OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cheirodon parahybae

Cheirodon parahybae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraíba do Sul al Brasil.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Arratia, G. 1987: Sexual dimorphism in the caudal skeleton of Cheirodon (Characidae, Teleostei). Cybium v. 11 (núm. 4): 375-387.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riehl, R. i H.A. Baensch 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10th edition. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cyphocharax helleri

Cyphocharax helleri és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes. Va ser descrit com a Curimatus helleri per Franz Steindachner el 1910.

## Morfologia

Els adults poden assolir fins a 9,6 cm de llargària total.

## Alimentació

És detritívor.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: a la conca del riu Cuyuni a l'est de Veneçuela, riu Cupixi (Amapá, Brasil) i conques fluvials de la Guaiana, Surinam i la Guaiana Francesa.

## Referències

* ↑ Steindachner, Franz «Über einige neue Characinenarten aus dem Orinoco und dem oberen Surinam» (en alemany). Anzeiger der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften, Mathematisch-Naturwissenschaftliche Classe. Der Akademie [Wien], 47, 17, 1910, pàg. 266-267.
* 1 2 3 «Cyphocharax helleri (Steindachner, 1910)» (en anglès). FishBase.
* ↑ Planquette, P.; Keith, P.; Le Bail, P.-Y.. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (en francès). tom 1. París: IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, 1996, p. 429 (Collection du Patrimoine Naturel, núm. 22).

## Bibliografia

* Alonso, L.E. i H.J. Berrenstein 2006. A Rapid Biological Assessment of the Aquatic Ecosystems of the Coppename River Basin, Suriname. RAP Bull. Of Biol. Assessment 39:114-117.
* Boujard, T., M. Pascal, F.J. Meunier i P.-Y. Le Bail 1997. Poissons de Guyane. Guide écologique de l'Approuague et de la réserve des Nouragues. Institut National de la Recherche Agronomique, París, 219 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Vari, Richard P. «Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces:Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae» (en anglès). Smithsonian Contributions to Zoology, núm.533, 1992, pàg. i-iii + 1-48. DOI: 10.5479/si.00810282.533. ISSN: 0081-0282.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
# Coptodon rendalli

Coptodon rendalli és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.
Es troba a Àfrica: rius Senegal, Níger, Congo i Zambeze, i el llac Tanganyika.
Els mascles poden assolir els 45 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Agoràcrit de Paros

Agoràcrit de Paros (en llatí Agoracritus, en grec antic Ἀγοράκριτος) fou un escultor grec nascut a Paros, que va viure al segle V aC. Era l'alumne preferit de Fídies, segons Pausànies, i Plini el Vell diu que el mateix Fídies va signar algunes obres amb el nom del seu deixeble.
Només es mencionen quatre obres d'Agoràcrit: una estàtua de Zeus, una d'Atena Itònia, (ambdues al temple de la deessa Atena a Atenes, segons Pausànies), una estàtua probablement de Cibeles (al temple de Cibeles a Atenes), i una de Nèmesi. D'aquesta darrera Plini diu que era inicialment una estàtua de Venus que Agoràcrit va fer en competència amb Alcàmenes d'Atenes, un altre deixeble de Fídies, i que els atenencs van ser parcials i van triar l'obra del seu conciutadà. Llavors l'escultor derrotat va convertir la seva estàtua en una de Nèmesi i la va vendre al poble de Rhamnos amb la condició que mai anés a Atenes. Pausànies, sense dir res sobre Alcàmenes, diu que aquesta Nèmesi estava feta amb marbre de Paros, que Datis i Artafernes, militars perses, van portar amb la intenció d'aixecar un trofeu. Aquesta versió de Pausànies ha estat rebutjada, ja que l'estàtua era de marbre pentèlic, com diuen Joan Tzetzes, Suides, i Foci, que expliquen la història de Plini amb diverses variants.

## Referències

* ↑ «Agoràcrit de Paros». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Agoracritus a: William Smith (editor), A Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology. Vol. I. Boston: Little, Brown & Comp., 1867, p. 75
# Chester Edward Ide

Chester Edward Ide (Springfield, 1878 — 1944) va ser un compositor estatunidenc.
Estudià a Londres i fou professor de piano i harmonia en diversos establiments de Nova York. Entre les seues composicions hi figuren: Idyllic Dances; el poema simfònic Pan's Dream of Syrinx; Queen of Bubbles, cants amb acompanyament d'orquestra, i moltes altres.

## Bibliografia

* Tom núm. 28 pàg. 867 de l'Enciclopèdia Espasa
# Cyprinodon arcuatus

Cyprinodon arcuatus és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes que es troba a Nord-amèrica: sud d'Arizona i nord de Sonora. Els mascles poden assolir els 4,6 cm de longitud total.

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* 1 2 «Cyprinodon arcuatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Minckley, W. L., R. R. Miller & S. M. Norris 2002. Three new pupfish species, Cyprinodon (Teleostei, Cyprinodontidae), from Chihuahua, México, and Arizona, USA. Copeia 2002 (núm. 3): 687-705.
# Titanosauroïdeus

Els titanosauroïdeus (Titanosauroidea) constitueixen un grup de dinosaures sauròpodes que van viure des del Juràssic inferior fins al Cretaci superior.

## Taxonomia

La taxonomia a nivell de famílies segueix les definicions proposades per Paul Sereno l'any 2005.
* Superfamília Titanosauroidea
** Clade Titanosauria
*** Uberabatitan
*** Família Andesauridae
**** Andesaurus (Argentina)
**** ? Ruyangosaurus (Xina)
*** Família Titanosauridae (disused, =Clade Lithostrotia)
**** Ampelosaurus (França)
**** Argentinosaurus (Argentina)
**** Austrosaurus (Austràlia)
**** Chubutisaurus (Argentina)
**** Epachthosaurus (Argentina)
**** Futalognkosaurus (Argentina)
**** Ligabuesaurus (Argentina)
**** Lirainosaurus (Espanya)
**** Phuwiangosaurus (Tailàndia)
**** Tangvayosaurus (Laos)
**** Família Antarctosauridae
***** Antarctosaurus (Argentina)
**** Família Nemegtosauridae
***** Bonitasaura (Argentina)
***** Magyarosaurus (Romania)
***** Malawisaurus (Malawi)
***** Nemegtosaurus (Mongòlia)
***** Rapetosaurus (Madagascar)
***** Trigonosaurus (Brasil)
**** Família Saltasauridae
***** Argyrosaurus (Argentina)
***** Bonatitan (Argentina)
***** Iuticosaurus (Regne Unit)
***** Lirainosaurus (Espanya)
***** Maxakalisaurus (Brazil)
***** Pellegrinisaurus (Argentina)
***** Quaesitosaurus (Mongòlia)
***** Rinconsaurus (Argentina)
***** Sonidosaurus (Xina)
***** Subfamilia Opisthocoelicaudiinae
****** Alamosaurus (EUA)
****** Borealosaurus (Xina)
****** Huabeisaurus? (Xina)
****** Isisaurus (Índia)
****** Opisthocoelicaudia (Mongòlia)
***** Subfamília Saltasaurinae
****** Neuquensaurus (Argentina)
****** Saltasaurus (Argentina, Uruguai)
****** Tribu Aeolosaurini
******* Aeolosaurus (Argentina)
******* Gondwanatitan (Brasil)
******* Rocasaurus (Argentina)
*** Emplaçament incert (incertae sedis)
**** Adamantisaurus (Brasil)
**** Aegyptosaurus (Egipte, Níger)
**** Amargatitanis (Argentina)
**** Baurutitan (Brasil)
**** Bruhathkayosaurus (Índia)
**** Gobititan (Xina)
**** Hypselosaurus (Romania)
**** Jainosaurus (Índia)
**** Jiangshanosaurus (Xina)
**** Karongasaurus (Malawi)
**** Laplatasaurus (Argentina, Uruguai)
**** Mendozasaurus (Argentina)
**** Paralititan (Egipte)
**** Puertasaurus (Argentina)
**** Titanosaurus (Índia)
**** Venenosaurus (EUA)
**** Wintonotitan, sobrenom Clancy (Austràlia)
**** Diamantinasaurus, sobrenom Matilda (Austràlia)

