OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Shan Sa

Shan Sa (山飒) és una poetessa i novel·lista xino-francesa; va néixer el 26 d'octubre de 1972 a Pequín. Va començar escrivint en la seva llengua materna, el xinès. L'any 1990, va obtenir l'equivalent al batxillerat a la Xina, i aquell mateix any, va decidir abandonar el país després dels esdeveniments de Tian'anmen. El 1992, a França, va obtenir el títol de batxiller en lletres i filosofia. Va treballar com a secretària del pintor Balthus entre 1994 i 1996, i l'esposa d'aquest pintor li va ensenyar les costums japoneses. Més tard escriuria moltes novel·les en francès.

## Obra

* 1983, Els Poemes de Yan Ni
* 1988, Libèl·lula vermella, poemari
* 1989, Neu, poemari
* 1990, Que torni la primavera, poemari
* 1997, La porte de la paix céleste, La porta de la pau celeste, la seva primera novel·la en llengua francesa, va rebre la beca Goncourt el 1998
* 1999, Les quatre vies du saule, Les quatre vides del salze, novel·la (Premi Cazes el 1999)
* 2000, Le Vent vif et le glaive rapide, El vent viu i el bri ràpid, poesia
* 2001, La joueuse de go, La jugadora de go, novel·la (Premi Goncourt donis lycéens el 2001)
* 2002, Le miroir du Calligraphe, El mirall del cal·lígraf, assaig (pintures i poesies)
* 2003, Impératrice, Emperadriu, novel·la

## Enllaços externs

* Entrevista a Shan Sa abans de la publicació i redacció de Emperadriu Arxivat 2008-juny-22 a la Wayback Machine.
# Louise Colet

Louise Colet, nascuda Révoil de Servannes (Ais de Provença, 15 de setembre de 1810 - París, 8 de març de 1876), fou una poetessa i escriptora francesa.
Casada amb el músic francès Hippolyte Colet i molt jove encara es donà conèixer col·laborant en els diaris de Lió i París. En les seves habitacions s'hi reuniren els literats més cèlebres de l'època com Flaubert (amb el que es diu que va tenir una història amorosa molt turbulenta), Musset, Cousin i d'altres, amb els que també sembla que va tenir relacions més intimes que les de l'amistat. En l'Acadèmia aconseguí molts premis, i en certa ocasió en la que fou vivament atacada per Alphonse Karr, intentà agredir-lo amb un ganivet.
Va escriure nombroses obres en prosa i envers, entre elles:
* Fleur du Midi (París, 1836);
* Penserosa (1839);
* La jeunesse de Goethe, comèdia (1839);
* ¡A ma mère! 8 juin 1839, Les funérailles de Napoléon (1840);
* Les chants des vaincues (1840);
* Poésies (1842);
* Les jeunesse de Mirabeau (1841);
* La Religieuse, Le poème de la femme, Les Coeurs brisés (1843);
* Les Convictions, Deux mois d'émotion, La Paysane, Follies et Saintes (1844);
* La Servante, Histoire d'un soldat, Ce qui est dans le coeur des femmes (1852);
* Mme. de Chatelet (1854);
* Quatre pièces couronnées (1855);
* Lui,roman contemporaine (1859);
* Voyage par la Hollande (1859);
* Les petits messieurs, Naples sous Garibaldí, souvenir de la guerre de l'Indépendance (1861);
* Les derniers abbés, L'Italie des Italiens (1862);
* Charlotte Corday i Madame Rolan, Cuadros dramàtiques, Le dernier marquis (1867);
* Satire du Siècle (1868);
* Les devotes du grand monde (1873).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 14, pàg. 49-50 (ISBN 84-239-4514-6)
# Francesc Carbonell Font

Francesc Carbonell i Font (Barcelona, 20 de febrer, 1792 - idem. 9 d'agost, 1854), fou un químic i doctor en farmàcia.
Era fill del també doctor Francesc Carbonell i Bravo, va pertànyer a la Reial Acadèmia de Ciències i Arts de la capital catalana, a la qual va presentar erudits treballs. Entre ells: Memoria sobre los progresos y utilidad del estudio mineralógico (1819), Sobre las leyes, caracteres y aplicaciones del platino (1834), i una altra Sobre el modo de beneficiar las minas de estaño (1839).
Va traduir i completà les Lliçons de Química elemental de Jean Girardin (Barcelona, 1839).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 11, pàg. 755. (ISBN 84-239-4511-1)
# Pere de Carcassona

