OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Labeobarbus brevicephalus

Labeobarbus brevicephalus és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 31,7 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Els joves mengen zooplàncton i insectes, mentre que els adults es nodreixen més de petits mol·luscs i macròfits.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (13°N-11°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tana i els seus afluents (Etiòpia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rüppell, W. P. E. S., 1835. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Museum Senckenbergianum: Abhandlungen aus dem Gebiete der beschreibenden Naturgeschichte, van Mitgliedern der Senckenbergischen Naturforschenden Gesellschaft in Frankfurt, Main Frankfort. v. 2 (núm. 1): 1-28, Pls. 1-3.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Nagelkerke, L. A. J. & Sibbing, F. A., 1997. A revision of the large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana, Ethiopia, with a description of seven new species. Chapter 5, pp. 105-170: 1-296.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nagelkerke, L. A. J. & Sibbing, F. A., 1997.
* ↑ Getahun, A., 2007. An overview of the diversity and conservation status of the Ethiopian freshwater fauna. J. Afrotrop. Zool. Special Issue:87-96.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1998 The Barbus intermedius species flock of Lake Tana (Ethiopia). I. The ecological and evolutionary significance of morphological diversity. Ital. J. Zool. 65:3-7.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 2000. The large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana (Ethiopia), with a description of a new species, Barbus osseensis. Neth. J. Zool. 50(2):179-214.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* De Graaf, M., E.D. Nentwich, J.W.M. Osse i F.A. Sibbing, 2005. Lacustrine spawning: is this a new reproductive strategy among 'large' African cyprinid fishes? J. Fish Biol. 66(5):1214-1236.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Labidochromis heterodon

Labidochromis heterodon és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: llac Malawi.

## Referències

* ↑ Trewavas, E. 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lewis, D.S.C. 1982: A revision of the genus Labidochromis (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi. Zoological Journal of the Linnean Society, 75(3): 189-265.
* Maréchal, C. 1991. Labidochromis. p. 210-217. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E. 1935: A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Annals and Magazine of Natural History (Series 10), 16(91): 65-118.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Magnesioneptunita

La magnesioneptunita és un mineral de la classe dels silicats, que pertany al grup de la neptunita. Rep el nom per la seva composició química i la seva pertinença al grup de la neptunita.

## Característiques

La magnesioneptunita és un silicat de fórmula química KNa₂Li(Mg,Fe)₂Ti₂Si₈O$_{24}$. Va ser aprovada com a espècie vàlida per l'Associació Mineralògica Internacional l'any 2009. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs es troba entre 5 i 6.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la magnesioneptunita pertany a «09.EH - Estructures transicionals entre fil·losilicats i altres unitats de silicat» juntament amb els següents minerals: manganoneptunita, neptunita, watatsumiïta, grumantita, sarcolita, ussinguita, leifita, teliuixenkoïta, eirikita i nafertisita.
L'exemplar que va servir per a determinar l'espècie, el que es coneix com a material tipus, es troba conservat al Museu Mineralògic Fersmann, de l'Acadèmia de Ciències de Rússia, a Moscou (Rússia), amb el número de registre: 3747/1.

## Formació i jaciments

Va ser descoberta al xenòlit núm. 5 del mont Lakargi, una muntanya situada a la caldera Verkhnechegemskaya, a la vall de Baksan (Kabardino-Balkaria, Rússia). Es tracta de l'únic indret de tot el planeta on ha estat descrita aquesta espècie mineral.

## Referències

* ↑ «Magnesioneptunite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 8 febrer 2020].
# Enemy at the Gates: The Battle for Stalingrad

Enemy at the Gates: The Battle for Stalingrad és un llibre d'assaig, escrit en anglès per William Craig i publicat el 1973 per Reader's Digest Press i el 1974 per Penguin Publishing. La pel·lícula de 2001 Enemic a les portes va reproduir el títol del llibre i el va utilitzar com una de les seves fonts, però no va ser una adaptació directa de l'obra.

## Crítica

La revista acadèmica Slavic Review criticà el llibre titllant-lo de «divagació i exageració», comparant negativament l'autor amb el propagandista nazi alemany Paul Carell. En canvi, The Washington Post va ser més favorable i el va comparar favorablement amb l'escriptor i historiador Cornelius Ryan.

