OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Despertador de Catalunya

El Despertador de Catalunya fou un imprès de propaganda, publicat per la Diputació del General de Catalunya el 1713, durant la Guerra de successió espanyola. Ressaltava les virtuts d'un sistema parlamentari vinculant l'esperit català al constitucionalisme com argument justificatiu de la defensa, primant-la inclús per davant del criteri dinàstic. L'objectiu primer de l'opuscle era el de deslegitimar els arguments d'aquells que en la Junta de Braços havien votat en contra de continuar la guerra, però també mantenir oberta la possibilitat de negociar. Mitjançant opuscles com Despertador de Catalunya, Crisol de Fidelidad, Lealtad Cathalana i altres, els austracistes catalans van lliurar també una guerra propagandística, rebatent les acusaciones d'estar lluitant només per la seva Llibertat i els seus Privilegis i tractant d'argumentar que la seva lluitar també era per la Corona d'Aragó i la llibertat de tota la Monarquia d'Espanya.

## Referències

* ↑ Cònsul, Arnau «Resistència i caiguda de Barcelona». Especial 1714. Monogràfic de la Revista Sàpiens [Barcelona], núm. 108, 9-2011, p.38-44. ISSN: 1695-2014.
# Hypostomus oculeus

Hypostomus oculeus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 21,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Japurà.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Armbruster, J.W. 2003. The species of the Hypostomus cochliodon group (Siluriformes: Loricariidae). Zootaxa 249:1-60.

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fowler, H. W. 1943. A collection of fresh-water fishes from Colombia, obtained chiefly by Brother Nicéforo Maria. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 95: 223-266.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Denticetopsis seducta

Denticetopsis seducta és una espècie de peix de la família dels cetòpsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius Amazones i Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ferraris C. J., Jr., 1996. Denticetopsis, a new genus of South American whale catfish (Siluriformes: Cetopsidae, Cetopsinae), with two new species. Proc. Calif. Acad. Sci. v. 49 (núm. 6). 161-170.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P., Ferraris, C. J. Jr. & de Pinna, M. C. C., 2005. The Neotropical whale catfishes (Siluriformes: Cetopsidae: Cetopsinae), a revisionary study. Neotropical Ichthyology, 3 (2): 127-238.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1995. Monophyly and phylogenetic diagnosis of the family Cetopsidae, with synonymization of the Helogenidae (Teleostei: Siluriformes). Smithson. Contrib. Zool. (571):1-26.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Cetopsidae (Whale catfishes). p. 257-260. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Llista de peixos del riu Don

Aquesta llista de peixos del riu Don -incompleta- inclou 88 espècies de peixos que es poden trobar al riu Don ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Abramis brama
* Acipenser gueldenstaedtii
* Acipenser ruthenus
* Acipenser stellatus
* Alburnoides bipunctatus
* Alburnus alburnus
* Alburnus chalcoides
* Alburnus leobergi
* Alosa immaculata
* Alosa maeotica
* Alosa tanaica
* Anguilla anguilla
* Aspius aspius

## B

* Ballerus ballerus
* Barbatula barbatula
* Barbus ciscaucasicus
* Benthophilus durrelli
* Benthophilus magistri
* Benthophilus stellatus
* Blicca bjoerkna

## C

* Carassius carassius
* Carassius gibelio
* Caspiosoma caspium
* Chondrostoma variabile
* Clarias gariepinus
* Clupeonella caspia
* Clupeonella tscharchalensis
* Cobitis melanoleuca gladkovi
* Cobitis melanoleuca melanoleuca
* Cobitis rossomeridionalis
* Cobitis tanaitica
* Cottus gobio
* Crenimugil crenilabis
* Ctenopharyngodon idella
* Cyprinus carpio carpio

## E

* Esox lucius
* Eudontomyzon mariae

## G

* Gasterosteus aculeatus aculeatus
* Gobio brevicirris
* Gobio gobio
* Gymnocephalus acerina
* Gymnocephalus cernua

## H

* Huso huso
* Hypophthalmichthys molitrix
* Hypophthalmichthys nobilis

## I

* Ictalurus punctatus
* Ictiobus bubalus
* Ictiobus cyprinellus
* Ictiobus niger

## K

* Knipowitschia longecaudata

## L

* Leucaspius delineatus
* Leuciscus danilewskii
* Leuciscus idus
* Leuciscus leuciscus
* Lota lota

## M

* Mesogobius batrachocephalus
* Misgurnus fossilis
* Mylopharyngodon piceus

## N

* Neogobius fluviatilis
* Neogobius gymnotrachelus
* Neogobius melanostomus

## P

* Pelecus cultratus
* Perca fluviatilis
* Percarina maeotica
* Perccottus glenii
* Phoxinus phoxinus
* Platichthys flesus
* Ponticola gorlap
* Proterorhinus marmoratus
* Pseudorasbora parva
* Pungitius platygaster

## R

* Rhodeus amarus
* Romanogobio albipinnatus
* Romanogobio pentatrichus
* Romanogobio tanaiticus
* Rutilus frisii
* Rutilus heckelii
* Rutilus rutilus

## S

* Sabanejewia balcanica
* Sabanejewia baltica
* Sander lucioperca
* Sander volgensis
* Scardinius erythrophthalmus
* Silurus glanis
* Squalius cephalus
* Syngnathus abaster

## T

* Tinca tinca

## V

* Vimba vimba

## Referències

* ↑ Naseka, A. M., 2001: Contributions to the knowledge of infraspecific structure of whitefin gudgeon, Romanogobio albipinnatus (Lukasch, 1933) (Cyprinidae: Gobioninae), with a description of a new subspecies, Romanogobio albipinnatus tanaiticus, from the Don Drainage. A: New Contributions to Freshwater Fish Research. Proceedings of the Zoological Institute Academy of Sciences USSR v. 287: 99-119.
* ↑ FishBase (actualitzat el 8 d'octubre del 2010) (anglès)

## Bibliografia

* Bacescu, M. C. i R. Mayer, 1969: The Cobitis of the Don and Volga. Voprosy Ikhtiologii v. 9 (núm. 1): 51-60.
* Kottelat, M. I J. Freyhof, 2008: Handbook of European Freshwater Fishes. Kottelat, Cornol, Suïssa i Freyhof, Berlín, Alemanya. Publications Kottelat. Handbook of European Freshwater Fishes.: xiii+ 1-646.
# Llista de peixos del riu Marañón

Aquesta llista de peixos del riu Marañón inclou 67 espècies de peixos que es poden trobar actualment al riu Marañón ordenades per l'ordre alfabètic de llur nom científic.

## A

* Acestrorhynchus microlepis
* Ageneiosus brevis
* Anchoviella alleni
* Apistoloricaria ommation
* Arapaima gigas
* Astroblepus festae
* Astroblepus labialis
* Astroblepus praeliorum
* Astroblepus supramollis

## B

* Biotodoma cupido
* Boulengerella maculata
* Brachyplatystoma juruense
* Brycon stolzmanni

## C

* Calophysus macropterus
* Chaetostoma branickii
* Chaetostoma breve
* Chaetostoma marmorescens
* Chaetostoma mollinasum
* Chasmocranus quadrizonatus
* Cordylancistrus platycephalus
* Corydoras splendens
* Creagrutus holmi
* Creagrutus kunturus
* Crenicara punctulatum
* Cyphocharax derhami

## E

* Ernstichthys megistus
* Etsaputu relictum

## G

* Gelanoglanis travieso

## H

* Hemiancistrus pankimpuju
* Hemibrycon jelskii
* Hemibrycon polyodon
* Hemiodus amazonum
* Hemisorubim platyrhynchos
* Heros efasciatus
* Hypostomus ericius
* Hypostomus hemicochliodon

## I

* Imparfinis parvus

## L

* Laemolyta macra
* Lasiancistrus heteracanthus
* Lebiasina bimaculata
* Leptodoras acipenserinus
* Lipopterichthys carrioni

## M

* Moenkhausia dichroura

## O

* Osteoglossum bicirrhosum

## P

* Panaqolus albomaculatus
* Panaqolus dentex
* Panaqolus gnomus
* Panaqolus nocturnus
* Phractocephalus hemioliopterus
* Pimelodella montana
* Pinirampus pirinampu
* Platydoras costatus
* Platydoras hancockii
* Platystomatichthys sturio
* Potamotrygon falkneri
* Potamotrygon motoro
* Pseudorinelepis genibarbis
* Pterygoplichthys punctatus
* Pterygoplichthys scrophus
* Pterygoplichthys weberi

## R

* Rhynchodoras woodsi

## S

* Satanoperca jurupari
* Sorubim lima
* Sorubim maniradii
* Sorubimichthys planiceps
* Spatuloricaria puganensis

