OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Polyipnus elongatus

Polyipnus elongatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu fins als 440 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: és un endemisme d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Borodulina, O. D., 1979. Composition of the species complex Polyipnus spinosus Günther (Sternoptychidae, Osteichtyes) with descriptions of three new species. Voprosy Ikhtiologii v. 19 (núm. 2): 198-208.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Harold, A. S., 1994. A taxonomic revision of the sternoptychid genus Polyipnus (Teleostei: Stomiiformes) with an analysis of phylogenetic relationships. Bull. Mar. Sci. 54(2):428-534.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-09 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Josep Rovira Bosch

Josep Rovira Bosch (Castellar del Vallès, 1886 - Font de Cera, 29 d'agost de 1936) fou un director tèxtil català que va ser afusellat i assassinat durant la guerra civil espanyola.
Era natural de Castellar del Vallès (Vallès Occidental), tenia 50 anys, casat en segones núpcies amb la Carme Vidal Forner i amb tres fills (Àngel, Paquita i Llorenç). Vivia a Premià de Mar, domiciliat al carrer de l'Aurora núm. 13. Era director de la fàbrica tèxtil Serra Ollé (Vapor Vell) de Premià de Mar. Persona de dretes, militant catòlic convençut i president de la Mútua de les Escoles Catòliques (La Salle) de Premià de Mar.
Un cop començada la guerra civil, el 29 d'agost de 1936 a 2/4 de 7 del vespre, mentre era a casa prenent la fresca amb uns veïns, diversos individus dels milicians de la FAI armats amb pistoles, s'hi presentaren i l'obligaren de mala manera a pujar al cotxe, que duia la ràdio amb el volum molt alt, sota el pretext que havia d'anar a declarar. Va ser conduït aquella mateixa nit i assassinat al coll de Font de Cera (Alella), sense cap mena d'interrogatori ni judici. Potser hi havia la implicació d'algun veí de Premià de Mar en la trama del seu arrest i mort. Un membre del Comitè, després d'abandonar el cos, va trucar al seu fill gran, Àngel Rovira Barraca, de 26 anys, i el va dur al lloc de l'assassinat. Al cap d'una hora van trobar el cadàver. La seva mort va ser inscrita al registre civil d'Alella l'endemà, 30 d'agost de 1936.

## Referències

* ↑ Amat i Teixidó, Jordi. Premià de Mar, 1931-1945.... Premià de Mar: El Clavell, 2001, p. 397 [Consulta: 17 juliol 2019].
* ↑ Martín Pay, Xavier. Sant Cristòfol de Premià de Mar, una parròquia amb història. Premià de Mar: Uno, 2018, p. 416 [Consulta: 17 juliol 2019].
* ↑ Patrimoni, Premià de Mar. «Els premianencs morts en la Guerra Civil.». [Consulta: 17 juliol 2019].
# Parotocinclus spilosoma

Parotocinclus spilosoma és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Paraíba (Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Garavello, J. C. 1977: Systematics and geographical distribution of the genus Parotocinclus Eigenmann & Eigenmann, 1889 (Ostariophysi, Loricariidae). Arquivos de Zoologia (São Paulo) v. 28 (núm. 4): 1-37.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schistura prashari

Schistura prashari és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Vladimirita

La vladimirita és un mineral de la classe dels fosfats. Rep el nom pel jaciment de Vladimirskoe, a Rússia, una de les seves dues localitats tipus.

## Característiques

La vladimirita és un arsenat de fórmula química Ca₄(AsO₄)₂(AsO₃OH)·4H₂O. Cristal·litza en el sistema monoclínic. La seva duresa a l'escala de Mohs és 3,5.
Segons la classificació de Nickel-Strunz, la vladimirita pertany a «02.CJ: Fosfats sense anions addicionals, amb H₂O, només amb cations de mida gran» juntament amb els següents minerals: estercorita, mundrabil·laïta, swaknoïta, nabafita, nastrofita, haidingerita, ferrarisita, machatschkiïta, faunouxita, rauenthalita, brockita, grayita, rabdofana-(Ce), rabdofana-(La), rabdofana-(Nd), tristramita, smirnovskita, ardealita, brushita, churchita-(Y), farmacolita, churchita-(Nd), mcnearita, dorfmanita, sincosita, bariosincosita, catalanoïta, guerinita i ningyoïta.

## Formació i jaciments

Va ser descrita a partir d'exemplars recollits a dos indrets russos: el dipòsit de cobalt que dona nom a l'espècie, el de Vladimirovskoye, al krai de l'Altai, i el dipòsit de níquel i cobalt de Khovu-Aksy, a Tuvà. També ha estat descrita als Estats Units, Xile, el Marroc, Grècia i Alemanya.