Pere de Carcassona o Pere Roger (ca. 981 - 1051) fou comte de Carcassona (?-1010) i bisbe de Girona (1010-1051). Era el primogènit del comte Roger I de Carcassona i la seva esposa, Adelaida de Gavaldà. Fou germà de Ramon I de Carcassona, el comte Bernat I de Foix i d'Ermessenda de Carcassona. Pel matrimoni de la seva germana Ermessenda va esdevenir cunyat del comte de Barcelona Ramon Borrell. En vida del seu pare fou associat al govern comtal juntament amb el seu germà Ramon I de Carcassona. L'any 1010, en què es creu que morí el seu germà Ramon I, renuncià al govern del comtat per tal d'esdevenir bisbe del bisbat de Girona, càrrec que ocupà fins a la seva mort el 1051. Durant el seu pontificat el bisbat fou beneficiat per donacions de la seva germana Ermessenda i es consagrà la Catedral de Girona.

## Referències

* ↑ Gil (2004:35)
* ↑ Rotger, Agnès «La gran dama del tron català». Sàpiens [Barcelona], núm. 121, 10-2012, p.16-21. ISSN: 1695-2014.

## Bibliografia

* «Pere de Carcassona». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Gil i Roman, Xavier. Diplomatario de Ermesèn, condesa de Barcelona, Girona y Osona (c.991 - 1 de marzo de 1058) (en castellà), 2004. ISBN 84-688-6665-2.
# Panaque maccus

Panaque maccus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S. A. & D. J. Stewart. 1993. Systematics of the Panaque dentex species group (Siluriformes: Loricariidae), wood-eating armored catfishes from tropical South America. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 4 (núm. 4): 309-342.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Rafael Jesús Navarro Mazuecos

Rafael "Rafa" Jesús Navarro Mazuecos (Salteras, Província de Sevilla, 24 de febrer de 1994) és un futbolista professional andalús que juga com a lateral dret.

## Carrera de club

Navarro ha representat el Sevilla FC, Coria CF i el Reial Betis en etapa juvenil. Va debutar com a sènior amb el Real Betis B el 2 de desembre de 2012, jugant com a titular en una derrota a casa per 2–3 contra el CD San Roque de Lepe a la Segona Divisió B.
El 2 d'agost de 2013, Navarro va firmar amb el CD Gerena de la Tercera Divisió, després de deixar els Verd-i-blancs. Fou titular indiscutible durant la temporada 2013–14, i va tornar al Betis el 4 de juliol de 2014.
Navarro va jugar amb regularitat amb el Betis B les temporades següents, i va renovar el seu contracte amb el club fins al 2020, el 13 de juny de 2016. El 24 d'agost, fou promocionat definitivament al primer equip, i se li va assignar la samarreta amb el núm. 2.
Navarro va debutar com a professional – i a La Liga – el 23 de setembre de 2016, jugant tots els 90 minuts en una victòria per 1–0 a casa contra el Màlaga CF. Va marcar el seu primer gol a la categoria el 18 de març, el segon en una victòria per 2–0 a casa contra el CA Osasuna.
El 2 de juliol de 2018, Navarro va signar contracte per tres anys pel Deportivo Alavés, i fou immediatament cedit al FC Sochaux-Montbéliard de la Ligue 2 francesa per un any. Després de tornar, va passar tota la temporada 2019–20 sense registrar, fins que fou cedit a l'NK Istra 1961 el 5 d'octubre de 2020.

## Referències

* ↑ «Rafa Navarro, la pieza intocable del Betis B de Juan Merino» (en castellà). Estadio Deportivo, 17-10-2014. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ «La Lebrijana ficha a Iván Ares y el Gerena a Rafa Navarro» (en castellà). El Correo de Andalucía, 02-08-2013. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ «Rafa Navarro ficha por el Betis B para las próximas dos temporadas» (en castellà). Andalucía Información, 04-07-2014. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ «Rafa Navarro renueva con el Real Betis hasta 2020» (en castellà). Real Betis, 13-06-2016. Arxivat de l'original el 27 de setembre 2016. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ «Rafa Navarro becomes a first team member». Real Betis, 24-08-2016. Arxivat de l'original el 25 de setembre 2016. [Consulta: 11 setembre 2016].
* ↑ «Sangre, sudor y tres puntos» (en castellà). Marca, 23-09-2016. [Consulta: 24 setembre 2016].
* ↑ «El Deportivo Alavés se hace con los servicios de Rafa Navarro» (en castellà). Deportivo Alavés, 02-07-2018. [Consulta: 4 juliol 2018].
* ↑ «Rafa Navarro, cedido al NK Istra» (en castellà). Deportivo Alavés, 05-10-2020. [Consulta: 5 octubre 2020].

