OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Silvano Boudet Gola

Silvano Boudet Gola (Santiago de Cuba, 17 de novembre de 1828 - 1863) fou un compositor i bon executant del violí. També dirigí l'orquestra de la catedral de Santiago de Cuba. També tingué una intensa participació en la vida musical de la seva ciutat natal.
Nebot del músic Pedro Boudet. En comptar amb el suport econòmic suficient per estudiar a París, Boudet elevà al Capità General de l'illa, una petició perquè aquest li concedís el permís per efectuar un concert al seu benefici, el qual s'efectuà el 21 d'agost de 1852, i on rescabalà els fons necessaris pel seu viatja i va poder marxar a París. A la capital francesa va obtenir un premi del Conservatori de les Arts, en un renyit concurs amb artistes de fama.
De retorn a Cuba, realitzà gires per La Havana, Matanzas i Bayamo. El 17 de maig de 1857 acompanyà a Santiago de Cuba al pianista Gottschalk i la soprano Adelina Patti. A més en aquest concert Boudet interpretà la seva fantasia: El ave entre las flores per a violí i piano.

## Obres

* Canto del canario i Carnaval de Venècia, variacions per a violí i piano
* El ave entre las flores, fantasía per a violí i piano
* La retozona
* Los gatos
* Missa, a quatre veus: tiple, alt, tenor i baix, amb orquestra;
* Nocturno
* Pensamientos melancólicos
* Primera lección de difuntos, a dúo: tenor i baix, amb orquestra
* Primera lección de difuntos, a tres veus: alt, tenor i baix, amb orquestra
* Segunda lección de difuntos, a solo: tenor, amb orquestra
* Segunda lección de difuntos, a tres veus: alt, tenor i baix, con orquestra
* Recuerdo a mi madre
* Una vez, contradanses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 362. (ISBN 84-239-4509-X)
# Nannostomus anduzei

Nannostomus anduzei és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (24 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius Orinoco i Ereré (un afluent del riu Negro).

## Referències

* ↑ Günther, A., 1872. On a new genus of characinoid fishes from Demerara. Proceedings of the Zoological Society of London. 1872 (pt 1): 146.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fernández, J. M. & Weitzman, S. H., 1987. A new species of Nannostomus (Teleostei: Lebiasinidae) from near Puerto Ayacucho, Río Orinoco drainage, Venezuela. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 100 (núm. 1): 164-172.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Hoedeman, J. J., 1950: Rediagnosis of the characid-nannostomine fish genera Nannostomus and Poecilobrycon. Amsterdam Naturalist (Bulletin Zoologisch Museum van Amsterdam) v. 1 (núm. 1): 11-27, Pls. 8-9.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Weitzman, S. H. i J. S. Cobb, 1975: A revision of the South American fishes of the genus Nannostomus Günther (family Lebiasinidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 186: i-iii + 1-36.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Retrat d'un home (Espalter)

Retrat d'un home és una pintura sobre tela feta per Joaquim Espalter i Rull el 1880 conservada a la Biblioteca Museu Víctor Balaguer, amb el número de registre 137 d'ençà que va ingressar el 16/06/1928, provinent la col·lecció privada de la família Manyosas.

## Composició

Retrat gairebé de cos sencer d'un home jove assegut en una cadira de braços, en escorç cap a la dreta i amb la cama dreta recolzada sobre el genoll esquerre, tot mirant l'espectador fixament. Té el cabell una mica llarg i llis, porta barba i bigoti separats. Vesteix camisa blanca, un llarg mocador negre a manera de corbata amb una agulla de cadeneta fixada a l'alçada del nus, armilla clara puntejada, pantalons clars i casaca negra. Recolza el seu braç esquerre sobre el braç esquerre de la cadira, mentre que la mà dreta -amb la qual subjecta un bastó-, es recolza sobre una taula de fusta quadrada i sense estovalles. En el fons fosc de la cambra on es troba se suggereixen cortinatges. Presenta una gran similitud a nivell de composició, d'indumentària, de dimensions de la tela, etc. amb la pintura amb núm. d'I.G. 123.

