OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Loricaria clavipinna

Loricaria clavipinna és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fowler, H. W. 1940. A collection of fishes obtained by Mr. William C. Morrow in the Ucayali River Basin, Peru. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 91 (for 1939): 219-289.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Isbrücker, I. J. H. 1981: Revision of Loricaria Linnaeus, 1758 (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Beaufortia v. 31 (núm. 3): 51-96.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joseph Ryelandt

Joseph Ryelandt (Bruges, Bèlgica, 7 d'abril de 1870 - 29 de juny de 1965) fou un compositor belga.
Estudià en el Conservatori de Brussel·les, i entre les seves nombroses obres, cal mencionar: una Sonata per a violoncel: una altra per a violí: un quintet per a piano i instruments d'arc; diverses peces per a piano; la cantata Santa Cecília; una altra titulada Purgatorium per a soprano, cor i orquestra; un Idil·li místic per a soprano i orquestra; 2 simfonies; 3 quartets per a instruments d'arc, i d'altres moltes composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 1011 (ISBN 84 239-4552-9)
# Creagrutus hysginus

Creagrutus hysginus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.
Adult, pot atènyer fins a assolir 5,6 cm de llargària total. Viu en zones de clima tropical a Sud-amèrica: rius que desemboquen al Golf de Paria (nord-est de Veneçuela).

## Referències

* ↑ Harold, A. S., Vari, R. P. Machado-Allison, A. & Provenzano, F. 1994. Creagrutus hysginus (Teleostei: Characiformes), a new species of characid from northeastern Venezuela, Sucre State. Copeia 1994 (núm. 4): 975-979.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
# Esselenichthys

Esselenichthys és un gènere de peixos de la família dels estiquèids i de l'ordre dels perciformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des de Pacific Grove i les illes Farallon (Califòrnia, els Estats Units) fins a la badia de Sant Quintí (Baixa Califòrnia, Mèxic).

## Taxonomia

* Esselenichthys carli (Follett & Anderson, 1990)
* Esselenichthys laurae (Follett & Anderson, 1990)

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Anderson, M. E., 2003. Esselenichthys: a new replacement name for Esselenia Follett and Anderson, 1990, junior homonym of Esselenia Hebard, 1920 (Orthoptera). Copeia 2003 (núm. 2): 414.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Follett, W. I. & M. E. Anderson, 1990. Esselenia, a new genus of pricklebacks (Teleostei: Stichaeidae), with two new species from California and Baja California Norte. Copeia 1990 (núm. 1): 147-163.

## Bibliografia

* Mecklenburg, C. W. i B. A. Sheiko, 2004. Family Stichaeidae (Gill, 1864) - pricklebacks. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (35):36.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
# Estació de Cabrera de Mar - Vilassar de Mar

Mapa sinòptic Línia RG1 :
Mapa sinòptic línia R1 :
Cabrera de Mar - Vilassar de Mar és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada al nucli de població del Pla de l'Avellà, al municipi de Vilassar de Mar, a la comarca del Maresme, molt a prop del límit amb Cabrera de Mar. L'estació es troba a la línia Barcelona-Mataró-Maçanet per on circulen trens de les línies de rodalia R1 i RG1 de Rodalies de Catalunya operades per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Mataró va entrar en servei el 22 d'abril del 2003, tot i que la línia es va inaugurar el 28 d'octubre de 1848 quan es va obrir el ferrocarril de Barcelona a Mataró, la primera línia de ferrocarril de la península Ibèrica. A Barcelona es va construir la terminal entre la Barceloneta i la Ciutadella, a la vora del Torín a l'inici de la desapareguda avinguda del Cementiri, que posteriorment seria substituïda per l'Estació de les Rodalies. La iniciativa de la construcció del ferrocarril havia estat de Miquel Biada i Bunyol per dur a terme les múltiples relacions comercials que s'establien entre Mataró i Barcelona.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 701.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Molins de Rei L'Hospitalet de Llobregat | Vilassar de Mar | Mataró | Mataró Arenys de Mar Calella Blanes Maçanet-Massanes |
| Rodalia de Girona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | Vilassar de Mar | Mataró | Figueres Portbou |

## Referències

* ↑ «Estiuejants i veïns de Cabrera de Mar comparteixen el nou baixador a l'estiu». Vilaweb. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Conegueu la línia R1». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Bibliografia

* Sáez Martínez, Jesús. Estación RENFE Cabrera de Mar : Crónica de una reivindicación social. Cabrera de Mar: Associació de Veïns Mar Pla de l'Avellà, 2002.