## T

* Trachelyopterus galeatus

## Referències

* ↑ Rengifo, B., Luján, N. K., Taphorn, D. & Petry, P., 2008. A new species of Gelanoglanis (Siluriformes: Auchenipteridae) from the Marañón River (Amazon Basin), northeastern Perú. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157: 181-188.
* ↑ Species in Marañón River - FishBase (anglès)
* ↑ Lista anotada de los peces de aguas continentales del Perú Arxivat 2015-09-22 a Wayback Machine. (castellà)

## Bibliografia

* Cope, E. D., 1870. Contribution to the ichthyology of the Marañon. Proceedings of the American Philosophical Society, vol. 11: 559-570.
* Gill, T. N., 1870. On some new species of fishes obtained by Prof. Orton from the Maranon, or Upper Amazon, and Napo Rivers. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, vol. 22: 92-96.
* Salcedo, N. J. i H. Ortega, 2015. A new species of armored catfish Chaetostoma from the río Marañón drainage, Amazon basin, Peru (Siluriformes: Loricariidae). Neotropical Ichthyology, vol. 13 (núm. 1): 151-156.

## Enllaços externs

* Ríos Marañón y Amazonas contaminados Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (castellà)
* Una travesía por el Marañón (castellà)
* Nuevo derrame de petróleo en el Marañón ocasiona daños ambientales y en la salud de pobladores de Cuninico (anglès)
# Josef Poll

Josef Poll (Grafentraubach, Baviera, 5 de setembre de 1873 - 1955) fou un compositor alemany.
Secretari episcopal de la mitra de Ratisbona, cambrer-secretari pontifici, va compondre música eclesiàstica i diversa de profana, especialment cants per a escoles. Cal mencionar:
* Mädchenliederbuch (1911), 8ª ed. 1922;
* Burschenliederbuch (1911), 8ª ed. 1920;
* Anleitung zur Eiterlun des Gesangsunterrichts (1912), 4a ed. 1924, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. 8, pàg. 206 (ISBN 84-239-4578-2)
# Josef Schmid

Josef Schmid (Múnic, 30 d'agost de 1868 - ?, 1945) fou un compositor i organista alemany.
Estudià en l'Escola reial de Música de la seva ciutat natal i el 1901 fou nomenat organista de l'església de Nostra Senyora d'aquesta. També va dirigir la societat coral Munchen i va compondre: Arioso in F major; 3 Charakteristische Stücke, Op.73; una Toccatina; un Te Deum a 4 veus; un Cruxificus; 2 Misses; un Rèquiem; cors a cappella i amb acompanyament; melodies vocals; peces característiques per a orgue, música per a piano, i l'òpera Die Schildbürger.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pàg. 1062 (ISBN 84 239-4554-5)
# Josef Seger

Josef Seger, també anomenat Seeger, Seegr, Segert, i Zeckert (Repin, Bohèmia, 21 de març de 1716 - Praga, 22 d'abril de 1782) fou un compositor i organista txec. Seger s'educà musicalment a Praga, assolint a adquirir una tan gran perícia en l'orgue i en el contrapunt, que el mateix Johann Sebastian Bach el considerava com un dels més grans artistes de la seva època. Foren deixebles seus els principals músics bohemis d'aquell temps. Va compondre nombroses misses, salms, lletanies, etc.; però l'obra que li donà la fama més gran és la que porta per títol Vuit tocates i fugues per a orgue, que, publicades per Breitkopf el 1793, fou reeditada multitud de vegades, i modernament per la mateixa editora, adaptades a les modernes exigències de l'orgue per Gregori Ould.

## Alumnes de Seger

* Václav Pichl,
* Leopold Kozeluch,
* Caspar Maschek,
* Mysliwececk,
* Josef Gelinek,
* František Brixi,
* Karel Blažej Kopřiva.
* Joachim Cron.

## Bibliografia

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 44, pàg. 598 (ISBN 84-239-4544-8)
* ↑ Riemann Musik Lexikon i el fulleto del cd Supraphon SU 3908-2
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 16, pàg. 460. (ISBN 84-239-4516-2)
* Enciclopèdia Espasa tom núm. 54. Pàg. 1421 ISBN 84-239-4554-5
# Josefa Ibáñez Lambíes

