# Escaldabec vinós

L'escaldabec vinós, la blava, la blaveta, el bolet vermell, la mare d'esclata-sang, la poagre o la cualbra pinenca (Russula torulosa) és una cualbra pertanyent al grup dels escaldabecs.

## Descripció

* El barret mesura de 5 a 8 cm de diàmetre. De bon principi és bombat, i més tard lleugerament aplanat i a vegades amb una suau protuberància central. La superfície és lluent, lubrificada però no viscosa, de color vinós o vermell porpra amb alguna tonalitat olivàcia.
* Les làmines arriben fins a la cama i són denses, toves i de color crema pàl·lid. L'aresta és sencera i del mateix color que la resta de la làmina o una mica més clara.
* La cama és robusta, cilíndrica, mesura 3-6 x 1,5-2,5 cm, és massissa i de color de vermell lila a violaci.
* La carn és compacta, densa, de color blanc amb algun to grisenc i de consistència trencadissa, com en altres Russula.
* Fa una olor que recorda la de la poma tallada i el seu sabor és coent.
* L'esporada és de color ocraci pàl·lid. Les espores són de subgloboses a ovoides, sense porus germinatiu i amiloides, i estan guarnides amb berrugues. Mesuren 7-8,5 x 5,5-7 micres.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És una espècie freqüent que viu entre 10 i 1.500 m d'altitud, en sòls sorrencs, sota diverses espècies de pi (com ara, el pi blanc -Pinus halepensis- i la pinassa -Pinus nigra-) i fructifica de finals de l'estiu a la tardor (des de l'agost fins al novembre). Es troba a Europa (Andorra, Àustria, Bulgària, Croàcia, Dinamarca, Eslovàquia, Estònia, Finlàndia, Bèlgica -Flandes i Valònia-, França, Itàlia -com ara, Úmbria, les Marques, el Laci, la Llombardia, Calàbria, Sardenya, etc.-, Luxemburg, Noruega, els Països Baixos, Portugal, Eslovènia, l'Estat espanyol (el País Basc -incloent-hi Navarra-, el Parc Natural del Cadí-Moixeró, Cabrera, Dragonera, Eivissa, Formentera, Mallorca, Menorca, Extremadura, Andalusia -incloent-hi Sierra Nevada-, etc.), Suècia, Anglaterra -Norfolk-, Gal·les -Glamorganshire i Anglesey- i Escòcia -Morayshire-), l'Àfrica del Nord (el Marroc) i Àsia (Mongòlia).

## Reaccions químiques

No canvia de color ni amb l'hidròxid amònic ni amb el potàssic, però amb la fenilalanina vira a un color terracota.

## Comestibilitat

És un bolet no comestible a causa de la roentor de la seua carn. Tot i així, hi ha gent que el consumeix després de bullir-lo i de rebutjar l'aigua de la cocció.

## Risc de confusió amb altres espècies

Es pot confondre amb Russula drimeia, que se'n diferencia perquè té les làmines de color groc viu. A més, aquestes reaccionen amb l'amoníac, de manera que es tornen de color rosa vermellós. També s'hi assembla Russula queletii, que se'n separa perquè creix sota avet roig (Picea abies) i perquè té el barret amb tons verdosos i el marge suauament estriat.

## Referències

* ↑ (Bres.) J. Blum, Beih. Sydowia 7: 106 (1973).
* ↑ Bres., Iconogr. Mycol. 9: 431 (1929).
* ↑ (Bres.) Singer, Beih. bot. Zbl., Abt. 2 49: 287 (1932).
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 Bolets de les illes Balears (català)
* ↑ Isona.org (català)
* 1 2 3 4 El Fascinant món dels bolets. Volum 3. Barcelona: ECRIC (Enciclopèdia Catalana Revistes i Col·leccionables), 2004. ISBN 8493317365. Pàg. 168.
* ↑ Marcel Bon (Hrsg.), 2005. Pareys Buch der Pilze. Franckh-Kosmos Verlag, Stuttgart. ISBN 3440099709. Pàg. 74.
* ↑ G. J. Krieglsteiner, A. Gminder, W. Winterhoff, 2000. Die Großpilze Baden-Württembergs. 2, Eugen Ulmer, Stuttgart. ISBN 3800135310. Pàg. 576.
* ↑ Fungipedia (castellà)
* ↑ Sarnari, M., 2007. Monografia illustrata del Genere Russula in Europa. Vol. 1. Trento: Ed. AMB.
* ↑ Austrian Fungi Database Arxivat 2011-08-12 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Checklist of the larger basidiomycetes in Bulgaria (anglès)
* ↑ Z. Tkalcec & A. Mešic, 2003. Preliminary checklist of Agaricales from Croatia, V: Families Crepidotaceae, Russulaceae and Strophariaceae. A: Mycotaxon, 88. ISSN 0093-4666. Pàg. 296.
* ↑ The Danish Red Data Book Arxivat 2014-12-26 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Nahuby.sk (eslovac)
* ↑ Estonian eBiodiversity (anglès)
* ↑ Belgian Species List 2013 (anglès)
* ↑ Funghi in Italia (italià)
* ↑ Arnolds, E., Kuyper, T.W. & Noordeloos, M. E., 1995. Overzicht var de Paddestoelen in Nederland. – Nederlandsk Mykologische Vereninging.
* ↑ NMV Verspreidingsatlas Paddenstoelen Online (neerlandès)
* ↑ Catálogo micológico de Navarra Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Catálogo micológico del País Vasco (castellà)
* ↑ Els fongs del Parc Natural del Cadí-Moixeró Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. (català)
* ↑ Sociedad Micológica Extremeña (castellà)
* ↑ Setas de Andalucía (castellà)
* ↑ Checklist of the British & Irish Basidiomycota (anglès)
* ↑ Journal of Animal & Plant Sciences, 2011. Bibliographic inventory of Moroccan Rif's fungi: Catalog of rifain fungal flora. Vol. 12, núm. 1: 1493-1526.
* ↑ Romagnesi, H., 1967. Les russules d'Europe et d'Afrique du Nord. J. Cramer (reimp. 1985), Vaduz. 1030 pp.
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ 2012 Asociación cultural "Baxauri" Kultur elkartea (castellà)

## Bibliografia

* Aron, C., 2001. Field Mycology 2(3): 73-109. P. 102.
* Buchwald, N. F., 1960. Jubilæumsekskursionerne 2.-4. Octubre del 1955. – Friesia 6: 219-227.
* Knudsen, H. og Stordal, J., 1992. Russula. - I: Hansen, L. & Knudsen, H. (red.): Nordic macromycetes. Vol 2., s. 374-400.
* Lüderitz, M., 2001. Die Grosspilze Schleswig-Holsteins - Rote Liste. Vol. 3. Nichtbläaterpilze (Aphyllophorales), Täublinge und Milchlinge (Russulales). Bilanzierung und Ausblick. – Landesamt für Natur und Umwelt des Landes Schleswig-Holstein.
* Palazón Lozan, Fernando, 2001. Setas para todos. Pirineos. Península Ibérica. Edit. Pirineo. Osca.
* Vesterholt, J., 2002. Skørhatte for begyndere – arter under nåletræer. – Svampe 46: 1-25.

## Enllaços externs

* Index Fungorum (anglès)
* StrainInfo Arxivat 2015-02-21 a Wayback Machine. (anglès)
* MycoBank Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)