## Bibliografia

* Trullén, Josep Maria (dir.). Biblioteca Museu Víctor Balaguer. Guia de les col·leccions del museu. 2001. Vilanova i la Geltrú: Organisme Autònom Biblioteca Museu V.Balaguer, 2001. B-10-437/2001. ISBN 84-931438-3-9.
# Hermann Schröder

Hermann Schröder (Quedlinburg, Saxònia-Anhalt, 28 de juliol de 1843 – Berlín, 30 de gener de 1909) fou un violinista i compositor alemany.
Com el seu germà Karl (1848-1935) i Alwin (1855-1928), fou deixeble del seu pare (antic director d'orquestra, 1816-1890) i de Ritter.
El 1873 fundà a Berlín un institut de música, que dirigí fins a la seva mort, i on tingué, entre altres alumnes, en Carl Roeder. El 1885 fou nomenat professor de violí de l'Institut Reial de Música Religiosa.

## Obres

* Obres simfòniques i de cambra.
* Die Kunst des Violinapiels.
* Untersuchung über die sympathetischen Klänge der Geigeninstrumente (1891).
* Die symmetrische Umkehrung in der Musik (1902).
* Ton und Farbe (1906).

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. 9, pàg. 356 (ISBN 84-239-4579-0)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54. pàg. 1161 (ISBN 84-239-4554-5)
# Pseudonotoliparis rassi

Pseudonotoliparis rassi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids i l'única del gènere Pseudonotoliparis.

## Descripció

* Fa 8,8 cm de llargària màxima.
* Cap i boca petits.
* Ulls ben desenvolupats.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 2.200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les illes Kurils.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Pitruk D. L., 1991. Pseudonotoliparis rassi gen. et sp. nov. (Scorpaeniformes, Liparididae) -- a new liparidid fish from bathyal depths of the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiol. v. 31 (núm. 5). 717-725.
* ↑ Pitruk, D. L., 1991. Pseudonotoliparis rassi gen. et sp. nov. (Scorpaeniformes, Liparididae) -- a new liparidid fish from bathyal depths of the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii v. 31 (núm. 5): 717-725.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Pitruk, D. L., 1992: Pseudonotoliparis rassi gen. et sp. nov. (Scorpaeniformes, Liparididae) -- a new Liparidae fish from bathyal depths of the Kuril-Kamchatka Channel. J. Ichthyol. 32(1):50-60.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Peromyscus gossypinus

Peromyscus gossypinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del sud-est dels Estats Units (Alabama, Arkansas, Florida, Geòrgia, Kentucky, Louisiana, Mississipi, Missouri, Carolina del Nord, Oklahoma, Carolina del Sud, Tennessee, Texas i Virgínia). Es tracta d'un animal arborícola que ocupa una gran varietat d'hàbitats. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, gossypinus, significa ‘cotó’ en llatí.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; NatureServe (Hammerson, G.). Peromyscus gossypinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 agost 2016.
* ↑ Entrada «Peromyscus» d'Animalia (en anglès).
# Retroculus lapidifer

Retroculus lapidifer és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical entre 22 °C-27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Brasil.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, New Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Gosse, J.-P., 1971: Révision du genre Retroculus (Castelnau, 1855) (Pisces, Cichlidae) désignation d'un néotype de Retroculus lapidifer (Castelnau, 1855) et description de deux espèces nouvelles. Bulletin de l'Institut Royal des Sciences Naturelles de Belgique v. 47 (núm. 43): 1-13, Pls. 1-5.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T., 1906: Revision of the South-American cichlid genera Retroculus, Geophagus, Heterogramma, and Biotoecus. Annals and Magazine of Natural History (Series 7) v. 17 (núm. 97): 49-66.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Weidner, T., 1999. Retroculus lapidifer - Steinträger und Grubenlaicher. DATZ 52(9):8-12.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hermann Theobald Petschke

Hermann Theobald Petschke (Bautzen, 21 de març de 1806 - Leipzig, 28 de gener de 1888) va ser un advocat i compositor alemany.
Fou conseller àulic i residí a Leipzig. La seva afició a la música el portà a formar part de la direcció dels concerts del "Gewanhaus".
Se li deuen diverses obres per a veus d'homes, molt apreciades.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 44, pàg. 265. (ISBN 84-239-4544-8)
# Pseudostegophilus haemomyzon

Pseudostegophilus haemomyzon és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S., 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Myers, G. S., 1942. Studies on South American fresh-water fishes. I. Stanford Ichthyol. Bull. v. 2 (núm. 4): 89-114.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Nannostomus bifasciatus

Nannostomus bifasciatus és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,4 cm de longitud total.

