OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Domingo Bousquet y Puig

José Domingo Bousquet y Puig (L'Havana, Cuba, 13 d'agost de 1823 - ibídem, 6 d'abril de 1875) fou un distingit violinista espanyol nascut a Cuba.
Des d'infant rebel·là unes excepcionals dots pel cultiu de la música, pel que el seu pare, el doctor José Domingo, metge molt notable, que havia exercit la seva professió en un dels cossos de l'exèrcit francès que a les ordres de Napoleó I feu la campanya d'Egipte, li'n donà per professors a Miguel Rappetti i a Joaquín Gavira, mentre estudiava dret en el seminari de San Carlos de la seva ciutat natal. Per a perfeccionar els seus estudis, el seu pare l'envià a París (1843), on figurà entre els deixebles més aprofitats d'André Reberecht, fent ràpids i sorprenents avanços, enfortint el seu to i corregint el seu mecanisme, amb el que a poc a poc se situà entre els concertistes més notables d'Europa, i indiscutiblement al cap dels americans.
El 1856 començà a donar una sèrie de concerts a París, en els que triomfà brillantment, corregent després amb el mateix èxit les primeres ciutats d'Europa, entre elles les de França, Espanya, Anglaterra i Itàlia i els Estats Units. Al retornar a L'Havana es dedicà a l'ensenyança del seu art dirigint ensems l'orquestra de la Societat de Santa Cecília i figurant el 1856 entre els fundadors i més entusiastes campions de la secció de música clàssica, que tant brillantment havia cultivat a París. Un hàbit fatal, adquirit a França, enfosquí la seva glòria i anihilà la seva existència, arrossegant en els últims anys una vida miserable, víctima de cruel malaltia.
Aconseguí èxits actuant amb insuperable mestressa, acompanyat d'Escudero, la bellíssima sonata en sol menor de la seva composició, en la que vessava verdaders prodigis d'execució i d'exquisit sentiment, lHimne austríac i els quartets números 17, 45, 57 i 63 de Haydn, els cèlebres trios de Rubinstein, els de Mendelssohn en re menor i do menor i l'Otello del mateix compositor, diverses obres de Beethoven, els quintets d'Onslow, el doble quartet en re menor de Spohr i altres moltes ores de tanta vàlua com les mencionades.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 437. (ISBN 84-239-4509-X)
# Cooperativa "La Nueva Vida"

La Cooperativa La Nueva Vida fou una cooperativa creada a Llucmajor, Mallorca, el 1907, i clausurada el 1936 pel cop d'estat del 18 de juliol.
La cooperativa La Nueva Vida fou creada a Llucmajor el juliol de 1907 per part de l'Agrupació Socialista i la societat obrera de sabaters La Recompensa del Trabajo. El capital social inicial fou de 930 pessetes i la junta directiva la formaren: Sebastià Vidal Mut (president), Joan Gamundí Puigserver (vicepresident), Mateu Tomàs Gamundí (tresorer), Miquel Estela Boscana (secretari), Bartomeu Salvà Tomàs (vocal), Miquel Terrassa Rubí (vocal), Antoni Barceló Sastre (vocal), Joan Vidal Orell (vocal) i Miquel Garcias Cardell (vocal). Tots ells feia anys que treballaven en els sindicats obrers i en la política. Inicialment la cooperativa era de caràcter comercial, tenia 90 socis, i es dedicava a les mercaderies. Cada associat en ingressar en la cooperativa havia de dipositar en la caixa de la societat una quantitat que podia satisfer-la en forma de terminis. Els socis satisfeien setmanalment 10 cèntims fins que s'arribava a les 50 pessetes necessàries per tenir una acció. El que es recaptava per aquest concepte constituïa el capital en accions de la cooperativa indispensable per adquirir les mercaderies que s'havien de posar a la venda. A la vegada l'augment de socis cooperadors es traduïa en un augment de les vendes, ja que aquests lògicament es convertien en clients fidels d'aquesta.
Amb els anys augmentà el nombre de socis fins als 950 el 1934, majoritàriament sabaters, al mateix temps que diversificava les seves activitats comercials (teixits i cafès a partir del 1924 i forn a partir del 1930) i també va estendre les seves activitats en altres camps: ja el 1908 creà una escola nocturna que després també fou diürna, posteriorment organitzà activitats culturals i recreatives (excursions, balls, funcions teatrals, conferències, etc.).
L'esclat de la Guerra Civil acabà amb La Nueva Vida. El 19 de juliol de 1936 les seves activitats foren suspeses, els seus béns subhastats i els components de la directiva empresonats i després executats. La Nueva Vida havia arribat a convertir-se en una important competència per als comerciants i es guanyà molts enemics entre els empresaris i els conservadors.

