OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joe Smith

Joseph Leynard "Joe" Smith (Norfolk (Virgínia), 26 de juliol de 1975) és un exjugador de bàsquet estatunidenc que va jugar en dotze equips de l'NBA al llarg de quinze temporades.
Un aler pivot de 6' 10", Smith va ser el Jugador Universitari de l'Any a Maryland en el 1995 i va ser pres com la tria núm. 1 del NBA Draft d'eixa temporada. Va ser nomenat per l'Equip All-Rookie de 1995–96.

## Referències

* ↑ «Joe Smith bio», 24-07-2010. [Consulta: 24 juliol 2010].

## Enllaços externs

* Estadístiques de Joe Smith (anglès)
* Fitxa en NBA.com (anglès)
# Johan Halvorsen

Johan Halvorsen (Drammen, 15 de març de 1864 – Oslo, 4 de desembre de 1935) fou un compositor, director d'orquestra i violinista noruec.
Estudià a Estocolm, Bergen i Leipzig, i després es donà conèixer com a concertista. Més tard fou professor de violí en el Conservatori d'Helsingfors, i director d'orquestra de l'Òpera i dels concerts simfònics de Bergen i des de 1906 director d'orquestra del Teatre Nacional d'Oslo.
Va compondre un Concert per a violí, tres suites per a piano i violí; la música pels drames Vasantasena, The King, Uber die Kraft, Gurre i Fossegrimen; una cantata per a la coronació del rei Haakon VII; peces per a piano, cors i melodies corals.
Fou el pare de la soprano Nina Grieg-Halvorsen i, per tant, era sogre del tenor català Joan Raventós i Babot (1883-1947).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 584 (ISBN 84 239-4527-8)
# Johan Lindegren

Johan Lindegren, (Ullared (districte de Faurås), 7 de gener, 1842 - Estocolm, 8 de juny, 1908), va ser un compositor i teòric musical suec. Va ser l'avi del poeta Erik Lindegren.

## Biografia

Johan Lindegren (segons el registre de bateig anomenat Johannes en honor al seu avi) era fill del granger Andreas Johansson de Kullen a Ullared i de la seva dona Inger Lena Carlsdotter. El seu talent musical es va revelar a una edat jove. Va rebre les seves primeres lliçons d'orgue del ministre, B. A. Törnblom. Malgrat l'oposició del seu pare, Törnblom va tirar endavant perquè el jove estudiés amb l'organista Holmdahl a Skällinge. El 1860, va continuar els seus estudis al Conservatori de Música, en piano, violí i teoria. Va treballar com a corista al Teatre Reial l'any 1865, i hi va ser repetidor el 1874. Dos anys més tard va ser professor de contrapunt al conservatori. El 1881 esdevingué professor de cant a l'escola de Jakob i el 1885 cantor a Storkyrkan a Estocolm.
Lindegren va ser membre del comitè de 1895 per a la música manual de l'església. El 1903 va ser elegit membre de la Reial Acadèmia de Música de Sueca. Alguns dels seus alumnes van ser Helena Munktell, Natanael Berg i Hugo Alfvén.
Algunes de les composicions de Lindegren apareixen als llibres d'himnes suecs de 1921 i probablement de 1937, però no s'inclouen a The Swedish Hymnal de 1986. També va compondre peces per a piano, un quintet de cordes en fa major, una sonata en si menor, una fuga i una elegia en memòria del cantant d'òpera Oscar Arnoldson. Les seves composicions es distingeixen per estructures polifòniques, així com per la recerca de ritmes més autèntics i harmonies transcendentals.
Lindegren es va casar amb Josefina Grönberg el 1880.

## Llista de treballs

Per la seva llarga llista d'obres, aneu al seu arxiu de la Viquipèdia sueca.

## Salms en himnari

* Trenca-ho tot amb mi, oh Jesús (núm. 286 a l'himnbook de l'Associació Missionera Sueca de 1920.
* Hem seguit avui amb llàgrimes calentes (1819 núm. 95) musicat l'any 1882 en un nou escenari per a la publicació de 1921 dels himnes de 1819.

