OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Microglanis cottoides

Microglanis cottoides és una espècie de peix de la família dels pseudopimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,8 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 30.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Viu a Sud-amèrica a les conques de Laguna dos Patos i del riu Uruguai al Brasil.

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A. «An account of the siluroid fishes obtained by Dr. H. von Ihering and Herr Sebastian Wolff in the Province Rio Grande do Sul» (en anglès). Brazil. Proceedings of the Zoological Society of London., part2, 1891, pàg. 231-235, Pls. 25-26.
* 1 2 3 Torres, Armi G.). «Microglanis cottoides (Boulenger, 1891» (en anglès). FishBase.
* ↑ Malabarba, L. R. i J. K. F., Jr. Mahler, 1998: Review of the genus Microglanis in the rio Uruguay and coastal drainages of southern Brazil (Ostariophysi: Pimelodidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 9 (núm. 3): 243-254.
* ↑ Nion, Hebert; Ríos, Carlos; Meneses, Pablo. Peces del Uruguay - Lista sistemática y nombres comunes (en castellà). Montevideo: Dinara / Infopesca 2002, 2002, p. 14. Arxivat 2019-08-14 a Wayback Machine.

## Bibliografia

* Gomes, A. L., 1946: A review of Microglanis, a genus of South American catfishes, with notes on related genera. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan Núm. 494: 1-19, Pl. 1.
* Shibatta, O.A., 2003. Pseudopimelodidae (Bumblebee catfishes, dwarf marbled catfishes). p. 401-405. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: Edipucrs.
# Microglanis pellopterygius

Microglanis pellopterygius és una espècie de peix de la família dels pseudopimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Aguarico a l'Equador.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Mees, G. F., 1978. Two new species of Pimelodidae from northwestern South America (Pisces, Nematognathi). Zoologische Mededelingen (Leiden) v. 53 (núm. 23): 253-261, Pls. 1-3.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Shibatta, O.A., 2003. Pseudopimelodidae (Bumblebee catfishes, dwarf marbled catfishes). p. 401-405. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gomes, A. L., 1946: A review of Microglanis, a genus of South American catfishes, with notes on related genera. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan Núm. 494: 1-19, Pl. 1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Malabarba, L. R. i J. K. F., Jr. Mahler, 1998: Review of the genus Microglanis in the rio Uruguay and coastal drainages of southern Brazil (Ostariophysi: Pimelodidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 9 (núm. 3): 243-254.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Microglanis zonatus

Microglanis zonatus és una espècie de peix de la família dels pseudopimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Perú.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. & Allen, W. R., 1942. Fishes of western South America. I. The intercordilleran and Amazonian lowlands of Peru. II.- The high pampas of Peru, Bolivia, and northern Chile. With a revision of the Peruvian Gymnotidae, and of the genus Orestias. University of Kentucky: i-xv + 1-494, Pls. 1-22.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Shibatta, O.A., 2003. Pseudopimelodidae (Bumblebee catfishes, dwarf marbled catfishes). p. 401-405. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gomes, A. L., 1946: A review of Microglanis, a genus of South American catfishes, with notes on related genera. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan Núm. 494: 1-19, Pl. 1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Malabarba, L. R. i J. K. F., Jr. Mahler, 1998: Review of the genus Microglanis in the rio Uruguay and coastal drainages of southern Brazil (Ostariophysi: Pimelodidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 9 (núm. 3): 243-254.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Microphis jagorii

Microphis jagorii és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix demersal de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Filipines i Okinawa (Japó).