## Referències

* ↑ «Vladimirite» (en anglès). Mindat. [Consulta: 24 febrer 2022].
# Moisés Arrimadas Esteban

Moisés Arrimadas Esteban (Salmoral, 1936 - 30 de setembre de 2020) va ser un advocat i polític espanyol, governador civil a les províncies de Cuenca i Albacete durant la dictadura franquista i la Transició.

## Biografia

Es va llicenciar en dret en la Universitat de Salamanca i va ser funcionari del Cos Tècnic de l'Administració civil de l'Estat, així com delegat provincial del Ministeri de l'Habitatge a Cadis des de 1966 i governador civil i cap provincial del Moviment a Conca (1974-1976). Després va ser cap provincial del Movimiento a Albacete (1976-) i governador civil de la província (1976-1978).
Era cosí de Rufino Arrimadas, pare de la política Inés Arrimadas García.

## Referències

* ↑ «Ministerio de la Vivienda: Decreto 1459/1966, de 1 de julio, por el que se cesa el Delegado provinciales de este ministerio en Cuenca». Boletín Oficial del Estado núm. 156, de 1 de julio de 1976, pàg. 8274.
* ↑ Presidencia del Gobierno: «Decreto 912/1974, de 29 de marzo, por el que se nombra Gobernador civil y Jefe provincial de Cuenca a don Moisés Arrimadas Esteban». Boletín Oficial del Estado núm. 79, de 2 de abril de 1974, pàg. 6700. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Presidencia del Gobierno: «Real Decreto 1889/1976, de 10 de agosto, por el que se dispone el cese de los Gobernadores civiles y Jefes provinciales de las provincias que se mencionan». Boletín Oficial del Estado núm. 192, de 11 de agosto de 1976, pàg. 15629. ISSN: 0212-033X.
* ↑ «Nombramientos. Presidencia del Gobierno». ABC [Madrid], 11-08-1976.
* ↑ March, Fundación Juan. «Índice: Personajes. Detalle del término: Arrimadas Esteban, Moisés» (en castellà). [Consulta: 19 desembre 2017].
* ↑ Pérez Colomé, Jordi. «La medio tímida». Arxivat de l'original el 2016-11-11. [Consulta: 5 gener 2019].
* ↑ Presidencia del Gobierno: «Real Decreto 1890/1976, de 10 de agosto, por el que se nombran Gobernadores civiles y Jefes provinciales de las provincias que se mencionan en el mismo». Boletín Oficial del Estado núm. 192, de 11 de agosto de 1976, pàg. 15629. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Presidencia del Gobierno: «Real Decreto por el que se dispone cese como Gobernador civil de la provincia de Albacete don Moisés Arrimadas Esteban». Boletín Oficial del Estado núm. 105, de 3 de mayo de 1978, pàg. 10304. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Del Campo, Eduardo «'La niña ya es imparable'». El Mundo, 04-10-2015 [Consulta: 30 novembre 2017].
# Polyipnus indicus

Polyipnus indicus és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 6 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 50 i 500 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: Tanzània.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schultz, L. P., 1961. Revision of the marine silver hatchetfishes (family Sternoptychidae). Proceedings of the United States National Museum v. 112 (núm. 3449): 587-649.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Harold, A. S., 1994. A taxonomic revision of the sternoptychid genus Polyipnus (Teleostei: Stomiiformes) with an analysis of phylogenetic relationships. Bull. Mar. Sci. 54(2):428-534.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Josep Sanfeliu i Vernis

Josep Sanfeliu i Vernis, conegut també pel nom religiós Pacífic de Vilanova (Vilanova de Bellpuig, Pla d'Urgell, 1913 - Barcelona, 4 de febrer de 1958), fou arxiver, historiador i frare català de l'orde dels caputxins.
Estudià humanitats al Seminari Seràfic d'Igualada, i posteriorment s'inicià en el noviciat a Olot i en Teologia a Sarrià. Fou ordenat sacerdot el 1936. En plena Guerra Civil espanyola, el maig de 1937 aconsegueix traspassar la frontera amb França per a traslladar-se al Col·legi Internacional dels Caputxins de Roma. A la capital italiana es va llicenciar en Teologia a la Pontificia Universitat Gregoriana (1939), i aquell mateix any retorna a Catalunya. Entre 1948 i 1954 fou elegit ministre provincial dels Caputxins a Catalunya.
Fou també el fundador de la Biblioteca Hispano-Caputxina i va reorganitzar l’Arxiu Provincial Antic de l’orde a Catalunya.

## Obres

De la seva obra destaquen les que va escriure per a investigar l’activitat missional dels caputxins catalans a Amèrica:
* Pacífico de Vilanova. Capuchinos catalanes en Centro América y México (en castellà). Barcelona: Imprenta Myria, 1947. OCLC 807529076.
* Pacífico de Vilanova. Capuchinos catalanes en el sur de Colombia (en castellà). Barcelona: Imprenta Myria, 1947.

