OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maximilià Francesc d'Àustria

L'Arxiduc Maximilià Francesc d’'Àustria, en alemany: Maximilian Franz Xaver Joseph Johann Anton de Paula Wenzel von Österreich (Viena 8 de desembre de 1756 – Viena 27 de juliol de 1801) va ser un arquebisbe i Elector Espiritual de Colònia (i com a tal Canceller del Sacre Imperi Romanogermànic per a Itàlia), Gran Mestre dels Cavallers Teutònics i el darrer fill de l'arxiduquessa Maria Teresa I d'Àustria i del seu marit l’Emperador Francesc I. També dos dels seus germans van ser emperadors (Josep II i Leopold II). La guillotinada Maria Antonieta d'Àustria era una seva germana. Va patrocinar el jove Ludwig van Beethoven i va fer que aquest es fes deixeble de Mozart a Viena encara que, per malaltia de la mare de Beethoven, ho va ser durant un molt curt període.

## Biografia

Maximilià Francesc nasqué al palau imperial Hofburg. El 1780 succeí el seu oncle Carles Alexandre de Lorraine com Hochmeister (Gran Mestre dels Cavallers Teutònics.
A la seva cort de Bonn, com a patrocinador de la música, Maximilià Francesc va mantenir un establiment musical de la cort en el qual el pare de Beethoven hi va actuar cantant com a tenor, jugant així un paper important en la primera carrera del seu fill com a membre del mateix cos musical del qual el seu avi, també dir Ludwig, havia estat mestre de capella (Kapellmeister).
L’any 1792, poc després de la mort de Mozart, Maximilià va tornar a enviar el compositor Beethoven a Viena perquè aprengués aquesta vegada sota Joseph Haydn, Antonio Salieri i altres. Per raons de la situació política i militar, Beethoven ja no va marxar de Viena on va fer la resta de la seva carrera.
Durant les Guerres revolucionàries (1794) els dominis de Maximilian Franz (que incloïen Colònia i Bonn) van ser ocupats per l'exèrcit revolucionari francès. Amb el Tractat de Lunéville (1801), la cort de l’arquebisbe va deixar d’existir. Aquest elector ja molt malalt, va morir al Palau Hetzendorf als 44 anys.
Beethoven havia previst dedicar la seva Simfonia No. 1 (la “Primera Simfonia”) al seu patrocinador però aquest va morir abans que estigués acabada.
Dins la teoria de la conspiració, com la de la Sagrada Sang i el Sant Grial, Maximilian Franz es diu que és el 22è Gran Mestre del Priorat de Sion.

## Notes

* ↑ Hamann, Brigitte. Habsburkové: životopisná encyklopedie (en czech). 1st. Prague: Brána, 1996, p. 408. ISBN 80-85946-19-X [Consulta: 31 desembre 2009].

## Referències

* "Who Died? The Funeral March in Beethoven’s Eroica Symphony" The Musical Quarterly Summer 2007. Accessed 2 October 2008.
# Hermandad de Nuestra Señora del Rocío de Cornellà

La Hermandad de Nuestra Señora del Rocío de Cornellà és una germandat, pertanyent a l'arxidiòcesi de Barcelona, filial núm. 109 de la Germandat Matriu d'Almonte. És la més antiga de les d'El Rocío, i té la seu a la parròquia de Sant Miquel Arcàngel de Cornellà de Llobregat. Va ser reconeguda l'any 1981 com associació privada de fidels i, el 21 de juny de 1995, va ser erigida canònicament pel cardenal arquebisbe de Barcelona com associació pública de fidels.
La commemoració del Rocío al Baix Llobregat, se celebra en el transcurs de tres dies. El seu recorregut comença el divendres amb el tradicional pregó i el dissabte té lloc la romeria (de la parròquia de Sant Miquel als carrers de la ciutat) En darrer terme, cal destacar que la germandat cornellanenca participa en la Romeria de Pentecostés a Almonte (Huelva), per retre culte i devoció a la Verge del Rocío, en el santuari de les Marismes.
El 12 de setembre de 1984, es va presentar en l'Assemblea General el disseny del Simpecado (fons blau i bordat daurat). El senyor Manuel Ponce va encarregar-se de les tasques de brodat en els tallers de Huelva i Pedro Gil Mazo del disseny, elaboració de la pintura de la Virgen del Simpecado i del trasllat. Finalment, el Simpecado va ser entregat a la germandat el dia 9 de març de 1986. En aquest sentit, la Hermandad celebra cada mes de març l'aniversari del lliurament del Simpecado.
Cada any la germandat organitza una degustació gratuïta de “las Papas Rocieras”, acte de convivència entre els germans i la ciutadania. A l'any 2016, l'esdeveniment va tenir lloc el dia 17 d'abril a la plaça del mercat de Sant Ildefonso, a Cornellà. De manera paral·lela, l'acte va servir per fer la presentació dels cartells anuals de la Commemoració del Rocío del Baix Llobregat i de la Romería de Pentecostés.

