OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hans Wolfgang Sachse

Hans Wolfgang Sachse (Dresden, 17 de març de 1899 - Plauen, 20 de desembre de 1982) va ser un compositor alemany.
De 1909 a 1911 va estudiar a la Thomasschule de Leipzig. Del 1919 al 1921 va estudiar composició (amb Paul Graener), contrapunt (amb Stephan Krehl) i escola d'òpera (amb Otto Lohse) al Conservatori de Leipzig. Paral·lelament, va estudiar musicologia (amb Hugo Riemann, Herbert Albert, Arnold Schering), filosofia i alemany a la Universitat de Leipzig. Després dels estudis esdevingué director de banda de teatre a Plauen. Des de 1927 treballà com a compositor, director d'orquestra i pedagog musical autònom. Després de 1945 va ser arrestat per l'NKVD soviètic i va passar uns anys al camp especial número 1 de Mühlberg. El 1960 va rebre el Premi d'Art del districte de Karl-Marx-Stadt (avui Chemnitz) i el 1981 l'Ordre del Mèrit de la Pàtria.

## Obres (selecció)

* Variacions orquestrals sobre un tema de baix de Debussy, op 17, 1931 ... tema amb set variacions
* Quartet de corda núm. 4, op. 42, 1952
* Sonata per a trompa anglesa i piano, op 61, 1959 ...
** I. Moving,
** II. Alegre
* Variacions simfòniques per a orquestra, op. 67, 1960
* Sinfonia serena per a orquestra, op 70, 1961 ...
** I. Allegro,
** II, ma molto tranquillo.
** Allegro
* Sonata per a trompa i piano, op 71, 1962 ...
** I. Allegro energico,
** II. Andante sostenuto
** III. Allegro molto - Allegretto scherzando
* Salutacions a la República, op 77, 1964 ... Música festiva per a orquestra de corda pionera, viola. 1 i 2, viola, violoncel i baix
* Suite per a orquestra de cambra, op 86, 1967... Variacions sobre quatre melodies antigues:
** I. Així expulsem l'hivern (segle XVI),
** II Cançó de ball al maig (Th. Morlay,. cap al 1600),
** III. La mort trista amb la seva fletxa (vers 1525),
** IV Sobre la música noble (V. Rathgeber, 1733)
* Cantata Knowledge is Power, estrenada l'any 1972
* Tres xilografies sobre la guerra dels camperols alemanys per a orquestra, op 106, 1975...
** I. Jo, el meu pobre germà petit, em queixo molt,
** II Hi ha un segador,
** III. Som el grup negre dels Geyers

## Font

* Les cartes de Hans Wolfgang Sachse es troben als fons de l'editor musical de Leipzig C.F.Peters als Arxius Estatals de Leipzig.
# Giovanni Antonio Speranza

Giovanni Antonio Speranza (Màntua, 1812 - Milà, 1850) fou un compositor italià.
Va fer els estudis en el col·legi San Pietro à Majilla, de Nàpols, donant-se a conèixer el 1836 amb l'òpera Gianni di Parigi, que assolí molt poc èxit. Contràriament, I due Figaro, estrenada el 1838 a Nàpols, fou representada en els principals teatres d'Itàlia, Espanya i Rússia.
Entre les altres òperes cal mencionar:
* L'Aretino (1840);
* Il Postiglione de Songjumeau (1842);
* Saul (1844);
* Amor a suon di tamburo (1845;
* Il Mantello (1846).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 805 (ISBN 84 239-4556-1)
# Kryptopterus hesperius

Kryptopterus hesperius és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. 2002. Description of two new species of Kryptopterus from Thailand and Borneo in the Kryptoptreus limpok species group (Teleostei: Siluridae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 13 (núm. 1): 67-72.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# One-step

L'one-step és un ball procedent de la Costa Est dels Estats Units que sorgeix al final del segle xix per interpretar ritmes de jazz i de ragtime.
Arriba a Europa amb les tropes estatunidenques durant la Primera Guerra Mundial i durant els anys vint del segle xx forma part de les modalitats de concurs dels primers campionats mundials de ball.
Predecessor del fox-trot i del quickstep, serveix de base al tango europeu i al vals anglès, i es balla amb un cop de taló seguit de dos o més passos sobre la mitjana punta (aquests passos posteriorment se substituirien per encreuades de peus).
Un exemple d'aquest ball és la cançó espanyola "¡Si vas a París, papá!" (lletra de M. Álvarez Díaz i música de Ledesma i Oropesa), la qual va tindre molt d'èxit a la dècada dels anys trenta del segle xx.

