OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Germeri de Tolosa

Germeri de Tolosa o Geremar, en francès Germier i en llatí Germerius o Geremarus (Castennec, Ar Mor-Bihan, Bretanya, o Angulema, s. VII - Ox, Muret, Alta Garona, 16 de maig de final del s. VII) fou bisbe de Tolosa cap al 695.

## Biografia

Es pensa que era originari del llogarret de Castennec al departament d'Ar Mor-Bihan (Bretanya) però algunes biografies diuen que era nadiu de Jerusalem o d'Angulema. Era contemporani del papa Joan III. Fou consagrat bisbe de Tolosa a París pel bisbe d'aquesta ciutat, Tornoald (vers 693/694 - 718/719), cap al 695, i evangelitzà la vall de la Garona. Probablement fou successor de Sant Erembert, però també s'esmenta com a predecessor un Gondisal o Guidisal (Guidisalvus, Guidisaluus, Gundisaluus, Gondisaluus), probablement imaginari i que alguns han considerat en realitat bisbe de Toledo i altres d'Eauze, esmentat com a visigot però no arrià.
El rei Clodoveu IV (691-695) li va fer donació d'Ox, prop de Muret (a la llera de la Garona, avui part del municipi de Muret) i altres béns enumerats en un diploma amb el segell reial; aquí a Ox va fundar una església dedicada a Sant Sadurní, i un monestir dedicat a Sant Martí (després posat sota dependència de l'abadia de Lezat).
La seva vida austera i virtuosa, lliurada a la pregària, la caritat i la penitència, li donaren fama de santedat. Se li atribuïen guariments de malalts i que fes brollar una font, a pocs kilòmetres de Bonlau, camí de Cimòrra, amb propietats medicinals que esdevingué meta de peregrinació. Morí a Ox i hi fou sebollit.

## Veneració

Enterrat a l'església de Sant Sadurní d'Ox, aquesta fou després anomenada de Saint-Germier-le-Vieux. Les restes foren traslladades entre el segle xi i el XV a l'església de Sant Jaume de Muret, construïda poc abans del 1155 i consagrada el 18 d'agost de 1156, que prengué el nom de Sent Germièr.
És esmentat com a titular d'una església donada el juliol del 948 al monestir de Sant Pere de Lezar, fundada en honor seu. Un religiós de l'abadia de Lezat va escriure la seva vida al segle xi o potser al XII.
La seva memòria es commemora el 16 de maig.

## Referències

* ↑ Salvan, Adrien. Histoire générale de l'église de Toulouse depuis les temps les plus reculés jusqu'à nos jours: recueillie des monuments les plus authentiques (en francès). Delboy, 1856, p.229.

## Bibliografia

* Patrice Cabau. "Les évêques de Toulouse (IIIe-XIVe siècles) et les lieux de leur sépulture", Mémoires de la Société archéologique du Midi de la France, 59 (1999), p. 123-162. Arxivat 2006-11-26 a Wayback Machine.
# Isidre Bonsoms i Sicart

Isidre Bonsoms i Sicart (Barcelona, 22 de gener de 1849 - Valldemossa, 14 de novembre de 1922) fou un bibliòfil i cervantista català.

## Biografia

Nasqué al carrer de la Ciutat, 12 de Barcelona, fill de Climent Bonsoms i Tintoré, de Sant Feliu de Llobregat, i de Teresa Sicart i Soler, de Vilanova i la Geltrú.
El 1907 va ingressar a la Reial Acadèmia de les Bones Lletres amb un discurs sobre La edición príncipe del Tirant lo Blanch, i el 1910 va donar a la Biblioteca de Catalunya una important col·lecció de fullets històrico-polítics referents a esdeveniments de la història de Catalunya, des del segle xvi al xix, impresos la major part a Catalunya. Conté relacions de successos, disposicions legals, pregons, bans, fulls volanders i pasquins. Recull també un gran nombre de processos i sentències judicials, discursos polítics, sermons predicats amb motiu d'algun esdeveniment, impresos d'interès local, romanços i altres opuscles de tema divers. Inclou també relacions, avisos i gasetes de notícies. El 1914, comunicà a la Biblioteca de Catalunya el seu propòsit de donació de la seva col·lecció cervantina –de 3.367 volums–, que hi ingressà l'any 1915. Conté les obres de l'escriptor en llengua original, traduccions, obres de caràcter biogràfic i criticoliterari cervantí, obres inspirades o adaptades de les seves obres i iconografia cervantina. Consta actualment d'aproximadament 8.000 volums i inclou els originals de les primeres edicions de totes les obres de Cervantes, tret de La Galatea, de la qual té la segona edició; les sis primeres edicions del Quixot de 1605, exemplars de bibliòfil i publicacions de l'obra cervantina en més de 40 idiomes.
L'Institut d'Estudis Catalans va crear el premi Isidre Bonsoms en el seu honor per premiar «la millor obra d'investigació, editorial, bibliogràfica, artística, crítica, biogràfica i musical sobre les obres de Cervantes i sobre les novel·les i narracions de cavalleria i d'aventures que precediren el Quixot, així com sobre les que ha motivat o influït».
L'Ajuntament de Barcelona va dedicar a Bonsoms un carrer, situat al districte de Sants-Montjuïc.

