OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Gállego Aragüés

José Gállego Aragüés (Aragüés del Puerto, província d'Osca, 1893 - 28 de maig de 1938 a Bilbao) va ser un militar espanyol lleial a la República durant el període de la Guerra Civil Espanyola. Durant la revolta va estar a càrrec de la comandància militar de Gijón.

## Biografia

Va néixer al municipi d'Aragüés del Puerto (província d'Osca) i com uns altres oficials espanyols de l'època es va formar a l'Acadèmia d'Infanteria de Toledo. Després de l'Acadèmia, ja finalitzats els estudis, en 1913 s'incorpora al Regiment d'Infanteria Galícia núm. 19 i és destinat a Larraix (Protectorat del Marroc). Ascendit al grau de Tinent va formar part de la Policia Indígena de Larraix integrada en el Grup de Regulars núm. 4 fins a 1917. Després del desastre d'Annual és ascendit a Capità. Ja en 1924 és destinat al Regiment d'Infanteria «Savoia» núm. 6 de Madrid (anomenat Regiment de Lleó després de l'arribada de la República).
Durant algun temps va exercir com a ajudant del general Toribio Martínez Cabrera.
Durant la revolta militar de juliol ell es troba de vacances a Gijón, lloc on improvisadament se li assigna la comandància. Aconsegueix prendre les casernes de Sapadors i Simancas de Gijón, acabant amb tota resistència el dia 21 d'agost. Avançada la contesa ostentaria el comandament de la 2a Divisió santanderina i, posteriorment, del XVI Cos d'Exèrcit. Va ser fet presoner l'1 de setembre de 1937 a Cabuérniga. Se li va sotmetre a dos consells de guerra. En tots dos va resultar condemnat a mort. Gállego va ser afusellat el 28 de maig de 1938.

## Referències

* ↑ Cristóbal Zaragoza, (1999), Ejército popular y militares de la República, 1936-1939, Almena Ediciones, Madrid
* ↑ Oscar Muñiz Martín (1976). Asturias en la guerra civil, Ayalga, pág. 126
* ↑ Luis María Jiménez de Aberásturi (2003). Crónica de la guerra en el norte (1936-1937), Txertoa, pág. 66
* ↑ Carlos Engel (1999). Historia de las Brigadas mixtas del Ejército Popular de la República, Madrid: Almena, pág. 224
* ↑ José Manuel Martínez Bande (1972). El final del frente norte, Ed. San Martín, pág. 33
# Paul A. Rubens

Paul Alfred Rubens (Londres, 29 d'abril de 1875 - Falmouth, 5 de febrer de 1917) fou un compositor anglès de finals del Romanticisme
Estudià en l'escola de Winchester i e la Universitat d'Oxford, i es graduà d'advocat, però després es dedicà exclusivament a la música: escriví un gran nombre d'òperes i el llibret de la majoria d'elles. Cal citar:
* A Country Girl (1902)
* The Cingalee (1904)
* The Blue Moon (1905)
* The Dairymaids (1906)
* Lady Madcap, Miss Hook of Holland (1907)
* My Mimosa Maid (1908)
* Dear Little Denmark (1909)
* The Balkan Princess (1910)
* The Sunshine Girl 1912

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 603 (ISBN 84 239-4552-9)
# Josep Ferrer i Forés

Josep Ferrer i Forés (1851-1914) va ser un advocat i polític de la Terra Alta, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
Fill d'Eufrasi Ferrer i Sánchez i Bàrbara Forés va ser funcionari del Ministeri d'Hisenda. Posteriorment com a jutge l'any 1879 va ser elegit diputat a Corts pel districte de Gandesa a les eleccions generals espanyoles de 1879 i novament l'abril del 1884 per segona i darrera vegada a les eleccions generals espanyoles de 1884.
En acabar aquesta etapa política -1886- Ferrer continuà la carrera de funcionari i va arribar a ser alt funcionari de la duana de l'Havana a l'illa de Cuba.
L'any 1899 va fer construir la masia de la Venta de Sant Joan, a 8 quilòmetres de Batea.

## Referències

* ↑ Bàrbara Forés i Figueras (Gandesa, 7/02/1828), filla del comerciant de vins Rafel Forés i de Maria Figueras, propietària agrària, dona nom a un celler de Gandesa.
* ↑ Fitxa del Congrés dels Diputats
* ↑ Vegeu: La Gaceta de Madrid núm. 170, de 18/06/1892 (Real decreto nombrando Contador de la Aduana de la Habana á D. José Ferrer) i La Gaceta de Madrid núm. 15, de 15/01/1893 (Real decreto declarando cesante del cargo de Contador de la Aduana de la Habana á D. José Ferrer y Forés); i també La Verdad (Tortosa) de 14/08/1895.

## Bibliografia

* Josep Ferrer i Forés, advocat i polític de la Terra Alta (1851-1914). Josep Mª Pérez Suñé i Pere Rams Folch. Patronat Pro Batea, 2009

## Enllaços externs

* Josep Ferrer i Forés a ilecavonia.wikia.
# Moros (mitologia grega)

Moros, segons la mitologia grega, fou una divinitat, fill de Nix.
Relacionat amb el destí dels mortals, pròpiament, s'encarregava d'assenyalar l'hora de la seua mort.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 153.

## Referències

* ↑ «A Dictionary of Greek and Roman biography and mythology, Nyx». [Consulta: 10 juliol 2022].
Viccionari
# Samir Handanović

Samir Handanovič (14 de juliol de 1984) és un ex- futbolista i entrenador de futbol eslovè. Entrena actualment el Inter U17.

## Trajectòria

Handanovič va començar la seva carrera a Domžale. Va signar per l'Udinese Calcio l'estiu del 2004. Va ser cedit a Treviso l'estiu del 2005, però el gener de 2006 va ser intercanviat amb Matteo Serení del Lazio.
El juliol de 2006, va ser cedit a Rimini, juntament amb altres jugadors en préstec, Digão de l'AC Milan i Ahmed Barusso de l'AS Roma. El club va acabar cinquè a la Sèrie B i va concedir el menor nombre de gols a la lliga(4). Va tornar a l'Udinese Calcio l'estiu del 2007, on va reemplaçar a Morgan De Sanctis, i va signar un contracte nou i millorat, que durarà fins al 30 de juny de 2012. Va firmar el contracte juntament als seus companys d'equip Asamoah Gyan i Fabio Quagliarella.
Handanovič és tot un ídol a Eslovènia. Amb els seus quasi dos metres d'alçada, s'acosta al perfil d'un porter d'handbol. Després de passar sis anys al futbol italià s'ha consolidat com un dels porters més fiables de la categoria. Les seves aturades i la seva seguretat van ser una de les claus per entendre la classificació d'Eslovènia a la fase final de la Copa del Món 2010

## Vida personal

El seu cosí gran, Jasmin Handanović ha jugat al FC Koper abans de passar a l'AC Mantova el 2007. Tots dos són porters de l'equip nacional d'Eslovènia.

## Palmarès
### FC Inter de Milà

* 1 Serie A: 2020-21
* 2 Copes italianes: 2021-22, 2022-23
* 2 Supercopes italianes: 2021, 2022

### Individual

* 3 Futbolista eslovè de l'any: 2009, 2011, 2012
* 3 Equip de l'any de la Serie A: 2010-11, 2012-13, 2018-19
* 3 Millor porter de l'any per la Federació Italiana de Futbol: 2011, 2013, 2019
* 1 Millor porter de la Serie A: 2018-19
* 1 Equip de l'any de la Lliga Europa de la UEFA: 2019-20

## Referències

* ↑ «Samir Handanović». Inter Milan, 23-12-2015 [Consulta: 23 desembre 2015]. Arxivat 9 de desembre 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-12-09. [Consulta: 6 desembre 2022].
* 1 2 3 4 «Samir Handanovic». Transfermarkt [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «Pirlo e Conte distinguidos em Itália» (en portuguès). ZeroZero, 28-01-2014 [Consulta: 28 gener 2014].
* ↑ «Gran Gala del Calcio 2019 winners». Football Italia, 02-12-2019. [Consulta: 2 desembre 2019].
* ↑ «Samir Handanovic» (en italià). grangala.assocalciatori.it. [Consulta: 25 octubre 2019].
* ↑ «Samir Handanovic» (en italià). grangala.assocalciatori.it. [Consulta: 25 octubre 2019].
* ↑ «GRAN GALÀ DEL CALCIO 2019, PREMIATI HANDANOVIC E BARELLA» (en italià). Inter.it. [Consulta: 3 desembre 2019].
* ↑ «Cristiano named Serie A 2018/19 Player of the Season». diari AS [Consulta: 8 abril 2023].
* ↑ «UEFA Europa League Squad of the Season». Union of European Football Associations, 26-08-2020 [Consulta: 26 agost 2020].

## Enllaços externs

* Fitxa del jugador - NZS.
# Potamotrygon falkneri

Potamotrygon falkneri és una espècie de peix pertanyent a la família dels potamotrigònids.

## Descripció

* Fa 47 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: les conques dels rius Paranà i Paraguai (des dels rius Cuiabá i Piquiri, entre d'altres, fins al riu de la Plata).

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són les activitats pesqueres i la degradació del seu hàbitat a causa de la construcció de preses, ports i centrals hidroelèctriques a la conca del riu Paranà.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Garman S. W., 1877. On the pelvis and external sexual organs of selachians, with especial references to the new genera Potamotrygon and Disceus (with descriptions). Proc. Boston Soc. Nat. Hist. v. 19. 197-214.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Castex, M. N. & Maciel, I., 1963. Características del Potamotrygon falkneri sp. n. A: El género Potamotrygon en el Paraná medio. Anales del Museo Provincial de Ciencias Naturales "Florentino Ameghino," Zoología v. 2 (núm. 1): 56-61.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Potamotrygon falkneri» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Góes de Araújo, M.L. (2009). "Potamotrygon falkneri." 2009 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2009. [Consulta: 26 abril 2023]

## Enllaços externs

* AQUATAB
# José Joaquim dos Santos

José Joaquim dos Santos (1747-1801), fou un compositor portuguès.
Fou deixeble de Davide Perez, i mestre de capella de la Patriarcal i professor del Conservatori de Lisboa.
Deixà nombroses composicions religioses, entre elles Misses, antífones, 5 misereres, un Te Deum i tres Stabat Mater per a 3 veus, 2 sopranos, baix amb dos violins i 1 violoncel,

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pàg. 426 (ISBN 84 239-4554-5)
# Semaprochilodus kneri

Semaprochilodus kneri és una espècie de peix de la família dels proquilodòntids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 28 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ Fowler H. W., 1941. A collection of fresh-water fishes obtained in eastern Brazil by Dr. Rodolpho von Ihering. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 93. 123-199.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Pellegrin, J., 1909. Sur le Prochilodus insignis Schomburgk. Bull. Mus. Natl. Hist. Nat. (Sér. 1) v. 15: 153-156.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Castro, R.M.C. i R.P. Vari, 2003: Prochilodontidae (Fannel mouth characiforms). p. 65-70. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Oliveira, C.M. Nirchio, A. Granado i S. Levy, 2003. Karyotypic characterization of Prochilooduc mariae, Semaprochilodus kneri and Semaprochilodus laticeps (Teleostei: Prochilodontidae) from Caicara del Orinoco, Venezuela. Neotropical Ichthyology. 1(1): 47-52.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Castro, R.M.C., 1990. Revisao taxonómica da familia Prochilodontidae (Ostariophysi: Characiformes). Tesi doctoral. Universidade de São Paulo, São Paulo, Brasil. 347 p.
* Castro, R. M. C. i R. P. Vari, 2004: Detritivores of the South American fish family Prochilodontidae (Teleostei: Ostariophysi; Characifomes). A phylogenetic and revisionary study. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 622: i-v + 1-186 + 187-189.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Roberts, T. R., 1973: Osteology and relationships of the Prochilodontidae, a South American family of characoid fishes. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 145 (núm. 4): 213-235.
* Vari, R. P., 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology. Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Josep Galan i Castany

Josep Galan i Castany (Fraga, Baix Cinca, 1948 - 2005) fou un filòleg llicenciat en Filosofia i Lletres, en l'especialitat d'Història, i professor d'ensenyament primari. Exercia com a professor a Santa Margarida de Montbui, on també havia estat com a director i regidor de l'ajuntament. A partir del 1978 milità a CCOO.
Impulsor de l'associacionisme cultural en defensa del català a la Franja de Ponent, participà en la fundació de l'Institut d'Estudis de Fraga i del 1981 al 2004 fou president de l'Institut d'Estudis del Baix Cinca i el 2004 participà en la Iniciativa Cultural de la Franja que presideix Artur Quintana, amb la revista Temps de Franja i altres com Batecs i Cinga. També col·laborà al recull Bllat Colrat (1997), tres volums que compilen la literatura popular del Baix Cinca, la Llitera i la Ribagorça. El 2003 va rebre elPremi d'Actuació Cívica de la Fundació Lluís Carulla.
Al seu epitafi hi ha escrit:

## Obres

* Estudis lèxics de la parla de Fraga en tres volums, I-II (1985) i III (1987)
* Refranyer fragatí (1987)
* Mort a l'Almodí (1991)
* Les cançons de la nostra gent (1993) [recopilació]-[Zaragoza] Departamento de Cultura y Educación, Edita; Diputación General de Aragón, Departamento de Cultura, ISBN 84-7753-397-0.
* Les motades de Fraga (1994)
* L'estudi descriptiu de la llengua de Fraga (1995), amb Hèctor Moret
* El lèxic esmorteït de la parla de Fraga (1997)
* Modismes i frases fetes de la parla de Fraga (2003)

## Obres dedicades a Josep Galan i Castany

* Batec a Batec. Miscel·lània de treballs oferts de honor a Jopes Galan i Castany (2006)

## Referències

* ↑ Crespo, Martí «Temps de Franja, cent números». Presència [Barcelona], núm. 2021, 19-11-2010, p. 73. GI-143-1965.

## Enllaços externs

* Necrològica Arxivat 2017-04-19 a Wayback Machine.
# Haplotaxodon

Haplotaxodon és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: el llac Tanganyika.

## Taxonomia

* Haplotaxodon microlepis (Boulenger, 1906)
* Haplotaxodon trifasciatus (Takahashi & Nakaya, 1999)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1906. Fourth contribution to the ichthyology of Lake Tanganyika.--Report on the collection of fishes made by Dr. W. A. Cunnington during the Third Tanganyika Expedition, 1904-1905. Transactions of the Zoological Society of London v. 17 (pt 6, núm. 1): 537-619, Pls. 30-41.
* ↑ Takahashi, T. & Nakaya, K., 1999. New species of Haplotaxodon (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika, Africa. Copeia 1999 (núm. 1): 101-106.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Takahashi, T., 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50 (4): 367-382.
# José Lanzón Piera

José Lanzón Piera (València, 26 de març de 1930 - 11 de novembre de 2012) va ser un historietista, il·lustrador, publicista i animador valencià que va ocupar diversos càrrecs directius dins del seu gremi.

## Biografia

José Lanzón va començar la seua carrera professional treballant per a revistes de les editorials Valenciana i Maga.
En 1960 va visitar França i va començar a produir historietes per a editorials d'altres països europeus:
* De França: S.A.G.I., Vaillant, Licette i Frimousse;
* Del Regne Unit: Fleetway Publications, a través de Bardon Art;
* D'Itàlia: Univers de Milà, Edifumetto.
En 1975 va ser nomenat president del Club DHIN València.
En 1982 va dibuixar una adaptació del "Romance del Mío Cid" per a "Pipa!", suplement infantil del Diari de València.
En 2002, José Lanzón va ser nomenat president de l'Associació d'Autors de Còmic d'Espanya.
En 2011 rep el premi Notario de l'Humor de la Universitat d'Alacant.

## Obra

| Anys | Títol | Tipus | Editorial |
| 1956 | Cosas del Internado | Sèrie | Mariló |
| 1960 | Aventuras de Tom Sawyer | Monografia | Valenciana: Selecció d'Aventures Il·lustrades, núm. 6 |
| 1966 | La Tierra y el Espacio | Sèrie | Pantera Negra |
| 196- | El Corral | Sèrie | Pumby |
| 1967 | Robot 76 | Serial | Toray |
| 1979 | Historias Fantásticas de Ciencia Ficción | Monografia col·lectiva | Esco: Històries Fantàstiques |
| 1989 | Romance del Mío Cid | Sèrie | Pipa! |
| 1999 | Història de Xàtiva | Monografia | Ajuntament de Xàtiva |

## Referències

* ↑ Berni, El tío (12/11/2012).
* 1 2 Varona "Ché", J. M. (08/2006).
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 Cuadrado (2000), p. 711.
* ↑ Varona “Ché”, J. M. (09/2006).
* ↑ VEU Revista Cultural de la Universidad de Alicante Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. FECO España Notarios del Humor por J.M. Varona "Che"

## Bibliografia

* Jesús Cuadrado. Atlas español de la cultura popular: De la historieta y su uso, 1873-2000. Madrid: Ediciones Sinsentido/Fundación Germán Sánchez Ruipérez. 2 v, 2000. ISBN 84-89384-23-1. ISBN 84-89384-23-1.
# Paul Couturier

Paul Couturier (Lió, França, 29 de juliol de 1881 - Lió, 24 de març de 1953) fou un sacerdot catòlic francès, considerat com el pioner de l'ecumenisme.
Paul Couturier va ser testimoni i precursor de l'ecumenisme espiritual i el 1935 creà l'anomenada 'Setmana de Pregària per la Unitat dels Cristians', celebrada actualment durant el mes de gener per totes les esglésies cristianes.
Sacerdot de la diòcesi de Lió, Paul Couturier va ser ordenat sacerdot el 1906. Exercí com a professor de ciències en un col·legi catòlic. Després de la guerra de 1914-1918, on fou mobilitzat com a infermer, seguint la influència espiritual del pare Valensin, va participar en un apostolat prop dels immigrants russos, apropant-se al món ortodox. Després d'una retirada al priorat d'Amay-sur-Meuse, a Bèlgica, s'endinsà en la reflexió i l'acció ecumènica. El seu testimoni profètic tindrà lloc en un context difícil. L'oposició romana al diàleg es va expressar sense ambigüitats a l'encíclica Mortalium Animos de Pius XI en 1928. Al costat d'altres companys va preparar i anticipar el Concili Vaticà II. El 1941, va acompanyar el jove Roger Schutz a la Comunitat de Taizé i va fundar el 'Groupe des Dombes'.

## Referències

* 1 2 «Paul Couturier». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana [Consulta: 17 agost 2024].
* ↑ Villain, Maurice «Abbé Paul Couturier: In memoriam». The Ecumenical Review, Vol. 5, Núm. 4, 7-1953, pàgs. 349-448. DOI: 10.1111/j.1758-6623.1953.tb01644.x [Consulta: 17 agost 2024].
* 1 2 Lagos, María Elena «El Padre Paul Couturier, apóstol de la unidad cristiana-maestro de la oración». Cuadernos Monásticos, Núm. 88, 1989, pàg. 65. ISSN: 0327-2141.
* 1 2 Torra, Pedro A. «Paul Couturier. Precursor y ejemplo». El Ciervo: revista mensual de pensamiento y cultura, núm. 63, 1958, pàgs. 5. ISSN: 0045-6896.
* ↑ Frikart, Claude. «Abbé Paul Couturier (1881-1953). Prophète de l’unité des chrétiens». Église catholique en France. [Consulta: 17 agost 2024].
# Raja cortezensis

Raja cortezensis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 35,8 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical (28°N-25°N) i demersal que viu fins als 80 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic oriental: és un endemisme del Golf de Califòrnia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ McEachran, J. D. & T. Miyake. 1988. A new species of skate from the Gulf of California (Chondrichthyes, Rajoidei). Copeia 1988 (núm. 4): 877-886.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ McEachran, J.D., 1995. Rajidae. Rayas. p. 773-777. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB