OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ernest Fanelli

Ernest Fanelli (París, 29 de juny de 1860 – ídem, 24 de novembre de 1917), fou un compositor francès d'origen italià. Fou conegut majorment per haver originat una controvèrsia sobre els orígens de la música impressionista.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat natal, però després arrossegà una penosa i miserable existència, havent de desenvolupar els més baixos oficis musicals per a poder subsistir. Ja tenia 51 anys quan un dia (febrer o març de 1912) es presentà a Gabriel Pierné, director dels concerts Colonne, i li sol·licità que li proporcionés alguna còpia d'orquestra. L'il·lustre músic li demanà una mostra de la seva escriptura, i Fanelli li entregà una voluminosa partitura. En obrir-la a l'atzar, Pierné es va interessar vivament en la lectura d'un passatge, i preguntà llavors al sol·licitant de què es tractava. Fanelli contestà modestament que era una peça que ell havia compost feia quasi trenta anys. Pierné pregà al visitant que li deixés la partitura i en llegir-la detingudament restà sorprès, ja que en aquesta es contenien tots els principis i tots els procediments de la música moderna, cas meravellós d'intuïció artística, perquè el 1882, en què fou escrita aquella obra, Wagner era molt poc conegut, els russos encara no havien sortit del seu país i Debussy encara tardà divuit anys a afirmar la seva personalitat.
Commogut, Pierné li proposà immediatament l'execució dels Tableaux symphoniques, que així es titulava l'obra de Fanelli, i s'estrenaren el 12 de març de 1912 per l'orquestra Colonne. Fanelli passà d'un salt de la foscor i la misèria a la celebritat, i després foren executades altres obres seves, compostes posteriorment, que confirmaren el seu geni musical.
Els Tableaux symphoniques donaren la volta al món, i també es deuen a l'autor: Impressions pastorales; quatre Humoresques per a orquestra; L'effroi du soleil, escena lírica; Suite Rabelaisienne, per a quartet d'arc i piano.
Descoratjat per les privacions i la injustícia dels seus coetanis, Fanelli deixà d'escriure el 1893.

## Referències

* 1 2 Adriano, Symphonic Pictures, booklet to Marco Polo CD, p. 1–4.
* ↑ W. H. Rosar, New Grove Dictionary of Music and Musicians (London: Macmillan, 2001).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, volum núm. 23, pàg. 219. (ISBN 84-239-4523-5)
# Tous les garçons et les filles

«Tous els garçons et les filles» gravada el 1962 per Françoise Hardy, és una de les cançons franceses més conegudes. La cançó relata els sentiments d'una jove que mai ha conegut l'amor i la seva enveja cap a les parelles que l'envolten. El senzill de Hardy, llançat internacionalment, va ser un gran èxit a França, on va passar 15 setmanes no consecutives en el número u (quatre edicions diferents) entre finals d'octubre de 1962 i mitjans d'abril de 1963.
El mateix any, 1962, va aparèixer a Espanya la versió cantada en castellà per la pròpia Hardy, Todos los chicos y chicas, editada per Hispavox. En 1963 va ser versionada pel grup Los Mustang.
De l'EP se'n van vendre 700 000 exemplars a França. A més, Hardy va gravar la cançó en anglès (Find M'A Boy, en el disc Françoise Hardy Sings in English, 1963), en italià (Quelli Della Mia Età, àlbum Françoise Hardy canta per voi in italià, 1963), i en alemany (Peter Und Lou, àlbum Françoise in Deutschland, 1965).
A França, Anglaterra, Itàlia i Alemanya se'n van vendre, en total, més de tres milions de còpies.

## Referències

* ↑ «Discografía de Françoise.».
* ↑ «Discografía de Los Mustang».
* ↑ Les Meilleures Ventes Tout Temps de 45 T. / Singles Arxivat 2008-novembre-13 a la Wayback Machine., (en francès), InfoDisc, Consultat el 23 de febrer de 2012.
* ↑ Saka, Pierre; Plougastel. La Chanson française et francophone (en francés). París: Larousse, 1999, p. 66. ISBN 2-03-511346-6.

## Enllaços externs

* Lletra de «Tous els garçons et les filles» en francès i en castellà, a lyricstranslate.com
* Clip de vídeo de Tous els garçons et les filles a la pàgina oficial de Françoise Hardy
# Carl Rosiers

Carl, Noël-Charles Rosier, Rosiers, de Rosier, Rosiers o Rosi, nascut a Lieja el 26 de desembre de 1640, i mort a Colònia el 12 de desembre de 1725, fou un violinista i compositor barroc, que va viure i va treballar al Sacre Imperi Romanogermànic i a les Províncies Unides.
Fou vicekapellmeister de l'arquebisbe i elector de Colònia Maximilià Enric de Baviera. Va compondre un llibre de motets; Pièces choisies a la menière italienne, per flauta, violí i altres instruments (1691); 14 Sonate per le violino et le hautebois, a 6 parties, i diverses simfonies.
Podria ser familiar del compositor de la mateixa època André de Rosiers. Va tenir com alumne a Willem de Fesch, el qual amb el temps es casaria amb la seva filla Maria Anna.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 9, pàg. 419 (ISBN 84-239-4579-0)
# Aeroport de Bucarest-Aurel Vlaicu

L'aeroport internacional Aurel Vlaicu (IATA: BBU OACI: LRBS) o Aeroport de Bucarest-Băneasa és un dels aeroports que hi ha a la ciutat de Bucarest, a Romania i està situat al barri de Băneasa. És el segon aeroport de Romania en termes de trànsit aeri. Està situat concretament a 8 km del centre de la ciutat i, hi ha diversos mitjans de transport per a comunicar-lo amb ella. Rep el nom del pioner de l'aviació Aurel Vlaicu.

## Història

Els primers vols que es donaren a l'àrea de Băneasa, van ser ocasionats per un francès pioner de l'aviació anomenat Louis Blériot. El 1912 es va inaugurar al camp de vol de Băneasa la primera escola de vol de Romania. Açò fa que el de Băneasa siga l'aeroport més antic d'Europa de l'est, i un dels més antics del món. El 1920, l'aeroport va servir de base a la primera companyia d'aviació que va existir a Romania, i una de les més velles del món, CFRNA (Companyia franco-romana d'aviació), que va ser la precursora de l'actual companyia nacional d'aviació, TAROM. El 1923, CFRNA va construir tota mena de facilitats per al bon funcionament de l'aeroport, com hangars, tallers, etcètera. L'actual edifici de la terminal va ser dissenyat a final dels anys 40, inaugurat el 1952 i va ser considerat com una facció característica de Bucarest. L'edifici consisteix en una cupula amb tres ramificacions que representa un avió despegant.
Durant el període comunista, l'aeroport va ser la base central de TAROM, i l'altre aeroport de Bucarest, l'aeroport internacional Henri Coănda, va ser utilitzat per a vols internacionals. Al començament del 2000, TAROM va moure tota la seua activitat a l'aeroport de Henri Coănda i, actualment, l'aeroport de Aurel Vlaicu s'utilitza per a viatges de negocios i companyies de baix cost, siguent la base de Blue Air en l'actualitat.

## Estadístiques

L'aeroport va registrar un total de 1,768,000 passatgers l'any 2008.

## Aerolinies i destinacions

Blue Air: Arad, Barcelona, Berlin-Tegel, Bologna, Brussels, Catania, Cluj Napoca [starts 22 July], Cologne/Bonn, Cuneo, Larnaca, Lisbon, London-Stansted, Lyon, Madrid, Malaga, Bergamo-Orio al Serio, Naples, Paphos, Beauvais-Tille, Reus, Rome-Fiumicino, Stuttgart, Thessaloniki, Valencia, Verona.
Germanwings: Berlin-Schönefeld, Cologne/Bonn, Stuttgart.
MyAir: Bari, Bologna, Catania, Bergamo-Orio al Serio, Naples, Rimini, Venice-Marco Polo.
OnAir (operat per Blue Air): Pescara.
Wizz Air: Brussels South-Charleroi, Dortmund, London-Luton, Madrid, Bergamo-Orio al Serio, Beauvais-Tille, Rome-Ciampino, Valencia, Venice-Treviso.

## Connexions amb la ciutat

Es pot accedir a l'aeroport des de Bucarest mitjançant les línies 131 i 335 de la RATB (Servei Públic de Transport), amb l'autobús express de la ruta 783 o amb la línia de metro 5.

## Referències

* Pàgina web oficial de l'aeroport internacional Aurel Vlaicu
# Delegació del Govern d'Espanya a Aragó

La Delegació del Govern a Aragó és l'organisme de l'Administració Pública d'Espanya, dependent de la Secretaria d'Estat de Política Territorial, pertanyent al Ministeri de Política Territorial i Funció Pública, encarregat d'exercir la representació del Govern d'Espanya en la comunitat autònoma d'Aragó.

## Seu

La seu de la Delegació es troba a la plaça de Nuestra Señora del Pilar, n. 1 de Saragossa.

## Delegats

| Dates del mandat | Dates del mandat | Delegat | Partit |
| 24.07.1984 | 16.09.1988 | Ángel Luis Serrano García | PSOE |
| 16.09.1988 | 29.12.1993 | Carlos Pérez Anadón | PSOE |
| 29.12.1993 | 14.07.1995 | Rafael García de la Riva Sanchiz | PSOE |
| 14.07.1995 | 17.05.1996 | María del Pilar Vega Cebrián | PSOE |
| 17.05.1996 | 12.05.2000 | Luis Antonio Rosel Onde | PP |
| 12.05.2000 | 23.04.2004 | Eduardo Ameijide Montenegro | PP |
| 23.04.2004 | 05.01.2012 | Javier Fernández López | PSOE |
| 05.01.2012 | 19.06.2018 | Gustavo Alcalde Sánchez | PP |
| 19.06.2018 | En el càrrec | María Carmen Sánchez Pérez | PSOE |

## Funcions

L'organisme està dirigit per un delegat, nomenat pel Govern, les funcions del qual, segons l'article 154 de la Constitució espanyola, són les de dirigir l'Administració de l'Estat al territori de la Comunitat Autònoma i la coordinarà, quan escaigui, amb l'administració pròpia de la Comunitat.

## Subdelegacions

El delegat del Govern a Aragó està assistit per tres subdelegats del Govern. Hi ha una subdelegació a cada província de la comunitat autònoma:
* subdelegació del govern a la província de Saragossa (Plaça Nuestra Señora del Pilar, S/N, 50003-Saragossa) ;
* subdelegació del govern a la província d'Osca (Plaça Cervantes, 1, 22003-Osca) ;
* subdelegació del govern a la província de Terol (Plaça De San Juan, 4, 44001-Terol).

## Referències

* ↑ Espanya: «Ley 6/1997, de 14 de abril, de Organización y Funcionamiento de la Administración General del Estado». Boletín Oficial del Estado núm. 90, de 15 de abril de 1997. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Calvo González, María Antonia «El Delegado del Gobierno en las Comunidades Autónomas». Revista de Derecho Político. Universidad Nacional de Educación a Distancia [Madrid], 5, 1979. ISSN: 0211-979X.

## Enllaços externs

* Delegació del Govern d'Espanya a Aragó - Lloc web oficial
# Casa Prat (Olot)

La Casa Prat és un habitatge a la ciutat d'Olot (la Garrotxa) protegit com a bé cultural d'interès local.

## Arquitectura

Casa de planta rectangular, amb planta baixa, pis i terrassa. La primera va ser estucada imitant pedra. Té una àmplia porta central de mig punt amb pilastres i capitells decorats amb fullatges i la clau decorada amb volutes i un escut heràldic emmarcat per fullatges. A l'entrada hi ha un doble arquet de mig punt amb una pinya penjant en la intersecció dels dos arcs. Cal remarcar que els batents de la porta són de l'època, en fusta treballada, amb decoració de fullatges. Les finestres de cada costat estan igualment decorades amb motius florals. El primer pis té una gran balconada sostinguda per mènsules, amb tres portes d'accés decorades igualment amb motius florals. És destacable el gran fris que corre sota la cornisa, amb fullatges i tres medallons amb les obertures de ventilació del cel ras, també decorades. La terrassa té la balustrada amb grans fullatges estilitzats i quatre pilastres coronades per sengles cistells de flor de pedra artificial. Als laterals hi ha dos cossos afegits posteriorment.

## Història

El barri de Sant Ferriol va començar com un barri extramurs. On avui hi ha botigues hi havia corts de porcs, xais i fins i tot cavalls i bous. Durant el segle xix es tira endavant el projecte d'urbanització de Plaça Clarà i del Firal o Passeig d'en Blay; les muralles varen ser aterrades i es començà a donar forma urbanística al carrer que fins aleshores havia estat extramurs. Es basteix la capella dedicada al Sant que es troba al final del carrer; molts casals seran bastits de nova planta i altres seran profundament renovats, com les cases núm. 46, 27 i 29.

## Referències

* 1 2 «CASA PRAT». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 abril 2022].
# Gríxino (Tomsk)

Gríxino (en rus: Гришино) és un poble de l'óblast de Tomsk, a Rússia, que el 2015 tenia 147 habitants.

## Referències

* ↑ Реестр административно-территориальных единиц Томской области (по состоянию на 1 января 2015 года) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (en rus).
# Bumbești-Jiu

Bumbești-Jiu (pronunciació en romanès: [bumˌbeʃtʲ ˈʒiw]) és una ciutat del comtat de Gorj, Oltènia, Romania, al riu Jiu. Administra quatre pobles: Curtișoara, Lăzărești, Pleșa i Tetila.
Es va convertir oficialment en una ciutat el 1989, com a resultat del programa de sistematització rural romanès.
La ciutat compta amb el monestir de Lainici, el monestir de Vișina (construït el 1418) i un "Museu del Poble".
Segons el cens del 2011, la població de Bumbești-Jiu ascendeix a 8.932 habitants, per sota del cens anterior del 2002, quan es van registrar 10.617 habitants. La majoria dels habitants són romanesos (92,58%), amb una minoria de gitanos (3,64%). Per al 3,57% de la població, es desconeix l’ètnia. Des del punt de vista confessional, la majoria dels habitants són ortodoxos (95,06%). Per al 3,57% de la població, no es coneix l’afiliació confessional.

## Fills il·lustres

* Dorin Arcanu
* Corina Peptan

## Referències

* ↑ «Recensământul Populației și al Locuințelor 2002 - populația unităților administrative pe etnii». Arxivat de l'original el 2013-10-14.
* 1 2 Rezultatele finale ale Recensământului din 2011: «Tab8. Populația stabilă după etnie – județe, municipii, orașe, comune». Arxivat de l'original el 2016-01-18.
# Clariger cosmurus

Clariger cosmurus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Snyder J. O., 1901. A review of the gobioid fishes of Japan, with descriptions of twenty-one new species. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1244). 33-132.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Snyder, J. O., 1901. A review of the gobioid fishes of Japan, with descriptions of twenty-one new species. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1244): 33-132.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Clariger cosmurus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Shinohara, G., Y. Sato i K. Matsuura, 2000. Coastal fishes of Ishima Island, Tokushima, Japan. Mem. Nat. Sci. Mus. Tokyo 33:175-186.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Organització Mundial del Turisme

L'Organització Mundial del Turisme, OMT és l'agència especialitzada de les Nacions Unides i l'organització internacional principal de la indústria del turisme, que funciona com a fòrum global per discutir temes i polítiques relacionades amb el turisme. Té un paper central i decisiu en la promoció i el desenvolupament del turisme responsable, sostenible i universalment accessible, posant atenció especial als interessos dels països en vies de desenvolupament. També promou la implementació del Codi d'Ètica Global pel Turisme que vol assegurar que el turisme maximitzi els beneficis positius econòmics socials i culturals i alhora minimitzi els impactes socials i ambientals negatius. En són membres 160 països i territoris, i més de 350 membres afiliats.2019 Té la seu a Madrid, Espanya.
Va ser creada el 1974 per a succeir a la Unió Internacional d'Organismes Oficials de Turisme (UIOOT). Els estatuts ratificats per 51 països de l'organització entraren en vigor l'any següent. Al voltant de 1997, Bèlgica, Estats Units i Canadà es van retirar.
Els membres es categoritzen en efectius (països), associats (territoris o grups de territoris sense responsabilitat de les relacions exteriors) i afiliats (empreses i organitzacions). Cada dos anys els membres delegats i els membres afiliats celebren l'assemblea general.
El finançament de l'organització es basa en les contribucions dels membres efectius, segons el desenvolupament econòmic i la importància del turisme.

## Vegeu també

* Carta Europea de Turisme Sostenible en Espais Naturals Protegits.
* Guia acompanyant

## Referències

* 1 2 3 Pérez de Lama, Ernesto (dir.). Manual del Estado Español 1999. Madrid: LAMA, 1998, p. 165. ISBN 84-930048-0-4.
* 1 2 About the WTO Arxivat 2007-07-15 a Wayback Machine.. World Trade Organization. Data d'accés: 12 d'octubre, 2008
# Delegació del Govern d'Espanya a la Regió de Múrcia

La Delegació del Govern a la Regió de Múrcia és l'organisme de l'Administració Pública d'Espanya, dependent de la Secretaria d'Estat de Política Territorial, pertanyent al Ministeri de Política Territorial i Funció Pública, encarregat d'exercir la representació del Govern d'Espanya en la comunitat autònoma de la Regió de Múrcia.

## Seu

La seu de la Delegació es troba a l'avinguda d'Alfonso X el Sabio, 6 de Múrcia.

## Delegats

| Dates del mandat | Dates del mandat | Delegat | Partit |
| 10.09.1982 | 22.12.1982 | Avelino Caballero Díaz | UCD |
| 22.12.1982 | 23.09.1988 | Eduardo Ferrera Ketterer | PSOE |
| 23.09.1988 | 22.12.1989 | Juan Manuel Eguiagaray Ucelay | PSOE |
| 06.01.1990 | 27.06.1994 | Concepción Sáenz Laín | PSOE |
| 27.06.1994 | 17.05.1996 | Eugenio Faraco Munuera | PP |
| 17.05.1996 | 30.01.2004 | José Joaquín Peñarrubia Agius | PP |
| 30.01.2004 | 30.04.2004 | Francisco Marqués Fernández | PSOE |
| 30.04.2004 | 16.05.2008 | Ángel González Hernández | PSOE |
| 16.05.2008 | 30.12.2011 | Rafael González Tovar | PSOE |
| 30.12.2011 | 12.06.2015 | Joaquín Bascuñana García | PP |
| 24.07.2015 | 11.11.2017 | Antonio Sánchez-Solís de Querol | PP |
| 11.11.2017 | 19.06.2018 | Francisco Bernabé | PP |
| 19.06.2018 | En el càrrec | Diego Conesa | PSOE |

## Funcions

L'organisme està dirigit per un delegat, nomenat pel Govern, les funcions del qual, segons l'article 154 de la Constitució espanyola, són les de dirigir l'Administració de l'Estat al territori de la Comunitat Autònoma i la coordinarà, quan escaigui, amb l'administració pròpia de la Comunitat.

## Referències

* ↑ Espanya: «Ley 6/1997, de 14 de abril, de Organización y Funcionamiento de la Administración General del Estado». Boletín Oficial del Estado núm. 90, de 15 de abril de 1997. ISSN: 0212-033X.
* ↑ Calvo González, María Antonia «El Delegado del Gobierno en las Comunidades Autónomas». Revista de Derecho Político. Universidad Nacional de Educación a Distancia [Madrid], 5, 1979. ISSN: 0211-979X.

## Enllaços externs

* Delegació del Govern d'Espanya a la Regió de Múrcia - Lloc web oficial
# Pixels

Pixels és una pel·lícula de comèdia de ciència-ficció del 2015 dirigida per Chris Columbus, escrita per Tim Herlihy i Timothy Dowling, i produïda per Columbus, Adam Sandler, Allen Covert i Mark Radcliffe. Basat en el curtmetratge homònim del 2010 de Patrick Jean, la pel·lícula és protagonitzada per Sandler, Kevin James, Michelle Monaghan, Peter Dinklage, Josh Gad i Brian Cox. Combinant personatges de videojocs animats per ordinador i efectes visuals, la pel·lícula segueix una raça alienígena que malinterpreta els canals de vídeo dels jocs d'arcade clàssics com una declaració de guerra, cosa que fa que envaeixin la Terra utilitzant tecnologia inspirada en jocs dels anys 80 com Pac-Man, Space Invaders, Arkanoid, Galaga, Centipede i Donkey Kong. Per contrarestar la invasió, els Estats Units contracten antics campions arcades per liderar la defensa del planeta. El rodatge va començar el 28 de maig de 2014 a Toronto; el rodatge es va acabar en tres mesos. Ha estat doblada i subtitulada al català.
Produït per Columbus's 1492 Pictures i Sandler's Happy Madison Productions en associació amb LStar Capital i China Film Co. Ltd., Pixels es va estrenar als cinemes als Estats Units el 24 de juliol de 2015, en formats 2D, 3D i IMAX 3D, per Sony Pictures Releasing a través del seu segell Columbia Pictures. Va rebre crítiques generalment negatives, i els crítics el van considerar similar a altres pel·lícules de videojocs, especialment En Ralph, el destructor (2012), Hitman: Agent 47 (2015) i Need for Speed (2014) i va recaptar 244 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de producció de entre 88 i 129 milions de dòlars.

## Referències

* ↑ «Pixels». ésAdir. [Consulta: 3 març 2025].
* ↑ Pixels a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Pixels (2015)». American Film Institute. [Consulta: 26 juliol 2022].
* ↑ «Píxels». Goita què fan, ara!. [Consulta: 18 abril 2023].

## Enllaços externs

* Pixels a Goita què fan, ara!
# Bas Eickhout

Bas Eickhout (Groesbeek, 8 d'octubre del 1976) és una polític neerlandès. Des del 2009, és membre del Parlament Europeu pel partit GroenLinks, que forma part del Partit Verd Europeu. És el president de la delegació del partit GroenLinks al Partit Verd Europeu, i el vicepresident d'aquest últim.

## Enllaços externs

* Lloc personal de Bas Eickhout Arxivat 2009-03-23 a Wayback Machine.
* Perfil al web del Parlament Europeu
# Carl Thiel

Carl Thiel (Klein Öls, Prússia, 9 de juliol de 1862 – Bad Wildungen, Hessen, 23 de juliol de 1939) fou un organista i compositor alemany. Estudià en el Reial Institut de Música religiosa i en l'Acadèmia Bargiel i aconseguí una pensió de l'Estat i el premi Mendelssohn, amb el producte del qual residí una temporada a Itàlia. De tornada a Alemanya fou nomenat organista de l'església de Sant Sebastià i més tard professor del Reial Institut de Música religiosa. La seva producció com a compositor compren motets, diverses misses, un salm penitencial per a cor i orquestra, i d'altres obres de menys importància, també de caràcter religiós.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 61, 602 ISBN 84-239-4561-8

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Carl Thiel» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* http://maelzels-magazin.de/2000/3_06_thiel.html
* http://www.carus-verlag.com/index.php3?BLink=KKPerson&PersonID=606
# Clariger papillosus

Clariger papillosus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Snyder J. O., 1901. A review of the gobioid fishes of Japan, with descriptions of twenty-one new species. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1244). 33-132.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ebina, K., 1935. Descriptions of two new fishes from Kominato, Prov. Bôsyû. Journal of the Imperial Fisheries Institute Tokyo v. 30 (núm. 3): 211-217.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Clariger papillosus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB