OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Nemuroglanis lanceolatus

Nemuroglanis lanceolatus és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 41-42.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Napo, Solimões i Ucayali.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. & Eigenmann, R. S., 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proceedings of the California Academy of Sciences (Series 2) v. 2: 28-56.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F. A. i C. J., Jr. Ferraris, 2005: Systematics of the neotropical catfish genera Nemuroglanis Eigenmann and Eigenmann 1889, Imparales Schultz 1944, and Medemichthys Dahl 1961 (Siluriformes: Heptapteridae). Copeia 2005 (núm. 1): 124-137.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J., Jr., 1988. Relationships of the neotropical catfish genus Nemuroglanis, with a description of a new species (Osteichthyes: Siluriformes: Pimelodidae). Proceedings of the Biological Society of Washington v. 101 (núm. 3): 509-516.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Francesco Rognoni Taegio

Francesco Rognoni Taegio (Milà, Llombardia, 1585 - 1626) fou un músic italià.
Fou mestre de capella de Sant Ambrosi de Milà, on residí pràcticament tota la seva vida, i on es dedicà a la composició entre d'altres de salms i composicions per a orgue.

## Obres

* Misses, a 5 veus.
* Motets,
* Madrigals, a 5 veus,
* Correnti e Gagliarde,
* Aggiunta dello scolaro di violino,
* Selva di varii passagi secondo l'uso moderno,
El seu pare Riccardo Rognoni i el seu germà Giovanni Domenico Rognoni Taegio també foren músics i compositors.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 51, pàg. 1370 (ISBN 84-239-4551-0)
# Phenacogrammus polli

Phenacogrammus polli és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo (el Zaire).

## Referències

* ↑ Lambert, J. G., 1961. Contribution à l'étude des poissons de forêt de la cuvette congolaise. Annales du Musee Royal de l'Afrique Centrale Serie 8 Zoologie Núm. 93: 7-40, Pls. 2-5.
* ↑ Eigenmann, C. H. & F. Ogle. 1907. An annotated list of characin fishes in the United States National Museum and the Museum of Indiana University, with descriptions of new species. Proceedings of the United States National Museum v. 33 (núm. 1556): 1-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Poll, M., 1967. Revision des Characidae nains Africans. Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 162: 1-158.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ignazio Raimondi

Ignazio Raimondi (Nàpols, 1733 - Londres, 14 de gener de 1813) fou un violinista i compositor italià.
Començà com a violinista del Teatro San Carlo de Nàpols, passant després de 1762 a 1780 dirigí una Societat de concerts a Amsterdam, on feu executar les seves simfonies descriptives Les aventures de Telémac i La batalla i moltes simfonies concertants. Deixà, a més, nombrosos quartets, trios i sonates.
El 1780 s'establí a Londres, presentant-se sovint com a concertista i compositor, a vegades junt el cèlebre cantant Pacchiarotti. La seva producció rebel·la la seva enorme mestressa, així com un gran domini dels estilemes i mòduls compositius típics de la seva època.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 49, pàg. 401 (ISBN 84 239-4549-9)
# Ramon Pareras i Noguera

Ramon Pareras i Noguera (La Garriga, Vallès Oriental, 1848-1915) va ésser un hisendat que participà en el Primer Congrés Catalanista (1880), signà el Missatge a la Reina Regent (1888), intervingué en el moviment dels Jocs Florals i col·laborà a La Renaixensa i amb l'Associació de Propaganda Catalanista.
Sots-caporal del Sometent, fou expulsat del cos armat (1895), en oposar-se als que intentaven castellanitzar la institució. També va ser un dels principals impulsors de l'Agrupació de la Unió Catalanista de la Garriga, de la qual fou president (1898).
Sota la tutela de la Unió Catalanista, fou designat delegat a les Assemblees de Manresa (1892), Reus (1893), Balaguer (1894), Olot (1895), Girona (1897), Terrassa (1901) i Barcelona (1904).
Arran de la divisió dels catalanistes, a principis del segle xx, donà suport a la Unió Catalanista i ocupà càrrecs directius a la Lliga de Catalunya.