## Referències

* ↑ «Naixements 1849, llibre 1, núm. 348». AMCB, 22-01-1849.
* ↑ «Isidre Bonsoms i Sicart». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Col·lecció de Fullets Bonsoms». Biblioteca de Catalunya.
* ↑ «Col·lecció Cervantina». Biblioteca de Catalunya.
* ↑ «XIXé cartell de premis de l'Institut d'Estudis Catalans». Serra d'Or, 1, 10-1959, pàg. 19. Arxivat de l'original el 2014-07-16.
* ↑ «Bonsons, carrer de». Nomenclàtor dels carrers. Ajuntament de Barcelona.

## Enllaços externs

* «Bonsoms, Isidre». Biblioteca de Catalunya.
# Lebiasina

Lebiasina és un gènere de peixos pertanyent a la família dels lebiasínids que es troba a Sud-amèrica.

## Taxonomia

* Lebiasina bimaculata (Valenciennes, 1847)
* Lebiasina chucuriensis (Ardila Rodríguez, 2001)
* Lebiasina colombia (Ardila Rodríguez, 2008)
* Lebiasina floridablancaensis (Ardila Rodríguez, 1994)
* Lebiasina intermedia (Meinken, 1936)
* Lebiasina multimaculata (Boulenger, 1911)
* Lebiasina narinensis (Ardila Rodríguez, 2002)
* Lebiasina ortegai (Ardila Rodríguez, 2008)
* Lebiasina provenzanoi (Ardila Rodríguez, 1999)
* Lebiasina uruyensis (Fernández-Yépez, 1967)
* Lebiasina yuruaniensis (Ardila Rodríguez, 2000)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1847. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-neuvième. Suite du livre dix-neuvième. Brochets ou Lucioïdes. Livre vingtième. De quelques familles de Malacoptérygiens, intermédiaires entre les Brochets et les Clupes. Histoire naturelle des poissons. v. 19: i-xix + 1-544 + 6 pp., Pls. 554-590.
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 2001. Lebiasina chucuriensis una nueva especie de pez para Colombia (Teleostei: Characiformes: Libiasinidae). Revista Unimetro v. 13 (núm. 27-28): 20 pp.
* ↑ Ardila Rodríguez, C.A., 2008. Lebiasina colombia (Characiformes: Lebiasinidae), nueva especie cuenca alta del rio Sinú, Colombia. Dahlia (Revista de la Asociación Colombiana de Ictiólogos) 10: 27-32.
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 1994. Lebiasina floridablancaensis, una nueva especie de pez para Colombia (Teleostei: Characiformes: Lebiasinidae). Revista Unimetro v. 10 (núm. 19): 8 pp.
* ↑ Meinken, H., 1936. Über einige in letzter Zeit eingeführte Fishce. 12. Lebiasina intermedia n. spec. Blätt. Aquar. Terrarienkunde v. 47 (núm. 3): 49-51.
* ↑ Boulenger, G. A., 1911. Descriptions of three new characinid fishes from south-western Colombia. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 7 (núm. 38): 212-213.
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 2002. Lebiasina narinensis, una nueva especie de pez para Colombia (Teleostei: Characiformes, Lebiasinidae). Dahlia -- Rev. Asoc. Colomb. Ictiol. Núm. 5: 11-18.
* ↑ Ardila Rodríguez, C.A., 2008. Lebiasina ortegai (Characiformes: Lebiasinidae), nueva especie, sistema del rio Cauca, Colombia. Dahlia (Revista de la Asociación Colombiana de Ictiólogos) 10: 17-25.
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 1999. Lebiasina provenzanoi, una nueva especie de pez para Venezuela (Teleostei: Characiformes: Lebiasinidae). Revista Unimetro v. 13 (núm. 25-26): 12 pp.
* ↑ Fernández-Yépez, A., 1967. Primera contribución al conocimiento de los peces, con descripción de dos especies y una subespecie nuevas. Resultados zoológicos de la expedición de la Universidad Central de Venezuela ... Abril de 1956. Acta Biológica Venezuélica v. 5 (art. 10): 159-177.
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 2000. Lebiasina yuruaniensis una nueva especie de pez para Venezuela (Teleostei: Characiformes: Lebiasinidae). Revista Unimetro v. 13 (núm. 25-26): 16 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Porc marí

El porc marí (Oxynotus centrina) és una espècie de tauró esqualiforme de la família dels dalàtids que es troba a l'Atlàntic oriental (des de la costa de Cornualla i la Mediterrània fins a les costes del Senegal).

## Descripció

* Cos curt i alt, de secció triangular.
* És característica la seua primera aleta dorsal travessada per una espina dirigida cap endavant.
* Sense aleta anal.
* Amb cinc parells de fenedures branquials.
* Color marró o gris fosc, però sempre uniforme.
* Pell notablement rugosa.
* A la Mediterrània arriba a una longitud màxima de 80 cm, i aconsegueix la maduresa sexual als 50 cm.

## Hàbitat

De caràcter marcadament bentònic. Viu sobre fons fangosos o de sorra, des dels 50 m fins als 600. Passa el temps ajagut damunt del ventre i es comença a moure vers el crepuscle per cercar l'aliment. Sembla que grata el fons amb la seua espina dorsal anterior; posant-se de panxa enlaire, agafa els petits invertebrats que descolga. És un animal poc freqüent.

## Alimentació

Principalment cucs poliquets i d'altres exigus animals de fons de tota classe.

## Reproducció

És ovovivípar, però hi ha pocs estudis sobre aquest aspecte. Té ventrades de 7 a 8 cries. Hi ha cites reproductives el març i l'abril.

## Aprofitament

Sense cap importància pesquera.

## Referències

* Barrull, Joan i Mate, Isabel: Els taurons dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col. Conèixer la natura, núm. 14. Barcelona, març del 1996. ISBN 84-7306-920-X. Plana 73.
# Rata de Halmahera

La rata de Halmahera (Rattus halmaheraensis) és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.000 msnm a l'illa indonèsia de Halmahera i, possiblement, les illes properes de Bacan i Ternate. Té una llargada de cap a gropa de 119,4-215 mm, la cua de 154-224 mm i un pes de 49-159 g. El seu hàbitat natural són els boscos primaris. El nom específic halmaheraensis significa ‘de Halmahera’ en llatí. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment.

## Referències

* ↑ Fabre et al., 2023, p. 697 i 698.
* ↑ Fabre et al., 2023, p. 680.
* ↑ Fabre et al., 2023, p. 697.

## Bibliografia

* Fabre, P.-H.; Portela Miguez, R.; Holden, M. E.; Fitriana, Y. S.; Semiadi, G.; Musser, G. G.; Helgen, K. M. «Review of Moluccan Rattus (Rodentia: Muridae) with description of four new species» (en anglès). Records of the Australian Museum, 75, 5, 2023, pàg. 673-718. DOI: 10.3853/j.2201-4349.75.2023.1783.
# Ricardo de la Torriente y Torriente

