OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mastacembelus oatesii

Mastacembelus oatesii és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 37 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 79-80.
* 34 espines i 48-56 radis tous a l'aleta dorsal.
* 46-60 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: és un endemisme del llac Inle (Myanmar).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1893. List of the fishes collected by Mr. E. W. Oates in the southern Shan States, and presented by him to the British Museum. Annals and Magazine of Natural History (Series 6) v. 12 (núm. 69): 198-203.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Roberts, T.R., 1986. Systematic review of the Mastacembelidae or spiny eels of Burma and Thailand, with description of two new species of Macrognathus. Jap. J. Ichthyol. 33(2):95-109.
* ↑ Oo, W., 2002. Inland fisheries of the Union of Myanmar. A: T. Petr i D.B. Swar (eds.) Cold Water Fisheries in the Trans-Himalayan Countries. FAO Fish. Tech. Pap. 431.
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Plantae Aequinoctiales

Plantae Aequinoctiales, (abreujat Pl. Aequinoct.), és un llibre amb descripcions botàniques que va ser editat conjuntament per Alexander von Humboldt i Aimé Bonpland. Es va publicar en 17 parts entre els anys 1808-1817, amb el nom de Alexandri de Humboldt et Amati Bonpland Plantae Aequinoctiales...Paris.

## Publicacions

| Volum núm 1 part 1, Maig-Juny 1805; part 2, Agost 1805; part 3, 22 Set 1806; part 4, 15 Des 1806; part 5, Abr 1807; part 6, Nov 1807; part 7, Gen 1808; part 8, Abr 1808; | Volum núm. 2 part 9, Nov 1808; part 10, Feb 1809; part 11, Feb 1810; part 12, ?; part 13, Nov 1811; part 14, Abr 1812; part 15, Feb 1813; part 16, Set 1813 part 17, Jun 1817 |

## Referències

* ↑ a Tropicos

## Enllaços externs

* Descripció a IPNI
# Hemipsilichthys regani

Hemipsilichthys regani és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Giltay, L. 1936. Notes Ichthyologiques. XI.--Revision du genre Hemipsilichthys (Loricariidae). Bull. Mus. R. Hist. Nat. Belg. v. 12 (núm. 14): 1-7.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pereira, E. H. L. & R. E. Reis 2002. Revision of the loricariid genera Hemipsilichthys and Isbrueckerichhtys (Teleostei: Siluriformes), with descriptions of five new species of Hemipsilichthys. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 13 (núm. 2): 97-146.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La mort de l'avar

La mort de l'avar, també anomenada Mort i misèria, és una obra del pintor holandés Hieronymus Bosch, creada cap al 1500-1510. Ara es troba a la National Gallery of Art de Washington. L'obra és el plafó dret d'un tríptic, ara dividit, el Tríptic del vagabund. Els altres plafons en són El vaixell dels bojos i Al·legoria de la disbauxa i el plaer.

## Context

La mort de l'avar entra dins de la tradició del memento mori, obres que recorden a l'espectador com és d'inevitable la mort. La taula mostra la influència dels llibres de text populars del segle XV sobre l'Ars moriendi, destinat a ajudar els cristians a triar entre la religió o els "plaers culpables". A mesura que s'acosta la mort, l'avar, incapaç de resistir les temptacions del món, estira la mà cap a una bossa d'or que li ofereix un dimoni, tot i que un àngel li mostra la direcció d'un crucifix des del qual baixa un raig de llum.