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1853. Uebersicht der Lophobranchier. Arch. Naturgeschichte v. 19 (núm. 1). 226-234.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Peters, W. (C. H.), 1868. Über die von Hrn. Dr. F. Jagor in dem ostindischen Archipel gesammelten und dem Königl. zoologischen Museum übergebenen Fische. Monatsberichte der Akademie der Wissenschaft zu Berlin 1868: 254-281.
* 1 2 3 «Microphis jagorii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Kottelat, M., 1993. Technical report on the fishes from fresh and brackish waters of Leyte, Philippines. Technical Report prepared for the Deutsche Gesellschaft für Technische Zusammenarbeit (GTZ) GmbH and ViSCA-GTZ Ecology Program, Visayan State College of Agriculture, Philippines. Route de Fregiêcourt 96c, Case postale 57, CH-2952 Cornol, Suïssa. 54 p
* ↑ Yoshino, T. i H. Yoshigou, 1998. First records of two freshwater pipefishes of the genus Microphis (Syngnathiformes: Syngnathidae) from Japan. Ichthyol. Res. 45(2):201-204.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1984: Revision of the genus Microphis Kaup (Pisces, Syngnathidae). Bulletin of Marine Science v. 35 (núm. 2): 117-181.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mieczysław Sołtys

Mieczysław Sołtys (Lviv, 7 de gener de 1863 - Lviv, 11 de novembre de 1929) fou un compositor polonès del Romanticisme. Estudià a Viena i París i el 1901 fou nomenat director del Conservatori de la seva ciutat natal, encarregant-se, a més, de les classes de composició on va tenir entre d'altres alumnes a Tadeusz Kassern. Va compondre les òperes La república de Babina (Lviv, 1905); Panie Kochanku i Maria; l'oratori Das Gelübde König Casimirs von Polen; una simfonia; un poema simfònic; concerts i peces per a piano, i melodies vocals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 57, pàg. 217 (ISBN 84 239-4557-X)

## Notes

* ↑ Gran Enciclopedia de la Música Clásica, SARPE, vol. II, pàg. 659, ISBN 84-7291-255-8
# Miguel Arnaudas Larrodé

Miguel Arnaudas Larrodé (Alagó, província de Saragossa, 29 de novembre de 1869 - Saragossa, 5 de febrer de 1936) fou compositor, organista i mestre de capella. Escriví repertori eclesiàstic, una Teoria de solfeo (1907), un Tratado de música para escuelas normales (1911), i edità dues obres de caràcter folklòric: Colección de cantos populares de la provincia de Teruel (1928) i La Jota, origen, forma musical i ejecución (1934).
Va ser mestre de capella de la Seu de Saragossa. Format amb Hilario Prádano i Antonio Félix Lozano González, va estudiar, piano, harmonia, composició i orgue, disciplina amb la qual va ser primer organista de El Pilar per passar després a la Catedral de Salamanca. El 1896 va obtenir per oposició la plaça de mestre de capella de la Seu de Saragossa, treball que exercirà fins al seu traspàs. La seva activitat professional es va completar com a professor a l'Escola de Música de Saragossa, de la qual va ser també director.
Els seus treballs com a compositor estan basats en el folklore aragonès: misses, motets i nadales. A més, va realitzar una profunda recopilació de música aragonesa tradicional, publicant una obra sobre la jota aragonesa i un Cançoner de la província de Terol, ordenat per partits judicials i pobles, i dins d'aquests per estils, publicat el 1927 i va ser el primer de les tres províncies. La seva tasca com a educador es va reflectir en l'edició d'obres educatives sobre teoria musical.
La Facultat d'Educació de la Universitat de Saragossa compta amb un Cor que porta el seu nom, així com l'Escola Municipal de Música d'Alagó.

## Obres

* Religioses: Dues Misses (veus, amb orquestra i orgue); Lamentacions de Dimecres Sant; Ofertori (orquestra); motets, nadales, himnes...
* Banda: Visca Aragó! (Pasdoble sobre temes de folklore aragonès).
* Teòriques: Teoria del Solfeig (amb Ramon Borobia Cetina, 1907); Tractat de Música per a Escoles Normals (en col·laboració amb M. Soler, 1911); Cançoner de la província de Terol (1928); La jota; origen, forma musical i execució (1934).
* Es conserven obres impreses al fons musical SEO.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 6, pàg. 315 ISBN 84-239-4506-5
* 1 2 3 4 5 http://www.enciclopedia-aragonesa.com/voz.asp?voz_id=1328 Arxivat 2016-11-05 a Wayback Machine.
* ↑ https://ifmuc.uab.cat/search?p=arnaudas&sc=1
# Miguel García-Baró

Miguel García-Baró (Madrid, 13 de maig de 1953) és un filòsof espanyol. Format a Madrid i a Mainz, ha sigut professor de la Universitat Complutense de Madrid i de la Universitat Pontifícia de Comillas, a més de professor convidat en diverses universitat d'Europa i Amèrica. Entre els seus llibres destaquen La verdad y el tiempo, Sentir y pensar la vida, Sócrates y herederos, De estética y mística i Del dolor, la verdad y el bien.
El seu punt de partida filosòfic se situa en la fenomenologia d'Edmund Husserl; alguns dels seus llibres estan dedicats a l'exposició del pensament d'aquest filòsof. En el seu treball filosòfic es fa present l'obra de Søren Kierkegaard, Emmanuel Lévinas i Michel Henry. També s'ha interessat pel pensament jueu.

## Obra publicada

* La verdad y el tiempo, Salamanca, 1993. ISBN 84-301-1202-2
* Categorías, intencionalidad, y números, Madrid, 1993. ISBN 84-309-2329-2.
* Ensayos sobre lo absoluto, Madrid, 1993. ISBN 84‐87943‐11‐X.
* Edmund Husserl, Madrid, 1997. ISBN 84-7923-116-5.
* Introducción a la teoría de la verdad, Madrid, 1999.
* Vida y mundo. La práctica de la fenomenología, Madrid, 1999. ISBN 84-8164-292-4.
* De Homero a Sócrates. Invitación a la Filosofía. Sígueme, Salamanca, 2004 (Hermeneia 60). ISBN 84-301-1533-1. 206 pp.
* Filosofía Socrática. Sígueme, Salamanca, 2005 (Hermeneia 64). ISBN 84‐301‐1559‐5. 158 pp.
* La Defensa de Sócrates. Comentario filosófico y traducción española del texto de Platón. Sígueme, Salamanca, 2005 (Hermeneia 52 Textos). ISBN 84‐301‐1552‐8. 183 pp.
* Del dolor, la verdad y el bien, Salamanca, 2006. ISBN 84-301-1611-7. 318 pp.
* La compasión y la catástrofe. Ensayos de pensamiento judío, Salamanca, 2007. ISBN 978-84-301-1645-4. 366pp.
* De Estética y Mística. Sígueme, Salamanca, 2007 (Hermeneia 78). ISBN 978-84-301-1659-1. 301pp.
* Pensar la compasión, Madrid, 2008.
* El Bien Perfecto. Invitación a la filosofía platónica. Salamanca, Sígueme, 2008 (Hermeneia 82). ISBN 978-84-301-1681-2. 302 pp.
* Teoría Fenomenológica de la Verdad. Comentario continuo a la primera edición de Investigaciones Lógicas, de Edmund Husserl Tomo I: Prolegómenos a la Lógica Pura. Madrid, Universidad Pontificia Comillas, 2008. (Biblioteca Comillas Filosofía, núm. 2.) ISBN 978-84-8468-245-5. 154 pp.
* Sócrates y herederos. Introducción a la historia de la filosofía occidental. Salamanca, Sígueme, 2009 (Hermeneia 85). ISBN 978-84-301-1712-3. 319 pp.
* Sentir y pensar la vida. Ensayos de fenomenología española. Madrid, Editorial Trotta, 2012. ISBN 978-84-9879-248-5. 221pp.
* Elementos de antropología filosófica. Morelia, México, Jitanjáfora Editorial, 2012. ISBN 978-607-95854-3-3. 229pp.

## Bibliografia

* Xavier Pikaza. Diccionario de pensadores cristianos. Verbo Divino, 2010, p. 325-326. ISBN 978-84-9945-106-0.
* Agustín Serrano de Haro, "Miguel García-Baró" en Manuel Garrido, Nelson R. Orringer, Luis M. Valdés, Margarita M. Valdés (eds.), El legado filosófico español e hispanoamericano del siglo XX. Madrid, Cátedra, 2009. pp. 848-851. ISBN 978-84-376-2597-3.
# Miguel González Pérez-Caballero

Miguel González Pérez-Caballero (Toledo, 25 de setembre de 1909 - valor desconegut, segle XX) va ser un militar espanyol que va participar en la Guerra civil espanyola.

## Biografia

Militar professional, pertanyia a l'arma d'infanteria. El juliol del 1936 ostentava el rang de tinent i es trobava destinat en el Regiment d'infanteria «Tarifa» núm. 11, de guarnició a Alacant. Havia estat seleccionat per a participar en els Jocs Olímpics d'Estiu de 1936 a Berlín.
Després de l'esclat de la Guerra civil es va mantenir fidel a la República, integrant-se en el Exèrcit Popular. En la primavera de 1937, poc després de la batalla del Jarama, va ser nomenat comandant de la 19a Brigada Mixta. Posteriorment assumiria el comandament de la 18a Divisió, aconseguint el rang de tinent coronel. Al final de la contesa va ser capturat pels franquistes. Condemnat a mort, acabaria sent indultat i només va estar a la presó alguns anys.

## Referències

* 1 2 3 Engel, 1999, p. 32.
* ↑ Alpert, 1989, p. 377.
* ↑ Alpert, 2013, p. 336.

## Bibliografia

* Alpert, Michael. El ejército republicano en la guerra civil. Siglo XXI Editores, 1989.
* Alpert, Michael. The Republican Army in the Spanish Civil War, 1936-1939. Cambridge University Press, 2013.
* Engel, Carlos. Historia de las Brigadas Mixtas del Ejército Popular de la República. Madrid: Almena, 1999. ISBN 84-922644-7-0.
# Otto Malling

Otto Valdemar Malling (Copenhaguen, 1 de juny de 1848 – 5 d'octubre de 1915) fou un músic danès del Romanticisme. Era germà del també compositor Jørgen Malling (1836-1907).
Alumne del Conservatori de la seva ciutat natal, el 1885 hi tingué una càtedra de música, en la que tingué entre altres alumnes en Knudage Rilsager, Paul von Klenau i en Rudolph Simonsen, també fou mestre de capella. Figura entre els més notables compositors danesos.
Va escriure moltes obres de música di càmera, i concerts per a piano, fantasies per a violí, obres corals i cantates.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 32, pàg. 605 (ISBN 84-239-4532-4)
# Francisco Guerrero

