OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Salvelinus gracillimus

Salvelinus gracillimus és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Alimentació

Menja principalment quironòmids i cladòcers.

## Hàbitat

Viu en zones d'aigües temperades (61°N-59°N, 2°W-0°).

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Illes Shetland.

## Referències

* ↑ Richardson J. 1836. The Fish. A Fauna Boreali-Americana; or the zoology of the northern parts of British America: containing descriptions of the objects of natural history collected on the late northern land expeditions, under the command of Sir John Franklin, R.N. Fauna Boreali-Americana Part 3. i-xv + 1-327.
* ↑ Regan, C. T. 1909. The char (Salvelinus) of Great Britain. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 3 (núm. 13): 111-122.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof, 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 1997. European freshwater fishes. Biologia 52, Suppl. 5:1-271.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Phillips, R.B., K.A. Pleyte i P.E. Ihssen, 1989. Patterns of chromosomal nucleolar organizer region (NOR) variation in fishes of the genus Salvelinus. Copeia 1989:47-53.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Wheeler, A.C., N.R. Merrett i D.T.G. Quigley, 2004. Additional records and notes for Wheeler's (1992) List of the Common and Scientific Names of Fishes of the British Isles. J. Fish Biol. 65 (Supplement B): 1-40.

## Enllaços externs

* AQUATAB (anglès)
# Psychoda capitipenis

Psychoda capitipenis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Sergio Ibáñez-Bernal, 1992. Two New Species of Moth-Flies, Genus Psychoda (Latreille), from Northern Puebla, Mexico (Diptera: Psychodidae). The Florida Entomologist, vol. 75, núm. 1, pàgs. 97-103.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Mestre de l'Escrivà

El Mestre de l'Escrivà fou un miniaturista i pintor gòtic d'identitat desconeguda, actiu a Catalunya durant la primera meitat del segle xiv; se l'ha considerat proper a l'entorn del taller dels Bassa.
Va treballar a Lleida, des d'on va donar continuïtat a algunes de les empreses iniciades a l'època de Jaume II el Just i assumides posteriorment per la seva vídua, Elisenda de Montcada, germana d'Ot I de Montcada i de Pinós. Entre 1328 i 1339 difon l'italianisme del Trecento a Lleida coincidint amb el retorn de Ferrer Bassa d'Itàlia. La seva desaparició cap al 1339 explicaria que els Montcada encarreguessin alguns retaules per a la seva capella a la Seu Vella de Lleida entre 1340 i 1341.

## Obres atribuïdes

* Llibre dels Usatges i Constitucions de Catalunya, de 1362, a l'Arxiu Municipal de Lleida, Lleida.
També es creu que col·laborà en la realització de:
* 1342-1348, Decretum Gratiani, encarregat per Berenguer de Saportella i Pinós, tal com ho demostra l'heràldica que es representa a les seves miniatures.
* Llibre Verd, Arxiu Històric de la Ciutat de Barcelona, Barcelona.

## Referències

* ↑ AINAUD DE LASARTE, Joan- Miscel·lània en homenatge a Joan Ainaud de Lasarte, Volum 1 Publicacions L'Abadia de Montserrat, 1998. pàgina 324 ISBN 8478269649
* ↑ Alcoy, 2006, p. 67.
* ↑ Grup d'Arxivers de Lleida El "Llibre dels usatges i constitucions de Catalunya" de l'Arxiu Municipal de Lleida viatja al Museu Nacional d'art de Catalunya Consultat el 22/08/2013
* ↑ Descripció contingut del Llibre dels Usatges de Catalunya
* ↑ Coll Rosell, 1991-1993.
* ↑ Alcoy i Pedrós, 1998, p. 325.

## Bibliografia

* Alcoy, Rosa. «Ferrer Bassa y el Salterio Anglo-catalan». A: Anglo-catalan psalter (en castellà). Facsímil. Barcelona: Ed.Manuel Moleiro, 2006. ISBN 978-84-96400-09-2 [Consulta: 7 novembre 2013].
* Alcoy i Pedrós, Rosa; Museu Nacional d'Art de Catalunya. «Un Decretum Gratiani vaticà i la pintura catalano-balear a l'entorn de 1300». A: Miscel·lània en homenatge a Joan Ainaud de Lasarte. 1. ed.. Barcelona: Abadia de Montserrat, 1998. ISBN 9788478269631 [Consulta: 25 agost 2013].
* Coll Rosell, Gaspar «El Decretum Gratiani de la British Library: un manuscrit il·luminat a Barcelona entre 1342 - 1348». Lambard : Estudis d'Art Medieval [Barcelona], núm. 6, 1991-1993, p. 265-290.
# John Marin