## Descripció

La taula conté referències a estils de vida dicotòmics. En l'única finestra de la cambra hi ha un crucifix. Un raig de llum il·lumina l'habitació, submergida en la foscor. Un diable que sosté una brasa és damunt del dosser del llit i s'inclina sobre el moribund, esperant el seu moment. La mort vesteix amb roba fluida. Sosté una fletxa a la mà amb què apunta a l'entrecuix de l'avar, indicant que el moribund pateix una malaltia venèria associada al sexe.
En primer pla, H. Bosch potser representa l'avar, com ho era abans, amb plena salut, acumulant or en un cofre mentre agafa el rosari a les mans. Els símbols de poder com el casc, l'espasa i l'escut al·ludeixen a la bogeria terrenal, i insinuen l'estatus social d'aquest home durant la seua vida, tot i que a la mort s'enfrontarà nu, sense armes. La representació de natures mortes per a simbolitzar la vanitat, el caràcter efímer o la decadència esdevindria un gènere en si mateix al segle XVII entre els artistes flamencs.
Que l'avar accedisca o no, en els darrers moments, a la "salvació" cristiana, o si s'aferra a la seua riquesa material, hi resta sense resoldre's.(3)

## Referències

* ↑ «From the Tour: Netherlandish Painting in the 1400s Object 5 of 9», National Gallery of Art, consultat el 9 gener 2010.
* ↑ Cécile Scalliérez, Révélation: le Jérôme Bosch du Louvre n'est pas une nef des fous, en Grande Galerie - Le Journal du Louvre, des. 2015/gen./feb. 2016, núm. 34, pàgs. 70-76.
* ↑ Gloria K. Fiero, The Humanistic Tradition, (anglés). p. 130.
# Escut de Súria

L'escut oficial de Súria té el següent blasonament: Escut caironat: d'argent, una palmera de sinople ixent del superior de 3 xebrons de sable. Per timbre una corona mural de vila.
Va ser aprovat el 8 de maig de 1990 i publicat al DOGC l'1 de juny del mateix any amb el número 1300. La palmera és l'atribut de sant Cristòfol, patró de la vila, i els tres xebrons simbolitzen l'indret anomenat el Mig-món, terreny excavat pel Cardener al nord-oest de la població, que va fer aflorar la falla de Súria i va posar al descobert el guix i la sal potàssica del subsòl, recursos encara molt importants per a l'economia del municipi.

## Bandera

La bandera oficial de Súria té el següent blasonament: :Bandera apaïsada de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blanca, amb tres xebrons negres mirant amunt cada un d'amplada 1/6 de l'alt del drap, i separats entre si per 1/12. El primer xebró neix del terç inferior del drapi la punta acaba a una distància d'1/9 de la part superior del drap.
Va ser aprovada el 15 de novembre de 1991 i publicada al DOGC el 29 de novembre del mateix any amb el número 1524. Els xebrons representen el Mig Món, accident geogràfic de la zona.

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Súria (Bages).» (pdf). DOGC núm. 1300. Generalitat de Catalunya, 01-06-1990. [Consulta: 6 març 2013].
* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de la bandera municipal de Súria.» (pdf). DOGC num. 1524. Generalitat de Catalunya, 29-11-1991. [Consulta: 27 febrer 2010].
# Mastacembelus sexdecimspinus

Mastacembelus sexdecimspinus és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 15,6 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 88.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Cross (el Camerun).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Roberts, T. R. & R. A. Travers, 1986. Afromastacembelus sexdecimspinus, a new species of mastacembelid spiny-eel from rapids in the Cross River Basin, Cameroon. Cybium v. 10 (núm. 2): 105-114.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Travers, R.A., 1992. Mastacembelidae. P. 848-857. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.). Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale, núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París.
* ↑ Olaosebikan, B.D. i A. Raji, 1998. Field guide to Nigerian freshwater fishes. Federal College of Freshwater Fisheries Technology, New Bussa, Nigèria. 106 p.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Travers, R.A., 1992. Caecomastacembelus taiaensis and Aethiomastacembelus praensis, two new species of mastacembelid spiny-eels from West Africa. Ichthyol. Explor. Freshwaters 2(4):331-340.
* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Hemipsilichthys stomias

Hemipsilichthys stomias és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Brasil.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pereira, E. H. L. & R. E. Reis 2002. Revision of the loricariid genera Hemipsilichthys and Isbrueckerichhtys (Teleostei: Siluriformes), with descriptions of five new species of Hemipsilichthys. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 13 (núm. 2): 97-146.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Gogo

Gogo és un gènere de peixos pertanyent a la família dels ancàrids que es troba a Madagascar.