## Referències

* ↑ «Interview with Jean-Jacques Annaud, referenced by Constantin Film» (en alemany). Epilog.de. Arxivat de l'original el 18/8/2007.
* ↑ «'Enemy at the Gates' is right on target» (en anglès). Baltimore Sun. Arxivat de l'original el 2017-01-18. [Consulta: 6 gener 2020].
* ↑ Parrish, Michael «Review of Enemy at the Gates: The Battle for Stalingrad» (en anglès). Slavic Review, vol. 33, núm. 2, 01-01-1974, pàg. 363–364. DOI: 10.2307/2495819. JSTOR: 2495819.
* ↑ Ambrose, Stephen E. «So much for so little» (en anglès). The Washington Post, 04-08-1973.
# Heterobranchus isopterus

Heterobranchus isopterus és una espècie de peix de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 90 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: des de Guinea fins al sud-est de Nigèria. També és present al curs superior del riu Senegal.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Geoffroy Saint-Hilaire E. 1809. Poissons du Nil, de la mer Rouge et de la Méditerranée. A Description de l'Egypte, ... Histoire Naturelle. París, 1809-1830. Poissons du Nil v. 1 (pt 1). 1-52.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Agnèse, J. F. i G. G. Teugels 2001: Genetic evidence for monophyly of the genus Heterobranchus and paraphyly of the genus Clarias (Siluriformes, Clariidae). Copeia 2001 (núm. 2): 548-552.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G. G., B. Denayer, i M. Legendre 1990: A systematic revision of the African catfish genus Heterobranchus Geoffroy-Saint-Hilaire, 1809 (Pisces: Clariidae). Zoological Journal of the Linnean Society v. 98 (núm. 3).
* Teugels, G.G. 1992. Clariidae, p. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Miquel i Avellí

Joan Miquel i Avellí, més conegut com a Joanet Mario, (Palafrugell, 1875 – 1934) fou un important industrial surer del primer terç del segle xx, fundador de Can Mario, la més gran empresa surera catalana de la història. Membre de la Lliga Regionalista, entre 1930 i 1931 fou alcalde de Palafrugell.
Hereu de Mario Miquel i Deulofeu, encarregat de la fàbrica surera Bender, va aprendre l'ofici de taper. Va fer diversos viatges i estades a Alemanya, va aprendre l'idioma i s'introduí en aquell mercat. Amb socis alemanys va fundar les societats Miquel Vincke (1900), Miquel, Vincke i Meyer (1901), Miquel i Vincke (1910, a la mort del senyor Meyer) i Manufacturas del Corcho S.A. (1916). Finalment es fusionà amb Armstrong Cork Company i creà Manufacturas del Corcho Armstrong S.A. (1930). La gent de Palafrugell sempre s'hi ha referit amb el nom popular de Can Mario.
Va patrocinar una diverses entitats de Palafrugell, com l'orquestra, el club de futbol, l'ateneu i la biblioteca. Va ser un dels impulsors del Banc de Palafrugell, presidit per prohoms de la indústria del suro, i amb Joan Linares va promoure la publicació Baix Empordà. També va ser mecenes de Juli Garreta i Josep Pla, qui li dedicaria un dels seus «homenots».
El 2014 fou nomenat fill predilecte de Palafrugell arran d'una iniciativa ciutadana impulsada per l'Associació Cultural El Pou d'en Bonet, que va aconseguir el suport de 400 persones. Gràcies a aquest reconeixement la plaça de Can Mario, de Palafrugell, va canviar de nom a plaça de Can Mario - Joan Miquel i Avellí.

## Referències

* ↑ Saurí, M. Concepció «Miquel, Vincke i Meyer». Nou Palafrugell, número 81, 1997 [Consulta: 9 agost 2012].
* ↑ Sala 2003: p. 25
* ↑ Cabana 1994: p. 313
* ↑ Xargay i Oliva, Xavier «Albert de Quintana i Palafrugell». Revista de Girona, núm. 245, 2007, p. 81.
* 1 2 Parreño Mont, David «L'empresari Joan Miquel, nou fill predilecte de Palafrugell». Ara (Comarques Gironines).
* ↑ «Joan Miquel i Avellí: Fill Predilecte de Palafrugell?». Revista de Palafrugell, 8-2014, pp. 5 - 7.

