OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gustavo García

Gustavo García (Milà, 1 de febrer de 1837 - Londres, 12 de juny de 1925) fou un cantant italià. Fou deixeble del seu pare Manuel Vicente García i debutà al teatre de La Scala de la seva ciutat natal, amb el Don Sebastiano, de Donizetti el 1862. Després actuà a diversos teatres d'Itàlia, més tard passà al Regne Unit, on va acabar per fixar la seva residència a Londres, on fundà una escola de cant i on va néixer el seu fill Alberto que també seria cantant d'òpera. També fou professor del Reial Col·legi de Música de Londres i de la Gildhall School. Va publicar una obra titulada The actor's Art, de la qual es van publicar nombroses edicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 760 ISBN 84-239-4525-1
# Gymnelopsis ochotensis

Gymnelopsis ochotensis és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 85-780 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Soldatov V. K., 1922. On a new genus and three new species of Zoarcidae. Ezh. Zool. Muz. Ross. Akad. Nauk v. 23 (núm. 2). 160-163.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1982: Revision of the fish genera Gymnelus Reinhardt and Gymnelopsis Soldatov (Zoarcidae), with two new species and comparative osteology of Gymnelus viridis. National Museum of Canada Publications in Zoology Núm. 17: i-iv + 1-76.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gymnelus platycephalus

Gymnelus platycephalus és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,4 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 94-101.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima polar i demersal que viu entre 26-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar dels Txuktxis i el nord del Mar de Bering.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Reinhardt J. C. H., 1834. (Om Gymnelus). P. 4. A: H. C. Örsted. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1831-1832. 1-40.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chernova, N.V., 2000. Four new species of Gymnelus (Zoarcidae) from the Far Eastern Seas with genus diagnosis and key to species. J. Ichthyol. 40(1):1-12.
* ↑ Acadèmia Russa de les Ciències, 2000. Catalog of vertebrates of Kamchatka and adjacent waters. 166 p.
* ↑ Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1982: Revision of the fish genera Gymnelus Reinhardt and Gymnelopsis Soldatov (Zoarcidae), with two new species and comparative osteology of Gymnelus viridis. National Museum of Canada Publications in Zoology Núm. 17: i-iv + 1-76.
* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Chernova, N. V., 1999: Four new species of Gymnelus (Zoarcidae) from the Arctic. Voprosy Ikhtiologii v. 39 (núm. 3): 306-315. (En rus, traducció a l'anglès al Journal of Ichthyology v. 39 (núm. 5):343-352).
* Chernova, N. V., 2000: Four new species of Gymnelus (family Zoarcidae) from the Far Eastern Seas, with genus diagnosis and key to species. Voprosy Ikhtiologii v. 40 (núm. 1): 5-16. (En rus, traducció a l'anglès al Journal of Ichthyology v. 40 (núm. 1):1-12).
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gymnogobius mororanus

Gymnogobius mororanus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Corea i les Illes Kurils.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1863. On the gobioids of the eastern coast of the United States. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 15. 267-271.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Snyder, J. O., 1901. A review of the gobioid fishes of Japan, with descriptions of twenty-one new species. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1244): 33-132.
* ↑ FishBase (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Jordan, D.S. i J.O. Snyder, 1901. A review of the gobioid fishes of Japan with descriptions of twenty-one new species. Proc. U.S. Natl. Mus. 24(1244):33-132.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Pietsch, T.W., K. Amaoka, D.E. Stevenson, E.L. MacDonald, B.K. Urbain i J.A. López, 2000. Freshwater fishes of the Kuril Islands and adjacent regions. International Kuril Island Project (IKIP), University of Washington Fish Collection, Washington, 18 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Stevenson, D.E., 2002. Systematics and distribution of fishes of the Asian goby genera Chaenogobius and Gymnogobius (Osteichthyes: Perciformes: Gobiidae), with the description of a new species. Species Diversity 7(3):251-312.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gymnothorax melanosomatus

Gymnothorax melanosomatus és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels murènids i a l'ordre dels anguil·liformes.

## Etimologia

Gymnothorax prové dels mots grecs gymnos (nu, no vestit) i thorax, -akos (tòrax), mentre que melanosomatus deriva de les paraules gregues melano (negre) i somat- (cos) en referència al seu color negre.

## Descripció

El mascle fa 52,2 cm de llargària màxima i la femella 50,4. Cos allargat i amb les aletes del mateix color negre-marró i sense taques (si és conservat en formol o alcohol es torna negrós o gris). Iris groc (en alcohol o formol esdevé blanc). Dents maxil·lars uniserials, en poca quantitat, llargues i en forma d'agulla. 207 vèrtebres (5 predorsals i 109 preanals). 3 porus superorbitaris, 4 infraorbitaris i 6 mandibulars. 2 petits porus branquials abans de l'obertura branquial. Es diferencia del seu congènere més proper, Gymnothorax prolatus, per una major longitud preanal, un musell més curt, l'amplada interorbitària, més vèrtebres preanals, més vèrtebres totals (207 vs. 183) i el color (negre vs. marró).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentopelàgic (entre 50 i 180 m de fondària) i de clima tropical, el qual viu al Pacífic nord-occidental: el sud-est de Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és de baix a moderat (26 de 100).

## Referències

* ↑ Bloch M. E., 1795. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlín. Naturg. Ausl. Fische v. 9. i-ii + 1-192.
* 1 2 3 4 5 Loh, K.-H.; Shao, K.-T.; Chen, H.-M., 2011. Gymnothorax melanosomatus, a new moray eel (Teleostei: Anguilliformes: Muraenidae) from southeastern Taiwan. Zootaxa, 3134: 43–52.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid, l'Estat espanyol.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from Taiwan - FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Smith, D. G., 2012. A checklist of the moray eels of the world (Teleostei: Anguilliformes: Muraenidae). Zootaxa, núm. 3474: 1-64.
# Gymnothorax taiwanensis

Gymnothorax taiwanensis és una espècie de peix marí pertanyent a la família dels murènids i a l'ordre dels anguil·liformes.

## Etimologia

Gymnothorax prové dels mots grecs gymnos (nu, no vestit) i thorax, -akos (tòrax), mentre que taiwanensis fa referència a l'illa de Taiwan on va ésser trobada.

## Descripció

El mascle fa 52,3 cm de llargària màxima i la femella 42,5. 117-121 vèrtebres (55-56 preanals). Mandíbules curtes. Dents robustes. Dents del vòmer biserials. Cos de color marronós amb un patró reticulat clar. En vida presenta una mena de mucositat groguenca a la superfície de la pell. Iris taronja. Extrems dels narius enfosquits. Boca lleugerament inferior. La fórmula vertebral és 5-55-119. Es diferencia del seu congènere més proper, Gymnothorax flavoculus, per tindre una cua més curta, menys vèrtebres (117-121 vs. 124-127), un major nombre de dents al vòmer i la mandíbules i una coloració diferent.

## Reproducció

Hom creu que té lloc a l'entorn dels mesos de juliol i agost.

## Alimentació

Menja principalment crustacis i peixets.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, bentònic, associat als esculls (entre 3 i 30 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu al Pacífic nord-occidental: els esculls poc fondos i les costes rocalloses de l'est de Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és de baix a moderat (29 de 100).

## Referències

* ↑ Bloch M. E., 1795. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlín. Naturg. Ausl. Fische v. 9. i-ii + 1-192.
* 1 2 3 4 5 6 Chen, H.-M., K.-H. Loh i K.-T. Shao, 2008. A new species of moray eel, Gymnothorax taiwanensis, (Anguilliformes: Muraenidae) from eastern Taiwan. Raffles Bulletin of Zoology Suppl. Núm. 19: 131-134.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid (Espanya).
* ↑ Ho, H.-C. i K.-T. Shao, 2011. Annotated checklist and type catalog of fish genera and species described from Taiwan. Zootaxa 2957: 1-74.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Smith, D. G., 2012. A checklist of the moray eels of the world (Teleostei: Anguilliformes: Muraenidae). Zootaxa, núm. 3474: 1-64.
# Allodontichthys

Allodontichthys és un gènere de peixos pertanyent a la família dels goodèids.

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic.

## Taxonomia

* Allodontichthys hubbsi (Miller & Uyeno, 1980)
* Allodontichthys polylepis (Rauchenberger, 1988)
* Allodontichthys tamazulae (Turner, 1946)
* Allodontichthys zonistius (Hubbs, 1932)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Miller, R. R. & T. Uyeno, 1980. Allodontichthys hubbsi, a new species of goodeid fish from southwestern Mexico. Occas. Pap. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 692: 1-13.
* ↑ Rauchenberger, M., 1988. A new species of Allodontichthys (Cyprinodontiformes: Goodeidae), with comparative morphometrics for the genus. Copeia 1988 (núm. 2): 433-411.
* ↑ Turner, C. L., 1946. A contribution to the taxonomy and zoogeography of the goodeid fishes. Occas. Pap. Mus. Zool. Univ. Mich. Núm. 495: 1-13, Pl. 1.
* ↑ Hubbs, C. L., 1932. Studies of the fishes of the order Cyprinodontes. XI. Zoogoneticus zonistius, a new species from Colima, Mexico. Copeia 1932 (núm. 2): 68-71.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Almerinda Soler di Franco

Almerinda Soler Di-Franco, de vegades escrit di Franco (Saragossa, 1857 - Sant Sebastià, 17 d'octubre de 1930) fou una cantant soprano espanyola.
Va ser filla del tenor Manuel Soler i de la cantant d'òpera Corinna Di-Franco.
Assolí gran anomenada en els bons temps de la sarsuela espanyola, a l'esplendor de la qual contribuí poderosament. Des de la seva aparició en públic, el 1874, amb la sarsuela Estebanillo, fins a la seva retirada de l'escena, la seva carrera fou una sèrie ininterrompuda de triomfs. Va estrenar, entre d'altres, les sarsueles El Rey que rabió, El juramento, La bruja i Las campanas de Carrión.
Posseïa una veu extensa, potent i d'admirable timbre, i una irreprotxable escola de cant.
Va morir en la ciutat de Sant Sebastiá el 17 d'octubre de 1930 atropellada per un automòbil.

## Referències

* ↑ CASARES RODICIO, Emilio. «Soler». Diccionario de la zarzuela. España e Hispanoamérica, Vol. 2, pp.724-725
* 1 2 «Noticias necrológicas». ABC, 19-10-1930, pàg. 25 [Consulta: 17 octubre 2017].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 111 ISBN 84-239-4557-X
# Alonso Fernández Coronel

Alonso Fernández Coronel (Sevilla segle xiv - Castell d'Aguilar, 1353) fou un personatge dels temps dels reis Alfons XI i Pere I de Castella dit «El Cruel».
En ésser coronat Alfons XI, Fernández Coronel, va rebre de les mans reials, l'orde de Cavalleria de la Banda, recent instituïda per aquell monarca, al qual acompanyà en la campanya d'Olvera (1327) i el 1333 se l'anomenà agutzil major de Sevilla, amb el govern de la dita ciutat, durant l'absència del rei.
Durant el 1334 fins al 1337 acompanyà a Alfons XI en la campanya que aquest emprengué contra els portuguesos en les fronteres d'Extremadura, donant llavors proves d'un valor i prudència, que el 1339 va merèixer dels seus conciutadans el nomenament de procurador per les corts d'Alcalà d'Henares.
El 1340 marxà a Tarifa, per ordre del monarca, per a defensar-la dels àrabs; però després deixà aquella plaça, i prengué part en la famosa batalla del Salado, portant el pendó de la seva ciutat natal. El 1344 tingué novament al seu càrrec el govern de Sevilla, i el 1350 assistí al setge de Gibraltar en el que hi morí per culpa de la pesta el rei Alfons XI.
En morir aquest es posà ràpidament sota la fèrula del rei Pere I, i traïa a Elionor de Guzmán de la qual havia sigut el seu vassall predilecte, i padrí d'un dels seus fills, i fidel amic fins llavors. Alonso Fernández Coronel, la posà davant el seu destí quan la comitiva fúnebre arribà a Medina Sidonia i li demanà que cerques a una altra per governar aquell senyoriu, ja que no pensava continuar fent-ho. A aquestes circumstàncies pertany la famosa frase d'Elionor, recollida pels historiadors com inici del seu calvari:
| « | En verdad, compadre amigo, en fuerte tiempo me aplazaste la mi villa, non sé agora quien por mi la quiere tener | » |
Durant el regnat de Pere I aconseguí l'Estat d'Aguilar (1352), al mateix temps el monarca li conferí la dignitat de ricohombre, però havent entrat en Pere I, en sospites contra Fernández Coronel, li confiscà els seus Estats i dignitats; no s'aplanà a això el desposseït Fernández Coronel, pel que es resistí al sobirà enfortint-se a Aguilar, però havent el rei conquerit aquesta plaça, prengué al súbdit rebel, i menà donar-li mort.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 23, pàg. 772 ISBN 84-239-4523-5
# Alonso Mudarra

Alonso Mudarra (província de Palència, 1510 $^{(Gregorià)}$ - Sevilla, 1 d'abril de 1580) compositor i violista espanyol del Renaixement.
Va fer innovacions tant en música instrumental com vocal, i forma part junt amb Lluís del Milà, Enríquez de Valderrábano, Esteban Daza, Diego Pisador, Miguel de Fuenllana i Luis de Narváez del grup dels set violistes espanyols del segle xvi l'obra dels quals ha arribat als nostres dies.
Es crià en la casa dels "ducs del Infantado", en Diego Hurtado de Mendoza i en Íñigo López, als que serví durant molts anys, on cultivà el seu enginy amb el tracte i comunicació dels excel·lents homes de tota música que en aquella casa hi havia, i amb el que veié i aprengué en altres parts d'Itàlia i d'Espanya. Fou canonge de la catedral de Sevilla, i durant algun temps majordom de fabrica de la mateixa església.
L'any 1546 publicà a Sevilla Tres libros de cifra para vihuela (impremta de Juan de León), el conté gran varietat de peces, fantasies, pavanes, compostures, gallardes, salms, romances, cançons, sonets en castellà i italià, odes llatines i villancets, arranjaments unes i originals altres. Entre les obres originals Mudarra rebel·la un lirisme inspirat i feliç, del que en pot ser exemple la música de les coplas de Jorge Manrique, profundament sentides, i la dels sonets, cançons de Joan Boscà, Garcilaso de la Vega, Petrarca i Sannazaro, sense excloure la de les poesies de Virgili, Horaci i Ovidi.
En els tientos i peces purament instrumentals el seu enginy és fàcil, graciós i espontani. També va compondre un llibre de xifra per a arpa i orgue, que no s'arribà a imprimir.

## Referències

* ↑ «Alonso Mudarra». Reial Acadèmia de la Història [Consulta: 6 gener 2019].
* ↑ «Alonso Mudarra, el músico del Infantado». Ambient. Música Antigua, 15-10-2018 [Consulta: 6 gener 2019].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 37, pàg. 23. (ISBN 84-239-4537-5)
# Alosa tanaica

Alosa tanaica és una espècie de peix de la família dels clupeids i de l'ordre dels clupeïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de llargària total i 59 g de pes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar Negra, Mar de Màrmara i Mar d'Azov.

## Estat de conservació

Es troba amenaçada a nivell local al nord de la conca de la mar Negra degut a l'increment de la salinitat causada per l'extracció de l'aigua i les sequeres.

## Referències

* ↑ Linck H. F. 1790. Versuch einer Eintheilung der Fische nach den Zähnen. Mag. Neueste Phys. Naturgesch. v. 6 (núm. 3). 28-38.
* 1 2 BioLib (anglès)
* ↑ Grimm, O. von. 1901. The herrings of the Sea of Azov. Vestnik Rybopromyshlennosti v. 16 (núm. 2): 57-70.
* ↑ Berg, L.S. 1962. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. Vol. 1, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.
* 1 2 «Alosa tanaica» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Freyhof, J.; Kottelat, M. (2008). "Alosa tanaica." 2008 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2008. [Consulta: 12 abril 2023]

## Bibliografia

* Bilecenoglu, M., E. Taskavak S. Mater i M. Kaya 2002. Checklist of the marine fishes of Turkey. Zootaxa (113):1-194.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Kottelat, M. 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Moskvin, B.S. 1940. Materials on the feeding of shads in the northeastern part of the Black Sea. Trudy Novorossiiskoi Biologicheskoi Stantsii 2(3): 259-272.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Reshetnikov, Y.S., N.G. Bogutskaya, E.D. Vasil'eva, E.A. Dorofeeva, A.M. Naseka, O.A. Popova, K.A. Savvaitova, V.G. Sideleva i L.I. Sokolov 1997. An annotated check-list of the freshwater fishes of Russia. J. Ichthyol. 37(9):687-736.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Whitehead, P.J.P. 1985. FAO species catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
# Alphonse de Châteaubriant

Alphonse de Châteaubriant (Rennes, 25 de març de 1877 - Kitzbühel, 2 de maig de 1951), pronunciació francesa: ​, de nom complet Alphonse Van Bredenbeck de Châteaubriant, fou un escriptor francès que va guanyar el Premi Goncourt el 1911 per la seva novel·la Monsieur de Lourdines i el Gran Premi de Novel·la de l'Acadèmia Francesa per La Brière el 1923.
Després d'una visita a Alemanya el 1935 es va convertir en un defensor entusiasta del nazisme.
El 1940 va fundar el setmanari pronazi La Gerbe i va exercir com a president del Groupe Collaboration.Durant la Segona Guerra Mundial, va ser membre del comitè central de la Légion des volontaires français contre le bolchevisme, una organització fundada el 1941 per Fernand de Brinon i Jacques Doriot per reclutar voluntaris per lluitar al costat dels alemanys a l'URSS. El 1945 va fugir a Àustria, on va viure sota l'àlies Dr. Alfred Wolf fins a la seva mort en un monestir de Kitzbühel.

## Obres

* 1908: Le Baron de Puydreau (novella)
* 1909: Monsieur de Buysse (novella)
* 1911: Monsieur des Lourdines (novel·la - Premi Goncourt)
* 1923: La Brière (novel·la - Gran Premi de Novel·la de l'Acadèmia Francesa)
* 1927: La Meute
* 1928: Locronan
* 1933: La Réponse du Seigneur
* 1937: La Gerbe des forces
* 1937: Le bouquet fané
* 1938: Les pas ont chanté
* 1953: ...Des saisons et des jours... Journal de l'auteur, 1911-1924
* 2004: Fragments d'une confession – La sainteté

## Vegeu també

* Antisemitisme
* Extrema dreta
* Govern de Vichy

## Referències

* ↑ Saintin, Alexandre «Des intellectuels français à la rencontre du Duce et du Führer» (en francès). Vingtième Siècle. Revue d'histoire, vol. 1, núm. 133, 2017, pàg. 83–97. DOI: 10.3917/ving.133.0083.
* ↑ David Littlejohn. The Patriotic Traitors (en anglès). Heinemann, 1972, p. 222. ISBN 9780434427253.