## Referències

* ↑ «SevillaPress - Admitidas dos nuevas Hermandades Filiales del Rocio: Cornellá y Chiclana de la Frontera. - Portada» (en castellà). [Consulta: 15 abril 2017].
* ↑ Martinez Sistach, Lluís. «Paraula i vida: ‘Espiritualitat i evangelització' | Recull de premsa de la FECC». La Vanguardia, 12-07-2012. Arxivat de l'original el 2017-04-14. [Consulta: 13 abril 2017].
* ↑ Sallés, Quico «NacióDigital: L'arquebisbe de Barcelona farà la missa del Rocío». NacióDigital, 25-05-2012.
* 1 2 3 Montserrat Martínez, Ramon. A: Les festes populars a Cornellà de Llobregat: costums i tradicions (en català). Cornellà de Llobregat: Ajuntament de Cornellà de Llobregat, 1999, p. 131-152..
* ↑ «Ajuntament de Cornellà de Llobregat - Agenda Cornellà - Fitxa Activitat» (en castellà). [Consulta: 14 abril 2017].
# Pal·lant (fill de Crios)

Segons la mitologia grega, Pal·lant (en grec antic Παλλάς), va ser un tità, fill de Crios i d'Euríbia. S'uní a Estix i fou pare de Bia, Cratos, Nike i Zelos. Altres tradicions el fan pare de l'Aurora (Eos), que molt sovint és considerada filla dels titans Hiperió i Teia. Era el déu de la saviesa.
En una de les històries, Pal·lant va intentar violar Atena, ella el va matar i amb la seva pell va fer una cuirassa, l'Ègida, i aquí es confon amb Pal·lant, el gegant. Atena va matar Pal·lant i Encèlad a la Gigantomàquia, i amb la pell del primer es va fer una cuirassa.
En una altra altra versió es diu que Pal·lant era una dona i acompanyant de jocs d'Atena. Un dia mentre practicaven lluita, Zeus va aparèixer amb l'Ègida i Pal·lant aleshores es va espantar, sense poder esquivar un cop d'Atena, va morir a l'acte. Atena per recordar-la va fer tallar una estàtua de la seva imatge anomenada el Pal·ladi.

## Referències

* ↑ «Pal·lant (fill de Crios)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 409. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 166. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Escut de la Vall d'Alcalà

L'escut oficial de la Vall d'Alcalà té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona, partit. Al primer quarter, en camp d'or, dos pals de gules, amb banda d'atzur sembrada de flors de lis d'or. Al segon quarter, en camp d'or, un castell del seu color. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Història

Resolució del 12 de desembre de 2000, del conseller de Justícia i Administracions Públiques. Publicat en el DOGV núm. 3.920, del 18 de gener de 2001.
S'hi representen les armes dels ducs reials de Gandia i comtes de Dénia, senyors dels pobles de la vall, i el castell d'Alcalà.
# Grup Gaces

El Grup GACES (Gestió, Administració i Control d'Empreses i Societats SL) és un grup empresarial del Principat d'Andorra propietat d'Antoni Cachafeiro. Entre altres el grup és propietari de diversos centres comercials a Andorra que actualment es gestiona juntament amb E.Leclerc.
Els principals centres comercials del grup són:
* El Punt de Trobada centre comercial situat a la parròquia de Sant Julià de Lòria a la CG-1.
* Centre Comercial Hyper Andorra centre comercial situat a la població d'Andorra la Vella a l'avinguda de Meritxell.
Actualment el Punt de Trobada i l'Hyper Andorra han estat integrats al grup d'origen bretó E.Leclerc, tot i que la propietat segueix esssent d'Antoni Cachafeiro.

## Història

El grup va ser creat per Antoni Cachafeiro juntament amb la resta de germans de la família Cachafeiro Filloy, Robert i Andrés Cachafeiro. La família va arribar a la dècada de 1950 a Andorra, època de gran desenvolupament del país. Antoni va començar treballant com empleat al sector de l'hostaleria, al bancari al Banc Agrícol i Comercial i després a empreses de Viladomat del sector del comerç i turisme on acabaria essent responsable de diverses botigues del grup.
Posteriorment els germans van obrir la botiga d'electrònica TODO i després el centre comercial Andorra 2000 (actualment del grup Pyrénées) i el centre comercial Mamut (desaparegut). Altres centres que també es van iniciar al grup són les Arades i el Jumbo (actual River).

## Referències

* ↑ Orduña, M.C. «Andorra 2000 i el Punt de Trobada neguen que siguin a punt de tancar». Diari d'Andorra, núm. 313, 17-05-1992, p. 3 [Consulta: 3 desembre 2010].
* ↑ «Punt de Trobada». Portal Turístic d'Andorra. Andorra Turisme. Arxivat de l'original el 23 de novembre 2010. [Consulta: 3 desembre 2010].
* ↑ «Centre Comercial Hyper Andorra». Portal Turístic d'Andorra. Andorra Turisme. [Consulta: 3 desembre 2010].
* 1 2 Luesma, Montserrat «Els germans Cachafeiro s'han repartit el patrimoni social». Diari d'Andorra, núm. 313, 17-05-1992, p. 4 [Consulta: 3 desembre 2010].

## Enllaços externs

* Punt de Trobada Arxivat 2012-11-03 a Wayback Machine.
# Dragon Master

Dragon Master (títol original en xinès, 葉問3; distribuït en anglès com a Ip Man 3) és una pel·lícula biogràfica d'arts marcials de Hong Kong del 2015 dirigida per Wilson Yip, produïda per Raymond Wong i escrita per Edmond Wong amb coreografia d'acció de Yuen Woo-ping. És la tercera pel·lícula de la sèrie de pel·lícules Ip Man basada en la vida del gran mestre de Wing Chun Ip Man i compta amb Donnie Yen en el paper principal. L'alumne d'Ip Man, Bruce Lee, és interpretat per Danny Chan i el company d'Ip Man expert i rival en Wing Chun Cheung Tin-chi, també conegut com a Sum Nung, és interpretat per Zhang Jin. La pel·lícula també compta amb Mike Tyson. El rodatge principal va començar el març de 2015 i va acabar el juny d'aquell any. S'ha doblat i subtitulat al català.
El 16 de desembre de 2015 va tenir lloc la preestrena a Hong Kong, i es va estrenar oficialment el 24 de desembre a Hong Kong, Singapur i Malàisia. Es va començar a distribuir a Taiwan el 31 de desembre, Nova Zelanda i Regne Unit el 15 de gener de 2016 i una setmana més tard a Austràlia. Es va estrenar als Estats Units el 22 de gener de 2016 i a la Xina continental, el 4 de març del mateix any. La pel·lícula va rebre crítiques positives i vuit nominacions als Hong Kong Film Awards, incloses les categories a millor pel·lícula i millor direcció, i va guanyar el premi al millor muntatge. També va guanyar el guardó a la millor coreografia d'acció, millor direcció i millor pel·lícula al Festival Internacional de Cinema de Shanghai de 2016.

## Referències

* ↑ «Dragon Master». FilminCAT, 24-08-2024.
* ↑ Michelle, Sara «Heartfelt Ip Man 3 a Triumph for Donnie Yen». MovieFreak, 22-01-2016.
* ↑ «DONNIE YEN IS BACK AND READY TO PORTRAY THE WING CHUN LEGEND IN IP MAN 3». Black Belt Magazine, 2015. Arxivat 24 de novembre 2018 a Wayback Machine.
* ↑ B, Lee «Donnie Yen Experiences Mike Tyson's Fists in "Ip Man 3"». Dramasian, 14-11-2015.
* ↑ «Dragon Master». Goita què fan, ara!. [Consulta: 24 agost 2024].
* ↑ «第35屆香港電影金像獎提名及得獎名單» (en xinès cantonès). Hong Kong Film Awards Association. Arxivat de l'original el 8 April 2016. [Consulta: 8 abril 2016].
* ↑ «Jackie Chan Award Action Movie Winners Announced», 17-08-2016. Arxivat de l'original el 2016-08-17. [Consulta: 24 agost 2024].
# Emerich Jenei

Emerich Jenei o Imre Jenei (també conegut com a Emeric Jenei o Ienei; 22 de març de 1937) fou un futbolista romanès de família hongaresa de la dècada de 1960 i entrenador de futbol.
Fou jugador de Flamura Roşie Arad, Steaua Bucureşti, Kayserispor i de la selecció nacional de Romania. Participà en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1964.
Fou un dels entrenadors romanesos més destacats. Amb l'Steaua de Bucarest es proclamà campió d'Europa el 1986. A més fou seleccionador de Romania i Hongria.