## Bibliografia

* Sala i López, Pere. Manufacturas de Corcho SA (antiga Miquel & Vincke). Líder de l'exportació industrial espanyola (1900 – 1930). Museu del Suro de Palafrugell, desembre de 2003. ISBN 84-923581-2-2.
* Cabana, Francesc. Fàbriques i empresaris. Els protagonistes de la Revolució Industrial a Catalunya. v. 4. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana, novembre de 1994. ISBN 84-7739-810-0.
x
# Edmund Schroeder

Edmund Schroeder (Berlín, 1882 - [...?]) fou un compositor alemany.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat natal. Fou deixeble en composició de Max Reger, va pertànyer a l'escola avançada germànica.
Va escriure ombrosos lieder, d'un gran sentiment líric; 3 trios amb piano; una suite per a violoncel i piano; 7 duos per a violí i piano, i 3 peces de concert per a fagot i piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pàg. 1164 (ISBN 84 239-4554-5)
# Joseph Glæser

Joseph August Eduard Friedrich Glæser (Berlín, 1853 - Hillerød, 1891) fou un compositor danès, fill del també compositor Franz Gläser (1798-1861).
Des d'infant mostrà la seva gran vocació per la música; malgrat tot el seu pare el destinà al fòrum; Una cançó que va compondre en la seva joventut La cançó del funàmbul, no tardà a fer-se popular. Fou professor de música a Copenhaguen i a Hillerød, i des del 1874 organista del castell de Frederiksborg.
És autor de la música del ball-pantomima Lluny de Dinamarca; també va compondre música per un drama d'Ibsen, La festa de Solhoug, etc. Però el que li donà més anomenada foren les seves romances, com ara El rossinyol, El mar, Per la primavera i Durant la nit.
A més deixà, nombroses peces per a piano, quartets, obertures i d'altres composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 26, pàg. 252 (ISBN 84-239-4526-X)
# Joseph Joachim Benedikt Münster

Joseph Joachim Benedikt Münster (1694 - 1751) fou un compositor i musicòleg alemany.
Es matriculà en la Universitat de Salzburg el 1710, però el 1712 la mort del seu pare i l'immediat nou matrimoni de la seva mare acabaren els seus estudis. El 1715, any en què es casà, estava treballant com a mestre d'escola i director de cor en l'església de "St. Zeno" a Bad Reichenhall. Més tard canvià la seva professió de docent per la de Lleis (notari i magistrat), ensems que conservava el seu lloc.
Deixà les composicions següents:
* Vesperae (Augsburg, 1732);
* Canticum canticorum, lletanies i antifones (Augsburg, 1735);
* Vesperae pro toto anno, Concertationes (Augsburg, 1744);
* Litaniae 4 voc, et, 5 instrum, (1751), i 60 motets.
A més, va compondre, algunes obres didàctiques, com: Musices instructiu in brevissimo regulari compendio radicaliter data (Halle, 1732: 9.ª ed., Augsburg, 1781), i Scala jacob ascendendo et descendendo (Augsburg, 1743).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 37, pàg. 393. (ISBN 84-239-4537-5)
# Joseph Lambillotte

Joseph Lambillotte (La Hamaide, Hainaut, ara Bèlgica, 1805 - Saint-Acheul, França, 1842) fou un jesuïta i compositor való.
Era germà dels també músics i jesuïtes Louis (1797-1855) i François (1802-1835). També va compondre algunes peces musicals, però és més conegut per una obra ascètica titulada Le Consolateur, en lectures pieuses adressées aux malades et à toute personne affigée (Amiens, 1842), ja que no tan sols anaren succeint-se ràpidament les edicions franceses, sinó que fou traduïda al castellà, italià, anglès i alemany.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 29. pàg. 396 (ISBN 84-239-4529-4)
# Joseph Lemaire

Joseph Lemaire anomenat Joseph Darcier (París, 5 de març de 1819 - París, 21 de desembre de 1883) fou un cantant i compositor francès del romanticisme.
Començà a representar en els teatres dels voltants de París, després donà lliçons, i vers el 1847 adquirí molta celebritat cantant cançons polítiques en els concerts populars i en els cafès. En certa ocasió, cantant la famosa cançó del Pan, produí tant gran efecte en el públic, que des de llavors la policia prohibí el concerts.
Va escriure la música de les operetes:
També deixà nombroses composicions que es feren populars.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 29, pàg. 1549 (ISBN 84 239-4529-4)
# Joseph Lenoble