## Referències

* ↑ Cort i Vives, Aleix: Diccionari del Ball. Edicions 62, Col·lecció El Cangur/Diccionaris, núm. 278. Barcelona, juliol del 1999. ISBN 84-297-4572-6, planes 116-117.

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre l'one-step. (anglès)
# Escut de Corçà

L'escut oficial de Corçà té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, un cor de gules; el peu partit: 1r d'argent, una creu plena de gules; i 2n, d'or, quatre pals de gules. Per timbre, una corona de vila.

## Història

L'escut originari va ser aprovat el 19 de setembre del 2000 i publicat al DOGC el 19 del mateix mes amb el número 3228. Hi figurava tan sols el cor de gules en camper d'or.
El gran cor de gules és un senyal parlant, un «cor sa», referit al nom de la vila. El 28 de novembre del 2013 el Ple de l'Ajuntament va decidir modificar l'escut heràldic del municipi per afegir-hi el senyal de la ciutat de Barcelona, la creu i els quatre pals, per commemorar la condició de carrer de Barcelona, atorgada a la vila per un privilegi de 1442.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/1558/2014, de 18 de juny, per la qual es dóna conformitat a la modificació de l'escut heràldic del municipi de Corçà.» (pdf). DOGC núm. 6658. Generalitat de Catalunya, 07-07-2014. [Consulta: 10 juliol 2014].
* ↑ «RESOLUCIÓ d'1 de setembre de 2000, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Corçà.» (pdf). DOGC núm. 3228. Generalitat de Catalunya, 19-09-2000. [Consulta: 7 juny 2009].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Empordà
# Petronilla Paolini Massimi

Petronilla Paolini Massimi (Tagliacozzo, 24 de desembre de 1663 - Roma, 3 de març de 1726) fou una poetessa italiana, també coneguda per haver denunciat en els seus escrits la terrible condició de la dona del seu temps.
Publicà una Raccolta di poesie, i els melodrames Il tradimento vendicato o la donna illustre i Tamiri.

## Referències

* ↑ Sara Mostaccio. «Poetesse italiane dimenticate. La vita (difficile) di Petronilla Paolini Massimi, femminista ante litteram» (en italià). elle.com. [Consulta: 18 maig 2022].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 41, pàg. 920 (ISBN 84-239-4541-3)
# Hans von Vignau

Hans von Vignau (Weimar, Turíngia, 1869- 1955) fou un compositor alemany.
Cursà els estudis de piano i composició a Berlín, amb Deppes i Taubert, i més tard amb Fehsen, Issert i Sohulz-Dornburg en el Conservatori de Colònia. Va publicar molta música de cambra, lieder, i obres corals.
De la seva obra total destaquen:
* Sinfonische Festvorspiel, per a agran orquestra (1900),
* Gesangsquartette, amb acompanyament de piano (1904),
* Festlicher Marsch,
* Ländliches Tanidyll, poema (1910).
Els lieder, construïts a base de melodies populars alemanyes, són molt apreciats pels professionals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 68, pàg. 1135 (ISBN 84-239-4568-5)

## Enllaços externs

* Treballs per o sobre Hans von Vignau en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Giovanni Bassano