John Marin (Rutherford, Nova Jersey, 23 de desembre de 1870 - Addison, Maine, 1 d'octubre de 1953) va ser un pintor estatunidenc, considerat com un dels aquarel·listes més importants de la seva època.
De 1899 a 1901 va estudiar a l'Acadèmia de Belles Arts de Pennsilvània, i el 1905 va viatjar a Europa, on va viure durant quatre anys. Va estudiar a París i va visitar Roma, Londres i Amsterdam; durant aquest període va pintar olis, aquarel·les i gravats. El 1909 va tenir lloc la seva primera exposició d'aquarel·les a la 291, la galeria de Nova York propietat del fotògraf estatunidenc Alfred Stieglitz.
La contribució més important que Marin va aportar a l'aquarel·la va ser la de fragmentar i subdividir les seves obres en una sèrie de plànols semicubistes pintats amb una viva diversitat cromàtica. La seva obra més coneguda és la seva abundant sèrie de marines de Maine, com ara Les illes de Maine (1922, Col·lecció Phillips, Washington DC). Uns altres dels seus temes principals són els edificis urbans, com en la seva obra El sud de Manhattan vist des del riu, núm. 1 (1921, Museu Metropolità d'Art, Nova York) i els paisatges.
# Glossanodon elongatus

Glossanodon elongatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels argentínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10,2 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 322 i 365 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Guichenot A., 1867. Ichthyologie. III. L'Argentine léioglosse, nouveau genre de Salmonoïdes. Ann. Soc. Linn. Départ. Maine-et-Loire v. 9. 15-17.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kobyliansky, S. G., 1998. Four new Indo-Pacific species and a new key to species of the genus Glossanodon (Argentinidae). Voprosy Ikhtiologii v. 38 (núm. 6): 725-736.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kobilyansky, S.G., 1998. Four new Indo-Pacific species and a new key to species of the genus Glossanodon (Argentinidae). J. Ichthyol. 38(9):697-707.
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Panimerus dysmica

Panimerus dysmica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: Califòrnia.

## Referències

* ↑ Eaton, A.E., 1913. The Percy Sladen Trust expedition to the Indian Ocean in 1905, under the leadership of Mr J. Stanley Gardiner, M.A. Vol. IV, núm. XXV. —Diptera, Psychodidae. Transactions of the Linnean Society of London Zoology 2 15: 423-432 (425). Imatge
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L.W., 1955. A revision of the Psychodidae (Diptera) in America, north of Mexico. University of California Publications in Entomology. 10:103-273.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Nomina Insecta Nearctica (anglès)
# Philip Bliss

Philip Paul Bliss (Clearfield County, Pennsilvània, 9 de juliol de 1838 – Desastre ferroviari del riu Ashtabula, el 29 de desembre de 1876) fou un compositor, director d'orquestra, escriptor d'himnes i cantant de la corda de baríton-baix nord-americà.
Fill d'un humil obrer, va rebre una educació rudimentària, però dotat de gran amor a l'estudi aconseguí adquirir els coneixements necessari per entrar com a preceptor en una escola de Hartsville (1856), començant poc temps després a estudiar de forma metòdica la música; fou professor de cant i va compondre diversos himnes religiosos i cançons patriòtiques que assoliren gran popularitat. El 1865 fou contractat per una empresa de Chicago, donà una sèrie de concerts pels Estats del nord-oest.; durant aquell viatge va conèixer i travà amistat amb Dwight L. Moody, cap d'una secta religiosa anomenada de la Revivicació, pels que va compondre diversos himnes impregnats d'unció religiosa que li conquistaren un cert renom, el mateix que algunes composicions religioses per a la secta baptista a la qual pertanyia.
Entre les seves millors obres cal citar els cants o himnes: Hold the Fort, Doron Life's Dark Vale Hallelujah! "tis done", Jesus Love me. Pull for Shore Sailor i les següents recopilacions que comprenen la immensa majoria de les seves composicions; The Charm (1871), The Song Tree (1872), The Joy (1873), Gospel Song (1874). Whittle publicà el 1877 les seves memòries amb notes d'Ira D. Sankey i D. L. Moddy.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 1169. (ISBN 84-239-4508-1)
# Metge del Poble de l'URSS

El títol de Metge del Poble de l'URSS (en rus Народный врач СССР, Narodni vratx SSSR) va ser un títol de distinció soviètic creat per Leonid Bréjnev el 25 d'octubre de 1977, publicat a la Gaseta del Soviet Suprem de la Unió Soviètica núm. 44 de 1977. El seu reglament es modificà i confirmà mitjançant el Decret de la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS de 22 d'agost de 1988. Després de la dissolució de la Unió Soviètica el 1990, el títol no va desaparèixer, i el 30 de desembre de 1995, mitjançant Decret de la Presidència de la Federació Russa, s'establí el títol de Metge Meritori de la Federació Russa.
Era atorgat per la Presidència del Soviet Suprem de l'URSS, en representació del Ministeri de la Sanitat Pública de l'URSS. Als nomenats «Metges del Poble de l'URSS» se'ls concedia el diploma de la Presidència del Soviet Suprem, així com la insígnia i el certificat corresponents.
Era atorgada als metges dels cossos mèdics, infermeries, policlíniques, maternitats, hospitals i altres establiments mèdics, sanitaris i profilàctics de la sanitat pública que haguessin aportat una gran tasca en el desenvolupament de la sanitat pública i que haguessin manifestat una mestria professional especial, unes altes qualitats morals i abnegació en el desenvolupament de l'activitat professional.
La insígnia penja a la dreta del pit, i s'instal·la pel damunt de la resta de títols i ordes, al costat de la insígnia d'Heroi de la Unió Soviètica.
Es concedí per primera vegada el 9 d'agost de 1978 a 5 persones:
* Víktor Nikolàievitx Vasilenko
* Liudmila Vasílievna Ievstràtova
* Víktor Mikhàilovitx Ilín
* Liudmila Nilolàievna Mikhàilova
* Zaguipa Madíevna Madíeva
La darrera concessió va ser el 20 de desembre de 1991, al doctor Vitali Prokópievitx Serguèiev, d'Oix, a l'RSS del Kirguizstan.

## Disseny

Està fabricada en tombac daurat i té una forma circa quadrangular. Fa 22,5 mm per 23,5 mm.
A la part central hi ha la inscripció «Народный врач СССР» («Metge del Poble de l'URSS») en 3 fileres. A sota, apareixen la Copa d'Higiea a l'esquerra i una branca de llorer. Tot és en relleu, i les lletres són convexes.
Penja d'un galó de seda vermell, de 18 mm x 21 mm. La cinta s'uneix a la medalla amb un passador llis amb la falç i el martell al centre.

## Vegeu també

* Arquitecte del Poble de l'URSS
* Artista del Poble de l'URSS (arts escèniques)
* Artista del Poble de l'URSS (arts plàstiques)
* Mestre del Poble de l'URSS
# John Marsh

John Marsh (Dorking, Surrey, 31 de maig de 1752 - Chichester, 31 d'octubre de 1828) fou un compositor anglès. Abandonà la carrera d'advocat i es dedicà exclusivament a la música; va fer construir un notable orgue en una casa de camp que posseïa, i donà nombrós concerts. Va escriure molta música vocal i instrumental, havent publicat diverses composicions, entre elles; simfonies, un d'aquestes per a dues orquestres; quartets, obertures: 24 voluntaries of the organ, cançons, sonates, salms, etc., i diverses obres didàctiques, com Hints to Young composers (1798), Essay on Harmonies, (1801), Tables of transposition of consonant intervals, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 33, pàg. 409, ISBN 84-239-4533-2
# Glyptosternon malaisei

Glyptosternon malaisei és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: nord-est de Myanmar.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ McClelland J., 1842. On the fresh-water fishes collected by William Griffith, Esq., F. L. S. Madras Medical Service, during his travels under the orders of the Supreme Government of India, from 1835 to 1842. J. Nat. Hist. Calcutta v. 2 (núm. 8). 560-589.
* ↑ «Glyptosternon malaisei». Catalogue of Life. (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ Oo, W., 2002. Inland fisheries of the Union of Myanmar. A: T. Petr i D.B. Swar (eds.) Cold Water Fisheries in the Trans-Himalayan Countries. FAO Fish. Tech. Pap. 431.

## Bibliografia

* Rendahl, H. i G. Vestergren, 1941: Eine neue art der gattung Glyptosternon s. str. aus dem nordöstlichen Birma. Zoologischer Anzeiger v. 133 (núms. 9/10): 213-214.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Boumerdès

Boumerdès o Bou Merdas (àrab: بومرداس, Bū-Mirdās) és una ciutat de Tunísia situada a la governació de Mahdia, 23 km a l'oest de la ciutat de Mahdia i 14 km al nord d'El Djem, amb una població estimada que supera els deu mil habitants. És capçalera d'una delegació, amb 28.570 habitants.

## Economia

La seva activitat principal és l'agricultura, amb cultiu d'oliveres. Molts habitants han marxat a la costa per treballar en el turisme.

## Administració

És el centre de la delegació o mutamadiyya homònima, amb codi geogràfic 33 52 (ISO 3166-2:TN-12), dividida en nou sectors o imades:
* Bou Merdes (33 52 51)
* El Houes (33 52 52)
* Kerker (33 52 53)
* Zerata (33 52 54)
* Er-Rouadhi (33 52 55)
* Ech-Chouariaa (33 52 56)
* Bouhlale El Ali Sud (33 52 57)
* Bouhlale El Ali Nord (33 52 58)
* Menzel Hamza (33 52 59)
Al mateix temps, forma una municipalitat o baladiyya (codi geogràfic 33 13).

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 86-90. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 144. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Berta de Bretanya

Berta de Bretanya (nascuda el 1114 - morta el 1156), també coneguda sota el nom de Berta de Cornualla, filla de Conan III de Bretanya i de Matilde d'Anglaterra (filla il·legítima d'Enric I d'Anglaterra o Enric Beauclerc, va ser suo jure duquessa de Bretanya de 1148 a 1156. Fou el darrer membre de la casa de Cornualla que va regnar a Bretanya.

## Biografia

El 1138, Berta es va casar amb Alan el Negre, comte de Penthièvre, creat primer comte de Richmond per Esteve d'Anglaterra per recompensar-lo del seu paper en el moment de la deposició de Matilde d'Anglaterra. El matrimoni entre Berta i Alan hauria tingut com a objectiu reunir Bretanya al camp portat per Esteve en el moment de l'anarquia anglesa.
El 1146, mor el seu espòs, Berta va tornar a Bretanya on es va casar amb Eudes vescomte de Porhoet. Dos anys més tard, el seu pare el duc Conan III, sobre el seu llit de mort, va desheretar al fill Hoel, amb motiu que aquest últim seria un bastard. va reconèixer llavors al seu net Conan com a hereu sota la tutela d'Eudes de Porhoet, sent Berta l'hereva de Bretanya. El rebuig a Hoel d'acceptar aquest desheretament va provocar una greu crisi successòria.
Quan va morir Berta el 1156, va esclatar una guerra entre el seu fill Conan IV el Negre, i Eudes aliat a Hoel, que desitjava apropiar-se del poder. Al final de 1156, Conan va aconseguir tanmateix vèncer el seu sogre i salvaguardar l'heretatge de la seva mare.

### Matrimonis i descendència

De la seva unió amb Alan el Negre, Berta va tenir tres nens:
* Conan, futur duc de Bretanya sota el nom de Conan IV.
* Constància, casada amb Alan III de Rohan.
* Enougen, abadessa de Notre-Dame du Nid-au-Merle.
La seva unió amb Eudes II de Porhöet no va tenir posteritat.

## Referències

* ↑ Morin, Stéphane. Trégor, Goëlo, Penthièvre: le pouvoir des comtes de Bretagne du XIe au XIIIe siècle (en francès). Presses universitaires de Rennes, 2010, p. 123-124. ISBN 978-2-7535-1012-8.
* ↑ Morvan, Frédéric. Les chevaliers bretons: entre Plantagenêts et Capétiens, du milieu XIIe au milieu XIIIe siècle (en francès). Coop Breizh, 2014, p. 253, 282. ISBN 978-2-84346-670-0.
# Psychoda fasciata

Psychoda fasciata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa 0,86 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales, amb franges, li mesuren 1,25 de longitud i 0,55 d'amplada.
* Les antenes del mascle presenten 15 segments (el núm. 14 és una mica més petit que el 15 i està parcialment fos al 13).
* Ulls separats.
* L'extrem de les antenes és similar al de Psychoda platalea.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Filipines: Mindanao.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Glyptothorax chindwinica

Glyptothorax chindwinica és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Manipur (Índia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Panimerus scotti

Panimerus scotti és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a les illes Seychelles.

## Referències

* 1 2 Eaton, A.E., 1913. The Percy Sladen Trust expedition to the Indian Ocean in 1905, under the leadership of Mr J. Stanley Gardiner, M.A. Vol. IV, núm. XXV. —Diptera, Psychodidae. Transactions of the Linnean Society of London Zoology 2 15: 423-432 (425). Imatge
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Samuel Alexandre Rousseau

Samuel Alexandre Rousseau (Neuve-Maison (Aisne, 11 de juny de 1853 - París, 1 d'octubre de 1904) fou un compositor francès.
Va fer els estudis al Conservatori de París, on el 1877 aconseguí el gran premi d'orgue, classe de César Franck, i dos anys més tard el gran Prix de Rome, amb la cantata La fille de Jephté. Aquell mateix any conquistà el premi, amb l'òpera còmica Dinorah, estrenada a París el desembre de 1879. Els seus enviaments des de Roma foren les obres, Labinies (1880); Raddir (1881), i La Florentine (1882). En retornar de la seva pensió guanyà la plaça d'organista de Santa Clotilde de París, i no gaire més tard fou nomenat mestre de cors de la Societat de Concerts del Conservatori.
Les seves obres més celebrades són les òperes:
* La cloche de Rhin en tres actes, estrenada a París el 8 de juny de 1898;
* Mérowig, entres actes, que aconseguí el premi de la ciutat de París i fou representada per primera vegada a Nancy el 12 de gener de 1899;
* Milia (1904;
* Leone, drama líric en quatre actes estrenat a París el 7 de març de 1910.
A més va compondre les Cantates: Judith (1876) i La fille de Jephté (1878).
Les obres religioses: Libera Me Domine (1885) Rèquiem i un Magnificat.
Música de cambra:
* Gavotte (1897);
* Cello Sonata in A (1902);
* Piece for Cello and Piano (1903);
* Elegy for Cello and Piano (1903);
* Piece Concertante;
* Rondes and Blancs.
Per a Orgue:
* Echo (1894)
* Double Varfied Themes(1898)
* Wedding Celebration Tune;
* Verset in Canon Form;
* Scherzo;
* Berceuse;
* Melody and Canon;
* Offertory;
* Prayer;
* Verset of Procession;
* Melody in A.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 536 (ISBN 84 239-4552-9)
# Psychoda fucastra

Psychoda fucastra és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* El mascle fa 1 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales li mesuren 1,6 de longitud i 0,6 d'amplada.
* La femella fa 1,1 mm de llargària a les antenes, mentre que les ales, amb 4 franges marrons, li mesuren 2 de longitud i 0,8 d'amplada.
* Les antenes de la femella presenten 15 segments (el núm. 14 està parcialment fos amb el 13, mentre que el 15 està separat i és més gran que el 14).

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de Borneo.

## Observacions

És una espècie estretament vinculada amb Psychoda fucosa i de la qual es diferencia per les característiques del sistema reproductor.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# John O'Sullivan

John O'Sullivan (Cork, Irlanda, 1877 - 1955) fou un cantant del Regne Unit.
Estudià al Conservatori de París i el 1912 es presentà per primera vegada en públic. El 1814 fou contractat per l'Òpera de París, on hi va romandre fins al 1922, cas insòlit tractant-se d'un artista estranger.
El 1922 va rebre la seva consagració a Itàlia, cantant amb èxit en els principals teatres. Posteriorment va actuar a Madrid i en el Gran Teatre del Liceu de Barcelona i Amèrica del Sud i del Nord.

## Referències

* ↑ «Biografia a forgottenoperasingers.blogspot.com».

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 9, pàg. 803 (ISBN 84-239-4579-0)
* Asile Hereditaire: The Life and Career of John O'Sullivan. Autor: Francois Nouvion. Editor: Xlibris Corporation, 2012 ISBN 1477151230, ISBN 9781477151235

## Enllaços externs

* Enregistrament sonor de John O'sullivan a YouTube