OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# John Bull

John Bull (Somerset, Regne Unit, 1563 - Anvers, Països Baixos, 15 de març de 1628) fou un compositor, organista i virginalista anglès.
Bull, es formà a Oxford i Cambridge i com a nen cantor de la capella reial d'Elisabet I d'Anglaterra, i més tard fou organista d'aquesta capella.
Es distingí per les seves brillants execucions, malgrat que no sempre foren de gaire bon gust. Fou professor del col·legi fundat per Goesham, viatjà per França, Flandes i Alemanya i el 1613 entrà al servei de l'arxiduc Albert, governador dels Països Baixos.
Va escriure nombroses composicions per a orgue i clavicordi, i algunes de música vocal. Algun autor anglès li ha atribuït, sense cap fonament, l'himne God save the King.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 9, pàg. 1393 (ISBN 84-239-4509-X)
# Pareutropius

Pareutropius és un gènere de peixos pertanyent a la família dels esquilbèids.

## Taxonomia

* Pareutropius buffei (Gras, 1961)
* Pareutropius debauwi (Boulenger, 1900)
* Pareutropius longifilis (Steindachner, 1914)
* Pareutropius mandevillei (Poll, 1959)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Gras, R., 1961. Contribution a l'étude des poissons du Bas-Dahomey. Description de quatre espèces nouvelles. Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle (Série 2) v. 32 (núm. 5) (1960): 401-410.
* ↑ Boulenger, G. A., 1900. Matériaux pour la faune du Congo. Poissons nouveaux du Congo. Sixième Partie. Mormyres, Characins, Cyprins, Silures, Acanthoptérygiens, Dipneustes. Annales du Musee du Congo (Ser. Zoology) v. 1 (fasc. 5): 129-164, Pls. 48-56.
* ↑ Steindachner, F., 1914. Bericht über die ichthyologischen Aufsammlungen der Brüder Adolf und Albin Horn wärend einer im Sommer 1913 ausgeführten Reise nach Deutsch-Ostafrika. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 51 (núm. 25): 536-538.
* ↑ Poll, M., 1959. Resultats scientifiques des missions zoologiques au Stanley Pool subsidiées par le Cemubac (Université Libre de Bruxelles) et la Musée Royal du Congo (1957-1958). III. Recherches sur la faune ichthyologique de la région du Stanley Pool. Annales du Musee Royal de l'Afrique Centrale (Ser. 8), Sci. Zool. v. 71: 75-174, Pls. 12-26.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Schistura fusinotata

Schistura fusinotata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Xe Kong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Quartet de corda núm. 2 (Britten)

El quartet de corda núm. 2 en do major, op. 36, és una composició creada per Benjamin Britten i presentada al públic pel Zorian Quartet a la sala de concerts Wigmore Hall de Londres, el 21 de novembre de 1945, coincidint amb l’aniversari de Purcell. L’autora d’aquest encàrrec musical va ser Mary Behrend, una amiga del compositor, a qui va dedicar la peça en qüestió.

## Origen i context

El Quartet de Corda núm. 2 en Do Major, op. 36 va ser compost just després que Britten acabés l'òpera Peter Grimes i The Holy Sonnets of John Donne, obres que van ser molt ben rebudes per la crítica i el públic. Britten ja havia compost altres quartets notables anteriorment, però aquest segon Quartet de Corda va consolidar la seva reputació com a salvador de la música britànica, demostrant un gran progrés cap a la seva maduresa compositiva.
El segon Quartet de Corda representa un homenatge a la commemoració del 250è aniversari de la mort de Purcell, que es va celebrar el 1945. Això es reflecteix en el tercer moviment, el més ambiciós de la peça, que té elements que fan referència al compositor barroc. El quartet està compost per tres moviments que presenten un to similar al final del Primer Quartet de Corda. El primer moviment és un Allegro calmo que va ser influït per Haydn, i que el crític musical Hans Keller va descriure com la peça instrumental més «austríaca» de la producció de Britten.