Ricardo de la Torriente y Torriente (Matanzas, 8 de gener de 1869 - Cotorro, 28 de setembre de 1934) fou un dibuixant i caricaturista, creador del personatge Liborio que, des de l'any 1900, va entreveure ja l'imperialisme ianqui com el principal enemic de Cuba.
Va fer els seus estudis a Espanya i França i va començar a donar-se a conèixer a L'Album, diari que es publicava a Matanzas sota la direcció d'Heredia. Va cimentar la seva fama a El Figaro de l'Habana, on va publicar nombroses i espurnejants caricatures i del qual va ser director. Quan l'última guerra de Cuba va emigrar a Nova York, on també es va donar a conèixer avantatjosament i va romandre cinc anys, col·laborant, entre altres diaris, al Journal, Herald i World.
Tornat a l'Habana el 1900, va ser nomenat professor de l'Escola Nacional de Pintura i Escultura, i va fundar La Política Còmica, revista en què va crear el personatge de Liborio, representació popular i humorística del poble cubà. Artista estudiós i fecund, Torriente manejava amb mestria el llapis i l'oli i era intencionat caricaturista; però destacava, especialment, en els retrats al llapis, notables per la correcció, figura i semblança.

## Altres labors

Va fer incursions en el camp de la política activa de la seva època, ocupant un escó a la Cambra de Representants en dos períodes consecutius, als anys 1923 i 1928. Va ser membre fundador de l'Acadèmia Nacional d'Arts i Lletres, i membre corresponent de la Acadèmia de Belles Arts de San Fernando de Madrid.

## Referències

* 1 2 3 «Ricardo de la Torriente» (en castellà). Diccionario de Artistas Plásticos de Cuba de Antonio Rodríguez Morey. galeria cubarte, 2006. Arxivat de l'original el 28 d’agost 2021. [Consulta: 14 març 2022].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 62, pàg. 1462. (ISBN 84-239-4562-6)
# Lebiasina chucuriensis

Lebiasina chucuriensis és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: nord de Colòmbia (entre el riu Magdalena i els Andes).

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1847. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-neuvième. Suite du livre dix-neuvième. Brochets ou Lucioïdes. Livre vingtième. De quelques familles de Malacoptérygiens, intermédiaires entre les Brochets et les Clupes. Hist. Nat. Poiss. v. 19. i-xix + 1-544 + 6 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 2001. Lebiasina chucuriensis una nueva especie de pez para Colombia (Teleostei: Characiformes: Libiasinidae). Revista Unimetro v. 13 (núm. 27-28): 20 pp, unnumbered.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Poropuntius bantamensis

Poropuntius bantamensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a les conques dels rius Mekong i Chao Phraya.

## Referències

* ↑ Smith H. M. 1931. Descriptions of new genera and species of Siamese fishes. Proceedings of the United States National Museum v. 79 (núm. 2873). 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., 1997. A review of taxonomic studies of cypriniform fishes in Southeast Asia. Jap. J. Ichthyol. 44(1):1-33.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Saverio Valente

Saverio Valente (Nàpols, segona meitat del segle xviii) fou un compositor italià.
Estudià música en el Conservatori de la Pietà dei Turchini i fou mestre de capella del San Francesco Saverio de Nàpols i professor del mateix Conservatori, on entre altres alumnes tingué el tenor Paolo Mandini.
La biblioteca del Conservatori de Nàpols posseeix en manuscrit d'aquest mestre:
* Improperi a cuatro voci pel venerdi santo;
* Messa a 4 voci e più stromenti;
* Messa a 5 voci e più stromento;
* Tratti delle tre profezie del sabato santo;
* Vespere del sabato santo a 4 voci col basso continuo;
* Credo a 4 voci con organo;
* Oratorio per il S. Natale a più voci e più stromento;
Exercicis de solfeig a veus.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 66, pàg. 670 (ISBN 84-239-4566-9)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 773 (ISBN 84-239-4532-4)
# Otto Thomas

Otto Thomas (Krippen, 5 d'octubre de 1857 - 19 de febrer de 1937) fou un organista i compositor alemany. Fou deixeble de Merkel, i des de 1890 organista de l'església de Sant Pau de Dresden, càrrec que deixà el 1910. Compongué cors religiosos i motets per a cors mixtes; motets per a cors d'homes; cants religiosos amb acompanyament d'orgue; fugues per aquest instrument; elegies, fantasies variacions, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 61, pàg. 652 (ISBN 84-239-4561-8
# Richard Eilenberg