Joseph Lenoble (Mannheim, 1753 - Brunoy, prop de París, 1829) fou un músic alemany.
Va rebre les primeres lliçons del seu pare, músic francès al servei de l'elector de Baviera, i completà la seva educació musical amb C. Cannabich, el qual era director de la capella del citat príncep. Molt jove cridà l'atenció dels aficionats per diverses de les seves composicions instrumentals, i el 1784 es traslladà a París, on donà conèixer els seu oratori Joad, que fou molt aplaudit.
Després va escriure, amb col·laboració amb Étienne Nicolas Méhul l'òpera Lausus et Lydie, no representada, sobre un poema de Voisenon, va compondre una altra òpera L'Amour et Psyché, la partitura manuscrita de la qual resta en la Biblioteca Nacional de París.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 29, pàg. 1599. (ISBN 84-239-4529-4)
* Breu biografia a Biographisch-bibliographisches Quellen-Lexikon der Musiker und Musikgelehrten der christlichen Zeitrechnung bis zur Mitte des neunzehnten Jahrhunderts (alemany)
# Joseph Maas

Joseph Maas (Dartford, 30 de gener de 1847 - Londres, 16 de gener de 1886) fou un tenor anglès.
Fou cantor del cor de la catedral de Rochester, ensems que estudiava amb Al principi, estudiant a J. C. Hopkins i Louisa Pyne coneguda com a Madame Bodda-Pyne, se'n va anar a Milà a perfeccionar-se en el cant, el 1869, aconseguí el seu primer triomf artístic en un concert a Londres, el 1871. El 1878 fou el primer tenor de la companyia d'òpera Carl Rosa.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 1109. (ISBN 84-239-4531-6)
# Joseph Pache

Joseph Pache (Friedland, Silèsia, Alemanya 1861 - Baltimore, Maryland, EUA, 7 de desembre de 1926) fou un compositor, professor alemany nacionalitzat estatunidenc.
Estudià el seu art en l'Acadèmia Reial de Múnic, en el Conservatori Scharwenka (del que després en fou professor) i a Berlín amb Max Bruch. Posteriorment es dirigí a l'Amèrica del Nord, on a Nova York fundà l'Oratori Society el 1903. I des del 1904 director del Baltimore Oratorio Society fins al 1924, any en què la societat es va dissoldre.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 40, pàg. 1370 (ISBN 84-239-4540-5)
# Labidochromis shiranus

Labidochromis shiranus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: llac Malawi.

## Referències

* ↑ Trewavas, E. 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lewis, D.S.C. 1982: A revision of the genus Labidochromis (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi. Zoological Journal of the Linnean Society, 75(3): 189-265.
* Maréchal, C. 1991. Labidochromis. p. 210-217. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, Bèlgica; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París (França). Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Trewavas, E. 1935: A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Annals and Magazine of Natural History (Series 10), 16(91): 65-118.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Maider Luengo Lasa

Maider Luengo Lasa (Donosti, 31 de maig de 1980) és una exjugadora basca d'hoquei herba llicenciada en empresarials. Va jugar de portera al Club de Campo de Madrid.
L'any 2001 participar en els Jocs Olímpics d'estiu d'Atenes, junt amb les jugadores d'hoquei sobre herba basques Erdoitza Goikoetxea, Rocío Ibarra, Bárbara Malda i Maider Telleria. El mateix any va ser campiona de la Lliga espanyola i va obtenir una medalla de plata en el preolímpic de Nova Zelanda.

## Referències

* 1 2 «Comité Olímpico Español», 15-08-2020. Arxivat de l'original el 2020-08-15. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Maider Luengo Biography and Statistics - Olympics at Sports-Reference.com», 04-12-2008. Arxivat de l'original el 2008-12-04. [Consulta: 5 novembre 2021].
* ↑ «Vascas olímpicas». Euskal Etxeak, núm. 78, 2007, p. 14-17.
* ↑ www.elmundo.es
# Eduard Bosch i Bellver