## Fonts

* Johan Lindegren a Living Music Heritage

## Bibliografia

* Eriksson, Ola: Johan Lindegren al diccionari biogràfic suec (1980-1981)

## Enllaços externs

* Lindegren, Johan a Libris
* Johan Lindegren a l'Arxiu de Retrats Suec
* Llibre coral de Johan Lindegren
# Marie Charles René León de Maupeou

Marie Charles René León de Maupeou (Mulhouse, Alt Rin, 20 de gener de 1846 - Illiers-Combray, 19 d'abril de 1923) fou un compositor francès del Romanticisme.
Deixeble de Loret i de Gevaert, se'l coneix per les següents composicions:
* Ariane, poema simfònic (1876);
* Cassandre (1882);
* Le Noêl des bergers, Cendrillon, Daniel, Jeanne d'Arc, obertura;
* Madrigal, La sérénade interrompue, etc., que foren executades en grans concerts.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 33, pàg. 1191 (ISBN 84-239-4533-2)
# Hyphessobrycon melanopleurus

Hyphessobrycon melanopleurus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Tietê.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6): 91-106.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ellis, M. D. 1911. On the species of Hasemania, Hyphessobrycon, and Hemigrammus collected by J. D. Haseman for the Carnegie Museum. Ann. Carnegie Mus. v. 8 (núm. 1, art. 2): 148-163, Pls. 1-3.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Concert per a piano núm. 1 (Rosenberg)

El Concert per a piano núm. 1 va ser compost per Hilding Rosenberg el 1930.

## Moviments

Amb una durada de 25 minuts, consta de 2 moviments:
* Allegro energico
* Adagio espressivo

## Origen i context

Rosenberg va compondre el seu Primer Concert per a piano el 1930, però va dubtar sobre l'estructura de l'obra, especialment pel que fa a l'equilibri entre el piano i l'orquestra. Tot i que va parlar sobre el concert en entrevistes i haver-lo deixat al pianista Sven Brandel segurament per rebre consells, el va oblidar. No es va interpretar fins al 1992, després de ser trobat entre els béns del pianista Sven Brandel. La primera interpretació es va fer a la sala Berwald d'Estocolm, amb Mats Widlund com a solista i Leif Segerstam com a director.

## Música

El concert destaca per un primer moviment amb un llenguatge intens i primitiu, on el piano actua com una toccata simfònica. El segon moviment, més contemplatiu, presenta un motiu folclòric i moments lírics entre el piano i les cordes, creixent cap a un clímax majestuós. També existeixen esbossos d’un final amb temes enèrgics i dinàmics.

## Referències

* 1 2 Wallner, Bo. «Hilding Rosenberg: Piano Concertos Nos. 1 & 2». Daphne Records. [Consulta: 23 novembre 2024].

## Bibliografia

* Broman, Per Olov. Atlantis. Hilding Rosenberg (en suec), 2006. ISBN 9789173531382.
# Enric Ginesta i Peris

Enric Ginesta (Carlet, la Ribera Alta, 24 de desembre de 1897 - Plan, Aragó, juliol de 1978) fou un pintor valencià.
Estudià a l'Escola de Belles Arts de Sant Carles de València i a la de San Fernando de Madrid. Va ser pensionat per la Fundació Roig per a estudiar els grans pintors de l'escola flamenca en diverses ciutats de França, Bèlgica i els Països Baixos. Arran de la seva exposició del 1925 al Museu d'Art Modern de Madrid, obtingué el premi del Cercle de Belles Arts d'aquesta ciutat, que el va nomenar soci de mèrit. Catedràtic de Perspectiva a l'Escola de Sant Carles des del 1940, ensenyà també Anàlisi de la Forma a l'Escola d'Arquitectura de la Universitat de València. El 1965 ingressà com a acadèmic de la Reial Acadèmia de Belles Arts de Sant Carles. Destacat paisatgista, és notable també el realisme dels seus retrats, natures mortes i escenes religioses, de les quals són un bon exemple les grans pintures murals que decoren el presbiteri de l'església de l'Assumpció, a la seua ciutat natal. Del 1950 al 1969 s'encarregà de dissenyar els monumentals tapissos florals que cada any decoren la façana de la Basílica de la Mare de Déu dels Desemparats, a València, durant la festivitat del Corpus Christi. Morí als vuitanta anys per un atac cerebral sobrevingut mentre pintava un paisatge al Pirineu aragonès. Hi ha obra seva al Museu d'Art Modern de París i al de Belles Arts de València, entre d'altres.