## Referències

* ↑ Lucas, Juan. «Programa de mà» (en castellà). Fundación Juan March. [Consulta: 8 novembre 2018].
* ↑ Keller, Hans. “Benjamin Britten’s Second Quartet.” Tempo, no. 3, 1947, pp. 6–9. JSTOR, http://www.jstor.org/stable/943226.
# Josep Parellada i Faura

Josep Parellada i Faura (Barcelona (Barcelonès), 26 de març, 1872 - idem. 23 de desembre, 1942), fou un jurista i publicista català.
Va seguir la carrera de lleis a la universitat barcelonina, alternant els estudis amb treballs periodístics. El 1895 va ser director de La Llanterna de Gràcia (Barcelona), i el 1896 d'El Eco, de la mateixa localitat. Catòlic convençut i polemista per temperament, els seus primers èxits periodístics el van introduir a buscar un camp d'acció més eficaç i dilatat, ingressant en 1894 a la redacció de El Diario Catalán, òrgan de l'integrisme a Barcelona, on va figurar fins al 1900, lliurant enèrgiques campanyes contra l'heterodòxia i, en especial, contra la maçoneria.
Després del desastre colonial, Parellada i Faura, amb els documents que li va facilitar l'antic rector de Tondo (Filipines), i amb altres que ja posseïa, va publicar La Masoneria ante la Iglesia (Barcelona, 1897) i La gran traición (Barcelona, 1899), que contenen interessants documents per a la història de la pèrdua de les colònies espanyoles d'ultramar.
El 1906 va ser nomenat secretari de la Junta Diocesana d'Acció Catòlica, de la qual va passar a ser vicepresident el 1915. En aquesta entitat va treballar a totes les campanyes d'acció catòlica empreses a Barcelona contra els projectes atemptatoris a la llibertat de les consciències que els Governs d'aquella època van formular amb els títols de lleis d'Associacions, del Candado i de reformes del Concordat. No hi va haver míting ni assemblea on Parellada i Faura no deixés sentir la seva veu en defensa dels seus ideals, prenent part activa en la reorganització del tan famós, anomenat de Las Arenas, el 10 de gener de 1907.
Des del 1914 va viure dedicat al bufet d'advocat, i des del juliol del 1917 fins a la jubilació fou magistrat suplent de l'Audiència Territorial de Barcelona.

## Referències

* ↑ «Josep Parellada i Faura | enciclopedia.cat». [Consulta: 21 maig 2022].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 42, pàg. 26. (ISBN 84-239-4542-1)
# Podothecus

Podothecus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels agònids.

## Taxonomia

* Podothecus accipenserinus (Tilesius, 1813)
* Podothecus hamlini (Jordan & Gilbert, 1898)
* Podothecus sachi (Jordan & Snyder, 1901)
* Podothecus sturioides (Guichenot, 1869)
* Podothecus veternus (Jordan & Starks, 1895)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Tilesius, W. G. von, 1813. Iconum et descriptionum piscium Camtschaticorum continuatio tertia tentamen monographiae generis Agoni blochiani sistens. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 4 (for 1811): 406-478, Pls. 11-16.
* ↑ Jordan, D. S. & Evermann, B. W., 1898. The fishes of North and Middle America: a descriptive catalogue of the species of fish-like vertebrates found in the waters of North America, north of the Isthmus of Panama. Part II. Bulletin of the United States National Museum Núm. 47: i-xxx + 1241-2183.
* ↑ Kanayama, T., 1991: Validity of the agonid fish, Podothecus hamlini, and the first confirmed record from Japanese waters. Japanese Journal of Ichthyology v. 38 (núm. 1): 77-79.
* ↑ Jordan, D. S. & Snyder, J. O., 1901. Descriptions of two new genera of fishes (Ereunias and Draciscus) from Japan. Proceedings of the California Academy of Sciences (Series 3) v. 2 (núms. 7-8): 377-380, Pls. 18-19.
* ↑ Guichenot, A., 1869. Notice sur quelques poissons inédits de Madagascar et de la Chine. Nouvelles Archives du Muséum d'Histoire Naturelle, Paris v. 5 (fasc. 3): 193-206, Pl. 12.
* ↑ Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1895. The fishes of Puget Sound. Proceedings of the California Academy of Sciences (Series 2) v. 5: 785-855, Pls. 76-104.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Gill, T. N., 1861: On the genus Podothecus. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 13: 258-261.
* Ilyina, M. B., 1978: On the systematic status of the genus Podothecus Gill in the family Agonidae. Pp. 5-12 "a" Skarlato, O. A., et al. (eds.). (Morphology and systematics of fish (Collection of scientific works). Morphology and systematics of fish (Collection of scientific works).
# Angela Nikodinov

Angela Nikodinov (9 de maig 1980) és una ex-patinadora estatunidenca. Va ser campiona dels quatre continents en 2000. El gener de 2005, pocs dies abans dels campionats dels Estats Units d'Amèrica, Angela va estar involucrada en un accident de cotxe en què va morir la seva mare i ella i el seu entrenador foren ferits. El resultat fou que Angela hagué de retirar-se de la carrera esportiva.