Josefa Ibáñez Lambíes va ser una militant comunista que es va presentar candidata a les Corts de la II República l'any 1933.
En 1936, amb la victòria del Front Popular als Ajuntaments, va ser la primera dona regidora de l'Ajuntament de Bunyol.
Va estar casada amb el també militant comunista Joaquín Masmano Pardo, executat extrajudicialment l'any 1936, la qual cosa va ser reconeguda en 1937 per les autoritats judicials franquistes en la peça separada de la causa núm. 169 de 1936, en l'Auditoria de Guerra de Canàries.
Valorada per la seva lluita en pro dels drets de les dones i de la classe treballadora en general, la seva labor ha estat reconeguda pel consistori de Bunyol, la seva ciutat natal, el qual li ha concedit un carrer, la qual està al costat de l'Institut d'Educació Secundària (IES) de Bunyol.
La concessió d'un carrer per a Josefa Ibáñez Lambiés és fruit d'una moció presentada l'any 2014 per CCOO i més tard, l'any 2016 la Regidora de la Dona, i portaveu municipal d'EU, María Álvarez, va presentar en el ple municipal la moció que es va aprovar definitivament.

## Referències

* ↑ «Buñol dedica una calle a la candidata a las Cortes de la II República, la comunista Josefa Ibáñez Lambíes» (en castellà). , 03-03-2016 [Consulta: 1r març 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-01-24. [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ aquí, El periodico de «BUÑOL. La comunista buñolense Josefa Ibáñez Lambíes tendrá una calle en su pueblo». [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «Historia hecha foto a foto. Las Provincias». [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «Calle Josefa Ibáñez Lambíes, la tía Pepa». , 12-11-2016 [Consulta: 1r març 2018]. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-03-01. [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «Carrer Josefa Ibáñez Lambíes, la tia Pepa a Bunyol». [Consulta: 1r març 2018]. Arxivat 2018-03-01 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2018-03-01. [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ Editor, News «La comunista buñolense Josefa Ibáñez Lambíes tendrá una calle en su pueblo :: elperiodic.com». [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ radiobunyol. «Josefa Ibáñez Lambíes tendrá una calle en Buñol» (en castellà), 03-03-2016. Arxivat de l'original el 2018-03-01. [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «Septiembre 1936» (en castellà). [Consulta: 1r març 2018].
* ↑ «Homenaje en el cementerio de Talavera de la Reina a los 10 asesinados del Barco Dómine - hoyunclick.es» (en castellà). , 22-10-2016 [Consulta: 1r març 2018].
# Josefa Santafé

Josefa Santafé (Madrid, 20 de març de 1833-L'Havana, 13 de gener de 1859) va ser una cantant i actriu de sarsuela espanyola.
Nascuda a la vila de Madrid el 20 de març de 1833. Estudià solfeig i cant al Conservatori de Madrid sota la direcció de Baltasar Saldoni i després amb Francesc Frontera, i on va exercir, mentre era alumna i prèvia formació, entre 1852 i 1855, com a mestra repetidora de sou, una mena de professora en un moment en què no es podien augmentar el nombre de mestres titulars.
Des de 1855 va tenir una important carrera com a cantant a Cuba, llavors encara colònia espanyola, on actuà amb una companyia de sarsuela als teatres de l'Havana i Matanzas, on va ser aclamada com una de les millors veus del moment, elogiada des de capçaleres com La Aurora de Matanzas o Gaceta Musical de Madrid. Es diu que la seva veu, tot i que no gaire voluminosa, era dolça, ben timbrada i amb molta afinació, expressió i una execució notable.
Després de triomfar a Cuba, va morir de forma prematura a l'Havana el 13 de gener de 1859.

## Referències

* 1 2 3 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 591.
* 1 2 Saldoni Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). Madrid: Imprenta de D. Antonio Pérez Dubrull, 1868, p. 156-157.
* ↑ Hernández Romero, Nieves «Educación musical y proyección laboral de las mujeres en el siglo XIX: el Conservatorio de Música de Madrid». Trans: revista transcultural de música, núm. 15, 2011, pàg. 18, 32.
* 1 2 Hernández Romero, Nieves «Las maestras repetidoras y honorarias en el Conservatorio de Madrid en el siglo XIX». Música: revista del Real Conservatorio Superior de Música de Madrid, 2019, pàg. 128-130. Arxivat de l'original el 2021-06-29 [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ Cotarelo y Mori, Emilio. Historia de la zarzuela, o sea el drama lírico en España, desde su origen a fines del siglo XIX (en castellà). Madrid: ICCMU, 2000, p. 511.
# Josep Baguñà i Martra

Josep Baguñà i Martra (Barcelona, 1870 - Barcelona, 1942) fou un editor català.
Baguñà fou un editor amb imaginació i amb empenta, que tenia el do d'endevinar els gustos del públic i, sobretot, una extraordinària facultat de caçador de talents. És a dir, la de saber descobrir totes les possibilitats dels seus col·laboradors i d'explotar-les en benefici de l'empresa, és clar, però també d'ells mateixos, que sovint ignoraven de què eren capaços.
Home de conviccions arrelades, Baguñà no es limitava, però, a endevinar i satisfer els gustos dels lectors. Feia molt més: orientava aquests gustos, sempre en defensa dels millors ideals.
Editor del setmanari catalanista¡Cu-cut! (1902-1912), devia seguir amb interès des del primer moment l'aparició del setmanari infantil En Patufet i la seva evolució al llarg del seu primer any de vida, i va tenir segurament la intuïció de les potencialitats del petit i modest setmanari. A finals de 1904, quan Aureli Capmany li'n cedí els drets de publicació, Baguñà hi abocà tota la seva experiència d'editor i home d'empresa, i aconseguí que el seu excel·lent equip de col·laboradors del ¡Cu-cut! s'integrés al nou projecte.
Creador de la Biblioteca Patufet, de la qual ja s'havien publicat vuit volums d'autors diversos, va ser ell qui encarregà a Folch i Torres la que havia de ser la primera i més popular novel·la d'aventures d'aquest autor, que l'editor decidí publicar, no ja en forma de volum sinó com a fulletó encartat en el setmanari. L'èxit de Les aventures extraordinàries d'en Massagran i de la nova fórmula fulletó va fer que a aquella primera novel·la en seguissin trenta-sis, totes de Folch i Torres (amb una sola excepció), fins a arribar a la que restà inacabada el desembre de 1938, degut a la prohibició de totes les publicacions en llengua catalana.
Baguñà enllaminia els lectors d'En Patufet amb obsequis variats i originals concursos amb premi, i, a més del setmanari dit, en publicà diversos suplements, entre els quals els Contes d'en Patufet, que sortien cada setmana i van passar del miler. També com a suplements, van sortir, més tard, Virolet i L'Esquitx.
És enterrat al Cementiri del Poblenou.

## Bibliografia

* Fundació Folch i Torres En Patufet (1904-1938) Antologia i Història, pàg. 25 (ISBN 978-84-93369-60-6)
# Josep Bassó

Josep Bassó (Sant Feliu de Guíxols, 1626 - 1652) fou un compositor, organista, cantor i poeta català del segle xvii. Va ser monjo del Monestir de Montserrat.

## Biografia

La seva formació musical va ser a l'Escolania de Montserrat instruït pel mestre Joan March o Marqués (1582-1658). Bassó va ser condeixeble entre el 1632-1638 de Pere Joan Cererols (1618-1680) compositor català, músic, monjo benedictí i instrumentista.
La seva vida es va situar al Monestir de Montserrat, així doncs, el 27 d’octubre de l’any 1638 va ingressar a la vida monàstica prenent l’hàbit al monestir de Montserrat. Era un home dotat de nombroses habilitats, cosa que li va permetre ocupar càrrecs importants dins la comunitat com a lector de teologia moral i predicador principal. A més, destacava en diverses arts: era organista, compositor, gran cantor i poeta. Tanmateix, la seva vida va ser curta, ja que va morir en plena joventut abans de l’any 1653, data la qual coincideix amb el començament del llibre necrològic més antic que conserva aquest mateix monestir. Pel que fa a les seves obres, s'han perdut totes per la destrucció de l’arxiu de Montserrat l'any 1811 per les tropes franceses.
Segons es té documentat al catàleg núm. 81, 25 de L’Escola d’orgue del Monestir de Montserrat, Josep Bassó «[f]ue lindo organista, buen Compositor». També, en el Memorial de 1650, el pare Martí Marvà (1600-1678), esmenta Bassó com un dels deixebles del pare Marc que mantenien viu el prestigi de l’Escola de Montserrat.

## Referències

* 1 2 CODINA, Daniel. «Bassó, Josep», Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana. Madrid: SGAE, 1999-2002, vol. 2, p. 100-101.
* 1 2 3 «Josep Bassó». enciclopedia.cat. [Consulta: 29 novembre 2024].
* ↑ Codina i Giol. «L'Escola d'Orgue del Monestir de Montserrat» p. 126. Gran enciclopedia catalana, 31-12-2018. [Consulta: 29 novembre 2024].