## Reproducció

Es reprodueix en captivitat.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (23 °C-27 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners de Surinam i la Guaiana Francesa.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1872. On a new genus of characinoid fishes from Demerara. Proceedings of the Zoological Society of London. 1872 (pt 1): 146.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hoedeman, J. J., 1954. Notes on the ichthyology of Surinam (Dutch Guiana). 3. A new species and two new subspecies of Nannostomidi from the Surinam river. Beaufortia v. 4 (núm. 39): 81-89.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail, 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Hoedeman, J. J., 1950: Rediagnosis of the characid-nannostomine fish genera Nannostomus and Poecilobrycon. Amsterdam Naturalist (Bulletin Zoologisch Museum van Amsterdam) v. 1 (núm. 1): 11-27, Pls. 8-9.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Weitzman, S. H. i J. S. Cobb, 1975: A revision of the South American fishes of the genus Nannostomus Günther (family Lebiasinidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 186: i-iii + 1-36.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Revolució

Una revolució és una transformació profunda i ràpida de l'estructura social, econòmica i política d'una societat, que alguns cops comporta l'ús de la violència, però no necessàriament.
Els canvis revolucionaris, a més de radicals i d'aportar conseqüències transcendentals, han de percebre's com a ruptura sobtada de l'ordre establert. Si no és així, s'hauria de parlar millor d'una evolució, d'una transició o d'una crisi. Si el que hi falta és el caràcter transcendental, s'hauria de parlar més aviat d'una revolta.
Les revolucions són conseqüència de processos històrics i de construccions col·lectives. Perquè una revolució sigui possible cal que hi hagi una nova unió d'interessos fent front a uns altres interessos. En efecte, una revolució pròpiament dita és obra de grans masses: es produeix quan una majoria de la societat, o una minoria molt nombrosa i representativa, arriba a la convicció que l'statu quo és injust, il·legítim i insuportable, fins al punt que resulta imprescindible d'enfrontar-s'hi radicalment amb voluntat de destruir-lo per a bastir quelcom de nou, malgrat les incerteses que això obre.

## Tipologia

En la historiografia es parla, generalment, de tres tipus de revolucions:
* Revolució política
* Revolució social
* Revolució econòmica

## Revolucions importants al llarg de la història

* Revolució neolítica (8000-7000 aC)
* Revolució científica (1543)
* Revolució Americana (1775)
* Revolució industrial (1791)
* Revolució Francesa (1789)
* Revolució d'Octubre (1917)
* Revolució dels Clavells (1974)

## Origen del terme

En l'accepció actual, el terme revolució és una aportació catalana a la terminologia política universal: s'encunyà en català en el segle xv, tot responent a una metàfora en què es compara un canvi profund i sobtat amb les revolucions dels astres. El primer ús del terme es documenta en català el 1473 en referència a la guerra civil entre la Generalitat i Joan II; posteriorment s'aplica, coetàniament, a les Germanies, per exemple. Potser és d'ací que el terme, en la nova accepció, passà a l'italià (historiografia italiana del segle XVII), i d'ací arreu.

## Referències

* ↑ Palomero Caro, Rafael i Pérez Rodríguez, Josep Maria: Histocard 2. Història contemporània de Catalunya i d'Espanya. Castellnou Edicions. Barcelona, abril del 2006. Col·lecció Minimanual, núm. 14. ISBN 84-9804-211-9. Plana 56.
* ↑ «Revoluciones a lo largo de la historia | Enumeración y características» (en castellà), 31-03-2020. [Consulta: 3 abril 2021].
* ↑ Colón Domènech, Germà. "La revolució catalana". Els Marges, 83 (tardor 2007), p. 107-110.