Eduard Bosch i Bellver (Barcelona, 3 de setembre de 1921 - 14 de gener del 2004), fou un sacerdot català.
Tot just acabada la Guerra Civil espanyola va entrar al Seminari Conciliar de Barcelona, d'on en va sortir ordenat sacerdot el 21 de desembre de 1946. Posteriorment es va llicenciar, primer, en Teologia a Salamanca; i després en Sagrada Escriptura l'any 1950 al Pontifici Institut Bíblic de Roma. Quan va tornar de Roma, donà classes de religió a la Universitat de Barcelona, i també de Sagrada Escriptura a l'Institut Teològic Mater Immaculata. En aquells anys col·laborà també en diverses iniciatives editorials, com ara amb una Bíblia publicada per l'editorial Montaner i Simón, o redactant diverses entrades de la Gran Enciclopèdia Larousse.
L'any 1964 es va incorporar com a professor d'Antic Testament al Seminari Conciliar de Barcelona; tasca que continuà, partir de 1967, a la Facultat de Teologia de Catalunya. Fou rector de la parròquia de la Puríssima Concepció de Barcelona entre 1988 i 1998.

## Referències

* 1 2 3 4 Sánchez Bosch, Jordi «Eduard Bosch (Barcelona, 1921-Vallvidrera, Barcelona, 2004)». Revista Catalana de Teologia, vol. 30, núm. 1, 2005, pàg. 209. ISSN: 0210-5551.
* 1 2 Sánchez Bosch (2005), p. 210
# Engelbert Humperdinck

Engelbert Humperdinck (Siegburg, 1 de setembre de 1854 - Neustrelitz, 27 de setembre de 1921) fou un compositor alemany, sobretot conegut per l'òpera Hänsel und Gretel (1893).
Va estudiar música al Conservatori de Colònia i a l'Escola de Música de Múnic. Des de molt jove va guanyar beques i premis que li van donar l'oportunitat d'estudiar i viatjar pel món. Precisament entre els anys 1875 i 1877 va ser contractat com a professor de composició al Conservatori Superior de Música del Liceu, de Barcelona. Aquests viatges li van ser una constant inspiració i en la seva música trobem influències de sons i instruments de països llunyans.
Humperdinck, englobat en el període musical romàntic, sempre se l'ha relacionat amb Richard Wagner que va influir molt en les seves composicions operístiques i fins i tot va col·laborar amb Wagner en l'òpera Parsifal.
A principi del segle xx va fer classes als Conservatoris de Berlín i Leipzig on va tenir com alumnes entre d'altres:
* Leo Blech
* Gena Branscombe
* Ernesto Drangosch,
* Arthur Farwell
* Oskar Fried
* Friedrich Frischenschlager
* Charles Griffes, (1884-1920)
* Manfred Gurlitt
* Robert Hermann
* Andrés Isasi
* Walter Niemann
* Frederick Stock,
* Johann Schaub,
* Robert Sondheimer (1881-1956),
* Eduard Steuermann,
* Otto Urbach
* Edmund van der Straeten
* Jan van Gilse (1881-1944),
El 1965, el cantant britànic Arnold Dorsey va agafar el nom del compositor com a nom artístic.

## Vegeu també

* Hansel and Gretel: An Opera Fantasy, pel·lícula de 1954, amb la música de l'original
* Die Königskinder: òpera escrita per Elsa Bernstein i musicada per Humperdinck i estrenada el 28 de desembre de 1910 al Metropolitan Opera, Nova York.

## Referències

* ↑ «Engelbert Humperdinck». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. II, pàg. 304 (ISBN 84-239-4572-3)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. II, pàg. 499 (ISBN 84-239-4572-3)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 18, 2a part, pàg. 2184 (ISBN 84-239-4581-2)
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 414. (ISBN 84-7291-226-4)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 24, pàg. 2045 (ISBN 84-239-4524-3)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. V, pàg. 571-72 (ISBN 84-239-4575-8)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 62, pàg. 646 (ISBN 84-239-4562-6)
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. II, pàg. 559. (ISBN 84-7291-255-8)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. V, pàg. 1424 (ISBN 84-239-4575-8)
* ↑ Edita SARPE, Gran Enciclopedia de la Música Clásica, vol. III, pàg. 929. (ISBN 84-7291-255-8)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 57, pàg. 1184 (ISBN 84 239-4557-X)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 936. (ISBN-84-239-4554-5)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 57, pàg. 1354 (ISBN 84 239-4557-X)