# Ignasi de Ventós i Mir

Ignasi de Ventós i Mir (Badalona, 1879- Olot, 1958) fou un terratinent i polític català, diputat a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.
La seva família era originària de la Garrotxa.
Nascut a la masia de can Tàpies a Badalona, visqué a la població fins a l'any 1933, en què es trasllada a Barcelona, tot i que passarà llargues temporades a la seva finca de can Tàpies. Llicenciat en Dret, no arribà a exercir. Soci de la Federació Catòlica Agrària de Barcelona, en la qual ostentà algun càrrec, i de l'Institut Agrícola Català de Sant Isidre.
Militant del partit jaumí, fou tresorer de la Junta regional tradicionalista i finançà el centre carlí de Badalona “El Loredán”. L'any 1917 va cedir terrenys de la seva propietat per a la construcció de l'església parroquial de Sant Josep a Badalona. També va cedir gratuïtament terrenys per a l'edificació d'una caserna del cos de carrabiners, per la qual cosa el govern central li concedí l'any 1921 la Gran Creu del Mèrit Militar.
El 1923 fou escollit diputat a Corts pel districte d'Olot per la Lliga Regionalista. Segons un descendent familiar, tot i que com a carlí era contrari a la Lliga, es presentà a proposta del seu cunyat, el catalanista Josep Maria Masramon i Vilalta, qui li oferí el seu lloc per tal de derrotar Lluís Pons i Tusquets, qui guanyava les eleccions en aquell districte mitjançant la compra de vots i altres procediments deslleials. Com que Ignasi de Ventós era més ric, Pons va retirar la seva candidatura.
Fou també impulsor, amb el contacte de l'alcalde de Badalona Pere Sabaté i Curto, del Grup escolar Ventós Mir cedint una parcel·la de 1202 m² a la plana d'en Tàpies a l'Ajuntament el 1924; molt poc urbanitzada d'altra banda.
Després de l'alçament del 18 de juliol, el 5 d'agost de 1936, l'Ajuntament de Santa Pau li confiscà les seves propietats al municipi. En acabar la guerra, va donar suport al règim de Franco i als anys 40 va cedir uns terrenys per a la plaça dels Caiguts de Badalona, on s'hi va instal·lar un monument.
Es va casar amb Dolors de Rocafiguera i Vila, filla del polític conservador vigatà Josep de Rocafiguera Ventós i neboda del polític integrista Marià de Rocafiguera i Ventós.
L'actual Escola Ventós i Mir i el passatge Ventós i Mir de Badalona porten el seu nom.

## Referències

* 1 2 3 Abras, Carreras i Nieto, 2003, p. 248.
* ↑ «"Cercant empremtes: històries del Segle XX a Mas Ventós" un llibre que retrata la Garrotxa més rural. Entrevista a l'autor.». Vicolot, 2013 [Consulta: 13 juliol 2013]. Arxivat 21 de juliol 2015 a Wayback Machine. «Còpia arxivada». Arxivat de l'original el 2015-07-21. [Consulta: 13 juliol 2013].
* ↑ Pomés i Vives, Jordi. Sindicalisme pagès i republicanisme popular 1918-1930: la Unió de Rabassaires: entre el radicalisme obrerista i la via cooperativista. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2008.
* 1 2 «Eclesiásticas». El Norte, 18-02-1917, pàg. 5.
* 1 2 «Badalona, carrer a carrer: Passatge Ventós i Mir». El Tot Badalona, 26-09-2015.
* ↑ «Locales y provinciales». El Norte, 01-03-1921, pàg. 2.
* ↑ «Ventos y Mir, Ignacio de». Congrés dels Diputats.
* ↑ Masramon. Memòries de la Guerra Civil, 2019, p. 7.
* ↑ AMPA Ventós Mir. «Escola Ventós Mir». Arxivat de l'original el 30 de maig 2009. [Consulta: 13 juliol 2013].
* ↑ Planas i Serra, Albert. Joan Pinsach i Solé: l'alcalde de Santa Pau afusellat pel franquisme. Memorial Democràtic, 2009 [Consulta: 13 juliol 2013]. Arxivat 29 de desembre 2010 a Wayback Machine.
* ↑ Abras, Carreras i Nieto, 2003, p. 45.
* ↑ «Noticias: Locales y regionales». El Tradicionalista, 28-09-1905, pàg. 3.
* ↑ Cortés i Braña, Lurdes «Els nens austríacs acollits a Osona (1920-1923)». Ausa, núm. 167, 2011, pàg. 219. ISSN: 0210-5853.

## Bibliografia

* Abras, Margarida; Carreras, Montserrat; Nieto, M. Dolors. Tots els carrers de Badalona. Badalona: Museu de Badalona, 2003.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)