## Referències

* ↑ Salgado, L. and Carvalho, I. «Uberabatitan ribeiroi, a new titanosaur from the Marila Formation (Bauru Group, Upper Cretaceous), Minas Gerais, Brazil.». Palaeontology, 51, 4, 2008, pàg. 881–901. DOI: 10.1111/j.1475-4983.2008.00781.x.
Gèneres de sauropodomorfs :
Regne: Animalia
Filum: Chordata
Classe: Sauropsida
Clade: Avemetatarsalia
Clade: Dinosauria :
Sauropodomorpha :
Sauropoda :
Neosauropoda :
Macronaria :
Titanosauria :
# Creu de terme del Pont Vell

La Creu de terme del Pont Vell és una obra del municipi de Manresa (Bages) declarada bé cultural d'interès nacional.

## Descripció

És una creu de terme coneguda també com a creu de la Guia, per la proximitat amb l'ermita d'aquest nom. Actualment la creu consta de peanya de 3 graons de pedra arenosa, bastant desgastada, A sobre hi ha un basament prismàtic petit de base quadrada amb cantells bisellats per la part superior (que fa que es converteixi en hexagonal) Després s'observa un fust de secció quadrada amb cantells bisellats, de pedra arenosa. Sobre un capitell simple de pedra de Sant Vicenç hi ha la creu senzilla amb motllures de pedra arenosa.
Segons J, Sarret i Arbós, tant la columna com el capitell de la creu original, semblen procedents de l'antic convent de les Dominiques de Valldaura (del Claustre, claustre actual de les caputxines), donades les seves dimensions i el tractament de les figures esculpides.

## Història

El 1501 es va fer la primera menció documental de la creu. No se'n tenen notícies fins al 1838, quan es col·locà una creu de ferro en lloc de l'existent de pedra. El 1911, degut a una tempestat, cauen la columna, el capitell i creu (actualment es troben en el museu municipal de la ciutat). El 1912 es col·locà la nova creu en lloc de l'antiga. El 1961 la creu fou refeta per l'arquitecte Pons Sorolla, aprofitant el sòcol de la primitiva.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 «Creu de terme del Pont Vell». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 7 juny 2015].
# Canthigaster marquesensis

Canthigaster marquesensis és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nuku Hiva (illes Marqueses).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Allen, G. R. & Randall, J. E., 1977. Review of the sharpnose pufferfishes (subfamily Canthigasterinae) of the Indo-Pacific. Records of the Australian Museum v. 30 (núm. 17): 475-517, 7 col figs.
* 1 2 3 4 «Canthigaster marquesensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Matsuura, K., 2001. Tetraodontidae. Puffers. p. 3954-3957. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Moura, R. L. de i R. M. C. Castro, 2002: Revision of Atlantic sharpnose pufferfishes (Tetraodontiformes: Tetraodontidae: Canthigaster), with description of three new species. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 115 (núm. 1): 32-50.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Tortonese, E., 1986. Tetraodontidae. p. 1341-1347. A: P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen, E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean, UNESCO, París, França. Vol. 3.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Llista dels 50 edificis més alts de Nova York

