OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Prat d'en Rubera

L'ullal o prat d'en Rubera (també escrit Rovera) del Parc Natural dels Ports està constituït per un ullal d'origen càrstic i una extensa àrea de prats humits i aiguamolls especialment rics en comunitats vegetals eurosiberianes, localitzats al massís dels Ports, a prop del naixement del riu Matarranya. L'origen de l'ullal es deu a l'aigua de pluja que s'infiltra a les zones elevades del massís, circula posteriorment pels conductes càrstics i s'acumula en les zones menys permeables. Per acabar, aquest aqüífer intersecta amb una depressió de perfil subhoritzontal provocant el naixement de la deu. Aquesta zona natural ha estat modificada posteriorment i convertida en una bassa per abeurar el bestiar.

## Flora i fauna

Pel que fa a la vegetació, sota les aigües de la bassa on aflora l'ullal hi prosperen herbassars de botó d'or Ranunculus repens i algues del gènere Chara. Pels marges abunden els créixens (Rorippa nasturtium-aquaticum), Sparganium sp. i Senill Phragmites australis; així com herbassars de Carex flacca, C. Marvi, Equisetum sp., Potentilla reptans, Juncus articulatus, etc. L'àrea del prat és especialment rica en comunitats d'òptim eurosiberià. La presència pràcticament permanent d'aigua afavoreix el desenvolupament d'espècies vegetals com ara Carex hordeistichos, Ophioglossum vulgatum, Cirsium pyrenaicum i Cardamine impatiens. A més, el grau de nitrofília permet que una munió d'associacions s'hi aixopluguin. Es troben jonqueres de Junco-Menthetum longifoliae o del Cirsio-Juncetum inflexi (tolerant a una major depredació nitròfila) i, tot i que empobrides i quasi indestriables, comunitats de Jasonio-Tussilaginetum farfarae. Encara s'hi pot trobar el Ranunculo-Groenlandietum densae, si bé aquesta darrera comunitat s'acaba situant a l'interior del rierol que travessa el prat.
Pel que fa a la fauna, cal destacar que l'única espècie piscícola present a l'àrea és el barb cuaroig (Barbus haasi). L'ullal i el prat d'en Rubera es troben en una zona dels Ports de Beseit molt poc freqüentada i només es veu alterada pels usos ramaders de la zona, que difícilment poden accedir a l'interior de la bassa.

## Protecció

Aquest ullal i els prats humits que l'acompanyen es localitzen a l'interior del Parc Natural dels Ports, de l'espai del PEIN "els Ports" i de la Xarxa Natura 2000 ES514000 "Sistema prelitoral meridional".

## Referències

* 1 2 3 4 5 «Prat d'en Rubera». Zones Humides de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 22 de febrer 2015. [Consulta: 16 febrer 2015].
* ↑ «Cartografia digital dels hàbitats CORINE i dels Hàbitats d'Interès Comunitari del Parc Natural dels Ports: II. Zona sudoccidental, a escala 1:10.000». Universitat de Barcelona, 2010.
# Família Mancini

Els Mancini foren una família romana que assolí grans honors pel seu parentiu amb el cardenal Giulio Raimondo Mazzarino. Destaquen en primer lloc, Pietro (mort a Roma el 1635), comandant de les guàrdies del cardenal Aldobrandini, que prengué part en la guerra de Ferrara (1597), i en enviudar abraçà l'estat religiós. Havia fundat l'Acadèmia dels humoristes. Entre els seus fills hi figuren Francesco Maria (mort a Roma el 1672), nomenat cardenal el 1660 per Alexandre VII, Miquele Lorenzo, que va contraure matrimoni amb Geronima Mazzarino, germana del cèlebre cardenal; d'aquest matrimoni nasqueren tres fills i cinc filles, que foren els següents:
* Miquele Paolo (1636-1652). Mestre de camp del regiment de marina, mort en un combat que es desenvolupà en el Faubourg Saint-Antoine, de París, quan tan sols tenia disset anys.
* Philippo Juliano (1641-1707), duc de Novara i de Donci.
* Alphonso, mort el 1658 a conseqüència d'un accident. L'any anterior s'havia traslladat al Regne de França.
* Laura Mancini (Roma, Estats Pontificis, 6 de maig, 1636-París, 8 de febrer de 1657).
* Marie Mancini (Roma, 28 d'agost de 1639 – Pisa, 8 de maig de 1653.
* Olympe Mancini (Roma, 11 de juliol de 1640 - Brussel·les, 9 d'octubre de 1708).
* Hortense Mancini (Roma, 6 de juny de 1646 - Kensington i Chelsea, Londres, 9 de novembre de 1699.
* Marie Anna Mancini (Roma, 1649 - Clichy, 20 de juny de 1714).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 693-94 ISBN 84-239-4532-4