## Bibliografia

* Arendt, Hannah (1967, 1998): "Sobre la revolución", Revista de Occidente, Alianza Editorial. ISBN 84-206-5806-5.
* Molnar, Thomas (1975): La contrarrevolución. Madrid: Unión Editorial. ISBN 84-7209-034-5.
* (anglès) Stepan Bandera. Perspectives for Ukrainian Revolution (audiobook) Ukrainian Publishers House L.T.D. London. 1988.

## Vegeu també

* Rebel·lió
* Revolució no-violenta
Viccionari
# Hermenegildo Gorría

Hermenegild Gorría Royán (Osca, 1843 - Barcelona, 3 de gener de 1920) fou un enginyer agrònom i un enòleg aragonès fincat a Catalunya.
Fou director de l'Estació Vitícola i Enològica de Tarragona i de les Escoles Agrícoles de Barcelona i Madrid, i desenvolupant, a més, a Barcelona algunes càtedres de la Facultat de Ciències. També va pertànyer a diverses corporacions científiques, entre d'altres a Reial Acadèmia de Ciències i Arts de Barcelona (RACAB), i assistí com a representant oficial d'Espanya als Congressos científics de París en ocasió de l'Exposició Universal de París (1900). En l'Exposició de Barcelona aconseguí les medalles d'or, plata i bronze pels treballs agrícoles i científics i projectes presentats. La seva labor principal fou sobre problemes hidrològics i agronòmics.

## Concessions mineres i hidràuliques

Al marge de les seves activitats científiques, Gorría sol·licità i aconseguí concessions de mines i aprofitaments hidràulics. Destaquen una sèrie de concessions de mines de ferro i coure a Artedó, Arsèguel i Toloriu, a l'Alt Urgell entre 1901 i 1910.
El 28 de setembre de 1907 assolí la concessió d'aprofitament hidroelèctric de 30.000 litres d'aigua per segon del Segre a Vilanova de la Barca. El 1910 traspassaria aquesta concessió a Saltos del Segre.
També entre els projectes en què Gorría apareix involucrat, destaca el del ferrocarril de Balaguer a Puigcerdà, de via estreta i tracció elèctrica, passant per Ponts i la Seu d'Urgell, projecte datat el 1910 i que no es du a terme.

## Publicacions

* Importancia de la hidráulica aplicada (1906;
* Los fermentos de la tierra y la alimentación vegetal (1907);
* Aplicación a la electricidad a la agricultura (1908);
* Industria sedera en España (1913);
* De la maquinaria agrícola, especialmente del arado y las labores profundas del terreno (1915);
* El cultivo y aprovechamiento de los terrenos de secano en España (1917);
* Progresos modernos en agronomía (1918);
* Desecación de las marismas y terrenos pantanosos de los Alfaques;
* Instrucciones para el reconocimiento de las viñas atacades por la filoxera;
* Primer ensayo del cultivo y elaboración del tabaco.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 726 (ISBN 84-239-4526-X)

## Referències

* ↑ Diari La Vanguardia de 07/01/1921 (In Memoriam per Alfredo Opisso), pàgina 6.
* ↑ «Butlletí Oficial de la Província de Lleida» (pdf) (en castellà) pàgina 723. Diputació de Lleida, 16-06-1901. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Butlletí Oficial de la Província de Lleida» (pdf) (en castellà) pàgina 731. Diputació de Lleida, 10-10-1901. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Butlletí Oficial de la Província de Lleida» (pdf) (en castellà) pàgina 385. Diputació de Lleida, 05-11-1910. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ «Butlletí Oficial de la Província de Lleida» (pdf) (en castellà) pàgina 6. Diputació de Lleida, 26-10-1907. [Consulta: 6 desembre 2020].
* ↑ Obiols i Perearnau, Lluís; Prieto i Tur, Lluís. «VI Congreso de Historia Ferroviaria» (pdf) (en castellà) pàgina 155, 2012. [Consulta: 6 desembre 2020].