## Referències

* ↑ Garín, Felipe Maria «Enrique Ginesta». Archivo de Arte Valenciano, núm. 49, 1978, pàg. 68.
* ↑ Luz Ivars, Matilde. «Ginesta Peris, Enrique». A: Gran Enciclopedia de la Región Valenciana. València: GERV, 1972, vol. 5, p. 115. ISBN 8430060502.
* ↑ AADD. Centenario del pintor Enrique Ginesta Peris (1897-1997). Carlet: Ajuntament, Àrea de Cultura, 1997.
# Lambert Courtois

Lambert Courtois (dècada del 1520 - 1563 $^{(Gregorià)}$), citat de vegades com a Lamberto, fou un compositor, trombonista i cantant francès del Renaixement tardà, actiu a Itàlia i Ragusa.
Els detalls dels seus primers anys de vida són escassos. Originari de França, va arribar a Itàlia molt probablement durant la dècada de 1540, ja que diverses estampes musicals fan referència a algú del seu nom. El 1550 es trobava a Roma, on va actuar a l'església de San Marcello durant la Setmana Santa. Va dirigir breument l'Accademia Filarmonica di Verona després que el seu anterior maestro di musica, Vincenzo Ruffo, fos acomiadat per negligència en les seves funcions. Courtois només va treballar-hi durant uns quants mesos a principis de 1553. Al maig va anar a Ragusa, l'actual Dubrovnik, com a trombonista a la banda de vent de la cort. Hi va romandre fins al 1570. Es coneixen tres càrrecs més: un període de tres anys a Udine fins al 1573, i càrrecs similars a Treviso (1578–79) i Vicenza (1582-83). No se sap res més de la seva vida després de la seva feina a Vicenza.
De les obres de Courtois, sobreviuen un llibre de madrigals a cinc veus (1580) i un grapat d'obres impreses en altres antologies. Dues de les obres separades són motets, escrits a principis de la dècada de 1540 i atribuïts a "Lamberto", que probablement va ser el compositor. El llibre de madrigals està dedicat a tres aristòcrates de Ragusa, que probablement van ser estudiants del compositor durant la seva estada a aquella ciutat.Alguns dels seus madrigals foren inclosos en la col·lecció titulada Primo libro delle muse a quattro voci madrigali ariosi di Ant. Barré et altri diversi autori, nuovamente stampati., editada per Antonio Barré (Roma, 1555, Venècia, 1560).
Courtois va deixar una família a Ragusa, incloent un fill i un nét que també foren músics.

## Referències

* 1 2 3 4 Thomas W. Bridges, "Courtois, Lambert". Grove Music Online. Oxford Music Online, (consultat el 7 de gener del 2012).
* ↑ Einstein, 462

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 29, pàg. 389 ISBN 84-239-4529-4
* Alfred Einstein, The Italian Madrigal. Tres volums. Princeton, New Jersey, Princeton University Press, 1949. ISBN 0-691-09112-9
* Gustave Reese, Music in the Renaissance. New York, W.W. Norton & Co., 1954. ISBN 0-393-09530-4
* Iain Fenlon, Music and Patronage in Sixteenth-Century Mantua. Cambridge University Press, Oct 30, 2008. ISBN 0-521-08833-X
# Lambertus Joannes Alberdingk Thijm

Lambertus Joannes Alberdingk Thijm (Amsterdam, 30 de setembre de 1823 - 1 de desembre de 1854) fou un compositor i musicògraf holandès.
La seva primera educació musical la va fer sota la direcció del seu pare, que era un músic de gran intel·ligència. Després d'acabats els seus estudis literaris i musicals, es dedicà per sencer tant a la teoria com a la pràctica de l'art, a la composició, a l'estètica i a la crítica raonada. La música religiosa i els cants populars eren l'objecte preferent de les seves meditacions i els seus estudis.
A més de nombrosos articles publicats en els diaris holandesos, per exposar les seves teories, escriví les obres literàries següents:
* De musick in de Kerk;
* Gedachten over Kerkmuziek, naar aunleiding der geschied en vordeelkundige Beschouwingen over de wereldsche en Kerkelijke Musijk, bijcengebragt en bearbeid door N. A. Janseen Pr. (Amsterdam, 1850);
* Nog cenige Gedachten over Kerkmusijk, (Amsterdam, 1854);
* Oude en Nieuwere Kerstliedern, benevens Gezangen en Liedern Van andere Hoogtijden en Heiligedagen, als ook van den Adren en de Vasten, gerangschiikt naar de orde van het kerkelijh jaar, etc. en col·laboració amb el seu germà Josef Albert (Amsterdam, 1852).
A més va compondre. gran quantitat de música, havent-se publicat seves les següents composicions:
* una Missa a 4 veus i orquestra;
* una Missa, per a orgue;
* diverses bagatel·les per a cant i piano;
* un tema de Els Hugonots, per a piano, a quatre mans;
* un trio, per a veus de dona sobre el text de l'obra de Goethe Frühzeitiger Fruhling;
* una Missa a 3 veus i cor i 2 veus soles, amb orgue.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 61, pàg. 621 (ISBN 84-239-4561-8)
# Lanfranco Bombelli Tiravanti