Giovanni Bassano també conegut com a Bassani (1558 - Venècia, 17 d'agost de 1617) fou un compositor italià de l'Escola Veneciana i reconegut intèrpret de corneta durant la transició entre Renaixement i Barroc.
Fou una figura clau en el desenvolupament del conjunt instrumental en la Basílica de Sant Marc de Venècia, i deixà un llibre sobre ornamentació molt detallat, que constitueix una rica font de recursos per als intèrprets contemporanis.
Inventà un instrument semblant al fagot, anomenat bassanello, i les seves obres principals, de les que existeixen col·leccions, son: Motetti per concerti ecclesiastici (1598-99), per a 5. 6. 7. 8 i 12 veus: Motetti, Madrigali e Canzoni (1591). Ricercati, per a orgue, i Fantasie (1585).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 57, pàg. 1 (ISBN 84-239-4557-X)
# Opaeophacus acrogeneius

Opaeophacus acrogeneius és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 144-149.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 500-800 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Mar de Bering.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bond C. E. & Stein D. L., 1984. Opaeophacus acrogeneius, a new genus and species of Zoarcidae (Pisces: Osteichthyes) from the Bering Sea. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 97 (núm. 3). 522-525.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bond, C. E. & Stein, D. L., 1984. Opaeophacus acrogeneius, a new genus and species of Zoarcidae (Pisces: Osteichthyes) from the Bering Sea. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 97 (núm. 3): 522-525.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Escut de Daimús

L'escut de Daimús és un símbol representatiu oficial del municipi valencià de Daimús (la Safor). Té el següent blasonament:
| « | Escut ibèric, partit i mig truncat. Al primer quarter, en camper de sinople, un sepulcre romà d'or. Al segon quarter, en camper d'argent, una rosa heràldica de gules. Al tercer quarter, sis cotisses d'or [en realitat 3 bandes d'or carregades, cada una, d'una cotissa de gules] en camper de gules. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Història

Aprovat per Resolució del 22 de març de 1994, del conseller d'Administració Pública. Publicat en el DOGV núm. 2.258, del 3 de maig de 1994.
El sepulcre recorda el monument romà de Baebia Quieta, desmantellat al començament del segle xx. Al costat, les armories dels Ros (armes parlants) i els Ferrer, antics senyors del poble.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 114 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Resolució de 22 de març de 1994, del conseller d'Administració Pública, per la qual s'aprova l'escut municipal de l'Ajuntament de Daimús (València)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 2.258, 03-05-1994, pàg. 4.758 [Consulta: 27 gener 2016].
# Petrotilapia

Petrotilapia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids que es troba a l'Àfrica oriental.

## Referències

* ↑ Stauffer, J. R., Jr. & van Snik, E. S., New species of Petrotilapia (Teleostei: Cichlidae) 1996 from Lake Malawi, Africa. Copeia 1996 (núm. 3): 695-702
* ↑ Marsh, A. C., 1983. A taxonomic study of the fish genus Petrotilapia (Pisces: Cichlidae) from Lake Malawi. Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 48: 1-14.
* ↑ Marsh, A. C., A taxonomic study of the fish genus Petrotilapia (Pisces: Cichlidae) from Lake Malawi. 1983 Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 48: 1-14.
* ↑ Trewavas, E., 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Annals and Magazine of Natural History (Series 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
# Giovanni Battista Borghi

Giovanni Battista Borghi (Camerino, Marques, 25 d'agost de 1738 – Loreto, Marques, 25 de febrer de 1796) fou un compositor italià que va desenvolupar la seva obra en la segona meitat del segle xviii, pertanyent per tant al període clàssic de la història de la música.
Va escriure música religiosa i profana, destacant entre les seves composicions sacres dues Misses a quatre veus i orquestra i diversos motets, i entre la música profana les òperes:
* Alessandro in Armenia (1768);
* Merope (1768);
* Ciro riconosciuto (1771);
* Ricimero (1773);
* Artaserse (1776);
* La dona instabile (1776);
* Ecumene (1778);
* Piramo e Tisbe (17783);
* L'Olimpiade (1785);
* La morte di Semiramide (1791);
* Egilina (1793);
* Li tempio di Guide.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 136. (ISBN 84-239-4509-X)
# Escut de Darnius

L'escut oficial de Darnius té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, un niu amb 3 pollets a dins i somat d'una parella d'ocells afrontats a cada extrem, tot d'or. Per timbre una corona de comte.