La llista dels 50 edificis més alts de Nova York inclou les construccions més elevades mesurades fins al punt arquitectònic més alt, excloent antenes o altres estructures no permanents. També s'hi poden considerar construccions que es troben en la fase final de construcció, sempre que hagin assolit la màxima altura.
| Rang | Nom | Alçada | Pisos | Any |
| 1 | One World Trade Center | 541 | 94 | 2014 |
| 2 | Torre del Central Park | 472 | 99 | 2021 |
| 3 | 111 West 57th Street | 435 | 85 | 2022 |
| 4 | Un Vanderbilt | 427 | 73 | 2020 |
| 5 | 432 Park Avenue | 426 | 85 | 2015 |
| 6 | 30 Hudson Yards | 385 | 103 | 2019 |
| 7 | Empire State | 381 | 102 | 1931 |
| 8 | Bank of America Tower (Nova York) | 366 | 55 | 2009 |
| 9 | 3 World Trade Center | 329 | 80 | 2018 |
| 10 | The Brooklyn Tower | 325 | 74 | 2022 |
| 11 | 53W53 | 320 | 77 | 2019 |
| 12 | Chrysler Building | 319 | 77 | 1930 |
| 13 | New York Times Building | 319 | 52 | 2007 |
| 14 | The Spiral | 314 | 66 | 2022 |
| 15 | One 57 | 306 | 75 | 2014 |
| 16 | 35 Hudson Yards | 305 | 72 | 2019 |
| 17 | One Manhattan West | 304 | 67 | 2019 |
| 18 | 50 Hudson Yards | 299 | 58 | 2022 |
| 19 | 4 World Trade Center | 298 | 65 | 2014 |
| 20 | 70 Pine Street | 290 | 67 | 1932 |
| 21 | 220 Central Park South | 290 | 67 | 2019 |
| 22 | Dos Manhattan West | 285 | 58 | 2023 |
| 23 | 40 Wall Street | 283 | 71 | 1930 |
| 24 | Four Seasons Hotel Nova York Downtown | 282 | 67 | 2016 |
| 25 | Citigroup Center | 279 | 59 | 1977 |
| 26 | 15 yardas de Hudson | 279 | 70 | 2019 |
| 27 | 125 Greenwich Street | 278 | 72 | +2022 |
| 28 | 10 yardas de Hudson | 268 | 52 | 2016 |
| 29 | 8 Spruce Street | 265 | 76 | 2011 |
| 30 | Trump World Tower | 262 | 72 | 2001 |
| 31 | 425 Park Avenue | 262 | 44 | 2021 |
| 32 | GE Building | 259 | 70 | 1933 |
| 33 | One Manhattan Square | 258 | 72 | 2019 |
| 34 | Sutton 58 | 258 | 65 | 2022 |
| 35 | 56 Leonard Street | 258 | 57 | 2016 |
| 36 | CitySpire Center | 248 | 75 | 1987 |
| 37 | One Chase Manhattan Plaza | 248 | 60 | 1961 |
| 38 | Condé Nast Building | 247 | 48 | 1999 |
| 39 | MetLife Building | 246 | 59 | 1963 |
| 40 | Bloomberg Tower | 246 | 54 | 2004 |
| 41 | 126 Madison Avenue | 245 | 56 | 2021 |
| 42 | 138 East 50th Street | 245 | 64 | 2019 |
| 43 | 130 William | 244 | 61 | 2022 |
| 44 | Woolworth Building | 241 | 58 | 1913 |
| 45 | 111 Murray Street | 240 | 60 | 2018 |
| 46 | 520 Park Avenue | 238 | 54 | 2018 |
| 47 | 50 West Street | 237 | 64 | 2018 |
| 48 | 55 Hudson Yards | 237 | 51 | 2018 |
| 49 | One Worldwide Plaza | 237 | 47 | 1989 |
| 50 | Madison Square Park Tower | 237 | 61 | 2017 |

## Vegeu també

* Llista dels edificis més alts dels Estats Units
* Llista d'edificis més alts de Boston
* Llista dels edificis més alts de Chicago
* Llista dels edificis més alts de Las Vegas
# Enrico Calzolari

Enrico Calzolari (Parma, 22 de febrer, 1823 - Milà, 1 de març de 1888) fou un tenor italià.
Tingué per primer professor de cant al mestre Panizza, el 1844 debutà en La Scala de Milà amb l'Ernani assolint un assenyalat triomf degut a la seva bella veu i excel·lent escola de ball. Casat amb una germana dels famosos artistes Cavallini, marxà contractat a Viena i d'allí a Madrid (1848), Londres, parís i Sant Petersburg, on cantà durant diverses temporades en el teatre imperial les òperes que en aquell temps el repertori italià com Lucrezia Borgia, Lucia di Lammermoor, El barber de Sevilla, Maria di Rohan, Don Pasquale, La sonnambula, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 10, pàg. 667. (ISBN 84-239-4510-3)
# Chiloglanis harbinger

Chiloglanis harbinger és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Camerun.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la construcció de carreteres, la desforestació i l'expansió agrícola.

## Referències

* 1 2 «Chiloglanis harbinger» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Moelants, T. (2010). "Chiloglanis harbinger." 2010 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2010. [Consulta: 17 abril 2023]

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
# Llibreria Alibri

La llibreria Alibri, abans llibreria Herder, està situada al carrer de Balmes, 26 de Barcelona, molt a prop de l'edifici històric de la Universitat de Barcelona.

## Història

Va ser fundada l'any 1925, per una iniciativa de Verlag Herder de Friburg de Brisgòvia (Alemanya).
Després de ser expropiada durant la Guerra Civil, el seu antic gerent, Antonio Valtl (vegeu Editorial Herder), la va comprar en una subhasta pública i es va ubicar al número 26 del carrer de Balmes, on ha estat fins ara. L'any 1941, la Universitat de Barcelona li atorgà el títol de Llibreria Universitària com a reconeixement a la qualitat del seu fons editorial i al servei que oferia al món de la docència i la cultura.
El 1999, el negoci llibreter es va desvincular de l'editorial i va canviar el nom pel d'Alibri. L'octubre del 2022, la família propietària va anunciar que tancaria la llibreria el 3 de desembre. Amb tot, gràcies a l'adquisició per l'empresa de subscripció literària Bookish (creada el 2017 a Barcelona) es va poder evitar el tancament.

## Referències

* 1 2 3 Subirana, Jordi «La histórica librería Herder, ahora Alibri, bajará la persiana este 2022. La clausura se hará a lo largo del último trimestre de este año: el comercio de la calle de Balmes data de 1925». Metrópoli Abierta, 25-10-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «La llibreria Alibri, "la Herder" per a molts lectors, encara el tancament. L'establiment a tres anys de ser centenari, ha sigut un referent indiscutible en idiomes i filosofia». El Periódico, 24-10-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ «Bajan la persiana dos librerías históricas de Barcelona: la LGTBI Cómplices y Alibri. Alibri lleve 97 años de andadura en la calle Balmes y Cómplices 29 años». 20 minutos, 25-10-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Naranjo Wilson, Yasmina «Dos librerías históricas de Barcelona cierran sus puertas: Alibri y Cómplices. El desinterés por los temas filosóficos y la jubilación, posibles causas del fin de la actividad». La Vanguardia, 26-10-2022 [Consulta: 18 novembre 2022].
* ↑ Solano, Alexandre. «L'emblemàtica llibreria Alibri de Barcelona se salva del tancament». VilaWeb, 09-12-2022. [Consulta: 9 desembre 2022].
* ↑ Sánchez Iranzo, Marta. «Bookish compra l'emblemàtica llibreria Alibri de Barcelona i evita el seu tancament». El Nacional, 10-12-2022.

## Enllaços externs

* «Qui som». Alibri.
# Cantó de Besançon-Nord-Est

El cantó de Besançon-Nord-Est és una antiga divisió administrativa francesa, situada al departament del Doubs i a la regió del Franc Comtat.

## Municipis

* Besançon (barris de Chailluz, Saint-Claude, Palente, Les Orchamps, Combe Saragosse i Vallon du Jour)

## Història

Llista dels consellers generals successius :
| Data d'elecció | Identitat | Partit |
| 1945-1951 | Léon Nicod | PCF |
| 1951-1964 | Jacques Weinman | RPF, després RS, després UNR |
| 1964-1970 | Constant Bonnefoy | SFIO |
| 1970-1973 | Jacques Weinman | UDR |
| 1973-2001 | Joseph Pinard | PS |
| 2001- | Claude Girard | PS |
| les dades anteriors no són pas conegudes ||||

## Referències

* ↑ Decret ministerial núm. 2014-240 on s'especifica la nova distribució cantonal del departament de Doubs. Consultat el 15 de març de 2016 (en francès)