## Palmarès
### Jugador
#### Steaua Bucarest

* Lliga romanesa de futbol (3): 1959-60, 1960-61, 1967-68
* Copa romanesa de futbol (4): 1961-62, 1965-66, 1966-67, 1968-69

### Entrenador
#### Steaua Bucarest

* Lliga romanesa de futbol (5): 1975-76, 1977-78, 1984-85, 1985-86, 1993-94
* Copa romanesa de futbol (3): 1975-76, 1984-85, 1998-99
* Copa d'Europa de futbol (1): 1985-86

## Referències

* ↑ Murányi, András. «Meglátja, mester! - Beszélgetés Jenei Imrével» (en hongarès). Hócipő, 25-10-2007. [Consulta: 16 octubre 2011].
* ↑ «Campania socială "SOS! Copilăria" a strâns peste 50.000 de euro» (en romanian). Jurnalul Naţional, 05-04-2010. Arxivat de l'original el 3 d'agost 2012. [Consulta: 28 maig 2010].
* 1 2 Sebastian Perju, Adrian Epure. «Ienei, lordul din iarbă» (en romanian). Adevărul, 21-08-2010. [Consulta: 15 setembre 2010].
* ↑ Profile Arxivat 2018-06-26 a Wayback Machine. at SteauaFC.com (romanès)
* ↑ Managerial stats at labtof.ro
* ↑ Profile at kayserispor.org
* ↑ Perfil a romaniansoccer
* ↑ «Perfil a statisticsfootball». Arxivat de l'original el 2018-08-04. [Consulta: 4 agost 2018].
Emerich Jenei amb la selecció romanesa - Caixes de navegació :
Selecció de futbol de Romania – Copa del Món de futbol 1990
1 Lung •
2 Rednic •
3 Klein •
4 Andone •
5 Rotariu •
6 G. Popescu •
7 Lăcătuș •
8 Sabău •
9 Cămătaru •
10 Hagi •
11 Lupu •
12 Stelea •
13 A. Popescu •
14 Răducioiu •
15 Mateuț •
16 Timofte •
17 Dumitrescu •
18 Balint •
19 Săndoi •
20 Muzsnay •
21 Lupescu •
22 Liliac •
Seleccionador: Jenei
Selecció de futbol de Romania – Eurocopa 2000
1 Lobonţ •
2 Petrescu •
3 Ciobotariu •
4 Filipescu •
5 Gâlcă •
6 Popescu •
7 Mutu •
8 Munteanu •
9 Moldovan •
10 Hagi •
11 Ilie •
12 Stelea •
13 Chivu •
14 Petre •
15 Lupescu •
16 Roşu •
17 Belodedici •
18 Ganea •
19 Lincar •
20 Hîldan •
21 Prunea •
22 Contra •
Seleccionador: Jenei :
# Hermann Finck

Hermann Finck (Pirna, Electorat de Saxònia, 21 de març de 1527 – Wittenberg, 28 de desembre de 1558) fou un compositor alemany.
Era net del germà del també compositor Heinrich Finck. Fou organista a Wittenberg i va compondre diverses obres, entre elles dos Epitalamis a 5 veus, publicats el 1555, que denoten tanta inspiració com profunditat. També en la col·lecció d'obres del seu besoncle publicades per la Ges. F. Musickforschung es troben sis composicions d'en Finck. Malgrat tot, la seva obra més important és el tractat Practica musica (1556) que el situa entre els més notables didàctics de la seva època.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 5, pàg. 1518 ISBN 84-239-4523-5
# Lasiancistrus heteracanthus

Lasiancistrus heteracanthus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Marañón al Perú.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J. W. 2005: The loricariid catfish genus Lasiancistrus (Siluriformes) with description of two new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 549-569.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Günther, A. 1869. Descriptions of some species of fishes from the Peruvian Amazons. Proceedings of the Zoological Society of London. 1869 (pt 2): 423-429.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pampa (bolet)

La pampa -també anomenada barret de frare, candela de bruc o porrosa- (Infundibulicybe geotropa, de la paraula grega gê que vol dir "terra", i tropé que significa "direcció", perquè sembla indicar la forma del barret girat o dirigit cap a terra) és un bolet molt apreciat en indrets concrets com ho fa pensar els molts noms populars que té. Viu en els marges i a les clarianes dels boscos, en llocs on hi hagi herba i, sovint, forma erols. És un bon comestible. Dels exemplars més grossos, és millor rebutjar-ne el peu, que resulta dur i estellós.

## Morfologia

Els exemplars joves d'aquest bolet mostren una certa desproporció entre el peu obès i un barret petit i punxegut. Quan creixen, el barret s'eixampla i conserva sempre una mamella a la seua part central, llevat dels més vells, que arriben a formar-hi una concavitat. D'aspecte eixut, és tot ell d'un color camussa, de vegades més grogós o bé ataronjat. Ben desenvolupat pot arribar a aixecar uns 15 cm d'alçària i el capell pot fer ben bé 20 cm de rotllana. Les làmines són decurrents i s'enfosqueixen una mica, amb el temps. La carn és blanquinosa i ferma, amb una certa olor de fruites, potser d'ametlles amargants, força agradable.

## Referències

* ↑ Pascual, Ramon: Els bolets (on surten, com es coneixen, com es cuinen). Planes 122-123. Editorial Pòrtic, S.A., Barcelona, octubre del 1997. Col·lecció Els manuals de Pòrtic, núm. 1. ISBN 84-7306-965-X.

## Bibliografia

* Courtecuisse, Régis i Duhem, Bernard: Guide des champignons de France et d'Europe (Delachaux & Niestlé, 1994-2000).
* Bon, Marcel: Champignons de France et d'Europe occidentale (Flammarion, 2004).
* Gerhardt, Ewaldt: Guide Vigot des champignons (Vigot, 1999) - ISBN 2-7114-1413-2.
* Phillips, Roger: Les champignons (Solar, 1981) - ISBN 2-263-00640-0.
* Laessoe, Thomas i Del Conte, Anna: L'Encyclopédie des champignons (Bordas, 1996) - ISBN 2-04-027177-5.
* Jordan, Peter i Wheeler, Steven: Larousse saveurs - Les champignons (Larousse, 1996) - ISBN 2-03-516003-0.
* Becker, G.; Giacomoni, L.; Nicot,J.; Pautot, S.; Redeuihl, G.; Branchu, G.; Hartog, D.; Herubel, A.; Marxmuller, H.; Millot, U. i Schaeffner, C.: Le guide des champignons (Reader's Digest, 1982) - ISBN 2-7098-0031-4.
* Romagnesi, Henri: Petit atlas des champignons(Bordas, 1970) - ISBN 2-04007940-8.

## Enllaços externs

* Fotografies
* Descripció i fotografies (francès)
# Escut de la Vall de Laguar

L'escut de la Vall de Laguar és el símbol representatiu oficial de la Vall de Laguar, municipi del País Valencià, a la comarca de la Marina Alta. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. Truncat i migpartit. El primer quarter, truncat ondat d'argent i sinople, i sobre el segon tres alqueries d'argent ben ordenades, maçonades i aclarides de sable. Al segon quarter, en camp d'or, un bou passant de gules, terrassat de sinople, bordura de gules amb vuit feixos d'or. Al tercer quarter, un faixat d'or i de sable en sis peces (pels Borja, senyors que foren de la Vall de Laguart). Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Resolució de 18 de gener de 1999, del conseller de Presidència, publicada en el DOGV núm. 3.444, d'1 de març de 1999.
S'hi representen les antigues alqueries musulmanes que van donar lloc als tres pobles actuals que conformen el municipi: Campell, Benimaurell i Fleix. A sota, les armories dels Borja, ducs de Gandia i antics senyors de la vall.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià
* Escuts i banderes de la Marina Alta

## Referències

* ↑ «Resolució de 18 de gener de 1999, del conseller de Presidència, per la qual s'aprova l'escut de Vall de Laguart (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.444, 01-03-1999, pàg. 3.000-3.001 [Consulta: 27 desembre 2020].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 57 [Consulta: 12 setembre 2015].
# Grzegorz Gerwazy Gorczycki

Grzegorz Gerwazy Gorczycki, en realitat Grzegorz Gorczyca (aprox. 1665 - 1667 a Rozbark, barri de Bytom - 30 d'abril de 1734 a Cracòvia) fou un sacerdot catòlic, compositor i director d'orquestra. Considerat un dels més grans compositors polonesos de la música barroca, és anomenat el Händel polonès.
Desenvolupà en la catedral de Cracòvia el càrrec de mestre de capella i fou un dels més distingits polifonistes del seu temps, i deixà manuscrits diverses misses, motets, himnes, introits, graduals, responsoris i un excel·lent Stabat Mater. Dues de les seves misses foren editades per Cichocki i els motets per Sowinski.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 696 (ISBN 84-239-4526-X)
# Nannocharax taenia

Nannocharax taenia és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1867. New fishes from the Gaboon and Gold Coast. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 3) v. 20 (núm. 116): 110-117, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1902. Additions à la faune ichthyologique de bassin du Congo. Matériaux pour la faune du Congo. Annales du Musee du Congo (Ser. Zoology) v. 2 (fasc. 2): 19-57, Pls. 7-16.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB