats en dos verticils trímers, es troben separats entre si i lliures de les altres peces florals. L'androceu presenta 6 estams disposats en dos verticils també trímers, els filaments es troben separats entre si i lliures de les altres peces florals. L'androceu és diplostèmon (és a dir que el verticil extern d'estams és oposat als tèpals externs i el cicle intern és oposat als tèpals interns). El gineceu és d'ovari súper i està format per 3 carpels connats (trilocular). Els òvuls presenten placentació axil·lar.

## Vegeu també

* Flor
* Fórmula floral

## Referències

* ↑ Font Quer, P. Botánica Pintoresca. 1960 Editorial Ramón Sopena
* ↑ Universidad Nacional del Noreste. Facultad de Ciencias Agrarias. Morfología de plantas vasculares. Tema 4: Flor, fórmula y diagrama floral. Consultat el 10 d'abril de 2009.
# Shiloh (Geòrgia)

Shiloh és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 423 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Shiloh tenia 423 habitants, 158 habitatges, i 127 famílies. La densitat de població era de 72,6 habitants/km².
Dels 158 habitatges en un 39,2% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 56,3% hi vivien parelles casades, en un 20,9% dones solteres, i en un 19% no eren unitats familiars. En el 17,1% dels habitatges hi vivien persones soles el 4,4% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,68 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,02.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 27,7% tenia menys de 18 anys, un 10,4% entre 18 i 24, un 28,6% entre 25 i 44, un 22,5% de 45 a 60 i un 10,9% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 34 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 80 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.563 $ i la renda mediana per família de 31.250 $. Els homes tenien una renda mediana de 31.250 $ mentre que les dones 16.250 $. La renda per capita de la població era de 13.983 $. Entorn del 13,4% de les famílies i el 12,3% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Shiloh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Shiloh». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Veinticinco de Agosto

Veinticinco de Agosto és una localitat de l'Uruguai ubicada a l'extrem sud del departament de Florida, sobre el límit amb Canelones i San José. Té una població aproximada de 1.794 habitants, segons les dades del cens del 2004.
El poble rep el seu nom de l'aniversari de la independència de l'Uruguai, el 25 d'agost de 1825. Es troba a 19 metres sobre el nivell del mar.
Evolució demogràfica (Font: Instituto Nacional de Estadística pàgina web) :
| 1963 | 1975 | 1985 | 1996 | 2004 |
| 1.586 | 1.750 | 1.711 | 1.727 | 1.794 |

## Referències

* 1 2 (anglès) Mapa, localització, clima i altres dades
# Trematocara caparti

Trematocara caparti és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Maréchal, C. i M. Poll 1991 Trematocara. p. 511-514. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. 1948. Descriptions de Cichlidae nouveaux recueillis par la mission hydrobiologique belge au Lac Tanganika (1946-1947). Bull. Mus. R. Hist. Nat. Belg. v. 24 (núm. 26): 1-31.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2002: Systematics of the tribe Trematocarini (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika, Africa. Ichthyological Research, 49(3): 253-259.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Locmélar

Locmélar (en bretó Lokmelar) és un municipi francès, situat a la regió de Bretanya, al departament de Finisterre. L'any 2006 tenia 426 habitants.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1962 | 1968 | 1975 | 1982 | 1990 | 1999 |
| 470 | 445 | 356 | 349 | 455 | 469 |
| Des de 1962: població sense dobles comptes ||||||

## Administració

Llista d'alcaldes :
| Període | Identitat | Partit |
| 2001-2008 | Henri Therin | |
| 2008- | Roger Kerambloc'h | |
# North Vacherie

North Vacherie és una població dels Estats Units a l'estat de Louisiana. Segons el cens del 2000 tenia 2.411 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, North Vacherie tenia 2.411 habitants, 763 habitatges, i 618 famílies. La densitat de població era de 84,5 habitants/km².
Dels 763 habitatges en un 41,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 50,7% hi vivien parelles casades, en un 26,7% dones solteres, i en un 19% no eren unitats familiars. En el 16,9% dels habitatges hi vivien persones soles el 7,2% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 3,16 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,57.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31% tenia menys de 18 anys, un 10,7% entre 18 i 24, un 26,5% entre 25 i 44, un 21,4% de 45 a 60 i un 10,5% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 33 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 84,6 homes.
La renda mediana per habitatge era de 31.154 $ i la renda mediana per família de 32.404 $. Els homes tenien una renda mediana de 37.700 $ mentre que les dones 20.000 $. La renda per capita de la població era de 13.032 $. Entorn del 20,7% de les famílies i el 21,9% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- North Vacherie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-15. [Consulta: 7 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- North Vacherie». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Sant Ramon de Tolosa

Raimon de Tolosa o Raimon Gairard (Tolosa de Llenguadoc, primera meitat del segle xi - 3 de juliol de 1118) fou un laic que va dedicar la seva fortuna a la beneficència. Va dirigir les obres de l'actual basílica de Sant Serni de Tolosa. És venerat com a sant per l'Església catòlica i, com a arquitecte, és una de les figures conegudes més importants del romànic.
Raimon Gairard era d'origen humil i va ésser xantre de la basílica de Sant Serni de Tolosa. En quedar vidu, va lliurar-se a la vida religiosa, mantenint-se cast i dedicant-se al servei als necessitats, repartint entre ells les rendes de les seves propietats i ajudant-los.
També va dedicar part de la seva fortuna a la construcció de ponts sobre el riu Ers. Fou nomenat canonge de Sant Serni, mestre de la seva escola i prebost de l'abadia annexa. L'afluència de pelegrins a la tomba de sant Sadurní de Tolosa feia que la basílica antiga hagués quedat petita; per tal que els pelegrins poguessin disposar d'un edifici més capaç, Raimon, ja canonge, va destinar recursos a la construcció de la nova basílica (l'actual) de Sant Serni, les obres de la qual començaren cap al 1078. Raimon en fou operarius o director de les obres En 1096, el papa Urbà II va consagrar l'església, encara inacabada, però amb el transsepte i la capçalera complets; en morir Raimon, bona part de les naus laterals i part de la central, fins a l'alçada de les finestres, estaven construïdes.
Entre 1071 i 1080, va fundar un hospital per als malalts pobres, en un edifici donat per un particular, Pèire Benézet, i va aconseguir que Isarn i el comte Guillem de Tolosa hi assignessin rendes per finançar-lo. L'hospital es convertí més tard en el Col·legi Sant Raimon, esdevenint una institució important a la ciutat.
A la seva mort fou sebollit a la capella de l'hospital que havia fundat. Aviat començaren a atribuir-se miracles a la seva intercessió i fou canonitzat, essent conegut com a sant Raimon de Tolosa.

## Referències

* ↑ Lyman, Thomas W. «Raymond Gairard and Romanesque Building Campaigns at Saint-Sernin in Toulouse». Journal of the Society of Architectural Historians, 37, 2, 1978, pàg. 71–91. DOI: 10.2307/989176. ISSN: 0037-9808.
* ↑ Hourihane, Colum. The Grove Encyclopedia of Medieval Art and Architecture (en anglès). Oxford University Press, 2012, p. 634. ISBN 978-0-19-539536-5.
* ↑ Gil, José Manuel Iglesias. Cursos sobre el patrimonio histórico 5: Actas de los XI Cursos Monográficos sobre el Patrimonio Histórico, Reinosa, julio 2000 (en castellà). Ed. Universidad de Cantabria, 2001. ISBN 978-84-8102-286-5.
# Sharon (Geòrgia)

Sharon és una població dels Estats Units a l'estat de Geòrgia. Segons el cens del 2000 tenia 105 habitants.

## Demografia

Segons el cens del 2000, Sharon tenia 105 habitants, 46 habitatges, i 28 famílies. La densitat de població era de 52 habitants/km².
Dels 46 habitatges en un 17,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 43,5% hi vivien parelles casades, en un 15,2% dones solteres, i en un 37% no eren unitats familiars. En el 32,6% dels habitatges hi vivien persones soles el 13% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,28 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 2,86.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 15,2% tenia menys de 18 anys, un 9,5% entre 18 i 24, un 22,9% entre 25 i 44, un 37,1% de 45 a 60 i un 15,2% 65 anys o més.
L'edat mediana era de 46 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 128,2 homes.
La renda mediana per habitatge era de 19.167 $ i la renda mediana per família de 17.500 $. Els homes tenien una renda mediana de 24.375 $ mentre que les dones 12.083 $. La renda per capita de la població era de 10.519 $. Entorn del 23,5% de les famílies i el 31,8% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions més properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «U.S. Gazetteer: 2000 and 1990». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Sharon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-14. [Consulta: 3 agost 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Sharon». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010.
# Fernández de Córdoba

Els Fernández de Córdoba són un llinatge nobiliari espanyol que té el seu origen a Castella, que al llarg dels anys va tenir una vasta descendència i van acumular molts títols de noblesa i senyories, constituint diverses branques d'una mateixa família. El llinatge es remunta a la Reconquesta, quan Ferran III de Castella va capturar gran part de l'actual Andalusia als sarraïns. Entre els nobles guerrers que l'acompanyaven hi havia Fernández Núñez de Témez, un lleonès a qui se li van atorgar els castells de Dos Hermanas i Abentojiel i la parròquia de San Nicolás de la Villa. Es va casar amb Ora Muñoz, filla de Domingo Muñoz, que va aportar al seu matrimoni el cognom Córdoba, que havia atorgat el rei al seu pare en reconeixement dels seus mèrits en batalla.
En el transcurs dels segles xiv i xv, el llinatge se separà en diverses línies, totes ells conservant el cognom Fernández de Córdoba. La branca principal es formà generació a generació per la successió dels primogènits. Aquesta branca fou coneguda com la Casa d'Aguilar, més tard la dels marquesos de Priego. Els fills segons de les primeres tres generacions van establir cases menors, tot i que aquestes van aconseguir una importància comparable a la d'Aguilar. La primera branca eren els senyors de Montemayor i d'Alcaudete. Els de la segona branca foren Alcaids dels Donzells i senyors de Lucena, Espejo i Chillón. Al segle XVI aquesta segona línia va aconseguir el marquesat de Comares, títol pel qual serà coneguda. La tercera branca fou la dels senyors de Baena, més tard coneguts com a comtes de Cabra i, finalment, la dels ducs de Sessa. Des del segle XV en endavant aquestes quatre cases van constituir el llinatge dels Fernández de Córdoba.
Tot i que la identitat comuna va ajudar a mantenir la unitat de les quatre branques fins a cert grau, el procés de disgregació del clan en diferents cases va crear interessos polítics divergents a cada branca. Per exemple, inicialment els membres de les quatre famílies contribuïen amb soldats, diners, i fins i tot amb les seves vides en guerres, però els Aguilar i els Sessa van anar canviant d'opinió i estratègia i van deixar d'involucrar-se directament en qüestions militars i viraren vers els càrrecs administratius, van fer fortuna i es van centrar en la seva activitat a la cort. Els Comares i els Alcaudete, en canvi, branques més modestes, van emprendre també la carrera administrativa, però no van deixar de banda els mèrits militars.

## Referències

* 1 2 3 Liang, 2011, p. 23-25.

## Bibliografia

* Liang, Yuen-Gen. Family and Empire: The Fernandez de Cordoba and the Spanish Realm (en anglès). Philadelphia, Pennsylvania: University of Pennsylvania Press, 2011. ISBN 978-0-8122-4340-6.
# Elena Peláez Arnillas

Elena Peláez Arnillas (Palència, 28 d'octubre de 1994) és una àrbitra de futbol espanyola que xiula a la Lliga espanyola de futbol femenina. Va pujar a la màxima categoria del futbol femení l'any 2017. El 2025 va arbitrar el seu primer Clàssic, el FC Barcelona-Real Madrid de tornada de las semifinals de la Copa de la Reina, que va finalitzar amb el resultat de 3-1.

## Referències

* ↑ «Comité Técnico de Árbitros» (en anglès). www.rfef-cta.com. [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Dos colegiadas castellano y leonesas en la Primera División Nacional Femenina | FCYLF» (en castellà). fcylf.es. Arxivat de l'original el 5 de agosto de 2017. [Consulta: 26 juny 2017].
* ↑ «La Liga femenina será arbitrada de forma íntegra por mujeres» (en castellà). , 11-07-2016 [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Las árbitras piden paso en la Liga Femenina Iberdrola». [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Ellas también impartirán justicia en la Liga femenina de fútbol» (en castellà). [Consulta: 24 juny 2017].
* ↑ «Elena Peláez arbitrará su primer 'Clásico'» (en castellà). Marca, 10-03-2025. [Consulta: 13 març 2025].
* ↑ Pérez, Ángel. «Un Barça sin rival saca billete para la final» (en castellà). Mundo Deportivo, 12-03-2025. [Consulta: 13 març 2025].