OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pont de Riutort

El Pont de Riutort és un pont romànic damunt del Rec del Cirerol, o Riu Tort, del terme comunal de Puigbalador, a la comarca del Capcir, de la Catalunya del Nord.
Està situat a prop al sud-oest del poble de Puigbalador, a un centenar de metres de la confluència del Rec del Cirerol en el Galba.
Passava per aquest pont la Via Redensis, que unia les viles de Carcassona i de Llívia.
El pont consta d'una sola arcada de mig punt, de gran bellesa, feta amb grans dovelles tallades de forma basta. La resta del pont és fet de pedra menuda units amb molt de morter de calç. L'obertura de l'arcada és, a la base, de 4,5 metres, i l'alçada no passa de 2,60, de l'aigua al centre de l'arcada. Tardanament s'hi afegiren uns murs, a banda i banda i a cada costat del riu, fets de pedra sense desbastar desigual, en filades irregulars, que feien de suport a una parapets. Es tracta d'un arranjament destinat a eixamplar el pont, probablement de després del Tractat dels Pirineus.

## Referències

* ↑ El Pont de Riutort en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «100 - Puigbalador». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Bonnery, André. «Puigbalador: Pont de Riutort». A: La Cerdanya, el Conflent. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1995 (Catalunya romànica. Volum VII). ISBN 84-77399-51-4.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Formiguera». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Formiguera i Puigbalador». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Pere Rosselló Bover

Pere Rosselló Bover (Palma, 1956) és poeta, narrador i crític literari. Es llicencià en Filosofia i Lletres (1978) i es doctorà en Filologia Catalana amb una tesi sobre L'obra de Salvador Galmés i Sanxo (1986).
Fou professor d'institut i actualment és catedràtic de Llengua i Literatura Catalanes a la Universitat de les Illes Balears.
És autor d'una extensa obra crítica, que inclou l'edició de l'obra completa de Miquel Àngel Riera i diversos volums de la Biblioteca d'Escriptors Mallorquins. Dirigeix l'edició de les Obres Completes de Gabriel Alomar i de les Obres Completes de Miquel dels Sants Oliver. Ha tengut cura de l'edició de les Obres Completes de Salvador Galmés i Sanxo, així com d'obres de Rafel Ginard Bauçà, Miquel Forteza, Bartomeu Rosselló-Pòrcel, Baltasar Coll, Miquel Àngel Riera, Josep M. Llompart, etc. També ha elaborat diverses antologies de poesia catalana i de contes d'autors balears, que han estat traduïdes a diversos idiomes (castellà, anglès, francès, gallec, romanès i neerlandès).
Ha estudiat l'obra d'autors com Llorenç Villalonga, Bartomeu Fiol, Baltasar Porcel, Antoni Vidal Ferrando, etc.
La seva obra de creació s'ha centrat en la poesia i en la narrativa infantil.

## Obra
### Poesia

* Antologia (1978)
* Aplec de distàncies (1981, Premi Ciutat de Palma 1977)
* Llibre de la selva i altres poemes (1983)
* L'hort de la lluna (1988)
* El temps llençat al pou (Premi Bernat Vidal i Tomàs 2004)
* Illa Crucis (2014)

### Narrativa
#### Infantil

* Les aventures d'en Tres i mig (1989, Premi Guillem Cifre de Colonya 1988)
* El fantasma del País del Vent (1992)
* Memòries d'una planta (2006)
* La vaca sàvia i altres contes en vers (2006)

