OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan Miquel i Puig

Joan Miquel i Puig (Sant Andreu de la Barca, 20 de novembre de 1902 - Badalona, 19 de desembre de 1976) va ser un religiós català, ecònom de Sant Pere de Lavern i rector a Sant Celoni i Santa Maria de Badalona.
Va estudiar als seminaris de Barcelona i de Tarragona, es va llicenciar en teologia en el darrer el 1927. Nomenat prevere el 2 de juny de 1928, va estar present com a vicari a diverses parròquies: en primer lloc a Cabrera de Mar i a Capellades, a les quals va estar alhora; el 1931 a Santa Maria de la Geltrú; el 1932 a Sant Ramon de Collblanc; el 1933 a Sants Just i Pastor i el 1935 a la Basílica de la Puríssima Concepció. Durant la Guerra Civil Espanyola es va exiliar a l'Argentina, però va tornar a Espanya l'any 1939, moment en què va ser nomenat ecònom de Sant Pere de Lavern. Anys més tard, el 1948 va ser rector i arxipreste a Sant Celoni i, finalment el 1954 rector de Santa Maria de Badalona, on també va exercir com arxipreste durant alguns anys i on va morir el 1976.

## Referències

* 1 2 Cuyàs i Tolosa, Josep Maria «Recordant a Mn. Joan Miquel Puig, Rector de Santa Maria». Amistad. Boletín del Museo Municipal, núm. 71, gener 1976, pàg. 21. Arxivat de l'original el 2016-11-25 [Consulta: 20 maig 2016].
# Myosorex jejei

Myosorex jejei és una espècie d'eulipotifle de la família de les musaranyes (Soricidae). Viu a Burundi i la República Democràtica del Congo. Pertany a un grup d'espècies que es caracteritza per tenir el cap estret en forma d'hexàgon, la cua llarga i les urpes curtes. Ocupa hàbitats montans i sol trobar-se a altituds superiors a 1.000 msnm. El seu nom específic, jejei, fou escollit en honor de Jeje Songo Bululu.

## Referències

* ↑ Peterhans et al., 2011, pàg. 103
* ↑ Entrada «Myosorex» d'Animalia (en anglès).

## Bibliografia

* Peterhans, J. C. K.; Hutterer, R.; Mwanga, J.; Ndara, B.; Davenport, L.; Karhagomba, I. B.; Udelhoven, J. 2011. «African shrews endemic to the Albertine Rift: two new species of Myosorex (Mammalia: Soricidae) from Burundi and the Democratic Republic of Congo». Journal of East African Natural History, 99: 103-128
# Oceànides

En la mitologia grecoromana, les oceànides (en grec antic: Ὠκεανίδες; en singular, oceànida o oceànide, Ὠκεανίς) eren unes nimfes filles dels titans Ocèan i Tetis. Cadascuna d'elles estava associada a una font, un riu o un llac, i eren germanes dels déus dels rius (grec antic: Ποταμοί).

## Llista d'oceànides

En la seva Teogonia, Hesíode diu clarament que les oceànides són 3.000, però només anomena les 41 més antigues. Tot seguit, els noms donats per Hesíode:
| AcasteAdmeteÀmfiroÀsia, sovint confosa amb ClímeneCalipsoCal·lírroeCerceidaClímene, sovint confosa amb ÀsiaClíciaCriseidaDioneDorisElectraEstix | EudoraEurínomeEuropaGalaxauraHipoIaniraIanteIdiaMelòbosisMenestoMetisOcírroePitoPerseida | PetreaPasítoaPlexauraPlutoPolidoraPrimnoRodeaTelestoToaTiqueUràniaXanteZeuxo |

## Referències

* ↑ Hesíode. Teogonia, 346-360

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 29 (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Poropuntius exiguus

Poropuntius exiguus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Smith H. M. 1931. Descriptions of new genera and species of Siamese fishes. Proceedings of the United States National Museum v. 79 (núm. 2873). 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Roberts, T. R., 1998. Review of the tropical Asian cyprinid fish genus Poropuntius, with descriptions of new species and trophic morphs. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 46:105-135.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joan Mitjans i Horta

Joan Mitjans i Horta (Badalona, 11 de novembre de 1957) és un ex-pilot de motocròs català que destacà en competicions estatals durant la dècada de 1970. Debutà en competició al Motocròs d'Esplugues i aviat acumulà victòries en competicions de la categoria júnior, fins que el 1975 guanyà el Campionat d'Espanya de motocròs d'aquesta categoria en la cilindrada de 125cc i fou subcampió en la de 75cc. Arran d'aquest èxit, Montesa el fitxà per a competir durant la temporada de 1976 en la categoria superior (aleshores, la sènior), però d'ençà d'aleshores ja no aconseguí cap altre títol.