Richard Eilenberg (Merseburg, 13 de gener de 1848 - Berlín, 5 de desembre de 1927) fou un compositor alemany. Adquirí gran notorietat com a compositor d'operetes i de música de ball per a orquestra i banda militar. A més de la seva activitat com a com a compositor, desenvolupà el càrrec de director musical de la ciutat polonèsa de Szczcin. Entre les primeres assoliren gran èxit les titulades:
* Condeit Eliquot;
* König Midas;
* Der tolle Prins;
* Marietta;
* el ballet Die Rose von Schiras

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. IV, pàg. 762 ISBN 84-239-4574-X
# Isoperla emarginata

Isoperla emarginata és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Minnesota (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Harden & Mickel, 1952. Tech. Bull., Univ. Minn. 201:40.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Stoneflies of Minnesota (anglès)
* ↑ Extinction Memorial-Minnesota Extinct Species Lists Arxivat 2013-05-01 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
* ↑ Stoneflies of Cook County, Minnesota (anglès)

## Bibliografia

* Zwick, P., 1973. Insecta:Plecoptera. Phylogenetisches System un Katalog. Das Tierreich, núm. 94. Walter de Gruyer & Co., Berlín.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:401.
# Lebiasina floridablancaensis

Lebiasina floridablancaensis és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: nord-est de Colòmbia (entre el riu Magdalena i els Andes).

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1847. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-neuvième. Suite du livre dix-neuvième. Brochets ou Lucioïdes. Livre vingtième. De quelques familles de Malacoptérygiens, intermédiaires entre les Brochets et les Clupes. Hist. Nat. Poiss. v. 19. i-xix + 1-544 + 6 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 1994. Lebiasina floridablancaensis, una nueva especie de pez para Colombia (Teleostei: Characiformes: Lebiasinidae). Revista Unimetro v. 10 (núm. 19): 8 pp., sense numerar.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Giedrė Žickytė

Giedrė Žickytė (nascuda el 30 de juny a 1980 a Lituània) és una productora i directora de cinema lituana.
Entre 1998 i 2002 va estudiar a l'Institut de Periodisme de la Universitat de Vílnius, del 2002 al 2004 va fer un postgrau de televisió i cinema a la Facultat de Teatre i Cinema, i del 2005 al 2007 va fer un màster en Belles Arts.
Va simultaniejar els estudis dirigint sessions de fotos per la revista Cosmopolitan (2000) i treballant com a reportera de televisió per al programa de LNK "Ryto ratas" (2001). També va treballar a l'espectacle "Kultūros tr Lithuanian", i a l'espectacle del Jaunimo Teatras "Aida ir Aida". El 2002 va treballar com a representant de relacions públiques a l'estudi de vídeo "Juodkrantė 2002". També va dirigir els programes de la Latvijas Televizija "Laida S" (2003 - 2004) i "Ievos pievos".

## Filmografia

* Baras (documental, 2009),
* Europa (dovumental, 2006)
* Gimę nekalti (curtmetratge, 10 min., 2005)
* Vaidmuo (curtmetratge, 20 min., 2004)
* Kaip mes žaidėme revoliuciją (documental, 2011)
* Paskui saulę ir ožkas (documental, 2011)
* Meistras ir Tatjana (documental, 2015)
* I'm not from Here amb la directora xilena Maite Alberdi (2016)
* Šuolis ("The Jump" documental, 2020)

## Referències

* 1 2 GIEDRĖ ŽICKYTĖ, Goethe Institut Litauen. Tikrinta 2020-12-06.
* ↑ Adelė Meškinytė. Režisierė Giedrė Žickytė su vyru ir sūnumi kraustosi į Rusiją: „Mūsų šeimos laukia daug iššūkių“, 15min.lt 2020-05-11. Tikrinta 2020-12-06.
* ↑ Giedrė Žickytė a DocsBarcelona
* ↑ Lietuvių filmų centras. Giedrė Žickytė. Tikrinta 2020-12-06
* ↑ Europos Sąjungos kino festivalio Los Andžele programoje – lietuvių režisierės Giedrės Žickytės dokumentinis filmas „I‘m Not From Here“, pasauliolietuvis.lt Tikrinta 2020-12-06.
* ↑ G. ŽICKYTĖS FILMAS VARŠUVOJE PELNĖ GERIAUSIO DOKUMENTINIO FILMO APDOVANOJIMĄ, kauno.diena.lt 2020-10-17. Tikrinta 2020-12-06.