## Història

Va ser aprovat el 5 d'agost de 1988 i publicat al DOGC el 12 de setembre del mateix any amb el número 1042.
Armes parlants tradicionals, al·lusives al "niu" que amaga el nom de la localitat. Darnius fou el centre d'una baronia; el 1692, Miquel Joan de Taverner-Montornès i d'Ardena, baró de Darnius, va esdevenir comte de Darnius, i això es veu reflectit per la corona del capdamunt de l'escut.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Darnius.» (pdf). DOGC núm. 1042. Generalitat de Catalunya, 12-09-1988. [Consulta: 7 juny 2009].
# Maria Olszewska

Maria Olszewska (Ludwigsschwaige, Baviera, 12 d'agost de 1892 – Klagenfurt, 17 de maig de 1969) fou una cantant de la corda de contralt, alemanya.
Començà la seva carrera artística a Viena com a cantant, però escoltada per Nikisch a Leipzig, li aconsellà que es dediqués a l'òpera. Dotada d'una bella veu de contralt i especialitzada en el gènere dramàtic, arribà a conquistar un lloc preeminent en la interpretació del teatre wagnerià.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. 7, pàg. 1326 (ISBN 84-239-4577-4)
# Phaeoptyx xenus

Phaeoptyx xenus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu a 5-60 m de fondària (normalment, entre 5 i 20) entre les esponges de mar Verongia fistularis, Callyspongia plicifera i Callyspongia vaginalis.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: des del sud de Florida (els Estats Units), les illes Bahames i el nord-est del golf de Mèxic fins a Veneçuela.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fraser T. H. & Robins C. R., 1970. The R/V Pillsbury deep-sea biological expedition to the Gulf of Guinea, 1964-1965. 18. A new Atlantic genus of cardinalfishes with comments on some species from the Gulf of Guinea. Stud. Tropical Oceanogr. Núm. 4 (pt 2). 302-315.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Böhlke, J. E. & Randall, J. E., 1968. A key to the shallow-water west Atlantic cardinalfishes (Apogonidae), with descriptions of five new species. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 120 (núm. 4): 175-206.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Phaeoptyx xenus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* ↑ Cervigón, F., 1993. Los peces marinos de Venezuela. Volum 2. Fundación Científica Los Roques, Caracas, Veneçuela. 497 p.
* ↑ Böhlke, J.E. i C.C.G. Chaplin, 1993. Fishes of the Bahamas and adjacent tropical waters. 2a edició. University of Texas Press, Austin.
* ↑ Claro, R., 1994. Características generales de la ictiofauna. p. 55-70. A R. Claro (ed.) Ecología de los peces marinos de Cuba. Instituto de Oceanología Academia de Ciencias de Cuba i Centro de Investigaciones de Quintana Roo.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A: Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington DC i Londres. 253 p.
* ↑ Martin, F.D. i J.W. Patus, 1984. An annotated key to the Teleost fishes of Puerto Rico. Compendio Enciclopédico de los Recursos Nat. 5:1-191.
* ↑ Ramjohn, D.D. 1999. Checklist of coastal and marine fishes of Trinidad and Tobago. Marine Fishery Analysis Unit, Fisheries Division, Ministry of Agriculture, Land and Marine Resources, Trinitat i Tobago. Fisheries Information Series 8, 151 p.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Haplochromis akika

Haplochromis akika és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Uganda.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lippitsch, E., 2003. Redescription of 'Haplochromis' nubilus (Teleostei: Cichlidae), with description of two new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 14(1):85-95.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lippitsch, E. 2003. Redescription of 'Haplochromis' nubilus (Teleostei: Cichlidae), with description of two new species. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 14 (núm. 1): 85-95.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kumzari

El kumzari (persa: کومزاری) és una llengua irànica del sud-oest semblant a les llengües persa, axomi i luri. Tot i que amb un estat vulnerable, sobreviu avui amb entre 4.000 i 5.000 parlants. La parlen els kumzaris, habitants del poble de Kumzar, situat a la península de Musandam, al nord d'Oman.
Aquesta és l'única llengua irànica que es parla a la península aràbiga. Els kumzaris també es poden trobar a les ciutats de Dibba i Khasab, així com a diversos pobles, i a l'illa de Laraq. Els parlants són descendents de pescadors que habitaven la costa del golf Pèrsic i el golf d'Oman.