## Referències

* 1 2 Alguersuari, Jaume (Director) «Solo Moto Stars. 29 - Juan Mitjans Horta» (en castellà). SOLO MOTO. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 62, 05-11-1976, p. 2.
# Majoró

En física de partícules, els Majorons (que reben el seu nom del físic italià Ettore Majorana) són bosons de Goldstone hipotètics predits per a explicar la violació del nombre leptònic (o del nombre leptònic menys el nombre bariònic combinats, B − L) en col·lisions d'alta energia com
    e$^−$ + e$^−$ → W$^−$ + W$^−$ + J,
on dos electrons col·lideixen per a formar dos bosons W i el Majoró J. La simetria U(1)$_{B–L}$ se suposa global de manera que no és espontàniament trencada i el Majoró no és "menjat" pel bosó de gauge corresponent. Els Majorons foren proposats originalment en models de quatre dimensions (per Y. Chikashige, R. N. Mohapatra I R. D. Peccei) per a explicar la generació de masses del neutrí via el mecanisme de balancí ('seesaw'), i s'estan buscant en experiments que cerquen desintegracions beta doble sense neutrins (NEMO, EXO i Kamland-Zen) que han posat límits als modes de desintegració amb emissió de Majorons. Existeixen també extensions d'aquesta idea en teories supersimètriques i en teories amb dimensions extres compactificades.

## Referències

* ↑ Arnold, R.; Augier, C.; Baker, J. D.; Barabash, A. S.; Basharina-Freshville, A.; Blondel, S.; Blot, S.; Bongrand, M.; Brudanin, V. «Search for neutrinoless double-beta decay of with the NEMO-3 detector». Physical Review D, 89, 11, 12-06-2014. Bibcode: 2014PhRvD..89k1101A. DOI: 10.1103/PhysRevD.89.111101.
* ↑ Albert, J. B.; Auty, D. J.; Barbeau, P. S.; Beauchamp, E.; Beck, D.; Belov, V.; Benitez-Medina, C.; Breidenbach, M.; Brunner, T. «Search for Majoron-emitting modes of double-beta decay of with EXO-200». Physical Review D, 90, 9, 10-11-2014. Bibcode: 2014PhRvD..90i2004A. DOI: 10.1103/PhysRevD.90.092004.
* ↑ Gando, A.; Gando, Y.; Hanakago, H.; Ikeda, H.; Inoue, K.; Kato, R.; Koga, M.; Matsuda, S.; Mitsui, T. «Limits on Majoron-emitting double- decays of Xe in the KamLAND-Zen experiment». Physical Review C, 86, 2, 06-08-2012. arXiv: 1205.6372. Bibcode: 2012PhRvC..86b1601G. DOI: 10.1103/PhysRevC.86.021601.
# Tylomys mirae

Tylomys mirae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 50 i 1.100 msnm a l'oest i el centre de Colòmbia i el nord-oest de l'Equador. Es tracta d'un animal arborícola que viu als boscos humits. Està amenaçat per la caça, la desforestació i altres formes de destrucció del seu medi. El seu nom específic, mirae, significa ‘del Mira’ en llatí.

## Referències

* ↑ Gómez-Laverde, M.; Tirira, D. Tylomys mirae. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 juny 2016.
* ↑ Entrada «Tylomys» d'Animalia (en anglès).
# Riera de Castellcir