## Referències

* ↑ Josep M. Ollé i Romeu Homes del catalanisme. Bases de Manresa. Diccionari biogràfic Barcelona: Rafael Dalmau (editor), 1995. Col·lecció Camí Ral, núm. 6. ISBN 84-232-0484-7, plana 178

## Bibliografia

* Josep Mauri i Serra Història de la Garriga Barcelona, 1949-1954, 3 vols.
# Neocentropogon mesedai

Neocentropogon mesedai és una espècie de peix pertanyent a la família dels tetrarògids i a l'ordre dels escorpeniformes.

## Etimologia

Neocentropogon deriva dels mots grecs neos (nou), κέντρον (kéntron, fibló) i pogon (barba).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí i batidemersal (fins als 383 m de fondària), el qual és un endemisme de la mar Roja

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és alt (62 de 100).

## Referències

* ↑ Matsubara K., 1943. Studies on the scorpaenoid fishes of Japan (II). Trans. Sigenkagaku Kenkyusyo No. 2. 171-486.
* ↑ Klausewitz, W., 1985. Tiefenwasser-und Tiefseefische aus dem Roten Meer. XI. Neocentropogon mesedai n. sp. aus dem Mesobenthos. Senckenb. Marit. v. 17 (núm. 1/3): 15-23.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid, Espanya.
* ↑ Goren, M. i M. Dor, 1994. An updated checklist of the fishes of the Red Sea (CLOFRES II). The Israel Academy of Sciences and Humanities, Jerusalem, Israel. 120 p. Pàg. 21.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Golani, D. i S. V. Bogorodsky, 2010. The fishes of the Red Sea - reappraisal and updated checklist. Zootaxa 2463:1-135. Pàg. 22.
* ↑ Species in Red Sea - FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Quéro, J.-C., J. Spitz i J.-J. Vayne, 2011. Une éruption volcanique débusque Neocentropogon profundus (Tetrarogidae, Scorpaenoidei) à l'île de la Réunion (océan Indien). Cybium, vol. 35 (núm. 2): 99-103.
# Francesco Spinaccino

Francesco Spinaccino (Fossombrone principis del segle XVI) fou un concertista de llaüt i compositor italià.
Deixà dos llibres per a llaüt, que publicà Ottaviano Petrucci que era conciutadà seu amb el títol d'Intabolatura de lauto (Venècia, 1507).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 826 (ISBN 84 239-4556-1)
# Phenacogrammus taeniatus

Phenacogrammus taeniatus és una espècie de peix de la família dels alèstids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: la República del Congo.

## Referències

* ↑ Géry, J., 1996. On a small collection of characiform fishes from the middle Sangha River, Zaïre basin, with the description of a new Phenacogrammus (Teleostei: Ostariophysi: Alestiidae). Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 2 (núm. 1): 4-11.
* ↑ Eigenmann, C. H. & F. Ogle. 1907. An annotated list of characin fishes in the United States National Museum and the Museum of Indiana University, with descriptions of new species. Proceedings of the United States National Museum v. 33 (núm. 1556): 1-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D., 1984. Characidae. p. 140-183. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Paugy, D., 1990. Characidae. p. 195-236. A: C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest. Tom I. Coll. Faune Tropicale n° XXVIII. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren i O.R.S.T.O.M., París, 384 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neochromis rufocaudalis

Neochromis rufocaudalis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Victòria.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1920. The classification of the fishes of the family Cichlidae.--I. The Tanganyika genera. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 5 (núm. 25): 33-53.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Francis Linley

Francis Linley (Doncaster, Yorkshire, 1771 - 13 de setembre de 1800) fou un compositor anglès. Estudià amb Edward Miller, primer va ser organista de l'església parroquial de Concaster i més tard aconseguí per oposició la plaça d'organista de la capella de Pentoville de Londres. Es casà amb una jove, cega com ell, i mestressa d'una considerable fortuna, però que l'abandonà més tard. Deixà nombroses peces per a orgue i d'altres instruments, i una Introduction of the organ.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 30. pàgs. 918-19 ISBN 84-239-4530-8
# Berta de Roergue

Berta de Roergue (francès: Berthe de Rouergue) (1030 $^{(Gregorià)}$ - 1065 $^{(Gregorià)}$) fou comtessa de Roergue i senyora feudal del comtat de Gavaldà (Baix Carcí) part del Carcí, i d'Albi, i de Nimes i altres llocs de Septimània o Gòtia (1053-1065) Era la filla gran d'Hug I de Roergue al que va succeir a la seva mort el 1053 (o 1054). Es va casar el 1051 amb Robert II d'Alvèrnia, però no va tenir fills amb aquest. Per herència, el comtat de Roergue i els seus drets feudals van passar al seu cosí llunyà (cosí cinquè) Guillem IV de Tolosa que ja posseïa els drets indivisos dels dominis (excepte de Roergue).