## Enllaços externs

* http://www.genmarenostrum.com/pagine-lettere/letteram/Mancini/anteprima%20mancini.htm
* http://www.nobili-napoletani.it/Mancini.htm
# Farlowella curtirostra

Farlowella curtirostra és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eigenmann, C. H. i L. Vance 1917: Some species of Farlowella. Annals of the Carnegie Museum v. 11 (núms. 1-2): 297-303, Pls. 29-31.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S. 1942. Studies on South American fresh-water fishes. I. Stanford Ichthyol. Bull. v. 2 (núm. 4): 89-114.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Retzer, M. E. i L. M. Page 1997: Systematics of the stick catfishes, Farlowella Eigenmann & Eigenmann (Pisces, Loricariidae). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 147: 33-88.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Favonigobius

Favonigobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Favonigobius aliciae (Herre, 1936)
* Favonigobius exquisitus (Whitley, 1950)
* Favonigobius gymnauchen (Bleeker, 1860)
* Favonigobius lateralis (Macleay, 1881)
* Favonigobius lentiginosus (Richardson, 1844)
* Favonigobius melanobranchus (Fowler, 1934)
* Favonigobius opalescens (Herre, 1936)
* Favonigobius punctatus (Gill & Miller, 1990)
* Favonigobius reichei (Bleeker, 1853)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1934. Zoological results of the third De Schauensee Siamese Expedition, Part I.--Fishes. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 86: 67-163, Pl. 12.
* ↑ Gill, H. S. & Miller, P. J., 1990. A new genus and species of goby from the Swan-Avon estuary, Western Australia, with a redescription of the genus Favonigobius (Whitley, 1930). Records of the Western Australian Museum v. 14 (núm. 4): 503-525.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts, Estats Units, 1997.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Fay Foster

Fay Foster (Leavenworth, Kansas, 1886-1960) fou una compositora estatunidenca.
Es graduà en l'escola superior de la seva població nadiua i continuà els seus estudis de cant i piano amb professors particulars, després d'haver cursat aquells en el Sherwood Conservatory of Music, de Chicago. Estudià composició i teoria amb Frederic Grant Gleason a Chicago; piano amb Rosenthal, a Viena; amb Reisenauer, a Leipzig, i amb Sophie Menter, Heinrich Schwartz, a Múnic, a Berlín. En total passà dotze anys estudiant a Europa, dels quals dedicà dos a l'estudi del cant i l'òpera a Itàlia.
Feu la seva primera excursió artística pels Estats Units als disset anys i fou designada per la direcció del Conservatori d'Onarga (Illinois) a l'edat de dinou anys. Estant a Berlín, assolí el premi amb el seu vals Die Woche en un concurs internacional, en el que prengueren part més de 4.000 concursants. Va escriure més de 100 cançons, i també composicions per a piano, cors i música de cambra. Fou professora de composició i cant. Guanyà el primer premi en el concurs nord-americà de cants per a piano celebrat el 1914; en el de composició pianística, celebrat a Nova York, amb Étude de concert, el 1916; premiada en el concurs celebrat a Nova York, el 1919, per la seva cançó patriòtica Are You For Me or Againsi Mel; premiada també pel seu cor A Little Boy's Dream i per altres molts treballs, afirmant-se entre els compositors nord-americans Fay Foster fou una de les que més premis aconseguí.

## Obres més populars

* The Americans Comet, cant de guerra.
* The Land of Chance, opereta per aveus femenines.
* Blue Beard, opereta per aveus mixtes.
* The Castaways, opereta per a veus femenines.
* The Honorable Madame Yen, comèdia musical xinesa.
* The Moon Lady, monodrama xinès.
* The Chinese Nightingale, cantata per aveus mixtes.
Mitjançant conferències, recitals i representacions teatrals que va posar en escena i dirigia personalment, va donar a conèixer als Estats Units la música, la poesia i el teatre xinès.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 424, ISBN 84-239-4525-1
# Toshio Yanagida

Toshio Yanagida (柳田 敏雄) (nascut el 1946) és un biofísic japonès famós per la seva investigació pionera en biologia d'una sola molècula, i va fer importants contribucions a la microscòpia de fluorescència d'una sola molècula.

## Biografia

Yanagida va néixer a Hyogo, Japó, i es va doctorar en Ciències de l'Enginyeria el 1976 a la Universitat d'Osaka. Va ser professor de biònica a la Facultat de Ciències de l'Enginyeria de la Universitat d'Osaka de 1988 a 2010, i també professor de fisiologia a la Facultat de Medicina de la Universitat d'Osaka de 1996 a 2010, on va exercir com a degà de 2002 a 2004. Després de retirar-se d'aquest càrrec i esdevenint professor emèrit, ha estat nomenat professor especialment a la Graduate School of Frontier Biosciences, Universitat d'Osaka i director del RIKEN Quantitative Biology Center.

## Contribucions

Yanagida ha liderat el desenvolupament de tècniques de detecció de molècules individuals per estudiar motors moleculars, reaccions enzimàtiques, dinàmica de proteïnes i senyalització cel·lular des que va tenir èxit en l'observació directa del moviment de filaments d'actina F únics en presència de miosina el 1984. Els seus experiments d'una sola molècula dissenyats per investigar com les fluctuacions tèrmiques (soroll) tenen un paper positiu en el funcionament únic de les màquines moleculars biològiques que permeten sistemes biològics flexibles i adaptatius, inclosos els músculs i el cervell.

## Honors i premis

Per les seves destacades contribucions, Yanagida va rebre nombrosos honors i premis, com ara el Premi Imperial de l'Acadèmia japonesa de 1998, el Premi Asahi de 1998 i també el Premi Genòmic dels Estats Units de 2011 per a un investigador destacat en el camp de la molècula única. Va ser seleccionat com a Persona de Mèrit Cultural pel Govern del Japó el 2013.

## Referències

* 1 2 2011 Society Awadees, Biophysical Society
* 1 2 Professor Toshio Yanagida
* ↑ Yanagida, T; Nakase, M; Nishiyama, K; Oosawa, F «Direct observation of motion of single F-actin filaments in the presence of myosin». Nature, 307, 5946, 1984, pàg. 58–60. Bibcode: 1984Natur.307...58Y. DOI: 10.1038/307058a0. PMID: 6537825.
* ↑ Asahi Prize recipients

## Enllaços externs

* The Yanagida lab, per la Universitat d'Osaka (anglès)
# Juan Antonio Barranco Gallardo

Juan Antonio Barranco Gallardo (Santiago de Calatrava, Jaén, 13 d'agost de 1947) és un polític espanyol. Ha estat alcalde de Madrid entre 1986 i 1989. Des de 2012 és president del PSM-PSOE.

## Biografia

Nascut a Santiago de Calatrava, va marxar jove a Madrid. Va ser empleat de banca. Va iniciar la seva trajectòria en el partit Convergència Socialista de Madrid per acabar formant part del Partit Socialista Obrer Espanyol (PSOE). Fou elegit diputat a les eleccions generals espanyoles de 1977, 1979 i 1982.
En les eleccions municipals a l'Ajuntament de Madrid de 1983 va ser número dos, passant a ser primer tinent d'alcalde de Madrid. Va ser alcalde de Madrid des de l'any 1986, després de la defunció de Enrique Tierno Galván, del que va ser primer tinent d'alcalde des de 1983. Va ser escollit alcalde en les següents eleccions municipals, en 1987, amb majoria simple i renovant el pacte amb el Partit Comunista d'Espanya. Dos anys després va perdre l'alcaldia al juny de 1989 després d'una moció de censura en la qual va sortir escollit alcalde Agustín Rodríguez Sahagún del CDS (Centre Democràtic i Social) amb el suport dels regidors d'Alianza Popular. Juan Barranco va passar llavors a ser portaveu del PSOE a l'Ajuntament ara en l'oposició. Va ser candidat a l'alcaldia en 1991 i 1995, sense recuperar l'alcaldia gràcies a les majories absolutes del PP.
A més, Juan Barranco va ser regidor de l'Ajuntament de Madrid entre 1983 i 1999. També ha estat senador per Madrid des de 1989 fins a 2008, quan torna a ser elegit diputat. També va ocupar el càrrec de President de la Federació Madrilenya de Municipis entre 1986 i 1991 i de la Unió de Ciutats Iberoamericanes en el mateix període
A les eleccions generals espanyoles de 2008 fou elegit diputat per Madrid al Congrés dels Diputats, fins que renuncià a l'escó el 2011. En les primàries socialistes del 3 d'octubre de 2010 va prendre partit pel secretari general del PSM, Tomás Gómez Franco, com a candidat a la Presidència de la Comunitat de Madrid. Va ocupar el número 3 en la llista del PSOE a l'Assemblea de Madrid en les eleccions del 22 de maig de 2011, sent elegit diputat.
El juny de 2011 fou nomenat vicepresident segon de l'Assemblea de Madrid. En 2012 va rebre la Gran Creu de l'Orde del Dos de Maig de la Comunitat de Madrid. En 2015 va renunciar al seu escó a l'Assemblea de Madrid.

## Referències

* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats, Legislatura Constituent
* ↑ Fitxa del Senat
* ↑ Consejería de Presidencia, Justicia y Portavocía del Gobierno: «Decreto 61/2012, de 26 de abril, del Consejo de Gobierno, por el que se concede la Gran Cruz de la Orden del Dos de Mayo de la Comunidad de Madrid». Boletín Oficial de la Comunidad de Madrid núm. 100 de 27 de abril de 2012, pàg. 36. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Barranco ya no es diputado de la Asamblea de Madrid tras haber presentado su renuncia

## Enllaços externs

* La lenta ascensió fins al cim, perfil de Juan Barranco publicat al diari El País, 12 de gener de 1986.
* Fitxa del Congrés dels Diputats
# Homaloptera salusur

Homaloptera salusur és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Referències

* ↑ van Hasselt J. C. 1823. Uittreksel uit een' brief van Dr. J. C. van Hasselt, aan den Heer C. J. Temminck. Algem. Konst Letter-bode II Deel (núm. 35). 130-133.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Homaloptera yunnanensis

Homaloptera yunnanensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong a Yunnan (Xina) i a Laos.

## Referències

* ↑ van Hasselt J. C. 1823. Uittreksel uit een' brief van Dr. J. C. van Hasselt, aan den Heer C. J. Temminck. Algem. Konst Letter-bode II Deel (núm. 35). 130-133.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M. 1998. Fishes of the Nam Theun and Xe Bangfai basins, Laos, with diagnoses of twenty-two new species (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Cobitidae, Coiidae and Odontobutidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(1):1-128.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Homatula anguillioides

Homatula anguillioides és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Fa 13,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical, el qual viu a la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Nichols, J. T., 1925. Nemacheilus and related loaches in China. American Museum Novitates No. 171: 1-7. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 18 agost 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Zhu, S.-Q. & Wang, S.-H-, 1985. The noemacheiline fishes from Yunnan Province, China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxonomica Sinica v. 10 (núm. 2): 208-220.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gu, J.-H. i E. Zhang, 2012. Homatula laxiclathra (Teleostei: Balitoridae), a new species of nemacheiline loach from the Yellow River drainagein Shaanxi Province, northern China. Environ. Biol. Fish.: prepublicació electrònica. Publicació final pendent.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P.M. i T.T. Nalbant, 1995. A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Trav. Mus. Hist. Nat. 35:429-496.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Hu, Y.-T. i E. Zhang, 2010. Homatula pycnolepis, a new species of nemacheiline loach from the upper Mekong drainage, South China (Teleostei: Balitoridae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 21(1):51-62.
* Vidthayanon, C. i M. Kottelat, 1995. First record of Abbotina rivularis (Cyprinidae: Gobioninae) from the Mekong Basin. Jap. J. Ichthyol. 41(4):463-465.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Glyptothorax cavia

Glyptothorax cavia és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan, l'Índia, el Nepal, Bangladesh, Myanmar i la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors) 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# August Reissmann

August Friedrich Wilhelm Reißmann (Frankenstein, Baixa Silèsia, 14 de novembre de 1825 - Berlín, Alemanya, 13 de juliol de 1903) fou un crític i compositor alemany.
Va rebre les primeres lliçons musicals a Mosewius, Breslau, d'on passà a Weimar (1850-52) i d'allà a Halle, el 1863, a Berlín i el 1880 a Leipzig.
Com a compositor se li deuen gran nombre de cants, peces de piano i música de cambra, dues escenes dramàtiques (Drusus i Lorelei), les òperes Gudrun i Die Bürgermeistererin von Schorndor, un oratori (Wittekind), etc.
Entre els seus molts escrits de crítica musical cal citar:
* Geschtchte des deutschen Liedes: (Kassel, 1861 i Berlín)
* Allgemeine Geschichte der Musik: (Múnic, 1863)
* Die Hausmusik: (Berlín, 1884)
* Die Oper: (Stuttgart, 1885)
* I biografies de Robert Schumann: (3.ª ed., Berlín, 1879)
* Mendelssohn-Bartholdy: (3.ª ed. Berlín, 1892)
* Franz Schubert: (1872)
* Joseph Haydn: (1879)
* Johann Sebastian Bach: (1881)
* Georg Friedrich Händel: (1881)
* Christoph Willibald Gluck: (1882)
* Carl Maria von Weber: (1882)
* Friedrich Lux: (Leipzig, 1888)
A més, va escriure, les obres preceptives Allgemeine Musiklehre (Berlín, 1864; 2.ª ed., 1874) i Lehrbuch der Komposition, (Berlín, 1866-70). Col·laborà en el Vocabulari de la Música, fundat per Mendel, havent publicat un compendi del mateix (Berlín, 1882). El 1883 va acabar el Gran Musikalisches Konversationslexikon, del que Mendel en redactà 7 volums, fins a la lletra M, sent acabat per Reissmann.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa volum núm. 50, pàg. 419 (ISBN 84-239-4550-2)
* ↑ Volum núm. 34, pàg. 575 (ISBN 84-239-4534-0)