OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ludolf Nielsen

Karl Henrik Ludolf Nielsen (Nørre Tvede prop de la ciutat de Næstved, Dinamarca, 29 de gener de 1876 – Copenhaguen, 16 d'octubre de 1939) fou un compositor, violinista, director d'orquestra i pianista danès.
Considerat junt amb Carl Nielsen com un dels més importants compositors del país, de les primeries del segle xx. Estudià als Conservatoris de Leipzig i Copenhaguen, i com a viola formà part de l'orquestra d'Andersen i del quartet Vjörvig. «Mantingué, fins ben avançat el segle xx, un llenguatge musical conservador».
És autor entre d'altres de les òperes Isbella, Uhret i Lola, i d'altres composicions, especialment per a instruments de corda.

## Referències

* ↑ «Nielsen, Karl Henrik Ludolf». A: Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. volum 38 Nec - Nully. Madrid: Espasa-Calpe, 1973, p. 644. ISBN 8423945383.
* ↑ «Ludolf Nielsen». Gran Enciclopèdia de la Música. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Cornelius, Jens. «Ludolf Nielsen: Systematisk Værkfortegnelse» (en danès). Arxivat de l'original el 2019-10-28. [Consulta: 30 setembre 2019].

## Bibliografia

* Cornelius, Jens. Ludolf Nielsen : 1876-1939 (en danès). 1. udgave. Copenhaguen: Multivers, 2018 (Danske komponister, 2.). ISBN 9788779170544.
# João Evangelista Pereira da Costa

João Evangelista Pereira da Costa fou un mestre compositor de música portuguès, d'últims del segle xviii i principis del XIX.
És autor de diverses òperes, entre elles Egilda de Provenza, per la que va tenir un litigi amb el mestre Mercadante, del qual en sortí guanyador. El 1828 s'executà en el Teatro Nacional de São Carlos de Lisboa l'obra Tributo e virtude, de la seva composició.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 1238. (ISBN 84-239-4515-4)
# João Francisco Edolo

João Francisco Edolo fou un compositor portuguès del segle xix. Fou un excel·lent director d'orquestra, i va publicar algunes composicions per a piano que no manquen de certa gràcia, diverses fantasies sobre motius d'òpera i alguns arranjaments de les partitures de Gioacchino Rossini. Foren molt celebrades les melodies per a cant, que publicà amb el títol de Modinhas. Els dos germans d'Edolo, Henrique i João Gaspar, cultivaren així mateix amb èxit la música, sent ambdós notables violinistes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 19, pàg. 98 ISBN 84-239-4519-7
* Família Edolo (portuguès)
# Fabrizio Bontempi

Fabrizio Bontempi (Brescia, 1 de novembre de 1966) és un ciclista italià professional des del 1989 fins al 1998.
Quan era amateur va guanyar una medalla als Jocs del Mediterrani de Latakia i va participar en el Jocs Olímpics de Seül. Com a professional va participar en el Giro d'Itàlia i a la Volta a Espanya i va guanyar algunes curses menors.
Un cop retirat va dirigir diferents diversos equips ciclistes, especialment el Lampre, entre el 2003 i el 2013, al costat de Giuseppe Saronni, amb qui es va trobar embolicat en l'afer Màntua.
El gener de 2023 va ser nomenat president de la Comissió de Carretera de la Federació Italiana de Ciclisme.

## Palmarès

* 1986
** 1r a la Coppa Caduti Nervianesi
* 1987
** 1r a la Coppa Fiera di Mercatale
** 1r al Gran Premi Kranj
** 1r a la Coppa d'Inverno
* 1988
** 1r a la Milà-Busseto
* 1990
** Vencedor d'una etapa de la Schwanenbrau Cup
* 1993
** 1r al Giro dei Sei Comuni
* 1995
** 1r al Gran Premi de la Indústria i el Comerç de Prato
* 1997
** Vencedor d'una etapa del Boland Bank Tour

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1993. 96è de la classificació general

### Resultats al Giro d'Itàlia

* 1992. 136è de la classificació general
* 1993. 112è de la classificació general
* 1995. 87è de la classificació general
* 1996. 52è de la classificació general
* 1997. 102è de la classificació general

## Referències

* ↑ «Olympedia – Fabrizio Bontempi». [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ ONLUS®, Museo del Ciclismo Associazione Culturale. «Museo del Ciclismo - Fabrizio BONTEMPI» (en italià). [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ Ferrari, Fernando. «A juicio 27 integrantes del Lampre por tráfico de dopantes» (en castellà), 19-07-2013. [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ FEDERAZIONE. FABRIZIO BONTEMPI NUOVO PRESIDENTE DELLA COMMISSIONE STRADA E PISTA
* ↑ «Commissione Strada Pista – Fabrizio Bontempi è il nuovo presidente» (en italià), 19-01-2023. [Consulta: 7 març 2025].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a museociclismo.it
* Fitxa a cyclebase.nl
# Juan Alonzo

Juan Alonzo (l'Havana, 24 de juny de 1911 - valor desconegut) fou un futbolista cubà de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció de Cuba, amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1938.
Pel que fa a clubs, destacà a Fortuna L'Havana.

## Referències

* ↑ ¿Hubo futbolistas españoles en el Mundial de Francia 1938? La selección de Cuba. Arxivat 2016-03-17 a Wayback Machine. Cuadernos de Fútbol, núm. 55, fecha: 1 junio 2014, ISSN: 1989-6379
* ↑ Juan Alonzo Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Perfil a 11v11.com
# Juan Bautista Alós Peris

Juan Bautista Alós Peris (Onda, 1881-1946), pintor i dissenyador ceràmic.

## Trajectòria

En 1895 entrà a treballar com a pintor ceràmic a la fàbrica de taulells La Catalana, d'Onda, on son pare, Bautista Alós Juan, era el director. En 1899 marxà a Rio de Janeiro per ajudar en la instal·lació d'una fàbrica de taulells, i en 1902 ja havia tornat de Roma, on continuà els seus estudis artístics.
Fou dissenyador ceràmic i ocupà diversos càrrecs directius en indústries ceràmiques: L'any 1902, comença a treballar com a pintor ceràmic i dissenyador principal a la fàbrica de taulells propietat de Jaume Pujol i Bausis, a Esplugues de Llobregat, i també treballa en la fàbrica de José María Verdejo. En 1905 es trasllada a Onda, on treballa per Juan Bautista Segarra Bernet i per la fàbrica d'Elías Peris. En 1915 és nomenat director artístic de la fàbrica Valencia Industrial de Burjassot, i anys després torna a treballar en les dues fàbriques de Juan Bautista Segarra Bernat, a Onda i Castelló. En 1925 era director de la fàbrica dels hereus de Francisco Valldecabres de Manises.
Compagina la seva activitat artística, de disseny ceràmic, amb la docència. En 1915 és professor de l'Escola General d'Aprenentatge de Manises, en 1925 de l'Escola Provincial de Ceràmica d'Onda, i en 1929 De l'Escola del Treball de Barcelona.
En la seva estada a Esplugues de Llobregat comença el contacte amb Antoni Gaudí, Lluís Domènech i Muntaner i Josep Puig i Cadafalch, amb els quals col·laborà en els seus projectes com l'Hospital de Sant Pau, la Casa Milà, la Casa de les Punxes i el Parc Güell.

## Referències

* 1 2 Feliu Franch, Juan. La cerámica arquitectónica de Onda en el siglo XIX. Tesi Doctoral. Castelló: Universitat Jaume I. Departament d'Història, Geografia i Art, 1998, p. 202. ISBN 978-84-691-4669-9
* ↑ Feliu Franch, Juan. La cerámica arquitectónica ..., p. 201.
* ↑ Alós Tormo, Angelina. Juan Bautista Alós Peris, ceramista (1881-1946), en Miralcamp. Butlletí d'Estudis Onders, núm. 6 (juny 1990), pp. 11 i 13.
# Juan Bautista Celma