## Taxonomia

* Gogo arcuatus (Ng & Sparks, 2005)
* Gogo atratus (Ng, Sparks & Loiselle, 2008)
* Gogo brevibarbis (Boulenger, 1911)
* Gogo ornatus (Ng & Sparks, 2005)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Ng, H. H. & J. S. Sparks, 2005. Revision of the endemic Malagasy catfish family Anchariidae (Teleostei: Siluriformes), with descriptions of a new genus and three new species. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 16 (núm. 4): 303-323.
* ↑ Ng, H.H., Sparks, J.S. & Loiselle, P.V., 2008. A New Species of Catfish of the Genus Gogo from Northeastern Madagascar (Siluriformes: Anchariidae). Copeia 2008 (2): 395-400.
* ↑ Boulenger, G. A., 1911. Catalogue of the fresh-water fishes of Africa in the British Museum (Natural History). Londres. Cat. Fresh-water Fish. Africa. v. 2: i-xii + 1-529.
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Atomium

L'Atomium és un monument construït a Brussel·les per a l'Expo 58. Dissenyat per l'enginyer André Waterkeyn i els arquitectes André i Jean Polak, fa 102 metres d'altura. Està format per nou esferes d'acer de 18 metres de diàmetre cadascuna, connectades entre si per representar un cristall de ferro ampliat 165 mil milions de vegades. Uns tubs connecten les esferes. A l'interior hi ha escales mecàniques i un ascensor que permeten accedir a les cinc esferes visitables, que contenen sales d'exposició i altres espais públics. L'esfera superior ofereix una vista panoràmica de Brussel·les. La CNN el va anomenar l'edifici més estrany d'Europa.

## Restauració

La restauració de l'Atomium començà el març del 2004; va ser tancat al públic al mes d'octubre, i va romandre tancat fins al 18 de febrer del 2006. Les reformes havien substituït les làmines d'alumini de les esferes per acer inoxidable. Per ajudar en el pagament de les reformes, l'alumini vell es venia al públic transformat en souvenirs. Una peça triangular d'uns dos metres de llargada es va vendre per mil euros.
Tres de les quatre esferes superiors no tenen prou suports verticals i no estan obertes al públic per raons de seguretat, tot i que l'esfera superior sí que és visitable. El disseny original no presentava suports; l'estructura simplement es recolzava a les esferes. Unes proves en un túnel de vent demostraren que l'estructura s'hauria esfondrat amb vents superiors als 80 km/h. Van ser afegides columnes de suport per evitar que l'estructura bolqués.

## Referències

* 1 2 Lloc web oficial
* ↑ Benavides Canepa, Jessica. «11 of Europe's most bizarre buildings». CNN. Turner Broadcasting System, Inc, 24-01-2013. [Consulta: 25 gener 2013].
* ↑ http://veerle-v2.duoh.com/blog/comments/the_atomium_restored/ Arxivat 2017-09-23 a Wayback Machine.
* ↑ «Atomium (1958) | Structurae» (en alemany). En.structurae.de, 24-02-2006. [Consulta: 5 juliol 2012].

## Vegeu també

* Llibertat de panorama
# Mastacembelus traversi

Mastacembelus traversi és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.
Fa 35,7 cm de llargària màxima. És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.
Es troba a la conca del riu Congo a l'Àfrica. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Vreven, E. J. & G. G. Teugels, 1997. Aethiomastacembelus traversi, a new spiny-eel from the Zaïr River basin, Africa (Synbranchiformes: Mastacembelidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 8 (núm. 1): 81-87.
* 1 2 3 4 Casal, Christine Marie V.; Torres, Armi G. «Mastacembelus traversi (Vreven & Teugels, 1997)» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Vreven, E.J. i M.L.J. Stiassny, 2009. Mastacembelus simbi, a new dwarf spiny eel (Synbranchiformes: Mastacembelidae) from the lower Congo River. Ichthyol. Explor. Freshwaters 20(3):213-222.

