OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ruben Radica

Ruben Radica (Split (Dalmàcia), 19 de maig, 1931 - Zagreb, 28 de juliol, 2021) va ser un compositor i professor universitari croat.

## Vida i obra

L'avi de Radica, Josip Hatze (1879–1959), ja era compositor. El net va estudiar a l'Acadèmia de Música de Zagreb i hi va obtenir dos diplomes: el 1957 va completar la classe de direcció de Slavko Zlatić i el 1958 va completar la classe de composició de Milko Kelemen. També va assistir a cursos i cursos de formació a Siena, París i Darmstadt -hi va estudiar amb Pierre Boulez, Vito Frazzi, René Leibowitz, György Ligeti, Olivier Messiaen i Henri Pousseur. De 1959 a 1963 va ensenyar a l'Acadèmia de Música de Sarajevo, després va tornar a Zagreb i va donar conferències de teoria musical a l'Acadèmia de Música.
Va compondre diverses partitures de ballet i dansa, peces orquestrals a gran escala, música de cambra, cançons i música coral, així com una òpera, Prazor, un misteri basat en un poema monumental de Jure Kaštelan (1919–1990) de 1991. Al llarg de la seva vida es va situar estilísticament en la tensió entre tradició i Modernitat. La seva primera fase es pot assignar al neoclassicisme, però després va passar sota la influència de René Leibowitz, un intèrpret de dotze tons radicalment antiromàntic que va ser un seguidor directe d'Arnold Schönberg, Alban Berg i Anton Webern. Les Lirske varijacije (variacions líriques) de 1961 es consideren un dels primers exemples d'aquest aspecte de l'obra de Radica. Van seguir experiments amb tècniques al·legòriques i finalment la lluita per recrear la melodia i l'harmonia. Un exemple d'aquesta fase és K a, una obra per a dos grups instrumentals i sintetitzadors de l'any 1977. En la seva fase posterior, el compositor va tractar les relacions entre els patrons de parla i els leitmotivs. Per als coneixedors, les obres d'aquesta fase recorden a Leoš Janáček o al primer Igor Stravinski. L'última obra significativa és la Litaniae Sanctorum pro Papa Ioanne Paulo de 2005, una peça de música instrumental sacra dedicada a Joan Pau II.

## Referències

* ↑ Preminuo istaknuti hrvatski skladatelj i akademik Ruben Radica. In: Vecernji list. 28. Juli 2021 (kroatisch).
* ↑ Umro istaknuti skladatelj Ruben Radica. In: index.hr. Juli 2021 (kroatisch).
* ↑ Mirjana Babić Siriščević: Tradition and avant-garde. Tradition and novelty in mystery for the Musical Scene Prazor by contemporary Croatian composer Ruben Radica. In: Drustvena istrazivanja: Journal for General Social Issues 13(1). Januar 2004 (englisch).
* ↑ Nikša Gligo: Radica, Ruben. In: Grove Music Online (englisch; Abonnement erforderlich).

## Fonts

* Derek Elley (ed.): International Music Guide 1980. Thomas Yoseloff, Londres 1979, OCLC 993386894.
* Don Rubin (ed.): The World Encyclopedia of Contemporary Theatre: 1, Europa. Routledge, 1994, ISBN 978-0-415-05928-2 (archive.org).
# Itonama

L'itonama o sihnipadara (en itonama: sihni pandara 'la nostra llengua') és una llengua no classificada de Bolívia que en l'actualitat està pràcticament extingida, tot i que el grup ètnic itonama consta de diversos milers de persones.
Des de la promulgació del decret suprem núm. 25894 l'11 de setembre de 2000, l'itonama és una de les llengües indígenes oficials de Bolívia. Va ser inclòs en la Constitució Política promulgada el 7 de febrer de 2009.

## Ús i distribució

L'ILV va treballar en la llengua itonama a la dècada de 1960. Per aquesta època quedaven uns 10 parlants monolingües, 100 parlants bilingües i entre 150 i 200 persones que entenien l'itonama però parlaven espanyol. Tots eren residents de Magdalena, San Ramón i Huacaraje, així com els seus voltants, a les províncies d'Iténez i Mamoré, en el departament de Beni. Actualment la llengua només és parlada per uns pocs al poble de Magdalena al riu Itonamas, afluent del riu Iténez (o Guaporé).
Els parlants que eren fluids en la llengua tenen actualment més de 80 anys i solien parlar la llengua amb ancians majors que ells, però, en l'actualitat ja no usen la llengua per parlar entre ells.

## Classificació

L'itonama usualment es considera una llengua aïllada o un llengua no classificada que no presenta parentiu amb els seus veïns. Greenberg (1987) la classifica temptativament dins el grup paezano dins el grup chibchano-paezano, encara que la majoria d'especialistes consideren que no hi ha evidència sòlida en favor d'això. No s'ha presentat cap evidència de parentiu, encara que el projecte de comparació sistemàtica ASJP suggereix que hi ha certa similitud lèxica amb el movima, una altra llengua aïllada de Bolívia. Això podria ser degut a un parentiu filogenètic llunyà o potser a un procés de préstec lèxic.

## Bibliografia

* Crevels, Mily (2002): "Itonama o sihnipadara, lengua no clasificada de la Amazonía boliviana", Estudios de Lingüística, 16: 1-56. Alicante: Departamento de Filología Española, Lingüística General y Teoría de la Literatura, Universidad de Alicante.
* Crevels, Mily (2012). Itonama. En: Mily Crevels y Pieter Muysken (eds.) Lenguas de Bolivia, tomo II Amazonía, 233-294. La Paz: Plural editores.
* Liccardi, Millicent R. and Joseph E. Grimes (1961): Entonación y fonemas del itonama, SIL Internacional

## Referències

* ↑ Bolivia: Decreto Supremo Nº 25894, 11 de septiembre de 2000
* ↑ Constitución Política de Bolivia
* ↑ Camp y Licardi, 1967
* ↑ ASJP - World Language Tree
# Foetorepus phasis

Foetorepus phasis és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 160-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia (des d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud i Tasmània) i Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* ↑ Ayling, Tony i Geoffrey Cox, Collins Guide to the Sea Fishes of New Zealand, (William Collins Publishers Ltd, [Auckland], Nova Zelanda, 1982) ISBN 0-00-216987-8.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nakabo, T., 1987: A new species of the genus Foetorepus (Callionymidae) from southern Japan with a revised key to the Japanese species of the genus. Japanese Journal of Ichthyology v. 33 (núm. 4): 335-341.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Font de la plaça Major (Llançà)

La font de la plaça Major és una construcció del municipi de Llançà (Alt Empordà) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És situada dins del nucli antic de la població de Llançà, a la banda sud-oest del terme. La font és a l'extrem de llevant de la plaça Major, al punt d'encreuament amb el carrer de Rafael Estela.
Es tracta d'una font de pedra picada de planta octagonal, formada per un cos de més de dos metres d'alçada, amb la coberta de tipus cupular. Tant el sòcol com la cornisa són motllurats. Presenta quatre petites piques de pedra a la part inferior dels paraments, amb els peus decorats i motllurats. Els brolladors són metàl·lics. La construcció està bastida amb carreus ben desbastats de pedra picada.

## Història

Al segle xviii, a conseqüència de la gran prosperitat assolida gràcies a la producció i l'exportació del vi de Llançà, es va considerar la conveniència de construir una nova església més gran al poble, tot enderrocant la vella d'estil romànic que estava situada al nord-est del recinte emmurallat. A l'espai on se situava la vella església de Sant Vicenç es va obrir la plaça Major, on es va bastir aquesta font.

## Referències

* 1 2 3 «Font de la plaça Major». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 25 agost 2014].
# Centre Fraternal Instructiu

El centre Fraternal Instructiu és un edifici d'Òdena (Anoia) inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'un edifici aïllat tancat per un mur i reixa. Planta en forma de L. És de planta baixa i pis. Està deteriorat i en el cos lateral ja s'ha aixecat de nou el pis. Els elements més interessants són l'acroteri corbat que amaga la teulada, els rajoles vidrades de l'ampit de les obertures i a la tanca l'ús del maó vist fent relleu amb els pilars coronats per gerres de ceràmica amb fruites. El sòcol de l'edifici és d'arrebossat imitant plaques de pedra. A l'interior hi havia un cafè, teatre i una biblioteca. L'edifici constava de dues plantes però amb la restauració moderna s'ha suprimit la planta pis, de la qual només se'n manté la façana. L'edifici es planteja com una repetició modular del mateix esquema, lligada amb un coronament de formes corbades separades amb pinacles esglaonats. Actualment s'utilitza com a espai multiús.

## Història

El 13 d'abril del 1906 la junta formada per Josep Canet, Josep Canals, Isidre Mensa, Francesc Vallès, Salvador Torra i Jaume Gelabert proposa l'emissió d'accions.
S'edificà el 1989 i fou el centre d'esquerres en temps de la República.
El 1939 fou clausurada la seva activitat.
El centre fundà un periòdic "Odena Lliure" del qual el núm. 1 aparegué el 22 d'agost del 1915.

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Centre Fraternal Instructiu». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 3 setembre 2015].
* ↑ «CENTRE FRATERNAL INSTRUCTIU (Òdena - Anoia)». Pobles de Catalunya. [Consulta: 5 setembre 2015].
# Centromochlus

Centromochlus és un gènere de peixos de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Taxonomia

* Centromochlus altae (Fowler, 1945)
* Centromochlus concolor (Mees, 1974)
* Centromochlus existimatus (Mees, 1974)
* Centromochlus heckelii (De Filippi, 1853)
* Centromochlus macracanthus (Soares-Porto, 2000)
* Centromochlus megalops (Kner, 1858)
* Centromochlus punctatus (Mees, 1974)
* Centromochlus reticulatus (Mees, 1974)
* Centromochlus romani (Mees, 1988)
* Centromochlus schultzi (Rössel, 1962)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Fowler, H. W. 1945. Colombian zoological survey. Pt. I.--The freshwater fishes obtained in 1945. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 97: 93-135.
* ↑ Diogo, R., M. Chardon, i P. Vandewalle 2003: Osteology and myology of the cephalic region and pectoral girdle of Centromochlus heckelii, comparison with other auchenipterids, and comments on the synaphomorphies and phylogenetic relationshps of the Auchenipteridae (Teleostei: Siluriformes). Animal Biology. v. 53 (núm. 4): 397-416.
* ↑ Soares-Porto, L. M. 2000. A new species of Centromochlus (Siluriformes: Auchenipteridae) from the rio Negro drainage, Amazon basin, Brazil, with comments on its relationships. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 11 (núm. 3): 279-287.
* ↑ Rössel, F. 1962. Centromochlus schultzi, ein neues wels aus Brasilien (Pisces, Teleostii, Auchenipteridae). Senckenb. Biol. v. 43 (núm. 1): 27-30.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 0-86622-131-X.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Ed. Salamander, Nova Jersey, Estats Units. 117pp. ISBN 0-86101-348-4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* The Comparative Toxicogenomics Database (anglès)
* Morphbank (anglès)
* Planet Catfish (anglès)
* uBio (anglès)
* All Catfish Species Inventory (anglès)
# Cephaloscyllium pictum

Cephaloscyllium pictum és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 71,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1862. Analytical synopsis of the order of Squali; and revision of the nomenclature of the genera. (Genera date to this article, also treated in Gill 1862:409-413. Both articles combined as separate, pp. 1-42.) Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 7. 367*-370*, 371-408.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., Séret, B. & White, W.T., 2008. New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo–Australian region. Pp. 129-146, a: Last, P.R., White, W.T. & Pogonoski, J.J. (eds.): Descriptions of New Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper núm. 22.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ White W.T., P.R. Last, J.D. Stevens, G.K. Yearsley, Fahmi i Dharmadi, 2006. Economically important sharks and rays of Indonesia (Hiu dan pari yang bernilai ekonomis penting di Indonesia). Australian Centre for International Agricultural Research, Canberra, Austràlia.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Last, P. R., B. Séret i W. T. White, 2008: New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo-Australian region. A: Descriptions of new Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper Núm. 022: 129-146.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaaf-Da Silva, J. A. i D. A. Ebert, 2008: A revision of the western North Pacific swellsharks, genus Cephaloscyllium Gill 1862 (Chondrichthys: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae), including descriptions of two new species. Zootaxa Núm. 1872: 1-8.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cephaloscyllium signourum

Cephaloscyllium signourum és una espècie de peix de la família dels esciliorrínids i de l'ordre dels carcariniformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 74,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 480-700 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1862. Analytical synopsis of the order of Squali; and revision of the nomenclature of the genera. (Genera date to this article, also treated in Gill 1862:409-413. Both articles combined as separate, pp. 1-42.) Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 7. 367*-370*, 371-408.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., Séret, B. & White, W.T., 2008. New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo–Australian region. Pp. 129-146, a: Last, P.R., White, W.T. & Pogonoski, J.J. (eds.): Descriptions of New Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper núm. 22.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V.: FAO species catalogue. Volum 4. Sharks of the world. An annotated and illustrated catalogue of shark species known to date. Part 2 - Carcharhiniformes. FAO Fish. Synop. 125(4/2):251-655. Any 1984.
* Compagno, L.J.V. i V.H. Niem, 1998. Scyliorhinidae. Catsharks. p. 1279-1292. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Living Marine Resources of the Western Central Pacific. FAO, Roma, Itàlia.
* Compagno, L.J.V., D. Dando i S. Fowler, 2005. A field guide to the sharks of the world. Harper Collins Publishing Ltd., Londres, Gran Bretanya, 368 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Last, P. R., B. Séret i W. T. White, 2008: New swellsharks (Cephaloscyllium: Scyliorhinidae) from the Indo-Australian region. A: Descriptions of new Australian Chondrichthyans. CSIRO Marine and Atmospheric Research Paper Núm. 022: 129-146.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Schaaf-Da Silva, J. A. i D. A. Ebert, 2008: A revision of the western North Pacific swellsharks, genus Cephaloscyllium Gill 1862 (Chondrichthys: Carcharhiniformes: Scyliorhinidae), including descriptions of two new species. Zootaxa Núm. 1872: 1-8.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cephalosilurus albomarginatus

Cephalosilurus albomarginatus és una espècie de peix de la família dels pseudopimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Tukeit (Guaiana).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Haseman J. D., 1911. Descriptions of some new species of fishes and miscellaneous notes on others obtained during the expedition of the Carnegie Museum to central South America. Ann. Carnegie Mus. v. 7 (núms. 3-4) (17). 315-328.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Le Bail, P.-Y., P. Keith i P. Planquette, 2000. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 2, fascicle II). Publications scientifiques du Muséum national d'Histoire naturelle, París: 307 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Shibatta, O.A., 2003. Pseudopimelodidae (Bumblebee catfishes, dwarf marbled catfishes). p. 401-405. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB