OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lepidotrigla jimjoebob

Lepidotrigla jimjoebob és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 11,6 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu fins als 183 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: Kiritimati (illes de la Línia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Richards, W. J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bulletin of Marine Science v. 51 (núm. 1): 45-65.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lepidotrigla kanagashira

Lepidotrigla kanagashira és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 18 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: la badia de Tosa (el Japó) i el mar de la Xina Meridional.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Kamohara, T., 1936. On two new species of fishes found in Japan. Dobutsugaku Zasshi = Zoological Magazine Tokyo v. 48 (núm. 12): 1006-1008.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Ni, I.-H. i K.-Y. Kwok, 1999 Marine fish fauna in Hong Kong waters. Zool. Stud. 38(2):130-152.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Richards, W.J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bull. Mar. Sci. 51(1):45-65.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Georg August Dreschke

Georg August Dreschke (1798 - 1851) fou un pianista i compositor alemany.
Residí successivament a Magdeburg i a Berlín, sent nomenat en aquesta última ciutat professor de piano de l'Institut Reial de Música. La primera obra en què es donà conèixer, es titulava System der acht Kirchen Tonarten nach P. Mortimer (Berlín, 1834), que era un extracte del Tractat dels tons, de Mortimer.
El 1835 donà com a invent seu un teclat de piano on les tecles de l'escala cromàtica estan en el mateix pla i es succeeixen alternativament, però la pretesa reforma ja havia estat imaginada pel fabricant de pianos Lemme, seguint les inspiracions de Rohleder.
Fou un pianista notable, de gran execució, i com a compositor va escriure diversos concerts i peces pel seu instrument favorit.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a part, pàg. 2202 (ISBN 84-239-4581-2)
# José León Pagano

José León Pagano (Buenos Aires 1875 - íd. 1964) fou un escriptor italo-argentí.
Autor de novel·les i de peces teatrals, va anar a Espanya el 1900 com a corresponsal de la revista italiana Ressegna Internazionale, i va decidir aleshores fer un estudi sobre l'estat de la cultura intel·lectual a Madrid i a Catalunya.
El gener del 1901 es trobava a Barcelona, moment en què publicà a Pèl & Ploma un llarg comentari sobre el llibre de Gener Inducciones que acabava de publicar-se. Molt probablement aleshores Casas degué fer-li el retrat que actualment es conserva al MNAC.

## Referències

* ↑ (Mendoza, 1995), núm. 146

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg exposició MNAC). ISBN 84-8043-009-5.
# Haworthia blackburniae

Haworthia blackburniae és una espècie del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia blackburniae creix sense tronc i forma grups amb arrels en forma de fus. Les 10 a 15 fulles fines i llargues formen una roseta amb un diàmetre a la base d'1 a 1,5 cm. El limbe foliar és de verd brillant a verd marronós o verd grisenc fosc, té fins a 40 cm de llargada i 0,3 a 0,5 cm d'amplada. La part superior de la fulla és seca. Els marges de les fulles són glabres o finament espinosos.
La inflorescència pot arribar a fer fins a 30 cm de llargada i consta de 15 a 20 flors. Les flors són blanques i tenen venes verdes.

## Distribució i hàbitat

Haworthia blackburniae és comú a la província de sud-africana del Cap Occidental, des de Prinspoort a l'oest fins a Calitzdorp a l'est. H. blackburniae creix en algunes localitats en grups densos, en altres roman solitària. Hi ha una forma molt interessant a prop de Calitzdorp a Kleinberg, on les plantes tenen fulles molt més amples i curtes. En general, prefereix a la natura els vessants meridionals més frescos i protegits.

## Taxonomia

Haworthia blackburniae va ser descrita per W. F. Barker i publicat a Journal of South African Botany 3: 93, a l'any 1937.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
blackburniae: epítet en honor probablement de l'esposa de H. Blackburn el 1936. El seu marit era el cap d'estació de Calitzdorp, Cap Occidental (Sud-àfrica).

### Varietats acceptades

* Haworthia blackburniae var. blackburniae (varietat tipus)
* Haworthia blackburniae var. derustensis M.B.Bayer
* Haworthia blackburniae var. graminifolia (G.G.Sm.) M.B.Bayer

## Referències

* 1 2 Jilemicky, Jakub. «Haworthia blackburniae W.F.Barker» (en anglès). www.haworthia-gasteria.com. [Consulta: 15 març 2022].
* ↑ «Haworthia blackburniae». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-08-31. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «The Eponym Dictionary of Southern African Plants» (en anglès). calflora.net. [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ «Varietats acceptades en negreta de Haworthia blackburniae». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2018-05-21. [Consulta: 14 febrer 2021].