## Notes

* ↑ On actualment hi ha el carrer del Doctor Aiguader, la platja de vies de l'Estació de França, el Passeig de Circumval·lació, i prosseguint per l'Avinguda d'Icària.

## Vegeu també

* Estació de Vilassar de Mar
* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estació de Calella

Mapa sinòptic Línia RG1 :
Mapa sinòptic línia R1 :
Línia Estrella Costa Brava :
Calella és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Calella a la comarca del Maresme. L'estació es troba a la línia Barcelona-Mataró-Maçanet per on circulen trens de les línies de rodalia R1 i RG1 de Rodalies de Catalunya operades per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Mataró va entrar en servei el 1859 amb el perllongament de la línia de Mataro des d'Arenys de Mar a Tordera. Era la segona ampliació del ferrocarril de Barcelona a Mataró, la primera línia de ferrocarril de la península Ibèrica, construïda el 1848. La iniciativa de la construcció del ferrocarril havia estat de Miquel Biada i Bunyol per dur a terme les múltiples relacions comercials que s'establien entre Mataró i Barcelona.
Des d'Arenys de Mar a Maçanet-Massanes la línia és en via única. Tant l'Autoritat del Transport Metropolità al Pla Director d'Infraestructures 2009-2018, com per part del Ministeri de Foment d'Espanya al Pla Rodalies de Barcelona 2008-2015, es preveu la duplicació de vies entre Arenys de Mar i Blanes.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 1.161.000 passatgers.
És l'inici de trajecte d'un servei de la línia que va pel matí cap a Molins de Rei i és capçalera d'uns quants trens amb origen o destinació l'Hospitalet de Llobregat.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Molins de Rei L'Hospitalet de Llobregat | Sant Pol de Mar | Pineda de Mar | terminal Blanes Maçanet-Massanes |
| Rodalia de Girona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | Sant Pol de Mar | Pineda de Mar | Figueres Portbou |

## Galeria d'imatges

* 2 andanes i 3 vies
* R1 direcció Maçanet-Massanes per via 2
* Entrant per via 1 R1 direcció l'Hospitalet

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R1». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «L'ATM enllesteix l'avanç del Pla Director d'Infraestructures 2009 – 2018 de la regió metropolitana de Barcelona» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2010. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «El Plan de Cercanías incluye el desdoblamiento de la línea de Vic y de la del Maresme». La Vanguardia. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Estació de Nulles-Bràfim

Mapa sinòptic línia R13 :
Nulles-Bràfim és una estació de ferrocarril propietat d'Adif situada a la població de Nulles, a la comarca de l'Alt Camp. L'estació es troba a la línia Barcelona-Vilanova-Valls i hi tenen parada trens de la línia R13 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Vilanova i Valls es va posar en funcionament l'any 1883 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia dels Ferrocarrils de Valls a Vilanova i Barcelona (VVB) entre Calafell i Valls, un any més tard que l'obertura de la línia entre Vilanova i la Geltrú i Calafell.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 1.000 passatgers.
Serveis regionals de Rodalies de Catalunya :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| La Plana - Picamoixons Lleida Pirineus | Valls | | Vilabella | Sant Vicenç de Calders Barcelona-Estació de França |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R2». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2010. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Estació de Sagrera Mercaderies