## Referències

* ↑ Barrau, Hippolyte de (1794-1863) Auteur du texte. Documens historiques et généalogiques sur les familles et les hommes remarquables du Rouergue, dans les temps anciens et modernes / par H. de Barrau (en francès), 1853-1860.
# Anne van Olst

Anne van Olst (Aalborg, 25 de març de 1962), nascuda com a Anne Koch Jensen, és una genet de doma danesa, ja retirada, guanyadora d'una medalla olímpica.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en cinc edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1988, 1992, 2000, 2008 i 2012. El millor resultat el va obtenir als Jocs de Pequín, on guanyà la medalla de bronze en la prova de doma per equips del programa d'hípica. Formà equip amb Natàlia de Sayn-Wittgenstein-Berleburg i Andreas Helgstrand.

## Referències

* ↑ «Olympedia – Anne Jensen-van Olst». [Consulta: 8 març 2025].
* ↑ «Anne Van Olst (10003136)» (en anglès). [Consulta: 8 març 2025].
# Ramon Salisi Bonastre

Ramon Salisi i Bonastre (Manresa, 1 d'agost de 1921 - 18 de desembre de 2008) va ser un pintor paisatgista i grafista català.
Muntanyenc per afecció a la natura, fou president del Centre Excursionista de la Comarca de Bages entre 1967 i 1970. Va rebre la Medalla d'Or al mèrit muntanyer del CECB i la Medalla de Plata de Dibuix, el 1942. El 1968 va ser coordinador a Manresa de les Festes Fabra. Durant una colla d'anys fou cap de la secció artística dels Magatzems Jorba de Manresa, on va estar-hi fins al desembre del 1970 com a tècnic de publicitat. Va impulsar Notícias de Jorba, obra del seu equip habitual de treball: Ramon Estrada, Dolors Punsà i Jubell i Vila Closes, entre d'altres. Hi ha una polèmica sobre el fet si és Salisi o ben bé Manel Cucurella, l'autor del lema «Manresa, cor de Catalunya» als anys 1968 i 1969. El 2003 l'Ajuntament de Manresa li va dedicar una exposició al Museu Comarcal amb el títol Ramon Salisi: l'enginy i la creativitat. Va publicar el llibre D'això i d'allò, cent sonets intranscendents el 2009. Casat amb Rosa Casajuana i Niell, va tenir dues filles: Sabina i Viviana.

## Referències

* ↑ «Les caputxines oferiran visites guiades a l'exposició «De mar i muntanya, el paisatge català»». NacióManresa [Consulta: 23 octubre 2019]. «[…] la mostra […] acull prop de quaranta obres de vint-i-set paisatgistes catalans. Entre aquests, hi destaquen alguns reconeguts pintors de la Catalunya Central, com ara […] els manresans Ramon Salisi i Miquel Torra, entre d'altres.»
* ↑ «Montañismo - El C.E. de Bages, Premio Nacional» (pdf) (en castellà). La Vanguardia, 16-01-1972, pàg. 60.
* ↑ «Ramon Salisi i Bonastre». Zenobita editorial. Arxivat de l'original el 2019-09-04. [Consulta: 26 setembre 2017].
* 1 2 Sardans, Jordi El Pou de la Gallina, 174, 2003, pàg. 40.
* ↑ Galindo, Francesc «Cucurella es reafirma que ell és l'autor del "Manresa, cor de Catalunya"». Regió7, 06-01-2015.
* ↑ Galindo, Francesc «Un testimoni afirma que el "Manresa, cor de Catalunya" és de Ramon Salisi». Regió7, 29-01-2015.
* ↑ Ramon Salisi : l'enginy i la creativitat. Ajuntament de Manresa & Museu Comarcal de Manresa, p. 24 [Consulta: 19 novembre 2020].
* ↑ «Informació de Premsa núm. 12» (pdf). Zenobita edicions, 27-01-2009. [Consulta: 14 novembre 2020].

## Bibliografia

* Art a Manresa segles XIX i XX, Joan Vilaró i Llach, pag. 150
# Neoepinnula

Neoepinnula és un gènere de peixos pertanyent a la família dels gempílids.