## Bibliografia

* Bayer, Martin Bruce; van Jaarsveld, Ernst Jacobus. Urs Eggli. Haworthia variegata Sukkulenten-Lexikon. Einkeimblättrige Pflanzen (Monocotyledonen) (en alemany). Stuttgart: Eugen Ulmer, 2001, p. 211. ISBN 3-8001-3662-7 [Consulta: 14 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Haworthia blackburniae var. blackburniae a Red List of South African Plants
* Haworthia blackburniae var. derustensis a Red List of South African Plants
* Haworthia blackburniae var. graminifolia a Red List of South African Plants
# Cyphotilapia gibberosa

Cyphotilapia gibberosa és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 21 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És endèmic del sud del llac Tanganyika (Àfrica oriental).

## Referències

* 1 2 «Cyphotilapia gibberosa» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Brichard, P. Cichlids and All the Other Fishes of Lake Tanganyika (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866226677.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A. (1998): Tanganyikan cichlids in their natural habitat. Cichlid Press.
* Loiselle, Paul V. (1995). The Cichlid Aquarium. Alemanya: Tetra Press. ISBN 1-56465-146-0.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Takahashi, T. 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50(4): 367-382.
* Takahashi, T. & K. Nakaya. 2003. New species of Cyphotilapia (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika, Africa. Copeia 2003 (núm. 4): 824-832.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Capritx (arquitectura)

Un capritx és una construcció en un parc o jardí sense cap altra utilitat que la decoració i el plaer. Si té una funció, aquesta roman totalment subordinada. Van esdevenir molt de moda al disseny de jardineria des del segle xviii a l'arquitectura de jardí francesa i anglesa, el que explica que sovint s'utilitzen les paraules francesa folie i anglesa folly (en català: follia) com a sinònims de capritx; tot i que hi ha exemples més recents.
Per extensió, el mot també s'utilitza per a designar elements arquitecturals lúdics, per exemple a l'obra d'Antoni Gaudí, o més recent d'Oriol Bohigas, Òscar Tusquets, Ricard Bofill i molts altres, que repten el funcionalisme. Oposen «la utilitat dels espais inútils» a l'excés de racionalisme.
* El "Capricho" de Gaudí.
* Falsa ruïna del Temple de la Filosofia (França).
* Torre de Broadway (Anglaterra).
* Falses ruïnes de Wimpole (Anglaterra).
* La pinya de Dunmore (Escòcia).

## Referències

* ↑ «Capritx». A: Neoloteca. Barcelona: Termcat, centre de terminolgia, 1999-1924.
* ↑ Barlow & Holmes, 2008.
* ↑ Til und Inge Stegmann, Katalonien und die Katalanischen Länder (alemany), Stuttgart: Kohlhammer, 1992, pàgines 15-113, traduït i citat en línia per: Institut für Romanische Sprachen und Literaturen, «Art i arquitectura: de la desmaterialització a la mirada endarrere» [Consulta el 12 de maig de 2013]
* ↑ Coch Roura, Helena. La utilitat dels espais inútils: Una aportació a l'avaluació del confort ambiental a l'arquitectura dels espais intermedis. Barcelona: Universitat politècnica de Catalunya, 2003, p. 251-284. ISBN 8468847402.

## Bibliografia

* Barlow, Nic; Holmes, Caroline. Follies of Europe: architectural extravaganzas (en anglès). Ed. Garden Art Press, 2008, p. 256. ISBN 1870673565.
* Barlow, Nic. «Galeria de fotos en línia de capritxos arquitecturals d'arreu Europa». Arxivat de l'original el 2013-06-14. [Consulta: 12 maig 2013].
* Meulenkamp, Wim. Follies — Bizarre Bouwwerken in Nederland en België. Amsterdam,: Edit. Arbeiderpers, 1995, p. 327. ISBN 9029531096. (en català: Catpritxos, edificis extrafolaris als Països Baixos i Bèlgica)
# Bisíl·lab

Un bisíl·lab o disíl·lab és una paraula que té dues síl·labes. Vet aquí alguns exemples: en·llaç, lle·tra. En català hi ha moltes paraules bisíl·labes. En contrast amb els monosíl·labs, que només poden ser aguts, els bisíl·labs poden ser aguts i plans. Les paraules bisíl·labes acostumen a ser de quatre o cinc lletres. La més petita té només dues lletres: e·ó. Les més grans superen les set: fron·ters, tren·cats. Alhora de comptar les síl·labes per localitzar els bisíl·labs, cal tenir en compte que en català en una síl·laba hi pot haver una o més vocals. Quan hi ha dues o tres vocals en contacte poden formar un diftong o triftong, és a dir, agrupar-se en una mateixa síl·laba, però, si no formen diftong, encara que les vocals estiguin en contacte, formen síl·labes diferents, això s'anomena hiat. Per exemple:
    e·ó té dues vocals fortes i, per tant, no pot formar diftong, és a dir, que forma un hiat. Així doncs, cada vocal serà part d'una síl·laba diferent, la síl·laba e i la síl·laba ó, dues síl·labes, un bisíl·lab.
    iot té una vocal feble a l'inici de paraula seguida d'una altra vocal. Això forma un diftong i, per tant, una sola síl·laba. És a dir, que no serà un bisíl·lab.
Altres exemples de bisíl·labs són els següents:
* Amb diftongs: qua·tre, ar·reu
* Amb hiats: bo·a, be·at
* Amb hiats i diftongs: du·ia, fe·ia
No són bisíl·labs els següents mots:
* Monosíl·labs: peu, ou
* Trisíl·labs: mò·mi·a, Ma·ri·a, ru·ï·na
MÈTRICA CATALANA
En la Mètrica Catalana d'Art menor podem trobar-hi un poema tipus de dues síl·labes que rep el nom de
(2 Síl·labes) BISÍL·LAB Exp.
La lluna,
la bruna
vestida
de dol,
son pare
la crida,
sa mare,
no vol.
(Popular)

## Bibliografia

* Bargalló Valls, Josep (1991): Manual de Mètrica i versificació catalanes. Ed. Empúries. Col·lecció Les Naus. Barcelona.
* Oliva i Llinàs, Salvador (1988): Introducció a la Mètrica. Quaderns Crema. Assaig Minor, núm. 4. Barcelona.
* Parramon i Blasco, Jordi (2000): Diccionari de Poètica. Edicions 62. Col·lecció El Cangur Diccionaris, núm. 265. Barcelona.
* Serra i Baldó, A i Llatas, Rossend (1986): Resum de Poètica Catalana. Mètrica i Versificació. Ed. Barcino. Col·lecció Popular, núm. 75. Barcelona.
# Lepidotrigla larsoni

Lepidotrigla larsoni és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Hàbitat

És un peix marí, batidemersal i d'aigües fondes que viu fins als 220 m de fondària de la plataforma continental.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-occidental: Queensland (Austràlia).

## Costums

És bentònic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Del Cerro, L. & Lloris, D., 1997. A new species of Lepidotrigla (Scorpaeniformes, Triglidae) from the waters off Queensland (Australia). Scientia Marina v. 61 (núm. 1): 45-52.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Georg Goltermann

Georg Eduard Goltermann (Hannover, 19 d'agost de 1824 – 29 de desembre de 1898) fou un violoncel·lista i compositor alemany del Romanticisme.
Va tenir per a mestres a Prell, Lachner, Kummer i en Menter, i de 1850 a 1852 donà nombrosos concerts en els que s'acredità com a excel·lent virtuós. El 1852 fou nomenat director de música a Würzburg i l'any següent passà a Frankfurt coma segon director d'orquestra del Teatre Municipal i primer director el 1874.
A banda d'una simfonia i d'altres obres orquestrals, és autor de nombroses composicions per a violoncel.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 26, pàg. 524 (ISBN 84-239-4526-X)
# Hoplomyzon papillatus

Hoplomyzon papillatus és una espècie de peix de la família dels aspredínids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Napo i Portuguesa.

## Referències

* ↑ Myers G. S., 1942. Studies on South American fresh-water fishes. I. Stanford Ichthyol. Bull. v. 2 (núm. 4). 89-114.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stewart, D. J., 1985. A review of the South American catfish tribe Hoplomyzontini (Pisces, Aspredinidae), with descriptions of new species from Ecuador. Fieldiana Zool. (N. S.) Núm. 25: i-iii + 1-19.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Friel, J.P., 2003. Aspredinidae (Banjo catfishes). p. 261-267. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C., 1996. A phylogenetic analysis of the Asian catfish families Sisoridae, Akysidae and Amblycipitidae, with a hypothesis on the relationships of the neotropical Aspredinidae (Teleostei, Ostariophysi). Fieldiana. Núm. 4:1-83.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taphorn, D. C. i C. Marrero, 1990: Hoplomyzon sexpapilostoma, a new species of Venezuelan catfish (Pisces: Aspredinidae), with comments on the Hoplomyzontini. Fieldiana Zoology (New Series) Núm. 61: 1-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# José Martín Félix de Arrate y Acosta

José Martín Félix de Arrate y Acosta (l'Havana, 14 de gener de 1701 - 23 d'abril de 1765) va ser un polític i és considerat com el primer historiador cubà.
Va fer els estudis superiors a Mèxic, on es va graduar d'advocat. Va ocupar diferents càrrecs municipals a la seva ciutat natal. Va ser un dels que més van treballar durant el setge de l'Havana el 1762, oferint la seva persona i béns en servei de la pàtria.
Va escriure una notable història de l'Havana amb el títol Llave del Nuevo Mundo y Antemural de las Indias Orientales, que s'imprimí el 1830, obra notable (malgrat alguns errors i anacronismes), ja que està escrita en un estil molt correcte i se la cita amb preferència en quants llibres tracten de les antiguitats de Cuba. Més el 1828 José Antonio Saco a Nova York en la seva revista Missatger Setmanal, ja havia donat a conèixer l'obra de l'historiador Arrate i havia publicat algun dels seus escrits més notables.
A més, va escriure, la Habana Descripta, una comèdia i diverses poesies que han desaparegut. Usà el pseudònim de Joseph Martyn Félix.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 6, pàg. 390. (ISBN 84-239-4506-5)
# Haworthia bolusii

Haworthia bolusii és una espècie del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia bolusii creix sense tija i brota lentament. Les fulles són lanceolades, allargades i corbades cap a l'interior, que formen una roseta de 4 a 8 cm de diàmetre. La fulla translúcida és de color verd blavós. A la vora de la fulla i la quilla de la fulla hi ha espines amb una llargada de més de 2 mm.
La inflorescència pot arribar a fer fins a 30 cm de llargada. Les flors amples són planes a la base del tub de la flor.

## Distribució

Haworthia bolusii està estesa a la província de sud-africana del Cap Oriental.

## Taxonomia

Haworthia bolusii va ser descrita per Baker i publicat a Journal of the Linnean Society. Botany. 18: 215, a l'any 1880.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
bolusii: epítet en honor del botànic, artista botànic, empresari, banquer i filantrop sud-africà Harry Bolus (1834-1911).

### Varietats acceptades

* Haworthia bolusii var. bolusii (varietat tipus)
* Haworthia bolusii var. blackbeardiana (Poelln.) M.B.Bayer
* Haworthia bolusii var. pringlei (C.L.Scott) M.B.Bayer

### Sinonímia

* Catevala bolusii (Baker) Kuntze
* Haworthia arachnoidea var. bolusii (Baker) Haldar

## Referències

* ↑ «Haworthia bolusii». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-05-12. [Consulta: 12 maig 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «The Eponym Dictionary of Southern African Plants» (en anglès). calflora.net. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ Eggli, Urs; Newton, Leonard E. Etymological Dictionary of Succulent Plant Names (en anglès). Berlín/Heidelberg: Springer, 2010, p. 28. ISBN 978-3-642-05597-3 [Consulta: 14 febrer 2021].
* ↑ «Varietats acceptades en negreta de Haworthia bolusii». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2018-05-21. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthia bolusii». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-05-12. [Consulta: 14 febrer 2021].

## Bibliografia

* Bayer, Martin Bruce; van Jaarsveld, Ernst Jacobus. Urs Eggli. Haworthia variegata Sukkulenten-Lexikon. Einkeimblättrige Pflanzen (Monocotyledonen) (en alemany). Stuttgart: Eugen Ulmer, 2001, p. 212. ISBN 3-8001-3662-7 [Consulta: 13 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Haworthia bolusii var. bolusii a Red List of South African Plants
* Haworthia bolusii var. blackbeardiana a Red List of South African Plants