La riera de Castellcir és una riera del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Es forma al Pas de la Tuna, a migdia de la urbanització de la Penyora i al sud-oest del lloc on hi ha les restes de la Tuna, per la unió del torrent de Sauva Negra i el torrent de la Penyora. Des d'aquest lloc s'adreça cap al sud deixant la masia de La Talladella a ponent i la Casanova del Castell a llevant. Deixa a la dreta la Feixa de la Baga i poc després el Bruguerol de la Roca, mentre ressegueix tot el Serrat del Colom pel costat de ponent.
A les acaballes d'aquest serrat, troba a ponent els Camps de la Torrassa i a llevant el Pla Fesoler i els Camps de la Poua, i de seguida rep pel costat de llevant el torrent de la Casanova. Tot seguit, a l'esquerra queda la Torrassa dels Moros i la Poua, i hi aflueix un segon torrent, el de Centelles. Deixa a l'esquerra la Rompuda i comença a resseguir el vessant nord-oest de la Serra de Roca-sitjana. Troba, a la dreta, la masia de Ca l'Antoja, el lloc de Vilacís i les restes de Sant Miquel d'Argelaguer i forma la resclosa que hi ha en aquell lloc, ran de Ca l'Antoja. Poc després deixa a la dreta el Turó de Vilacís.
La Riera de Castellcir continua cap al sud-sud-oest, deixant a la dreta les masies de Can Gregori i Cal Jaumet i a l'esquerra l'antiga església parroquial de Sant Andreu de Castellcir i el cementiri parroquial i la masia de Cal Tomàs. Al cap de poc troba la Represa, i poc després a la dreta les masies de la Codina, la Vileta i la Casa Nova de la Vileta i el Molí del Bosc, on troba la Font del Molí a la dreta i la Poua del Molí del Bosc a l'esquerra. En aquest tram segueix la direcció sud, però fent revolts a banda i banda. Al cap de poc troba Can Sants al costat de ponent, i poc després arriba al lloc on hi havia hagut els molins del Mig i Nou, i poc després rep per l'esquerra el torrent del Bosc, moment en què es considera ja format el Tenes.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* La Riera de Castellcir i el seu entorn a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Adela Popescu

Adela Elena Popescu (Drăgăşani, Romania, 8 d'octubre del 1986) és una cantant de pop i actriu romanesa.

## Discografia

* 2005 – Lacrimi de iubire
* 2006 – Iubire ca în filme
* 2008 – Răspunsul meu
* 2012 – Bun Rămas
* 2013 – Vraja ta
* 2013 – Fără tine

## Filmografia
### Cinema

* 2009 — Weekend cu mama (Cap de setmana amb la mare)
* 2006 — Lacrimi de iubire (Llagrimes d'amor)

### Televisió

* 2011-2014 — O Nouă Viață (Una Nova Vida), co-protagonista
* 2010-2013 — Pariu Cu Viața (Aposta amb la Vida), co-protagonista
* 2010-2011 — Iubire și Onoare (L'amor i l'honor), antagonista
* 2009-2010 — Aniela (Aniela), protagonista
* 2008-2009 — Îngerașii (Els Angels), protagonista
* 2007-2008 — Războiul sexelor (Guerra de gènere), paper negatiu
* 2006-2007 — Iubire ca în filme (L'amor com a les pel·lícules), protagonista
* 2006 — Prea târziu (Massa tard), protagonista
* 2005-2006 — Lacrimi de iubire (Llàgrimes d'amor), protagonista
* 2004-2005 — Numai iubirea (Nommes l'amor), co-protagonista
* 2002-2003 — În familie (Família)

## Referències

* ↑ Administrator. «Exclusiv! Adela Popescu, despre castingul pentru „Numai iubirea”!» (en romanès), 06-02-2014. [Consulta: 7 maig 2022].
* ↑ «Adela Popescu şi Dan Bordeianu s-au logodit pe bune, dar nimeni nu şi-a dat seama» (en romanès). [Consulta: 7 maig 2022].
# Poropuntius susanae

Poropuntius susanae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Smith H. M. 1931. Descriptions of new genera and species of Siamese fishes. Proceedings of the United States National Museum v. 79 (núm. 2873). 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Roberts, T. R., 1998. Review of the tropical Asian cyprinid fish genus Poropuntius, with descriptions of new species and trophic morphs. Nat. Hist. Bull. Siam Soc. 46:105-135.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gabriela Wietrowetz

Gabriela Wietrowetz (Laibach, avui Ljubljana capital d'Eslovènia, 13 de gener de 1866 - 6 d'abril de 1937) fou una concertista de violí austríaca. Fou una de les deixebles més notables de Joachim a Berlín, aconseguint el 1882 i 1884 el premi Mendelssohn. Després de diversos anys d'actuació artística en les principals ciutat del nord d'Europa, ja sola o formant part com a primer violí del quartet de corda que portava el seu nom, entrà a formar part del professorat de l'Escola Superior de Música de Berlín, on continuà les tradicions de l'escola del seu mestre Joachim.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàgs. 229-30 ISBN 84-239-4570-7
# Joan Monné (escriptor)

Joan Monné (Perpinyà, Rosselló, 1838 - Saint-Loup, 1916) fou un poeta provençal.
Va ser president de l'associació polític-literària Freirie-prouvençalo i director del Bulletin dou Felibrige.
Entre les seves obres principals es compten: Lou Brou d'atangié, Casau, drama en conc actes i en vers: Pastouralo, Flor de Véuno, col·lecció de poesies; La Pésto de Marsiho, Plueio d'Estella, Rousari d'amour (Marsella, 1906), col·lecció de poesies dividides entres parts, notable per la passió i veritat, i que va ser traduïda al portuguès. A més se li deu: J. Roumanille (París, 1894), una col·lecció de proverbis i locucions provençals i una traducció de L'Atlàntida, de Verdaguer (1888).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 36, pàg. 197 (ISBN 84 239-4536-7)
# Tylomys panamensis

Tylomys panamensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'est de Panamà, on viu a altituds de 600 msnm. No se sap gaire cosa sobre el seu hàbitat i la seva història natural. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, panamensis, significa ‘panameny’ en llatí.

## Referències

* ↑ Reid, R.; Woodman, N. Tylomys panamensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 juny 2016.
* ↑ Entrada «Tylomys» d'Animalia (en anglès).
# Rineloricaria maquinensis

Rineloricaria maquinensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Reis, R. E. & A. R. Cardoso 2001. Two new species of Rineloricaria from southern Santa Catarina and northeastern Rio Grande do Sul, Brazil (Teleostei: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 4): 319-332.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Maria Àngels Viladot i Presas

Maria Àngels Viladot i Presas (Barcelona 19 de febrer de 1951) és una sociolingüista catalana. Llicenciada en Filosofia i Lletres (Secció Psicologia) per la Universitat Autònoma de Barcelona (UAB) i doctora en Psicologia per la Universitat de Barcelona (UB), des de 1977 fins a 1983 exercí de professora del Departament de Psicologia Experimental i Psicofisiologia (Laboratori de Conducta) de la UAB. A finals de 1983 treballà a l'Ajuntament de Barcelona i el 1984 a la Direcció General de Política Lingüística del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya.
És vocal del Consell Social de la Llengua Catalana de la Generalitat de Catalunya i membre de la seva Comissió Permanent. També és membre de la International Communication Association; del Grup Català de Sociolingüística; del Col·legi de Psicòlegs de Catalunya, i de l'Associació col·legial d'Escriptors de Catalunya.

## Obres

* El bilingüisme a Catalunya (1981), Premi Doctor Martí i Julià de l'Institut d'Estudis Catalans.
* Identitat i vitalitat lingüística dels catalans (1993);
* Estereotips socials de la dona (1993)
* Preparación mental del jugador de golf (1994)
* Vitalitat (etno)lingüística i identitat al grup de pertinença: algunes dades i consideracions sobre el català i el frisó a Revista de Catalunya núm. 109, juliol 1996
* Les dones en la política (2000).
* Ocell de tempesta (2001) Novel·la
* Univers paral·lel (poemes)
* Educar les emocions (2009)

## Referències

* ↑ Àngels Viladot a agendapublica
* ↑ Currículum Arxivat 2017-04-24 a Wayback Machine. al web de l'AELC

## Enllaços externs

* Maria Àngels Viladot al web de l'AELC
* Articles de Maria Àngels Viladot a eldiario.es
«Obra de Maria Àngels Viladot i Presas» a Dialnet.
# Porotergus gimbeli

Porotergus gimbeli és una espècie de peix pertanyent a la família dels apteronòtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 24 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el riu Amazones al Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Mem. Carnegie Mus. v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memoirs of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Albert, J.S., 2003. Apteronotidae (Ghost knifefishes). P. 497-502. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Mago-Leccia, F., 1994. Electric fishes of the continental waters of America. Fundación para el Desarrollo de las Ciencias Físicas, Matemáticas y Naturales (FUDECI). Biblioteca de la Academia de Ciencias Físicas. Matemáticas y Naturales, Caracas, Veneçuela. Vol. 29 . 206 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Gabrielle Prota

Gabrielle Prota (n. a Nàpols, 1755 - 1843) fou un compositor italià. El seu avi Ignazio Prota (1690-1748) també va ser compositor.
Va ser mestre de capella de la Basílica de Santa Clara de la capital de la Campània i va compondre un gran nombre d'obres religioses per a veus femenines, entre les quals cal citar un Missa, per a quatre sopranos i orgue; Lletanies, per a quatre sopranos, i Miserere, per a quatre sopranos i orgue.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 47, pàg. 1117 (ISBN 84-239-4547-2)