## Referències

* 1 2 Boada, J. «Els cupons de "La Nueva Vida"». Crónica Numismática, juliol-agost 2003. Arxivat de l'original el 2009-07-27 [Consulta: 10 octubre 2010]. Arxivat 2009-07-27 a Wayback Machine.
* ↑ «Cronologia breu referida a Mallorca entre els anys 1900-1930». Ixent Cultural. [Consulta: 30 juliol 2010].
* 1 2 Santana Morro, M «El cooperativisme de consum a Mallorca (1868-1936)». BSAL, 58, 2002, pàg. 227-244. Arxivat de l'original el 2016-08-05 [Consulta: 9 juny 2016]. Arxivat 2016-08-05 a Wayback Machine.
* ↑ Boada Salom, Jaume (2003). “Els cupons de La Nueva Vida”. Col·lecciomania, núm. 8 (2a època), març 2003, p. 13-15.
# Kenichi Kuroyama

Kenichi Kuroyama (japonès: 黒山健一) (prefectura de Hyōgo, 24 de juliol de 1978) és un antic pilot professional de trial japonès. De ben petit va començar a triomfar en el trialsín, guanyant-ne 4 Campionats del Món entre 1987 i 1990. Un cop passat a la motocicleta, des de mitjan anys 90 ha estat un dels competidors destacats del Campionat del Món de trial, havent-hi quedant entre els 10 primers classificats gairebé cada any entre 1995 i el 2005. Entre altres èxits, el 1995 fou Subcampió d'Europa de trial. A banda, ha estat Campió del Japó 11 anys (1996 a 1997, 2002 a 2006, 2008 a 2009 i 2011 a 2012).
Des del 2006 competí només al Japó, disputant-hi cada any el GP de trial puntuable per al Campionat del Món.

## Palmarès
### Trialsín

| Any | Categoria | C. del Món |
| 1987 | Poussin | 1r |
| 1988 | Poussin | 1r |
| 1989 | Benjamin | 1r |
| 1990 | Benjamin | 1r |
| Total títols | Total títols | 4 |

### Trial

| Any | Motocicleta | C. del Món outdoor | C. del Món indoor | Campionat del Japó |
| 1995 | Beta | 10è | - | |
| 1996 | Beta | 4t | 11è | 1r |
| 1997 | Beta | 3r | - | 1r |
| 1998 | Beta | 3r | 9è | |
| 1999 | Beta | 11è | - | |
| 2000 | Beta | 5è | - | |
| 2001 | Beta | 9è | - | |
| 2002 | Beta | 8è | - | 1r |
| 2003 | Beta | 6è | - | 1r |
| 2004 | Beta | 7è | - | 1r |
| 2005 | Beta | 8è | - | 1r |
| 2006 | Scorpa | 13è | - | 1r |
| 2007 | Yamaha | 18è | - | |
| 2008 | Yamaha | 15è | - | 1r |
| 2009 | Yamaha | 12è | - | 1r |
| 2010 | Yamaha | 14è | - | |
| 2011 | Yamaha | 12è | - | 1r |
| 2012 | Yamaha | 17è | - | 1r |
| 2013 | Yamaha | 17è | - | |
| 2014 | Yamaha | 17è | - | |
| 2015 | Yamaha | 17è | - | |
| 2016 | Yamaha | 18è | - | |
| 2017 | Yamaha | 17è | - | |
| 2018 | Yamaha | 15è | - | |
| 2019 | Yamaha | 16è | - | |
| Total títols | Total títols | 0 | 0 | 11 |
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats estatals o internacionals guanyats, incloent-hi el TDN

## Referències

* ↑ «The rider... Kuroyama Kenichi» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 febrer 2011].
* ↑ «All Japan Champions: MX & TR» (en anglès). motoracing-japan.com. Arxivat de l'original el 30 d’abril 2001. [Consulta: 16 abril 2010].
* ↑ «Resultados» (en castellà). trialsin.es, 2012. Arxivat de l'original el 7 de març 2013. [Consulta: 27 setembre 2012].
* ↑ «World. Kuroyama Kenichi» (PDF) (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 16 abril 2010].

## Enllaços externs

* Kenichi Kuroyama - Lloc web oficial (japonès)
* Vídeo de Kuroyama al Trial del Japó del 2009 (francès)
# Cooperativa Agrícola La Canetense

La Cooperativa Agrícola La Canetense o Cooperativa Odeon és un edifici de Canet de Mar situat al carrer del Gram, núm. 22 construït entre 1920 i 1923 per Rafael Masó. Es tracta d'un edifici amb tres façanes, seu de la cooperativa La Canetense, on a la planta baixa hi ha la botiga i el magatzem. A la planta pis hi ha una sala d'actes i un cafè i en el segon pis i golfes, hi estava projectada la casa del porter a la torre de la cantonada que no s'arribà a realitzar com tampoc es realitzaren els esgrafiats de la façana
Es tracta d'un immoble de planta rectangular amb coberta doble vessant. Aquesta construcció es va fer per una cooperativa agrícola. El projecte però, no és realitzà totalment. A la planta baixa se situen les dependències de la cooperativa i, a la planta pis l'habitatge, la sala d'actes. Té dues entrades. Actualment al pis hi ha un bar i una sala d'actuacions. També hi ha un cinema. L' "Odeon", nom que també rep aquest edifici, és un centre cultural important per a Canet. Actualment és un dels teatres en funcionament de la vila. Per aquest hi ha passat les figures més rellevants del jazz i la cançó. També és el lloc d'assaig dels Comediants. La Generalitat va destinar-hi 129.000 € a la rehabilitació de l'Odeon de Canet (20/03/2003, El Punt).

## Referències

* 1 2 Márquez, Teresa. «L'Odèon, irreductible». El Punt Avui, 18-12-2023. [Consulta: 29 desembre 2024].
* ↑ Tarrús, Joan i COMADIRA, Narcís. Rafael Masó arquitecte noucentista. Barcelona: Lunwerg Editores, 1996.
* ↑ «Cooperativa Odeon». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 6 juliol 2017].

## Enllaços externs

* «Cooperativa la Canetense (l'Odeon)». Fundació Rafael Masó. [Consulta: 29 desembre 2024].
# Copeina osgoodi

Copeina osgoodi és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Ortega, H. i R.P. Vari, 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T., 1912: A revision of the South American characid fishes of the genera Chalceus, Pyrrhulina, Copeina, and Pogonocharax. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 10 (núm. 58): 387-395.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Corivell

La corivell és una varietat d'olivera.
L'arbre de la varietat corivell és menys vigorós que el de l'altra varietat empordanesa argudell. De capçada més reduïda i amb tendència a tenir les branques pendulars. Fulles de forma el·líptica-lanceolades, amb l'anvers de color verd clar i el dors gris platejat.
Les inflorescències paniculades es troben agrupades en la part mitjana del ram i és androestéril.
Els fruits es troben normalment en poms visibles des de l'exterior. Té un peduncle llarg, és de mida petita, simètrica, de forma ovoïdal amb l'àpex acabat amb mugró. Quan inicia la maduració, passa a color vermellós, i no arriba gairebé mai al color negre. La polpa està adherida al pinyol i és de color blanc. L'endocarpi és de mida petita de forma el·líptica i superfície rugosa amb de 7 a 10 solcs fibrovasculars.

## Característiques agronòmiques

És una varietat rústica, encara que una mica sensible al repiló (Spilocaea oleagina), que s'adapta perfectament a les condicions edafoclimàtiques de la comarca de l'Empordà. Igual com l'argudell, només es coneix el seu cultiu en aquestes comarques.
És de maduració molt tardana i uniforme: des de l'última setmana de desembre fins a mitjan gener. El fruit presenta una alta resistència a la caiguda, per la qual cosa, la seva adaptació a la collita mecanitzada amb vibrador és baixa.

## Usos

Principalment la producció d'oli, que és molt apreciat. És una varietat que dona olis molt fins amb una intensitat d'amarg alta, i de molta qualitat. Encara que és una varietat molt productiva, el seu rendiment en oli és del 16-18%, considerat de nivell mitjà-baix.
L'oli produït per les oliveres de la varietat corivell són Denominació d'Origen Protegida Oli de l'Empordà.

## Vegeu també

* Denominació d'Origen Protegida
* Oli de l'Empordà
* Empordà

## Referències

* ↑ Resolució AAR/1340/2007, de 20 d'abril, per la qual s'adopta decisió favorable a la sol·licitud d'inscripció de la Denominació d'Origen Protegida Oli de l'Empordà.
* ↑ Reglament de la DOP, publicat al DOGC núm. 5127 del 08/05/2008.

## Enllaços externs

* Web del Consell Regulador de la DOP Oli de l'Empordà Arxivat 2015-08-19 a Wayback Machine.
* La DOP Oli de l'Empordà al web del Departament d'Agricultura, Alimentació i Acció Rural de la Generalitat de Catalunya
# Cornelius Verdonck

Cornelius Verdonck (Turnhout, Flandes, 1564 - Anvers, 1625) fou un madrigalista i gran polifonista flamenc.
Notable polifonista, es conserven com apreciades mostres del seu art diverses cançons franceses, dos llibres de madrigals a 6 veus i un de madrigals a 9 veus, més un Magníficat a 5 veus.
La ciutat d'Anvers li erigí un monument en l'església dels Carmelites.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 67, pàg. 1451 (ISBN 84-239-4567-7)
# Corona Schröter

Corona Schröter (Guben, Brandenburg, 14 de gener de 1751 - Ilmenau, Turíngia, 23 d'agost de 1802) fou una cantant alemanya.
Filla d'un músic, (Johann Friedrich Schröter), acompanyà el seu pare a Varsòvia i després a Leipzig, on el director d'orquestra Hiller li ensenyà música i cant, i ja el 1765, és a dir, als catorze anys, debutà en el Gran Concert de Leipzig.
Després que aquesta artista, notable també per la seva rara i sobirana bellesa, actuà en aquesta ciutat en concerts i en el teatre fins al 1777, l'any següent, per recomanació de Goethe, fou a Weimar amb la feina de cantant de cambra i cort de la duquessa Anna Amàlia. En les representacions disposades per Goethe en el teatre d'afeccionats de la duquessa feu papers principals (fou la primera actriu d'Ifigènia i la primera tiple de l'Erlkkönig). En cessar el teatre d'afeccionats, deixà l'art que havia exercit i la cort, i es dedicà a professora de cant i dibuix, a la composició i a la pintura.
Un quadern de 25 composicions seves aparegué a Weimar el 1786 (nova edició, Leipzig, 1907). A Guben se li erigí el 1905 un monument fet per Donndorf.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 1166 (ISBN 84-239-4554-5)
# Coronis (filla de Flègias)

Segons la mitologia grega, Coronis (en grec antic: Κορωνίς) va ser una princesa tessàlia, filla de Flègias, rei dels làpites. Segons una tradició sagrada, testimoniada per una inscripció d'Epidaure, es deia Egle en realitat, però tenia el sobrenom de Coronis ('la cornella') per la seva extraordinària bellesa.
Tingué relacions amb Apol·lo, però li fou infidel i al mateix temps es va casar amb Isquis un príncep arcadi fill d'Èlat. Sembla que temia que el déu es cansés d'ella quan fos vella i que l'abandonés. El déu va matar el corb que li va dur la notícia i el transformà de blanc en negre. A Coronis, engelosit, la traspassà amb les seues sagetes, però en saber que esperava un fill seu, que seria Asclepi, se'n penedí, tragué l'infant del ventre de la mare i el portà al centaure Quiró, que li va ensenyar l'art de la medicina i de la caça. Apol·lo dedicà honors fúnebres a Coronis.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 116. ISBN 9788496061972.
* ↑ Apol·lodor. Biblioteca, III, 10,3

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jord. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997. ISBN 84-297-4146-1.
* Smith, William (ed.). Dictionary of Greek and Roman Biography and Mythology (en anglès). Boston: Little, Brown and Co., 1867 (Vol. I, Vol. II i Vol. III).
Viccionari
# Selemon Barega

Selemon Barega (Etiòpia, 20 de gener de 2000) és un atleta etíop especialitzat en les proves de fons. Ha participat en 2 Olimpíades, guanyant la medalla d'or en la prova dels 10.000m dels Jocs Olímpics de Tòquio 2020. A més ha guanyat 2 medalles en els Campionats del Món.
Barega ostenta en l'actualitat, el rècord mundial sub-20 dels 5.000m, amb una marca de 12:43.02 minuts, aconseguit el 31 d'agost de 2018 en la reunió de la Diamond League a Brussel·les.

## Marques personals

| Disciplina | Marca | Seu | Data |
| 5.000 metres | 12:43.02 WU20R | Brussel·les | 31 d'agost de 2018 |
| 10.000 metres | 26:34.93 | Nerja | 14 de juny de 2024 |
| Marató | 2:05.15 | Sevilla | 23 de febrer de 2025 |

## Trajectòria professional

Jocs Olímpics :
| Any | Seu | Posició | Prova |
| 2020 | Tòquio | 1 | 10.000m |
| 2024 | París | 7a posició | 10.000m |
| Campionat del Món ||||
| 2017 | Londres | 5a posició | 5.000m |
| 2019 | Doha | 2 | 5.000m |
| 2022 | Eugene | 12a posició | 5.000m |
| 2022 | Eugene | 5a posició | 10.000m |
| 2023 | Budapest | 3 | 10.000m |

## Referències

* ↑ «Perfil oficial» (en anglès). World Athletics. [Consulta: 5 març 2025].
* ↑ «Perfil oficial olímpic» (en anglès). Olympics.com. [Consulta: 5 març 2025].
* ↑ «Barega clocks 12:43.02 world U20 5000m record in Brussels - IAAF Diamond League» (en anglès). World Athletics, 01-09-2018.
# Corydoras bifasciatus

Corydoras bifasciatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras bifasciatus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nijssen, H. 1972. Records of the catfish genus Corydoras from Brazil and French Guiana with descriptions of eight new species (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Neth. J. Zool. v. 21 (núm. 4): 412-433, Pls. 1-3.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Corydoras blochi

Corydoras blochi és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela, Guaiana i nord del Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras blochi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Nijssen, H. 1971. Two new species and one new subspecies of the South American catfish genus Corydoras (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Beaufortia v. 19 (núm. 250): 89-98.
# Corydoras cervinus

Corydoras cervinus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Guaporé (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras cervinus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Rössel, F. 1962. Corydoras cervinus, ein neuer panzerwels aus Brasilien (Pisces, Teleostei, Callichthyidae). Senckenb. Biol. v. 43 (núm. 1): 31-33.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.