## Ubicació

El nom kumzari deriva del poble muntanyós històricament ric de Kumzar. La llengua té dos grups principals de parlants, un a cada costat de l'estret d'Ormuz: la tribu Shihuh de la península de Musandam i la comunitat Laraqi de l'illa de Laraq a l'Iran. A la península de Musandam, els parlants de kumzari es concentren a Oman, al poble de Kumzar i en un barri de Khasab conegut com a Harat al-Kumzari. A més, el kumzari el trobem també a Dibba i als pobles costaners d'Elphinstone i Malcolm Inlets.
És la llengua materna dels pescadors descendents del conqueridor iemenita d'Oman, Màlik ibn Faham (àrab: مالك بن فهم). Basant-se en proves lingüístiques, el kumzari estava present a la regió d'Aràbia abans de la conquesta musulmana de la regió al segle vii.

## Fonologia
### Consonants

En el kumzari tots els sons consonàntics menys tres (ʔ, ʁ, ɦ). També existeixen com a geminats.
| | | Labial | Alveolar | Alveolar | Palato- alveolar | Palatal | Velar | Uvular | Faríngia | Glotal |
| | | Labial | plana | Velaritzada | Palato- alveolar | Palatal | Velar | Uvular | Faríngia | Glotal |
| Oclusiva/ africada | sorda | p | t | tˠ | tʃ | | k | q | | ʔ |
| Oclusiva/ africada | sonora | b | d | dˠ | dʒ | | g | | | ʔ |
| Fricativa | sorda | f | s | sˠ | ʃ | | | χ | ħ | ɦ |
| Fricativa | sonora | | | zˠ | | | | ʁ | | |
| Nasal | Nasal | m | n | | | | | | | |
| Aproximant | Aproximant | w | l ɻ | lˠ | | j | | | | |

### Vocals

El kumzari té distinció de longitud en les seves vocals, amb cinc vocals llargues i tres vocals curtes. Les vocals mai apareixen en hiat directe; més aviat, estan separades per una semivocal com /j/ o /w/, o per una parada glotal (/ʔ/).
| | Anterior | Central | Posterior |
| Vocal tancada | iː | | uː |
| Vocal quasitancada | ɪ | | ʊ |
| Vocal quasioberta | | ɐ | |
| Vocal oberta | | aː | |

## Referències

* ↑ Frye, 1984.
* ↑ Anonby, 2013, p. 54-58.
* ↑ Anonby i Yousefian, 2011.
* ↑ van der Wal, Anonby C. A.. Anonby C. A. (tesi) (en anglès). Universitat de Leiden, 22/4/2015, p. 375.

## Bibliografia

* Anonby, Erik «Stress-induced Vowel Lengthening and Harmonization in Kumzari». Orientalia Suecana, núm. 61, 2013, pàg. 54–58. OCLC: 1026776205.
* Anonby, Erik; Yousefian, Pakzad. daptive Multilinguals a Survey of Language on Larak Island (en anglès). Universitat d'Uppsala, 2011. ISBN 978-91-554-8125-4. OCLC 1027080608.
* Frye, Richard Nelson. The History of Ancient Iran (en anglès). vol. 37. C.H.Beck, 1984, p. 411. ISBN 9783406093975.
# Ophiogobius

Ophiogobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Ophiogobius jenynsi (Hoese, 1976)
* Ophiogobius ophicephalus (Jenyns, 1842)

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1863. On the gobioids of the eastern coast of the United States. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 15. 267-271.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Hoese, D. F., 1976: Variation, synonymy and a redescription of the gobiid fish Aruma histrio and a discussion of the related genus Ophiogobius. Copeia 1976 (núm. 2): 295-305.