Lanfranco Bombelli Tiravanti, més conegut com a Franco Bombelli (Milà, 1921 - Cadaqués, 1 d'agost de 2008) fou un pintor, arquitecte i galerista italià, conegut a Catalunya per ser el fundador de la Galeria Cadaqués.

## Biografia

Va estudiar a Milà i a Zúric, on va conèixer Max Bill. Aquest li va demanar si volia organitzar exposicions a París, col·laborant amb el Pla Marshall. Va ser allà on va iniciar-se com a professional en l'organització d'exposicions. Va col·laborar com a interiorista al Pavelló Americà de la Fira Internacional de Brussel·les de 1958, juntament amb Peter Harnden. També va col·laborar en la creació d'un altre pavelló, aquest cop de l'OECD a la fira d'Osaka el 1970. Després d'una estada a Barcelona, es va establir a Cadaqués durant els anys 60, i va fundar les galeries Cadaqués 1 i Cadaqués 2, des d'on va mostrar l'obra d'artistes de renom internacional com Marcel Duchamp, David Hockney, Joseph Beuys o Richard Hamilton entre d'altres. A Cadaqués també va idear un seguit de cases amb l'arquitecte Peter Harnden.
També va mostrar obres d'artistes catalans com Albert Ràfols Casamada, Arranz-Bravo, Bartolozzi, Maria Girona, Carlos Pazos, Fina Miralles o Toni Catany, entre d'altres, i va ser pioner en realitzar exposicions de fotografia, amb obres de Man Ray, Robert Capa.
Promotor cultural, va apadrinar diverses iniciatives vanguardistes, com una pel·lícula d'Antoni Muntadas de 1974, Cadaqués Canal Local, una acció de l'artista Miralda el 1981 o l'organització del Festival de música de Cadaqués, juntament amb Jordi Roch, on va aconseguir que toqués John Cage el 1982. Amb molts contactes internacionals, va ser un dels responsables de relacions internacionals de la Fira ARCO de Madrid. El Museu Reina Sofia i el MACBA li van realitzar un homenatge el 2004.
Un any abans de morir, va ser guanyador en el 27è Mini Print Internacional de Cadaqués. Va poder preparar l'exposició de serigrafies que l'estiu següent havia de presentar en el Taller Galeria Fort –exposició individual que és conseqüència de guanyar en aquest concurs d'obra gràfica–, però ja no va poder assistir a la seva inauguració el 28 de juny del 2008.

## Referències

* ↑ Tharrats, Joan Josep. Cent Anys de Pintura a Cadaqués. Barcelona: Parsifal Edicions, 2007. ISBN 84-95554-27-5.
* ↑ Combalia, Victòria «Lanfranco Bombelli, galerista y coleccionista». El País [Barcelona], 03-08-2008 [Consulta: 10 setembre 2010].
* ↑ Mas, Ricard «De Nova York a Cadaqués arreu amb Bombelli». Bonart [Girona], núm. 118, 8-2009, p.34-39. ISSN: 1885-4389.
* ↑ «Arxiu del web del Mini Print Internacional de Cadaqués». ADOGI, 14-12-2015. [Consulta: 27 octubre 2016].

## Bibliografia

* Arnal, Marc. L'art de viure. Peter Harnden, Lanfranco Bombelli i les cases per a artistes de Cadaqués. Barcelona: Comanegra, Febrer 2021, p. 355. ISBN 978-84-18022-92-0.
# Lasiancistrus scolymus

Lasiancistrus scolymus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,4 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Madeira.