#### Novel·la breu

* L'infern de l'illa (2002)
Estudis literaris
* L'escriptura de l'home. Introducció a l'obra literària de Miquel A. Riera (1982).
* L'obra de Salvador Galmés i Sanxo (1976-1951) (1988).
* «Bearn o la sala de les nines», de Llorenç Villalonga (1993).
* Els moviments literaris a les Balears (1997).
* La literatura a Mallorca durant el franquisme (1936-1975) (1998).
* Els camins de la cançó: Vida i obra del P. Rafel Ginard i Bauçà (1999).
* Bartomeu Rosselló-Pòrcel: A la llum (en col·laboració amb Xavier Abraham) (1999).
* Els paradisos perduts de Llorenç Villalonga (2001).
* La cultura a Mallorca (1936-2003) (2004).
* Aproximacions i semblances (2005).
* Contra la destrucció imparable: aproximació a l’última narrativa de Miquel Àngel Riera (2006).
* La narrativa i la prosa a Mallorca a l’inici del segle XX (2006).
* Aspectes de Bartomeu Rosselló-Pòrcel (2014).
* Ramon Llull en la literatura contemporània (2016).
* Sobre viatges i memòries. Llorenç Villalonga i altres escriptors (2021).

## Enllaços externs

* «Pere Rosselló Bover». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana.
* Fitxa dels llibres Antologia Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., Aplec de distàncies Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine. i El temps llençat al pou Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine., al web de l'Editorial Moll.
# Richard Holbrooke

Richard Holbrooke (Ciutat de Nova York, 24 d'abril de 1941 – Washington DC, 13 de desembre de 2010) fou un diplomàtic, empresari i escriptor en anglès estatunidenc. Formà part del Partit Demòcrata.
Tingué una actuació destacada a l'Àsia i a Europa. Fou una de les principals figures dels acords de Dayton.
Des del 10 de desembre de 2010 estigué en estat crític després de practicar-li una operació per esquinç de l'aorta a Washington DC. Tres dies després morí, a l'edat de 69 anys.

## Bibliografia

* 1991: Clifford, Clark i Holbrooke, Richard, Counsel to the President: A Memoir, Ciutat de Nova York: Random House. ISBN 9780394569956.
* 1998: To End a War, Ciutat de Nova York: Random House. ISBN 9780375500572.
* Packer, George «A Reporter at Large: The Last Mission» (en anglès). The New Yorker, vol. 85, núm. 30, 28-09-2009, p. 38–55 [Consulta: 22 febrer 2010]. [Pla de Holbrooke per a evitar els errors del Vietnam a l'Afganistan].

## Referències

* ↑ S'ha mort el diplomàtic nord-americà Richard Hollbrooke, Vilaweb, 13 de desembre 2010.

## Enllaços externs

* (anglès) Council on Foreign Relations: Informació biogràfica Arxivat 2006-09-27 a Wayback Machine.
* (anglès) BBC.com - Bulldozer of the Balkans
* (anglès) Entrevista amb Richard Holbrooke feta per Nermeen Shaikh a la Societat Àsia Arxivat 2009-06-04 a Wayback Machine..
* (anglès) Discurs en una gala benèfica de la Societat Àsia Arxivat 2008-12-09 a Wayback Machine. en ocasió del seu 50è aniversari l'any 2006.
# Gabriel Bataille

Gabriel Bataille (nascut entre juny de 1574 o juny de 1575 - París, 17 de desembre de 1630) fou un compositor francès, el qual no s'ha de confondre amb el seu fill Gabriel II Bataille.
Des de 1608 a 1613 publicà a la casa editorial Ballard quatre llibres dAirs de differends autheurs mis en tablature de luth i, junt amb Guédron, Mauduit i Boësset, escriví la música de diversos balls executats en la cort (1614 a 1620), especialment del Ballet sans nom, en el que hi prengué part el rei Lluís XIII (1617), i una altra per a celebrar una victòria d'aquell monarca (1620). Era professor de música d'Anna d'Espanya esposa de Lluís XIII.
El seu fill Gabriel, m. el 1677, també fou músic, i el succeí en tots els càrrecs que ocupava en la cort; després de la mort de la reina el 1966, abandonà el món habitual i es retirà a l'ermita de Saint-Blaudin (diòcesi de Meaux), on morí. No es conserva cap de les seves composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 1133 (ISBN 84-239-4507-3)
# Arborètum de Catalunya

L'Arborètum de Catalunya de Cabrils (Maresme) és un museu a l'aire lliure situat a l'Avinguda esportiva, 13-17, amb una superfície de 40.000 m2, on es poden contemplar tots els arbres autòctons de Catalunya, així com moltes de les espècies naturalitzades i conreades. A l'Arborètum es poden desenvolupar visites guiades i tallers per alumnes des de P-3 a 4t d'ESO.
Era gestionat per l'escola de natura Ursus. Actualment està tancat.
Pensat com una eina d'educació ambiental de primer ordre, trobem aquest bosc de més de 40.000 m2, on hi trobem els principals ecosistemes de Catalunya: Arbres, matolls, plantes i flora. Situat al municipi de Cabrils, dins del Parc de Serralada Litoral, és un lloc únic per a gaudir i estudiar la natura.

## Vegeu també

* Cabrils

## Enllaços externs

* https://ursusnatura.wordpress.com/
* http://www.ccma.cat/tv3/alacarta/el-medi-ambient/larboretum-de-cabrils/video/5251511/
# Eothenomys olitor

Eothenomys olitor és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de la Xina (Guizhou, Sichuan i Yunnan), on viu a altituds d'entre 1.800 i 3.350 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, olitor, significa ‘cultivador de cols' en llatí.

## Referències

* ↑ Smith, A. T.; Johnston, C. H. Eothenomys olitor. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 11 juny 2016.
* ↑ Entrada «Eothenomys» d'Animalia (en anglès).
# Richard Sahla

Richard Sahla (Graz, 17 de setembre de 1855 - Bückeburg, 30 d'abril de 1931) fou un violinista, compositor i director d'orquestra austríac.
Estudià al Conservatori de Leipzig i es donà conèixer com a violinista en la Gewandhaus; de 1878 a 1880 fou concertador de l'Òpera Imperial de Viena i el 1888 fou nomenat director d'orquestra de la cort de Bückebourg, on fundà una escola de música i una societat coral. Com a compositor se li deuen alguns concerts per a piano, una Rapsodia romanesa i lieder.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 1288 (ISBN 84 239-4552-9)
# Gabriel Cifre Borràs

Gabriel Cifre Borràs (Palma, 26 de febrer de 1894 - ídem, 24 de març de 1993) va ser un obrer dels tallers de la companyia naviliera Isleña Marítima (actual Trasmediterránea) de Palma (Illes Balears).
Cifre va arribar a la Isleña Marítima l'any 1920. Aquell mateix any va organitzar amb uns quants treballadors de l'empresa un modest conjunt de futbol: el Mecànic FC, un dels primers equips de base obrera de Mallorca. No va arribar a tenir la categoria de president, ja que el conjunt mai no estigué prou organitzat; però sí que va ser el seu principal impulsor i organitzador (i potser també entrenador), sense arribar a participar com a jugador.
L'equip va fusionar-se a finals de 1920 amb un altre conjunt obrer, el Mallorca FC, per formar el Balears FC. Llavors Cifre va quedar relegat a una segona línia com a delegat del segon equip i des de 1924 aproximadament va deslligar-se totalment del club. Actualment el club segueix existint amb el nom de Club Esportiu Atlètic Balears.
Quaranta anys després dels fets va concedir una entrevista a la revista Fiesta Deportiva, on deixava constància del seu testimoni.

## Bibliografia

* García Gargallo, Manuel. Els orígens de l'Atlètic Balears (1920-1942). Dels inicis a la fusió. Barcelona: Lulu, 2013.