Sagrera Mercaderies o Barcelona-Clot (Sagrera) és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Barcelona al carrer de la Baixada de la Sagrera, al barri de la Sagrera del districte de Sant Andreu. L'estació es troba a la línia Barcelona-Granollers-Girona-Portbou, entre les estacions del Clot-Aragó i Sant Andreu Comtal, per on circulen trens de la línia R2 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora.
La línia de Granollers va entrar en servei l'any 1854, aquesta estació no es va construir fins a l'any 1918, acabant les obres el 1922, convertint-se en un dels espais ferroviaris de major extensió de Barcelona (200.000 m² i 17,5 km de vies), i provocant el desmantellament de l'antiga estació Horta.
La construcció de l'estació de mercaderies en aquest indret es deu al fort creixement industrial que havia experimentat el municipi de Sant Martí de Provençals que limitava amb la Sagrera de Sant Andreu de Palomar. Durant molt de temps aquesta funció l'havia fet l'Estació de França i l'estació del Clot, però al saturar-se MZA va decidir construir aquesta en el marc del Pla de diversificació del trànsit ferroviari, que incloïa altres actuacions en altres estacions de Barcelona i els municipis propers. Tot hi haver dissenyat el pla el 1899 i haver acabat la majoria d'actuacions a la dècada del 1910, els conflictes amb l'Ajuntament de Barcelona sobre la remodelació de l'estació del Clot, van fer endarrerir les obres a la Sagrera i al Clot.
En aquest mateix indret va sorgir un espai marginal, una de les àrees de barraques de Barcelona anomenat la Perona, que rep el nom per l'arribada d'Eva Perón a Espanya.
Actualment està projectat que en aquests terrenys s'hi construeixi l'estació de Barcelona Sagrera d'alta velocitat, rodalies, metro de Barcelona i d'autobusos.

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R2». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2010. [Consulta: 4 agost 2010].
* 1 2 3 Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ Díez i Quijano, Desideri. Els transports a Horta. El Tinter, 1987, p. 203 (Història d'Horta).
* ↑ Associació d'Enginyers Industrials de Catalunya Col·legi Oficial d'Enginyers Industrials de Catalunya. Arqueologia de la Comunicació. Marcombo, 2001, p. 620. ISBN 8426712487.

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Estació d'Horta (FBG)
* Estació de Santa Coloma (FBG)
* Estació de Poblenou (MZA)
# Estació de Santa Susanna

Mapa sinòptic Línia RG1 :
Mapa sinòptic línia R1 :
Santa Susanna és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Santa Susanna a la comarca del Maresme. L'estació es troba a la línia Barcelona-Mataró-Maçanet per on circulen trens de les línies de rodalia R1 i RG1 de Rodalies de Catalunya operades per Renfe Operadora.
Aquest baixador es va inaugurar el 19 de febrer del 2000 a la vora de la torre de defensa de Can Torrent de Mar, tot i que aquest tram de la línia de Mataró va entrar en servei el 1859 quan es va obrir la segona ampliació del ferrocarril de Barcelona a Mataró, la primera línia de ferrocarril de la península Ibèrica, des d'Arenys de Mar a Tordera. La iniciativa de la construcció del ferrocarril havia estat de Miquel Biada i Bunyol per dur a terme les múltiples relacions comercials que s'establien entre Mataró i Barcelona.
Des d'Arenys de Mar a Maçanet-Massanes la línia és en via única. Tant l'Autoritat del Transport Metropolità al Pla Director d'Infraestructures 2009-2018, com per part del Ministeri de Foment d'Espanya al Pla Rodalies de Barcelona 2008-2015, es preveu la duplicació de vies entre Arenys de Mar i Blanes.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 387.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | Pineda de Mar | Malgrat de Mar | Blanes Maçanet-Massanes |
| Rodalia de Girona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | Pineda de Mar | Malgrat de Mar | Figueres Portbou |

## Galeria d'imatges

* La torre de Can Torrent de Mar reconvertida com a edifici de l'estació
* L'estació es caracteritza per una àmplia andana que serveix a una única via
* Marquesina i indicadors a l'estació

## Referències

* ↑ «Multitudinària inauguració del baixador de trens de Santa Susanna» (PDF). Vilaweb, 19-02-2000. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ «Conegueu la línia R1». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «L'ATM enllesteix l'avanç del Pla Director d'Infraestructures 2009 – 2018 de la regió metropolitana de Barcelona» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2010. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «El Plan de Cercanías incluye el desdoblamiento de la línea de Vic y de la del Maresme». La Vanguardia. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Escut de Sant Llorenç Savall

L'escut oficial de Sant Llorenç Savall té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, una graella de sable amb el mànec a dalt, i 2 palmes de sinople ixent una a cada costat de la base del mànec, acompanyada de 2 roses de gules, una a cada costat del mànec. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat l'11 de juliol de 1990 i publicat al DOGC el 25 del mateix mes amb el número 1322.
La graella i les palmes són els atributs de sant Llorenç màrtir, patró de la vila. Les roses són un senyal tradicional, probablement una al·lusió a la vall que figura al nom de la població.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Occidental

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic municipal de Sant Llorenç Savall (Vallès Occidental).» (pdf). DOGC núm. 1322. Generalitat de Catalunya, 25-07-1990. [Consulta: 31 juliol 2010].
# Luis Landero Duran

Luis Landero Duran (Alburquerque (Badajoz), Espanya; 1948) és un periodista i novel·lista espanyol que va ser guardonat amb el premi de la Crítica i el Nacional de Literatura per la seva òpera prima Juegos de la edad tardía (1989). Posteriorment ha continuat publicant novel·les i també articles periodístics, principalment al diari espanyol El País, que es troben reunits en diverses compilacions, com la titulada ¿Cómo le corto el pelo, caballero? (2004). Es considera una de les figures importants de les lletres espanyoles i per aquest motiu se li va donar el seu nom al Certamen Literari de Narracions Curtes Luis Landero, que es convoca a nivell internacional per a tots els alumnes d'educació secundària dels països de parla espanyola.

## Biografia

Landero prové d'una família d'agricultors extremenys emigrats a Madrid l'any 1960, va haver de treballar molt jove per pagar-se els estudis, desenvolupant tota mena de feines. Va estudiar filologia hispànica a la Universitat Complutense de Madrid i va exercir de professor a la mateixa com a professor ajudant de Filologia Francesa. També va ser mestre de Llengua i Literatura espanyoles en un institut de batxillerat de Madrid. Actualment està jubilat, després d'impartir classes a l'Escola d'Art Dramàtic d'aquesta mateixa ciutat.

## Obres
### Novel·les

* Juegos de la edad tardía (1989, Tusquets), Premi de la Crítica 1989 i Premi Nacional de Literatura 1989
* Caballeros de fortuna (1994, Tusquets)
* El mágico aprendiz (1998, Tusquets)
* El guitarrista (2002, Tusquets)
* Hoy, Júpiter (2007, Tusquets)
* Retrato de un hombre inmaduro (2009, Tusquets)
* Absolución (2012, Tusquets)
* La vida negociable (2017, Tusquets)
* Lluvia fina (2019, Tusquets)
* Una historia ridícula (2022, Tusquets)
* La última función (2024, Tusquets)

### Altres

* Entre líneas: el cuento o la vida (2000, Tusquets). Assaig
* Ésta es mi tierra (2000, Editora Regional d'Extremadura).
* ¿Cómo le corto el pelo, caballero? (2004, Tusquets). Articles
* El balcón en invierno (2014, Tusquets). Autobiografia.
* El huerto de Emerson (2021, Tusquets). Autobiografía

## Referències

* ↑ «Luis Landero Duran». Planeta de Libros. [Consulta: 6 gener 2016].
* 1 2 «Luis Landero. Biografía». Instituto Cervantes. [Consulta: 6 gener 2016].
* ↑ Conte, Rafael. «Como un cuento de hadas (Crítica de 'El guitarrista'». El País. [Consulta: 6 gener 2016].

## Enllaços externs

* Pàgina dedicada a Luis Landero Arxivat 2015-09-23 a Wayback Machine.
* Antonio Ubach Medina, «Realitat i ficció en Jocs de l'edat tardana, de Luis Landero», Antagonía: quaderns de la Fundació Luis Goytisolo, núm. 6, 2001, págs. 43-50. ISSN 1136-551X,
* Entrevista a Luis Landero a Periodista Digital
# Loricaria piracicabae

Loricaria piracicabae és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Piracicaba.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Ihering, R. von. 1907. Diversas especies novas de peixes nemathognathas do Brazil. Notas preliminares. Rev. Mus. Paulista (N. S.) v. 1 (fasc. 1): 13-39.
* Isbrücker, I. J. H. 1981: Revision of Loricaria Linnaeus, 1758 (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Beaufortia v. 31 (núm. 3): 51-96.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.