## Bibliografia

* Vreven, Emmanuel J. «Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation» (en anglès). Journal of Natural History, 39, 4, 1-2005, pàg. 351–370. DOI: 10.1080/0022293042000195975. ISSN: 0022-2933.
# Plataforma Trens Dignes Terres de l'Ebre-Priorat

La Plataforma “Trens i Transports Dignes de les Terres de l’Ebre i Priorat”, és una associació inscrita al Registre de Grups d’Interès de la Generalitat de Catalunya, amb el núm. 1418, i que té com a objectiu la millora i la promoció del transport públic a les Terres de l'Ebre i a la comarca del Priorat, amb especial atenció al servei ferroviari de les línies R15 i R16 de Rodalies de Catalunya.
La plataforma vetlla per les tarifes, les freqüències, els combois i les infraestructures d’aquest servei de trens. Tot i centrar la seva actuació en el sector ferroviari, la plataforma també proposa ocupar-se de les connexions generals a les Terres de l’Ebre, com poden ser autovies, autopistes o una unificació i millora dels abonaments tarifaris al transport públic d’autobusos, així com també de la mobilitat interna a l'Ebre.
Una de les fites de la Plataforma fou l'aturada, el novembre del 2016, dels trens Euromed a l'estació de l'Aldea; servei que va romandre en actiu mentre duraven les obres de la variant de Vandellós. Des del 2017 que s'ha marcat com a objectiu aconseguir la creació d'una ATM a les Terres de l'Ebre.

## Referències

* ↑ Clúa Alcón, Carla; Martínez Teruel, Arnau; Morato Gomis, Nil; Vila Martínez, Anna. En peu de guerra: Els moviments socials al Camp de Tarragona i a les Terres de l'Ebre (tesi). Tarragona: Universitat Rovira i Virgili, 22 juny 2018, p. 8-9.
* ↑ «L’Ebre celebra l’arribada del primer Euromed amb aturada a l’Aldea després de 20 anys». Vilaweb, 12-11-2016 [Consulta: 12 desembre 2024].
* ↑ «La Plataforma Trens Dignes celebra quatre anys amb el repte de futur d'aconseguir l'ATM a les Terres de l'Ebre». La Vanguardi, 25-02-2017 [Consulta: 12 desembre 2024].

## Enllaços externs

* Lloc web
# Hemistichodus mesmaekersi

Hemistichodus mesmaekersi és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ Pellegrin, J., 1900. Poissons nouveaux ou rares du Congo Français. Bull. Mus. Natl. Hist. Nat. (Sér. 1) v. 6 (núm. 7): 348-354.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Poll, M., 1959. Resultats scientifiques des missions zoologiques au Stanley Pool subsidiées par le Cemubac (Université Libre de Bruxelles) et la Musée Royal du Congo (1957-1958). III. Recherches sur la faune ichthyologique de la région du Stanley Pool. Ann. Mus. R. Congo Belge (Ser. 8), Sci. Zool. v. 71: 75-174, Pls. 12-26.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pablo M Berutti

Pablo M. Berutti (San Juan de la Frontera, Argentina, 24 de setembre de 1870 - 1916) fou un compositor argentí, fill de l'il·lustre pròcer de la independència Antonio Luis Berutti i germà del també compositor Arturo.
Inicià els estudis musicals a la seva ciutat nadiua i els continuà al Conservatori de Leipzig, on fou pensionat pel Govern argentí, realitzant tals progressos que, al cap de poc, s'executà en aquell centre un ofertori de la seva composició que fou molt elogiat.
Posteriorment va compondre un gran nombre d'obres, d'estil ric i divers, tals com quintets, quartets, romances i, sobretot, una col·lecció de sonates per a piano que consta de 60 números i es considera entre el millor que va produir Berutti.
També és autor de les òperes Cochabamba i El Paraíso Perdido.
Entre altres alumnes va tenir en Felipe Boero.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. 178 (ISBN 84-239-4572-3)