## Referències

* 1 2 García Gargallo, Manuel. «Gabriel Cifre Borràs y los 100 años del Atlético Baleares. El caso de un pionero olvidado» (en castellà). Cuadernos de Fútbol (CIHEFE), núm. 126, 01-12-2021.
* ↑ García Gargallo, 2013, p. 17-18.
* ↑ «Este es el caso de D. Gabriel Cifre quien no cuenta con medios económicos para asistir a los encuentros» (en castellà). Fiesta Deportiva, 24-06-1961.
# Eothenomys proditor

Eothenomys proditor és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de la Xina (Sichuan i Yunnan), on viu a altituds d'entre 2.500 i 4.200 msnm. El seu hàbitat natural són les zones rocoses i els prats. Es desconeix si hi ha cap amenaça significativa per a la supervivència d'aquesta espècie. El seu nom específic, proditor, significa ‘traïdor’ en llatí.

## Referències

* ↑ Smith, A. T.; Johnston, C. H. Eothenomys proditor. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 12 juny 2016.
* ↑ Entrada «Eothenomys» d'Animalia (en anglès).
# Richard Schubert

Richard Schubert (Dessau, 1885 - Oberstaufen, 1959) fou un tenor i compositor alemany.
Es dedicà especialment al cant coral (composició i direcció), adquirint gran notorietat en aquestes branques de la música. Pels anys 1920 actuà al Liceu de Barcelona.
Va escriure una Missa, per a cor, solo, orquestra i orgue, una altra a cappella, cantates, etc. Dirigí la Societat Coral de Breslau.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 1172 (ISBN 84 239-4554-5)
* Biografia (anglès)
# Gabriel Fabre

Gabriel Fabre (Lió, 1858 - París, 1921) fou un compositor francès.
Fou deixeble de Duprato i Guiraud en el Conservatori de París i es va fer un especialista en la interpretació musical del poetes moderns d'aquells temps. Verlaine, Mallarmé, Moréas, Maeterlinck, foren els poetes a les quals poesies Fabre posà música per primera vegada, donant a llurs obres tota l'expressió i el sentit íntim que requereixen. Malgrat que gaudí d'una important posició al canvi del segle xix al xx, avui dia és molt poc conegut per l'ambient musical, tant a nivell d'intèrprets com de musicòlegs.
La seva modèstia i senzillesa li va permetre compartir una subtil relació amb el món artístic del París d'aquells anys, així llur amistat amb artistes com Signac, Lepère, Charpentier, Léandre, Le Sidaner li dibuixaren moltes portades de llurs partitures musicals que eren cercades tant pels afeccionats musicals com pels col·leccionistes.
La millor manera d'entendre el treball de Fabre, és precisament cercant-la fora de la història oficial de la música i en les elits dels cercles simbolistes. al canvi del segle xix al xx

## Obres cabdals de Fabre

* L'orgue (1889) i L'Archet (1894) de C. Cros.
* Sonatines sentimentals, de Camille Mauclair.
* La complainte de l'oubli des morts, de Laforgue.
* Chants de Bretagne, inspirades en poesies de Moreas, Ajalbert, Klingsor, Le Cardounel i P. Fort (1900)
* Dix chansons, de Maeterlinck (1900-05).
* Poèmes de jade, envers la traducció del xinès de F. G. Judith Gautier (1905-07).
* Le colloque sentimentiel, de Verlaine,
* Paysage breton, de S. Merrill, i Imagés d'enfants (1908).
A més se li deu un trio, un quartet i una Serenata.

## Referències

* ↑ http://cat.inist.fr/?aModele=afficheN&cpsidt=15995323 Arxivat 2016-04-02 a Wayback Machine.
* Tom núm. 23 de l'Enciclopèdia Espasa Calpe
* Revue de musicologie, vol, 90, n1, pp. 83-114 (article), Editor Société française de musicologie, París, França (1922)
# Porocottus allisi

Porocottus allisi és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 0-25 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: des de Hokkaido (el Japó) fins al sud de les illes Kurils i el sud del mar del Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1859. Description of new generic types of cottoids, from the collection of the North Pacific exploring expedition under Com. John Rodgers. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 11. 165-166.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1904. A review of the Cottidae or sculpins found in the waters of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 27 (núm. 1358): 231-335.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Parin, N.V., V.V. Fedorov i B.A. Sheiko, 2002. An annotated catalogue of fish-like vertebrates and fishes of the seas of Russia and adjacent countries: Part 2. Order Scorpaeniformes. J. Ichthyol. 42(Suppl.1):S60-S135.
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Maria Teresa Carolina de Borbó i de Borbó

Maria Teresa Carolina de Borbó i de Borbó (Madrid, 16 de novembre de 1828 - Madrid, 3 de novembre de 1829) va ser una infanta d'Espanya morta en la infància.
Va néixer a Madrid el 16 de novembre de 1828. Va ser la quarta filla, la vuitena del total de fills, dels infants Francesc de Paula de Borbó i Lluïsa Carlota de Borbó. Va rebre el títol d'infanta mercès del decret de Ferran VII, promulgat amb anterioritat al seu naixement, el 28 de novembre de 1823. El mateix dia del naixement també fou condecorada com a dama del Reial Orde de les Dames Nobles de la Reina Maria Lluïsa. En commemoració, el seu oncle, el rei Ferran VII, va ordenar cantar-se un tedèum a la capella del Palau Reial, i que durant els dies 17, 18 i 19 es fessin salves d'artilleria, repics de campanes i lluminàries.
Va morir a Madrid el 3 de novembre de 1829. L'endemà el cos va ser exposat a una de les sales de la seva habitació i es feren les cerimònies de rigor, i el dia 5 al matí les seves restes van ser traslladades al monestir de San Lorenzo de El Escorial, on va ser enterrada. El funeral fou oficiat per Manuel Isidoro Pérez Sánchez, bisbe de Oaxaca, i hi van assistir diverses autoritats i càrrecs de l'administració. Fou sebollida a la sisena cambra sepulcral Panteó dels Infants, dedicada a mausoleu de pàrvuls, concretament al vintè nínxol del cos superior, amb l'epitafi «Maria, Caroli IV nepos» (en català: Maria, neta de Carles IV).

## Referències

* 1 2 Balaguer, Víctor. Los frailes y sus conventos (en castellà). vol. 2. Madrid i Barcelona: Llorens Hermanos, 1851, p. 29.
* 1 2 Quevedo, José. Historia del Real Monasterio de San Lorenzo, llamado comúnmente del Escorial, desde su origen y fundación hasta fin del año de 1848 (en castellà). Madrid: Establecimiento Tipográfico de Mellado, 1849, p. 371.
* ↑ Robles do Campo, Carlos «Los infantes de España bajo la ley sálica». Anales de la Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, núm. 10, 2007, pàg. 353. Arxivat de l'original el 2022-10-05 [Consulta: 27 març 2024].
* ↑ Kalendario manual y guía de forasteros en Madrid (en castellà). Madrid: Imprenta Real, 1829, p. 56.
* ↑ «España. Madrid 17 de Noviembre». Gaceta de Madrid, 18-11-1828, pàg. 555.
* ↑ «Madrid 13 de noviembre». Gaceta de Madrid, 14-11-1829, pàg. 597.
* ↑ Rodríguez Díez, José. «Epitafios del Panteón de Infantes del Monasterio del Escorial y sus fuentes bíblicas». A: El mundo de los difuntos: culto, cofradías y tradiciones (en castellà). vol. 2. Ediciones Escurialenses, 2014, p. 839-840.
# Ocells aquàtics

Els ocells aquàtics són espècies d'ocells que tenen l'hàbitat preferentment en aiguamolls o masses d'aigua. Generalment el nom s'aplica només als ocells que habiten en masses d'aigua dolça o salobre, incloent-hi aiguamolls, estanys i altres aigües costaneres restringides. El terme ocells marins s'utilitza generalment per a designar els que prefereixen la mar oberta.

## Concepte

La classificació no és clara, perquè entre les espècies d'ocells aquàtics amb diferents graus de dependència s'inclouen en relació amb els hàbitats aquàtics, que van des de les espècies que toleren la falta d'aigua fins a les estrictament dependents de l'existència d'aigües profundes i extenses.
Generalment els ocells aquàtics es caracteritzen per la presència d'adaptacions anatòmiques per al medi ambient aquàtic, com les potes palmades amb (aletes), potes allargades, ales adaptades per a la natació, becs llargs o en forma d'espàtula adaptada a l'alimentació en l'aigua, i la capacitat de bussejar i nedar sota l'aigua durant períodes més llargs o més curts. D'altra banda, com que no experimenten aquestes adaptacions anatòmiques, tot i dependre estrictament d'hàbitats aquàtics, com les àguiles pescadores i les espècies d'àguiles del gènere Haliaeetus, generalment no s'inclouen entre els ocells aquàtics.
De vegades el terme aquàtics s'utilitza en un context més ampli, i es refereix a tots els ocells, independentment de la seva anatomia, que habiten les zones humides o masses d'aigua dolça o salobre, o que depenen de les cadenes tròfiques almenys en una part del seu cicle anual. El terme s'utilitza en aquest últim sentit en l'Acord sobre la conservació dels ocells aquàtics migratoris afroeurasiàtics (AEWA).
Alguns exemples d'ocells aquàtics són:
* Caradriformes
* Anseriformes (ànecs, oques, cignes i ocells similars)
* Podicipediformes
* Gaviiformes
* Ciconiiformes (cigonyes, agrons i similars)
* Pelecaniformes (pelicans)
* Phoenicopteriformes

## Referències

* ↑ Aves aquáticas
* ↑ Aves aquáticas Arxivat 2011-10-05 a Wayback Machine.
* ↑ João Carlos Farinha e Hélder Costa, Guia de Campo das Aves Aquáticas de Portugal. Lisboa: Instituto da Conservação da Natureza, 1999 (ISBN 972-8402-48-1).
* ↑ Aves aquáticas (portuguès)
* ↑ De conformitat amb l'apartat c) del núm. 2 de l'article I de la Convenció AEWA, "aus aquàtiques" es refereix a les espècies d'aus que depenen ecològicament dels aiguamolls almenys durant part del seu cicle anual.
* ↑ Resolució de l'Assemblea de la República núm. 69/2003, de 19 d'agost, s'aprova l'Acord sobre la Conservació de les Aus Aquàtiques Migratòries d'Àfrica i Euràsia, fet a la Haia el 15 agost 1996.

## Vegeu també

* Ocell limícola
* Ocell marí

## Enllaços externs

* http://www.waterbirds.org/
* http://www.waterbirdconservation.org/
# Poropuntius chonglingchungi

Poropuntius chonglingchungi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 36 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Smith H. M. 1931. Descriptions of new genera and species of Siamese fishes. Proceedings of the United States National Museum v. 79 (núm. 2873). 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Yang, J.-X., 1991. The fishes of Fuxian Lake, Yunnan, China, with description of two new species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 2(3):193-202.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhang, E. i F. Fang, 2005. Linichthys: a new genus of Chinese cyprinid fishes (Teleostei: Cypriniformes). Copeia (1):61-67.
# Gabriel Font Martorell

Gabriel Font Martorell (Palma, 1897-1965). Jugador alfonsí des de 1922 i una vegada retirat del futbol, directiu durant catorze anys.
Periodista i autor del llibre Historia de la institución decana del futbol mallorquin (1944).
Té un carrer dedicat a Palma al barri de Son Cotoner. Està entre l'Estadi Lluís Sitjar i la Via de Cintura (a l'altura del Palau d'Esports Municipal de Son Moix)

## Bibliografia

* Gran Enciclopèdia de Mallorca 5, pàg.378
* Història del RCD Mallorca (1916-2004). Editorial: Documenta Balear. Col·leccio: Arbre de Mar núm. 17. Any: 2005. Autors: Miquel Vidal i Jordi Vidal. ISBN 8496376168.

## Referències

* ↑ Carrer de Gabriel Font i Martorell de Palma a Google Maps