## Referències

* ↑ Regan C. T. 1904. A monograph of the fishes of the family Loricariidae. Trans. Zool. Soc. Lond. v. 17 (pt 3, núm. 1). 191-350.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J. W. 2005: The loricariid catfish genus Lasiancistrus (Siluriformes) with description of two new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 549-569.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Mamífera

Mamífera és una pel·lícula de comèdia dramàtica catalana del 2024 dirigida i escrita per Liliana Torres protagonitzada per María Rodríguez Soto i Enric Auquer. Està rodada en català.

## Sinopsi

La trama examina la decisió de la Lola, de 40 anys, de no continuar amb un embaràs no desitjat amb el suport de la parella Bruno.

## Repartiment

* María Rodríguez Soto com a Lola
* Enric Auquer com a Bruno
* Ruth Llopis com a Judit
* Anna Alarcón com a Paula
* María Ribera com a Marta
* Anna Bertran com a Íngrid
* Mireia Aixalà com a Sònia
* Marina Rodríguez com a Valèria
* Ann Perelló com a Isa
* Amparo Fernández com a Antonia

## Producció

La pel·lícula va ser produïda per Distinto Films i Edna Cinema, i va comptar amb la coproducció de 3Cat, la participació de RTVE i el suport de l'ICAA, l'ICEC i Creative Europe MEDIA.

## Estrena

La pel·lícula es va estrenar al festival South by Southwest de Texas el 8 de març de 2024, Dia Internacional de la Dona. També va arribar al D'A Film Festival Barcelona. Distribuït per Filmax, es va estrenar als cinemes d'Espanya el 26 d'abril de 2024.

## Referències

* 1 2 3 Popp, Olivia. «Review: Mamífera». Cineuropa, 12-03-2024.
* 1 2 Cape, Jessi. «SXSW Film Review: Mamifera». The Austin Chronicle, 09-03-2024.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Mamífera». Filmax. [Consulta: 16 març 2024].
* 1 2 «El festival South By Southwest premia l'actriu Maria Rodríguez Soto, protagonista de "Mamífera", coproducció de 3Cat». Corporació Catalana de Mitjans Audiovisuals, 14-03-2024.
* 1 2 «La actriz española María Rodríguez Soto, premiada en el Festival South by Southwest». La Vanguardia, 14-03-2024.
# Lebiasina yuruaniensis

Lebiasina yuruaniensis és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 10 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Yuruaní (La Gran Sabana, Veneçuela).

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1847. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-neuvième. Suite du livre dix-neuvième. Brochets ou Lucioïdes. Livre vingtième. De quelques familles de Malacoptérygiens, intermédiaires entre les Brochets et les Clupes. Hist. Nat. Poiss. v. 19. i-xix + 1-544 + 6 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ardila Rodríguez, C. A., 2000. Lebiasina yuruaniensis una nueva especie de pez para Venezuela (Teleostei: Characiformes: Lebiasinidae). Revista Unimetro v. 13 (núm. 25-26): 16 pp, sense numerar.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leo Ornstein

Leo Ornstein (Krementxuk, Ucraïna, 11 de desembre de 1895 – Green Bay, Wisconsin, EUA, 24 de febrer de 2002) fou un pianista i compositor ucraïnès nacionalitzat estatunidenc que gaudí d'una llarga vida, arribant als 106 anys.
Feu els primers estudis de piano en el Conservatori de Sant Petersburg, on s'assenyala com infant prodigi. Establert a Nova York, el 1906 fou alumne de Tapper en l'Institute of Musical Art, debutant com a concertista en aquella ciutat el 1911.
Des de llavors va realitzar gires de concerts en nombroses capitals d'Europa i Amèrica. Compositor autodidacte, la seva obra presenta un caràcter verdaderament anàrquic, del que en presumeix el mateix autor, declarant que no té res a veure amb la forma ni amb la preceptiva musical acceptada gregàriament per la majoria dels seus col·legues.
De la seva obra com a compositor cal destacar: dos concerts per a piano; dos poemes simfònics, titulats The Life of Man i The Fog; diverses peces per a orquestra, música de cambra, sonates i obres corals i per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 7, pàg. 1399 (ISBN 84-239-4577-4)