## Referències

* ↑ Sanclimens, Mateu «P. Conrad J. Martí». Catalunya Franciscana, Vol. LVII, núm. 266, gener-abril 2021, pàg. 33.
* 1 2 3 «Pacífic de Vilanova». A: Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya. Vol. III : P-Z. Barcelona: Editorial Claret, febrer de 2001, p. 2. ISBN 848297498X.
* ↑ Diccionari d'història eclesiàstica de Catalunya, volum III, p. 3
* ↑ «Pacífic de Vilanova». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 20 desembre 2022].
# Gutxo dormidor

El gutxo dormidor o gutxo boreal (Somniosus rostratus) és una espècie de tauró esqualiforme de la família Dalatiidae.

## Descripció

* Cos fusiforme i cepat amb el musell ample i arrodonit.
* Sense membrana nictitant ni aleta anal.
* Les dues aletes dorsals no tenen espines.
* Presenta cinc parells de fenedures branquials.
* El seu color és gris o negrós.
* La longitud total màxima és de 140 cm.
* El mascle és sexualment madur als 71 cm i la femella entre els 82 i 134 cm.

## Hàbitat

Viu prop del fons del talús continental a una profunditat entre 180 i 1000 m de fondària.

## Alimentació

Menja, probablement, invertebrats i peixos bentònics.

## Reproducció

És ovovivípar aplacentari. La mida, al naixement, és de 21 a 28 cm de longitud total.

## Aprofitament

Espècie sense interès comercial.

## Referències

* Barrull, Joan i Mate, Isabel: Els taurons dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col. Conèixer la natura, núm. 14. Barcelona, març del 1996. ISBN 84-7306-920-X. Plana 87.
# Schistura spilota

Schistura spilota és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia.

## Referències

* ↑ McClelland J. 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fowler, H. W. 1934. Zoological results of the third De Schauensee Siamese Expedition, Part I.--Fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 86: 67-163, Pl. 12.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Moler

El moler era un menestral que tenia l'ofici de fer moles. A Barcelona, els molers feien les moles amb pedra treta de la muntanya de Montjuïc. Segons un cens, en el segle xv hi havia una vintena de molers al carrer de les Moles, a Barcelona.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 174.
* ↑ Placa al carrer de les Moles
# Polyipnus latirastrus

Polyipnus latirastrus és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 8,8 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 32.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 696 i 888 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del mar del Corall al nord-est d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Last, P. R. & Harold, A. S., 1994. Polyipnus latirastrus n. sp., a new and unusual hatchetfish (Stomiiformes: Sternoptychidae) from the western Pacific. Copeia 1994 (núm. 1): 210-215.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* Catalogue of Life Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. (anglès)
* AQUATAB
# Josep Serra i Massana

Josep Serra i Massana (Igualada, 1896 - Barcelona, 27 de novembre de 1980) va ésser un dibuixant format a l'Acadèmia Baixas de Barcelona. El seu estil denota una influència clara de Junceda, en detriment, tal vegada, de la seua pròpia personalitat artística. Juntament amb Ramon Miret, fou un dels pioners dels dibuixos animats en el cinema d'animació publicitari. Col·laborà a Joventut catalana, Lecturas, En Patufet, Virolet, La Mainada i TBO. Il·lustrà, també, nombrosos llibres infantils per a les editorials Muntañola i Seix Barral. Durant la darrera Guerra Civil espanyola col·laborà a Flechas y Pelayos, i creà amb Baldrich la revista Mujer. És autor de l'assaig Análisis de la comicidad.

## Referències

* ↑ Caballé, A. «Ha mort Josep Serra i Massana». Igualada: periódico del Anoia, n.º 2.727, 3 diciembre 1980, pàg. 5. Arxivat de l'original el 2016-12-02 [Consulta: 2 desembre 2016].
* ↑ Artigas i Candela, Jordi, "Josep Serra Massana (1896-1980), pioner del cinema d'animació publicitari, i l'entorn de l'animació catalana a l'època de la República", Cinematògraf, 2a èp., núm. 3 (2001), p. 173-208.
* 1 2 3 «Josep Serra i Massana». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Ricard Mas i Peinado Els artistes catalans i la publicitat (1888-1929) Barcelona: Parsifal Edicions, 2002. ISBN 84-95554-16-X, plana 180.
* Cuadrado, Jesús. Atlas español de la cultura popular: de la historieta y su uso, 1873-2000. Ediciones Sinsentido/ Fundación Germán Sánchez Ruipérez, 2000. ISBN 84-89384-23-1.

## Vegeu també

* Capcigrany, novel·la infantil de Blai Einer