## Referències

* ↑ «Nikodinov's Mother Is Killed in Auto Accident» (en anglès americà). Los Angeles Times, 13-01-2005. [Consulta: 8 març 2025].
* ↑ «Nikodinov making seamless transition after skating» (en anglès). icenetwork.com, 13-11-2014. Arxivat de l'original el 2016-09-19. [Consulta: 8 març 2025].
* ↑ Mittan, Barry. «Nikodinov Shows She's a Contender» (en anglès), 1999. Arxivat de l'original el 2012-05-14. [Consulta: 8 març 2025].

## Enllaços externs

* Angela Nikodinov - Lloc web oficial
# Schistura khamtanhi

Schistura khamtanhi és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# John Corigliano

John Corigliano o John Paul Corigliano (Nova York, Estats Units, 16 de febrer de 1938) és un compositor de cinema estatunidenc, guanyador de l'Oscar l'any 1999 per The Red Violin.

## Biografia

John Paul va néixer a Nova York al si d'una família musical italoamericana. La mare, Rose Buzen, era una exitosa professora de piano i el pare, John Paul Corigliano Sr., eraconcertino de l'Orquestra Filharmònica de Nova York durant 23 anys. Va estudiar a l'escola pública n°241 i la Midwood High School de Brooklyn. Estudià composició a la Columbia University i a la Manhattan School of Music. Tingué de mestres Otto Luening, Vittorio Giannini i Paul Creston.
És un compositor altament respectat que treballa predominantment al camp clàssic, de vegades classificat al grup dels «neoromàntics de Nova York». A més, ha escrit tres bandes sonores: Altered States, Revolution i The Red Violin (El violí Vermell). Nascut a una família musical Corigliano va estudiar a la Universitat de Colúmbia i amb Leonard Bernstein a la Filharmònica de Nova York.
La major part del treball de Corigliano és per a orquestra simfònica. Empra una gran varietat d'estils, de vegades dins de la mateixa obra. Ha escrit tres simfonies, concerts per a clarinet, flauta, violí, oboè i piano, diverses obres de cambra (inclòs un quartet de cordes), i una òpera, The Ghosts of Versailles.
El 1991 li fou atorgat el Premi Grawemeyer de Composició per la seva Simfonia núm. 1. El 2001 va rebre el Premi Pulitzer per la seva Simfonia núm. 2, que és una expansió (reescrita) del seu quartet de corda (1995). Va ser estrenada el novembre del 2000 per l'Orquestra Simfònica de Boston, dirigida per Seiji Ozawa.

## Referències

* ↑ Slonimsky, Nicolas; Kuhn, Laura; McIntire, Dennis. «Corigliano, John (Paul)» (en anglès). Baker’s Biographical Dictionary of Musicians. Encyclopedia.com. [Consulta: 22 abril 2020].
* ↑ «John Corigliano» (en anglès). Encyclopædia Britannica, 2003.
* 1 2 «C250 Celebrates John Corigliano». C250.columbia.edu. [Consulta: 28 abril 2012].
* ↑ Kozinn, Allan «Decades in the Making, John Corigliano's 'Dylan Thomas' Gets Its Premiere». The New York Times, 26-03-1999 [Consulta: 28 abril 2012].
* ↑ McGinnis, Mara. «The Music of Communion». Columbia Magazine. [Consulta: 28 abril 2012].
* ↑ Pizà, Antoni. Nits simfòniques. 1a ed. Muro (Illes Balears): Ensiola Editorial, 2010, p. 227. ISBN 978-84-937129-8-3.
* ↑ Cazeneuve, Xavier. «John Corigliano» (àudio). Ràdio Catalunya, 19-05-2017. [Consulta: 22 abril 2020].

## Enllaços externs

* John Corigliano - Lloc web oficial
* Schirmer, G. «John Corigliano» (en anglès). Arxivat de l'original el 2008-10-12. [Consulta: 11 desembre 2019].
# Polifides

Segons la mitologia grega, Polifides (en grec antic Πολυφείδης), va ser un endeví, fill de Manci, i per tant, descendent de Melamp. Havia rebut d'Apol·lo el do de la profecia. L'Odissea diu que era "el millor endeví de la terra després de la mort d'Amfiarau".
Per desavinences amb el seu pare, s'establí a Acaia, on donava els seus oracles. Ferècides diu d'ell que va viure a Eleusis i es va casar allí. Se li atribueix la paternitat d'un noi, Teoclimen i d'una noia, Harmònides.
Eusebi de Cesarea ens transmet una tradició que diu que Polifides va ser el nom del vint-i-quatrè rei de Sició, i que regnava a la ciutat abans de la guerra de Troia. La mainadera de Menelau i Agamèmnon envià els dos nois a la seva cort per salvar-los de la persecució de Tiestes. Polifides els va confiar després al rei Eneu d'Etòlia. Si Polifides, tal com diu la crònica d'Eusebi, encara regnava quan els grecs van prendre la ciutat de Troia, se l'hi ha d'atribuir una longevitat extraordinària.

## Referències

* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 449. ISBN 9788496061972.
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 250. ISBN 8481641618.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 181. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Gustav Graben-Hoffmann

Gustav Graben-Hoffmann (Bnin província de Poznań (actual Voivodat de Gran Polònia), 7 de març de 1820 - Potsdam, 21 de maig de 1900) fou un compositor i cantant alemany.
Fou deixeble de Stümer a Berlín i de Hauptmann a Leipzig, va ser professor de cant a Dresden, Berlín i Potsdam.
Va compondre centenars de cançons, moltes de sabor còmic, entre elles la molt coneguda Fünfmalkuunderttausend Teufel (text d'Oettinger). A més, va escriure: Die Pflege der Singsttime (Dresden, 1863) i Praktische Methode als Grundlage für den Kunstgesang (1873).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 26, pàg. 881-82 (ISBN 84-239-4526-X)
# Khalet al-Maiyya

Khalet al-Maiyya (àrab: خلة المية, Ḫallat al-Mayya) és una vila palestina de la governació d'Hebron, a Cisjordània, situada 9 kilòmetres al sud d'Hebron i a 4 kilòmetres a l'oest de Yatta. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques tenia 1.865 habitants el 2016. Les instal·lacions d'atenció primària de salut del poble són designades pel Ministeri de Salut com a nivell 2.

## Referències

* ↑ 2007-2016 PCBS census Arxivat 2013-07-05 at Archive.is. Palestinian Central Bureau of Statistics (PCBS). p. 107.
* ↑ West Bank Health care
# Schistura latifasciata

Schistura latifasciata és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a la Xina (Yunnan).

## Referències

* ↑ McClelland J. 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhu, S.-Q. & S.-H. Wang. 1985. The noemacheiline fishes from Yunnan Province, China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 10 (núm. 2): 208-220.
# John Danyel

John Danyel (Somerset, 1564 $^{(Gregorià)}$ - Londres, 1626), també John Daniel, fou un llaütista anglès i compositor. Va ser el germà menor del poeta Samuel Daniel.
Fou cantor de l'església de Jesucrist d'Oxford, i deixà una col·lecció de cançons titulada Coy Daphne Fled, vers la nimfa Daphne i el seu destí, i Like like laute delights (Londres. 1606).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 17, pàg. 961. (ISBN 84-239-4517-0)
# Quartet de corda núm. 2 (Rosenberg)

El Quartet de corda núm. 2, op. 21, va ser compost per Hilding Rosenberg el 1924 i dedicat al Quartet Kjellström, que també el va estrenar en un concert a la secció sueca de l'ISCM a Estocolm el 6 de març de 1925. El 1956, l'obra va ser revisada i estrenada el 17 de juny de 1957 a la Ràdio sueca pel Quartet Griinfarb.
El Segon Quartet de Rosenberg va arribar quatre anys després de la primera versió del Primer Quartet, que va revisar el 1923. Amb una durada de quinze minuts, és el quartet més curt de Rosenberg. No obstant això, el quartet consta de quatre moviments amb una gran diversitat.

## Moviments

* Andante molto ed espressivo
* Allegro assai
* Lento
* Moderato energico. Allegro vivace.
Amb una durada de quinze minuts, és el quartet més curt de Rosenberg. No obstant això, el quartet consta de quatre moviments amb una gran diversitat.

## Referències

* ↑ Ekelin, Walter. «The Hilding Rosenberg Pages». Walter Ekelin. Arxivat de l'original el 8 de febrer 2006. [Consulta: 6 abril 2024].
* 1 2 Wallner, Bo. «Rosenberg: String Quartets Nos. 2, 5 and 8». Caprice Records. [Consulta: 6 abril 2024].