Francisco Guerrero (Sevilla, 4 d'octubre de 1528 - 8 de novembre de 1599) és, al costat de Tomás Luis de Victoria i Cristóbal de Morales, un dels grans noms de la música sacra espanyola del Renaixement i amb això, un dels majors compositors espanyols de tots els temps. Va compondre 18 misses i unes 150 peces litúrgiques diverses, incloent-hi salms, motets, a més de cançons sacres i profanes.
Va rebre la seva formació musical inicial, com a membre del cor de la catedral de Sevilla, pel seu germà Pedro i per Fernández de Castilleja. També va rebre instrucció de Cristóbal de Morales. Als 17 anys (1546), va ser nomenat mestre de capella de la catedral de Jaén. Abans de complir els trenta, havia consolidat una excepcional reputació i la seva obra es publicava a l'estranger. Fou nomenat mestre de capella de la catedral de Màlaga, encara que mai va arribar a residir en aquesta ciutat, abans de ser emprat pel cor de la catedral de Sevilla. Va viatjar extensament per Espanya i Portugal, al servei de l'emperador Maximilià II del Sacre Imperi romanogermànic i va passar després a Itàlia un any (1581-1582).
Anys més tard va decidir visitar Terra Santa, cosa que va fer l'any 1589. Va ser fet captiu per pirates durant el viatge de retorn i va haver de ser rescatat, com era comú a l'època, pel pagament d'una considerable quantitat. L'aventura va ser narrada per ell en un llibre publicat el 1590 que va tenir un gran èxit popular. L'endeutament subsegüent el va dur a presó, fins que va ser contractat de nou per al cor de la catedral de Sevilla, on va succeir a Pedro Fernández i, on va acabar els seus dies, com a mestre de capella, quan la pesta de 1599 va posar fi a la seva vida.
Guerrero va passar més temps a Espanya que Victoria o Morales, residents molt de temps a Itàlia, i també va compondre una major proporció d'obres profanes. També es distingeix d'ells per una abundant obra instrumental, a més del cos principal, format per obres vocals sacres. Destaca per la varietat d'emocions que va ser capaç de posar en la seva música, des del recolliment místic fins a l'exaltació, des de la major alegria fins a la desesperació. La seva obra, molt popular, va seguir interpretant-se molt de temps, especialment a les catedrals americanes.
Com els seus contemporanis espanyols, preferia les teixidures homofòniques, amb una veu dominant i les altres subordinades a aquesta. Va anticipar l'harmonia funcional, cosa que va donar lloc que un dels seus Magnificat, la partitura anònima del qual va ser trobada a Lima, fos considerat molt de temps una obra del segle xviii.
En la seva estada a Portugal tingué entre els seus alumnes a Antonio Pinheiro que després seria un bon compositor i pedagog musical.

## Referències

* ↑ Ruiz Jiménez, Juan «Semblanzas de compositores españoles, Nueva serie: Francisco Guerrero (1528-1599)». Revista de la Fundación Juan March, 382, 2009, pàg. 2-7.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 764, pàg. 179 (ISBN 84-239-4523-5)
* ↑ A Dictionary of Musicians from the Earliest Ages to the time, pàg. 293
# Haworthia pubescens

Haworthia pubescens és una espècie vegetal del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies (Asphodeloideae).

## Descripció

Haworthia pubescens té la mateixa forma de creixement que Haworthia herbacea però és més petit; poques vegades supera els 30 mm de diàmetre. Tanmateix, és una planta de creixement molt lent i s'ha de regar en cura. Les fulles incurvades són de color gris-verd fosc i finament pubescents.

## Distribució i hàbitat

Haworthia pubescens només creix en diversos turons quarsítics baixos al sud-est de Worcester, a la província sud-africana del Cap Occidental. Creix molt poques vegades en situacions exposades. En el cultiu encara és una planta força rara. Sol ser solitària i la propagació s'ha de fer per llavors. H. pubescens creix en estreta associació amb H. herbacea.

## Taxonomia

Haworthia pubescens va ser descrita per M.B.Bayer i publicat a Journal of South African Botany 38: 129, a l'any 1972.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
pubescens: epítet llatí que significa "que arriben a la pubertat", "es converteixen en pubescents".

## Referències

* 1 2 «Haworthia pubescens» (en anglès). All you want to know about Haworthia, Gasteria & Astroloba. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ «Haworthia pubescens». Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-05-05. [Consulta: 6 maig 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets. pubentior - puellaris» (en anglès), 2019. [Consulta: 6 maig 2021].

## Bibliografia

* Bayer, Martin Bruce; van Jaarsveld, Ernst Jacobus. Urs Eggli. Haworthia reticulata. Sukkulenten-Lexikon. Einkeimblättrige Pflanzen (Monocotyledonen) (en alemany). Stuttgart: Eugen Ulmer, 2001, p. 225. ISBN 3-8001-3662-7 [Consulta: 4 maig 2021].

## Enllaços externs

* Fotos de Haworthia pubescens