Juan Bautista Celma (fou un manyà, escultor i pintor nascut a Aragó al voltant de l'any 1540 i finat a Santiago de Compostel·la el 1608) treballà a Galícia des del 1564 fins a la seva mort. Es tracta d'una figura fonamental en l'art del Renaixement a Galícia i que no s'ha de confondre amb el seu oncle, Juan Tomás Celma (1515-1578), també pintor i forjador, el qual li va fer de mestre.
L'establiment a Santiago, resta corroborat per una inscripció gravada en una de les trones de bronze de la Santiago (que Celma executa el 1608), que diu:
| « | Joannes Baptista Celma Aragonensis patria, pingendi artifex, salutis anno 1563 Compostellae faciebat. | » |
El 1602 va rebre del Capítol de la catedral de Burgos 193.000 maravedisos com a pagament d'una reixa per al cor, en substitució de l'antiga que era de fusta: el disseny l'executà el 1595 Gregorio Martínez, i Celma el modificà el 1600, mereixent l'aprovació del cèlebre argenter Juan de Arfe, el qual va intervenir en la recepció de l'obra, el 3 de juny de 1602. Celma també forjà la reixa del cor de la catedral de Plasència (1606).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 12, pàg. 945 (ISBN 84-239-4512-X)
# Limnochromis staneri

Limnochromis staneri és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 19 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Limnochromis. p. 243-245. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M., 1981: Contribution a la faune ichthyologique du lac Tanganika. Révision du genre Limnochromis Regan, 1920. Description de trois genres nouveaux et d'une espèce nouvelle: Cyprichromis brieni. Annales de la Société Royale de Belgique v. 111 (núms. 1-4): 163-179.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Scheuermann, H., 1977: A partial revision of the genus Limnochromis (Regan 1920). Cichlidae -- Journal of the British Cichlid Association v. 3 (núm. 2): 69-73.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Johann Friedrich Herbart

Johann Friedrich Herbart (1776-1841) va ésser un filòsof i pedagog alemany.
El 1809 va substituir Kant a la seua càtedra de Königsberg, on fundà i dirigí el primer seminari pedagògic per a la formació del professorat.
Segons Herbart (que va rebre un gran influx de Pestalozzi) la veritable educació té per finalitat primordial la promoció de l'interès, del coneixement i de la participació. Quant a l'activitat intel·lectual, creu que ha d'abraçar dos aspectes: la profundització i la reflexió.
La seua obra teòrica es mou entre la pedagogia, la filosofia i la sociologia, per aquest ordre.

## Referències

* ↑ Monés i Pujol-Busquets, Jordi: Diccionari abreujat d'educació. Col·lecció Guix, núm. 10. Graó Editorial, Barcelona. ISBN 84-85729-43-9, plana 44.

## Enllaços externs

* Biografia i altres dades sobre Johann Friedrich Herbart. Arxivat 2007-10-23 a Wayback Machine. (anglès), (francès), (italià), (japonès) i (llatí)
* L'ideari educatiu i pedagògic de J. F. Herbart. (francès)
# Marie Wilt

Marie Wilt (Viena, 30 de gener de 1833 - 24 de setembre de 1891) fou una cantant alemanya nascuda a Àustria.
Estudià cant amb Gänsbacher i Wolf, presentant-se al públic amb gran èxit a Berlín el 1865. La seva carrera de soprano dramàtica fou en extrem brillant. Goldmark li confià la part de protagonista en l'estrena de l'òpera La reina de Saba, el 1875.
Actuà molts anys amb èxit en els principals teatres d'Alemanya i Àustria, abandonant l'escena per l'any 1880, per a dedicar-se a donar només concerts. El 1891, ja retirada de la vida activa de l'art, es veié escomesa d'una malaltia nerviosa que la induí al suïcidi llençant-se des d'un balcó del quart pis d'un hotel a Viena.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 273 (ISBN 84-239-4570-7)
# Hypostomus gymnorhynchus

Hypostomus gymnorhynchus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guaiana.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Norman, J. R. 1926. Descriptions of nine new freshwater fishes from French Guiana and Brazil. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 18 (núm. 103): 91-97.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Concert per a violí núm. 1 (Xostakóvitx)

El Concert per a violí núm. 1 en la menor, op. 77, va ser originalment escrit per Dmitri Xostakóvitx entre el 1947 i 1948. Encara estava treballant en la peça en el moment del decret de Jdànov, i en el període posterior a la denúncia del compositor en el sentit que l'obra no es podria realitzar. En el període entre l'acabament inicial de l'obra i l'estrena el 29 d'octubre de 1955, el compositor i el violinista a qui el va dedicar, David Óistrakh, van treballar en un cert nombre de revisions. El concert va ser finalment estrenat per la Filharmònica de Leningrad sota la direcció de Ievgueni Mravinski. Es va rebre bé; Óistrakh va fer comentaris sobre la "profunditat del seu contingut artístic" i va descriure la part del violí com un "concís paper shakespearià".

## Estructura

El concert dura uns 35 minuts i consta de quatre moviments, amb una cadenza lligant els dos darrers:
* I Nocturne (Moderato – Meno mosso – Tempo I) - Un semi-homenatge al primer moviment del concert de violoncel d'Elgar.
* II Scherzo (Allegro – Poco più mosso – Allegro – Poco più mosso) - Dansa demoníaca.
* III Passacaglia (Andante) – Cadenza - Utilitza el motiu del destí de Beethoven, incorporant-lo a la cadenza preburlesca.
* IV Burlesque (Allegro con brio – Presto) - El tema del solo de l'entrada del violí s'assembla a la del solo de flauta de Petruixka de Stravinski.

## Referències

* ↑ «Catàleg d'obres de Dmitri Xostakóvitx» (en anglès). Sikorski Musikverlage Hamburg. Arxivat de l'original el 2 d’agost 2020. [Consulta: 19 novembre 2020].
# Enrico Sarria

Enrico Sarria (Nàpols, Campània, 1836 - 1883) fou un compositor italià.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat i als disset anys estrenà la seva primera òpera, l'òpera bufa Carmosina, que assolí un èxit excel·lent.
D'entre les seves òperes restants cal mencionar:
* Donna Manuela, (1856)
* Estella, (1858)
* Il babbeo e l'intrigante, (1872), de la que se'n donaren 150 representacions consecutives,
* Giudetta,
* La campana dell'ermitaggio, (1875)
* Gli equivoci, (Nàpols, 1878)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pags. 630-31 (ISBN 84-239-4554-5)
# Entomocorus benjamini

Entomocorus benjamini és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (24 °C-27 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Madeira.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Reis, R. E. i T. A. K. Borges, 2006: The South American catfish genus Entomocorus (Ostariophysi: Siluriformes: Auchenipteridae), with the description of a new species from the Paraguay River basin. Copeia 2006 (núm. 3): 412-422.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Epeu (fill d'Endimió)

D'acord amb la mitologia grega, Epeu (en grec antic Ἐπειός) va ser un rei de l'Èlida, un dels fills d'Endimió i germà de Peó i d'Etol.
Endimió, per tal de decidir quin dels seus fills el succeiria, va decidir que fessin una cursa a Olímpia i que el vencedor fos el futur rei. Epeu va guanyar, i Peó va fugir a Macedònia avergonyit d'haver perdut. Allà va fundar el país de Peònia, i donà nom als seus habitants, els peons. Etol es va quedar al Peloponès. Quan Endimió va morir, Epeu va succeir el seu pare en el tron. Durant un temps, una part del poble eleu va portar el nom d'epeu.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 163. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 78. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Epigonus fragilis

Epigonus fragilis és una espècie de peix pertanyent a la família dels epigònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8,1 cm de llargària màxima.
* 7 espines i 10 radis tous a l'aleta dorsal.
* No té cap espina a l'opercle.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical que viu entre 120 i 494 m de fondària sobre el fons marí principalment.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: les illes Hawaii.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Indice d'ittiologia siciliana; ossia, catalogo metodico dei nomi latini, italiani, e siciliani dei pesci, che si rinvengono in Sicilia disposti secondo un metodo naturale e seguito da un appendice che contiene la descrizione de alcuni nuovi pesci sicilian. Messina. Indice Ittiol. Sicil. . 1-70.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Jordan, E. K., 1922. A list of the fishes of Hawaii, with notes and descriptions of new species. Memoirs of the Carnegie Museum v. 10 (núm. 1): 1-92, Pls. 1-4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Abràmov, A.A., 1992. Species composition and distribution of Epigonus (Epigonidae) in the world ocean. J. Ichthyol. 32(5):94-108.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Abràmov, A.A., 1992.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Epiplatys etzeli

Epiplatys etzeli és una espècie de peix de la família dels aploquèilids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Costa d'Ivori.

## Referències

* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 «Epiplatys etzeli» (en anglès). Fishbase.

## Bibliografia

* Berkenkamp, H. O. 1975. Epiplatys etzeli spec. nov. ein neuer Hechtling aus der südlichen Elfenbeinküste. Aquarienfreund v. 4 (núm. 10): 183-198.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.