## Enllaços externs

* Rafael Jesús Navarro Mazuecos a BDFutbol
* Perfil a Beticopedia (castellà)
* Rafael Jesús Navarro Mazuecos, Fitxa a Soccerway
# Louise Héritte-Viardot

Louise Pauline Marie Héritte-Viardot (París, 14 de desembre de 1841 - Heidelberg, 17 de gener de 1918) fou cantant (contralt), professora de cant, pianista i compositora d'òperes, peces per a piano i violí, cançons i arranjaments vocals per a altres compositors. També va ser dibuixant.
Filla de Louis Viardot i Pauline Viardot, germana de Paul Viardot i neboda de la llegendària diva operística María Malibrán, va estudiar amb la seva mare i fou professora de cant del Conservatori de Sant Petersburg i del Conservatori Hoch de Frankfurt, dedicant-se després a l'ensenyança particular a Berlín. A París va tenir entre altres alumnes a la soprano alemanya Bianca Bianchi.

## Obres

* Lindoro, òpera (Weimar, 1879)
* Das Bacchusfest, cantata (Estocolm, 1880)
* Im Sommer i Le feu du ciel, per a solos, cor i orquestra
* un Quartet per a piano
* tres melodies vocals

## Referències

* ↑ Jezic, Diane Peacock. Women Composers: The Lost Tradition Found. Pròleg i edició d'Elizabeth Wood. 2 edició. Nova York: Feminist Press at the City University of New York, 1994, p. 129. ISBN 155861074X.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. (ISBN 84-239-4572-3)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 68, pàg. 347 (ISBN 84-239-4568-5)
# Pere de Cirac

Pere de Cirac Bisbe de Barcelona, successor de Berenguer de Palou. No consta que prengués possessió fins al 1208, en què ja apareixen documents amb la seva signatura, en els quals es revelen grans qualitats de govern.
Abans de ser bisbe havia estat monjo i arribà a ser Prior del Sant Sepulcre de Barcelona i Bisbe pel capítol de la catedral de Barcelona (1208-1211). Defensà amb tenacitat els drets de l'església. Una carta de 1210 ens parla d'una contesa amb motiu d'un hort tingué amb l'abadia de Ripoll, contesa que els jutges apostòlics solucionaren en favor del bisbe. Va consagrar per segona vegada Sant Esteve de Parets el 1207. Va excomunicar l'abadessa de Sant Pere de les Puel·les. Segons un episcopologi de Sant Cugat del Vallès, fou assassinat pels sarraïns en guerra. L'episcopologi de Santa Anna de Barcelona diu: <Pere de Sidrach, canònic regular morí el 19 de novembre de 1211.>

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 758 (ISBN 84 239-4556-1)
* «Episcopologi». Arquebisbat de Barcelona. [Consulta: 16 gener 2014].
# Hypsoblennius robustus

Hypsoblennius robustus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,9 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Perú.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Springer, V.G., J.T. Williams i T.M. Orrell, 1991. Catalog of type specimens of recent fishes in the National Museum of Natural History, Smithsonian Institution, 2: Blenniidae. Smithson. Contrib. Zool. 519:28.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Bath, H., 2000: Verwandtschaftliche Beziehungen der Arten der Gattung Hypsoblennius Gill 1861 (Pisces, Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 80 (núm. 1/2): 175-187.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Smith-Vaniz, W. F., 1980: Revision of western Atlantic species of the blenniid fish genus Hypsoblennius. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 132: 285-305.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Bayfront

L'Estació de Bayfront MRT (CE1/DT16) és un intercanviador subterrani del Metro de Singapur (MRT), que pertany a les línies Downtown Line i Circle Line, situada en el districte de Downtown Core de Singapur.
L'estació de Bayfront dona servei principalment al centre turístic de Marina Bay Sands. Actualment també és l'estació del metro de Singapur propera als Jardins de la Badia, però aquest títol el prendrà l'estació de tren del mateix nom quan obri l'any 2021.
Aquesta estació és una de cinc estacions de la xarxa de MRT que conformen un intercanviador intermodal; les altres estan situades a Jurong East, City Hall, Raffles Place i Tanah Merah.

## Història

La construcció de l'estació de Bayfront va començar el gener de 2007. Es va utilitzar un mètode top-down de construcció mentre s'executava el projecte de Marina Bay Sands des del 12 de març de 2006. Es va decidir que l'extensió de la Circle Line (Línia Circular) finalitzés a Marina Bay, i que es tanqués la construcció circular l'any 2025. Pel que fa al nom de l'estació, es va considerar anomenar-la "Marina Bay Sands", però finalment va prendre el nom de la zona de Bayfront. L'estació fou finalitzada per l'Autoritat del Transport Terrestre el 10 de gener de 2010. El 14 de gener de 2012, es van inaugurar les andanes de l'estació de la Circle Line. El 22 de desembre de 2013 es van obrir les andanes de l'estació de la Downtown Line.

## Art

L'estació conté un mural titulat "When the Ships Comes In" de Lee Wen, format per un collage, situat en els passadissos subterranis de l'estació. El collage, format per imatges de vaixells, fou dibuixant per joves singaporesos, i rememora el passat del Port de Singapur i les esperances futures de la ciutat.

## Serveis i connexions

Hi ha diverses andanes que donen servei a l'estació de Bayfront:
* Andana A, localitzada a B2, és per trens en direcció a CG1 DT35 Expo (12) (Downtown Line)
* Andana B, localitzada a B2, és per trens en direcció a NS27 CE2 Marina Bay (10) (Circle Line)
* Andana C, localitzada a B3, és per trens en direcció a BP6 DT1 Bukit Panjang (11) (Downtown Line)
* Andana D, localitzada a B3, és per trens cap a CC6 Stadium (Circle Line). Durant les hores punta, els trens que arriben a l'andana D continuen el seu viatge de la Circle Line cap a NE1 CC29 HarbourFront. (6)(9)
Addicionalment, els serveis d'autobús 97, 97e, 106, 133, 502, 502A, 518, 518A, NR1 i NR6 també tenen parada a dues de les parades clau de Bayfront Avenue, que està a prop de Marina Bay Sands i de l'estació de Bayfront, respectivament.

## Referències

* ↑ «Downtown Line 1: Art-In-Transit». Land Transport Authority. Arxivat de l'original el 23 d'octubre 2013. [Consulta: 16 octubre 2013].

## Enllaços externs

* SBS Transit Bayfront estació de MRT pàgina web oficial
* Bayfront A Changi ruta d'estació de MRT d'aeroport
# Rafael Martínez Padilla

Rafael Martínez Padilla (Màlaga 1878 - Barcelona, Juny de 1958) fou un pintor espanyol, més conegut com a Rafael Padilla.
S'instal·là ben jove a Barcelona, es formà a Llotja i fou amic de Picasso i contertuli dels Quatre Gats. El 1906 exposà, conjuntament amb Pau Gargallo, a Barcelona. Conreà el paisatge, les natures mortes i el retrat. El 1937 es traslladà a França on residí un llarg període. Participà en diverses exposicions oficials i guanyà alguns premis.
Actualment es poden trobar obres seves dintre de la col·lecció del Museu Abelló, a Mollet del Vallès.

## Referències

* ↑ «Varia noticias». España Libre : Órgano en Francia de la Confederación Nacional del Trabajo de España (M.L.E.): Año XIV Número 457 -, 29-06-1958, pàg. 2.
* ↑ (Mendoza, 1995), núm. 115

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
# Marxa de la milícia soviètica

La Marxa de la milícia soviètica (en rus: Марш советской милиции, romanitzat: Marx sovetskoi militsi ), op. 139 és una marxa per a banda militar composta l'any 1970 per Dmitri Xostakóvitx.

## Història

Xostakovitx va compondre la Marxa de la milícia soviètica l'octubre de 1970 a petició de Nikolai Sxólokov, aleshores ministre de l'Interior de l'URSS. Les fonts discrepen sobre si l'obra té una dedicatòria. Segons Maksim Xostakóvitx, Pauline Fairclough, i Derek C. Hulme, Xostakovitx va dedicar l'obra al seu amic, escriptor i satíric mort Mikhaïl Zósxenko. L'editor de la nova edició d'obres recopilades de la partitura, però, afirma que la partitura no té dedicació.
El treball va ser publicat per Sovietsky kompozitor, Muzika i DSCH Publishers el 1972, 1978 i 2006 respectivament. És l'últim treball cerimonial de Xostakóvitx per al govern soviètic.

## Música

El tempo de la Marxa de la milícia soviètica es marca Allegretto. Una actuació típica triga aproximadament 2 minuts.

## Estrena i recepció

La Marxa de la milícia soviètica es va estrenar a la Casa dels Sindicats de Moscou el 10 de novembre de 1970. Va ser l'obra destacada en una cerimònia nocturna que celebrava el Dia de la Milícia Soviètica. L'obra va ser estrenada per l'Orquestra Exemplar de l'Oficina del Comandant del Kremlin dirigida per Nikolai Zolotariov; també van fer el seu primer enregistrament el 1971 per a Melodiya. Va guanyar el primer premi al Concurs de la Unió per a la millor obra literària, artística i musical sobre el personal d'Afers Interns.
El biògraf i investigador de Xostakóvitx Levon Akopian, va enumerar Marxa de la milícia soviètica com una de les "manifestacions de conformitat" del compositor sobre la qual era "millor no recordar".

## Referències

* 1 2 3 Dmitri Shostakovich. Hamburg: Sikorski Musikverlage Hamburg, 2011, p. 210.
* 1 2 Fairclough, 2008, p. 283.
* 1 2 3 4 Hulme, 2010, p. 536.
* ↑ Fay, 2000, p. 270.
* ↑ Khentova, 1985, p. 619.
* ↑ Akopyan, 2018, p. 565.

## Fonts

* Akopyan, Levon. Феномен Дмитрия Шостаковича (en russian). Saint Petersburg: Издательство Русской христианской гуманитарной академии, 2018. ISBN 978-5-88812-851-0.
* Fairclough, Pauline. «Slava! The 'official compositions'». A: Fairclough. The Cambridge Companion to Shostakovich. Cambridge University Press, 2008. ISBN 978-0-521-60315-7.
* Fay, Laurel. Shostakovich: A Life. Oxford University Press, 2000. ISBN 0-19-513438-9.
* Hulme, Derek C. Dmitri Shostakovich: The First Hundred Years and Beyond. Scarecrow Press, 2010. ISBN 9780810872646.
* Khentova, Sofia. Шостакович. Жизнь и творчество, Т. 2. (en russian). Moscow: Советский композитор, 1985.
# Louise Tucker

Louise Tucker és una mezzosoprano, cantant d'òpera britànica, nascuda a Bristol el 1956.
És coneguda per la seva versió cantada del segon moviment adagio cantabile de la sonata Sonata per a piano núm. 8 (la «patètica») de Ludwig van Beethoven al seu primer àlbum Midnight Blue produït amb Charlie Skarbek i Tim Smit. Va ser un èxit a Europa i als Estats Units. El juny del 1983 Midnight Blue va entrar a la 46$^a$ posició a la llista d'èxits de la revista Billboard. S'hi va quedar tretze setmanes. Després d'un segon àlbum semblant After the Storm, Tucker va donar fi a la seva excursió a la música pop malgrat el més de tres milions d'àlbums venuts i el 1994 va tornar a la seva carrera de cantant d'òpera.

## Referències

* ↑ Roberts, David. British Hit Singles & Albums (en anglès). 19th. Londres: Guinness World Records Limited, 2006, p. 568. ISBN 1-904994-10-5.
* ↑ «Louise Tucker» (en anglès). Musikpedia.COM. Arxivat de l'original el 2017-01-16. [Consulta: 15 gener 2017].
* ↑ Hulshof-Schmidt, Robert. «Billboard #1s for the Week Ending June 18, 1983» (en anglès).
* ↑ «De l'opéra à la variété : Louise Tucker» (en francès). Sonuma: les archives audiovisuelles.
* ↑ «Louise Tucker» (en anglès). Chiswick Choir & Orchestra, 2009. Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 15 gener 2017].

## Enllaços externs

* «Midnight Blues» (vídeo), 1982.
* «Only For You (Elizabethan Serenade)» (vídeo), 1982.