## Taxonomia

* Neoepinnula americana (Grey, 1953)
* Neoepinnula orientalis (Gilchrist & von Bonde, 1924)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Grey, M., 1953. Fishes of the family Gempylidae, with records of Nesiarchus and Epinnula from the Western Atlantic and descriptions of two new subspecies of Epinnula orientalis. Copeia 1953 (núm. 3): 135-141.
* ↑ Lopes, P.R.D. i C.L.S. Sampaio, 1999. Registro de Neoepinnula americana (Grey, 1953) (Actinopterygii: Gempylidae) no litoral do Estado da Bahia, Brasil. Biotemas, Florianópolis 12(2):123-128.
* ↑ Gilchrist, J. D. F. & von Bonde, C., 1924. Deep-sea fishes procured by the S.S. "Pickle" (Part II). Report Fisheries and Marine Biological Survey, Union of South Africa Rep. 3 (núm. 7) (1922): 1-24, Pls. 1-6.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Francisca Segura Roselló

Francisca Segura Roselló (València vers el 1876 - [...?]) fou una cantant de sarsuela valenciana.
Es presentà en públic per primera vegada en la seva vila natal, sent considerada des del primer moment com una esperança de l'art líric. Molt jove passà a Madrid, on confirmà la fama de la que anava precedida, cultivant preferentment la sarsuela, tant la seriosa com la còmica. Com la seva germana Concha, jove encara es retirà de l'escena.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 43, pàg. 1326 (ISBN 84-239-4543-X)
# Setge de Jerusalem (637)

El setge de Jerusalem de 637 significà la captura de la ciutat per l'exèrcit del califat Raixidun durant la invasió islàmica de l'Imperi Romà d'Orient,

## Antecedents

Jerusalem havia passat temporalment a mans sassànides entre 614 i 628, quan Heracli la va recuperar. Poc després de derrotar decisivament l'exèrcit romà d'Orient en la batalla del Yarmuk l'exèrcit califal d'Abu-Ubayda ibn al-Jarrah va iniciar el setge de Jerusalem el novembre de 636.

## Setge

Abandonada pels romans d'Orient, la defensa fou confiada al patriarca Sofroni de Jerusalem, qui després d'un setge de quatre mesos acordà el lliurament de la ciutat però només al mateix califa. L'abril de 637, el Úmar ibn al-Khattab va arribar a Jerusalem per rebre la ciutat.

## Conseqüències

La conquesta musulmana de Jerusalem va solidificar el control musulmà de Palestina, que no tornaria a ser amenaçada fins a les Croades. La ciutat de Jerusalem va arribar a ser considerada com un lloc sant per l'islam, com ho va ser per les anteriors grans religions monoteistes: el cristianisme i el judaisme. Després de la conquesta musulmana, després de gairebé 500 anys als jueus se'ls va permetre viure i practicar la seva religió lliurement a Jerusalem.

## Referències

* ↑ Walter Emil Kaegi. Heraclius, Emperor of Byzantium. Cambridge University Press, 2003, p. 185, 189 [Consulta: 12 març 2014].
* ↑ Crawford, 2013, p. 147.
* ↑ Gibbon, Edward. The History of the Decline and Fall of the Roman Empire (en anglès). volum 6. The History of the Decline and Fall of the Roman Empire, Volum 6, 1828, p. 429.

## Bibliografia

* Crawford, P. The War of the Three Gods: Romans, Persians and the Rise of Islam (en anglès). Pen and Sword Books, 2013. ISBN 978-1-84884-612-8.
# Phenacoscorpius longirostris

Phenacoscorpius longirostris és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* El mascle fa 4,8 cm de llargària màxima i la femella 6,32.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat (29°S-30°S, 159°E-169°E).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: l'illa Norfolk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler H. W., 1938. Descriptions of new fishes obtained by the United States Bureau of Fisheries steamer "Albatross", chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Proceedings of the United States National Museum v. 85 (núm. 3032). 31-135.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Motomura, H. & Last, P. R., 2009. Phenacoscorpius longirostris, a new species of deep water scorpionfish (Scorpaeniformes: Scorpaenidae) from the northern Tasman Sea, southwestern Pacific Ocean. Zootaxa, 2290: 27-35.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB