OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Labeo maleboensis

Labeo maleboensis és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes que habita a l'Àfrica. Els mascles poden assolir els 7,1 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Tshibwabwa, S.M., 1997. Systématique des espèces africaines du genre Labeo (Teleostei, Cyprinidae) dans les régions icthyogéographiques de Basse-Guinée et du Congo I. Presses Universitaires de Namur, Namur, 302 p., tesi doctoral.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. 2905. ISBN 0-940228-47-5.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C. i J. Daget, 1984. Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Reid, G.M., 1985. A revision of African species of Labeo (Pisces: Cyprinidae) and a re-definition of the genus. Verlag von J. Cramer, Braunschweig. 322 p.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Ferran II de Lleó

Ferran II de Lleó (1137 - Benavente, Zamora, 1188) fou rei de Lleó (1157-1188).

## Família

Fill del rei Alfons VII de Galícia-Lleó i Castella i la seva primera esposa Berenguera de Barcelona. A la mort del seu pare, rei de Castella i Lleó, el regne fou repartit de nou entre els seus dos fills grans: Sanç de Castella va rebre Castella, mentre Ferran va rebre Galícia-Lleó.
Vers el 1165 es casà amb Urraca de Portugal, filla del rei Alfons I de Portugal. D'aquest matrimoni tingueren l'infant Alfons IX de Lleó i Galícia (1171-1230), rei de Lleó i Galícia, casat el 1197 amb Berenguera de Castella.
En 1169, Geraldo sem Pavor va prendre la ciutat de Badajoz, i Alfons I de Portugal va dirigir-s'hi per ajudar-lo en assetjar la fortalesa que resistia en mans musulmanes, però Ferran II de Lleó, aliat dels almohades enfront dels portuguesos i d'Alfons VIII de Castella, va anar al rescat de la fortalesa, va capturar el rei portuguès i va tornar la plaça als almohades, que la tenien des del 1161.
Urraca fou repudiada per Ferran i el 1175 aquest matrimoni fou anul·lat pel Papa Alexandre III.
Vers el 1178 es casà amb Teresa de Trava, filla de Fernando de Trava, senyor de Trastàmara. D'aquest matrimoni tingueren:
* l'infant Ferran de Lleó (v 1179-1187)
Vers el 1187 es casà, en terceres núpcies, amb Urraca López de Haro, filla de Lope Díaz I d'Haro, senyor de Biscaia. D'aquest matrimoni nasqueren l'infant Garcia Fernandes (v 1181-1184), infant que nasqué abans del matrimoni; i l'l'infant Sanç de Lleó (1188-1220), senyor de Monteagudo i Aguilar.

## Vida política

A la mort del seu germà Sanç III de Castella va reclamar la tutela del seu fill, Alfons VIII de Castella. Va intentar resoldre, amb èxit, els problemes fronterers amb el Regne de Castella i amb el Regne de Portugal, amb qui es va enfrontar per la ciutat de Badajoz. Va emprendre una gran activitat repobladora a Extremadura per tal de combatre els musulmans, i va prendre la població d'Alcàntara el 1166.
El 1184, ja acabada la treva de 1173, el príncep hereu Sanç de Portugal atacava la vall del baix Guadalquivir, Triana (Sevilla), Niebla, i l'Algarve. Beja va haver de ser evacuada altre cop i el 27 de juny de 1184 el califa almohade Abu Yaqub Yusuf va arribar amb el seu exèrcit davant de Santarem (Shantarin) i va iniciar els preparatius de setge, però l'arribada de l'arquebisbe de Compostela i el mateix Ferran, que en el camí va ocupar Càceres, capital d'un emirat independent, però no la va conservar, va provocar la desbandada entre les seves forces, que van travessar el riu; el califa va ser ferit mentre s'aixecava el camp i va morir prop d'Evora, camí de Sevilla el 29 de juliol de 1184. El va succeir el seu fill Abu Yusuf Yakub ben Yusuf ben Abd al-Mumin al-Mansur proclamat a Sevilla el dia 10 d'agost.

## Referències

* ↑ García Fitz, Francisco. Relaciones políticas y guerra: la experiencia castellano-leonesa frente al Islam, siglos XI-XIII (en castellà). Universidad de Sevilla, 2022, p. 122. ISBN 9788447207084.
* ↑ Houtsma, Martijn Theodoor. E.J. Brill's first encyclopaedia of Islam, 1913-1936 (en anglès). Vol. 2. BRILL, 1987, p. 153.
# Gorg Estret

El Gorg Estret és un gorg del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès.
Està situat a l'extrem de llevant de l'enclavament de la Vall de Marfà, a la llera de la Riera de Castellnou poc abans que s'ajunti amb el torrent de la Fàbrega. És al nord-oest de les Vinyes, a ponent de la Saleta i al nord del Molí de Brotons i del Salt de la Tosca.

## Bibliografia

* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* El Gorg Estret en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Spider-Man 4

La seqüela sense títol de la sèrie Spider-Man del MCU és una pròxima pel·lícula de superherois basada en el personatge de Marvel Comics Spider-Man, coproduïda per Columbia Pictures i Marvel Studios, i distribuïda per Sony Pictures Releasing. Serà part del Marvel Cinematic Universe (MCU) i la quarta pel·lícula de la sèrie de pel·lícules Spider-Man. Estarà protagonitzada per Tom Holland com a Peter Parker / Spider-Man. La pel·lícula estarà dirigida per Destin Daniel Cretton a partir d'un guió de Chris McKenna i Erik Sommers, i és protagonitzada per Tom Holland com Peter Parker / Spider-Man al costat de Zendaya i Charlie Cox.
Sony estava desenvolupant una quarta pel·lícula de Spider-Man l'agost de 2019 juntament amb Spider-Man: No Way Home. La productora Amy Pascal va revelar el novembre de 2021 que la pel·lícula seria la primera d'una nova trilogia de pel·lícules de Spider-Man amb Holland, Sony i Marvel Studios van començar a treballar activament en la història al desembre.
La pel·lícula està prevista que s'estrene el 31 de juliol de 2026, com a part de la sisena fase de l'MCU.

## Referències

* 1 2 Davis, Erik. «'Spider-Man: No Way Home' Producer Amy Pascal Reveals More About the Historic Film And Confirms Tom Holland's Future as Spider-Man», 29-11-2021. Arxivat de l'original el 29 novembre 2021. [Consulta: 29 novembre 2021].
* ↑ Fleming Jr, Mike. «Disney-Sony Standoff Ends Marvel Studios & Kevin Feige's Involvement In 'Spider-Man'», 20-08-2019. Arxivat de l'original el 20 agost 2019. [Consulta: 20 agost 2019].
* ↑ Barnes, Brooks. «Kevin Feige and Amy Pascal on the Future of 'Spider-Man' and the M.C.U.», 17-12-2021. Arxivat de l'original el 17 desembre 2021. [Consulta: 17 desembre 2021].
* ↑ D'Alessandro, Anthony. «Sony Adds Untitled ‘Spider-Man’ With Tom Holland To Summer 2026 Calendar; Destin Daniel Cretton Directing» (en anglès). Deadline, 25-10-2024.
# Plesiomyzon baotingensis

Plesiomyzon baotingensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Hainan (la Xina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zheng C.-Y. & Chen Y.-Y., 1980. The homalopterid fishes from Guangdong Province, China. Acta Zootaxon. Sin. v. 5 (núm. 1). 89-101.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zheng, C.-Y. & Y.-Y. Chen. 1980. The homalopterid fishes from Guangdong Province, China. Acta Zootaxon. Sin. v. 5 (núm. 1): 89-101.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, Y. i W. Tang, 2000. Homalopteridae: Gastromyzoninae, Homalopterinae. p. 438-567. A: P. Yue et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes III. Science Press. Beijing. 1-661.
* ↑ Jin, X., 1991. Gobioninae. p. 185-223. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.
* ↑ Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.
* ↑ Zheng, C.-Y., 1991. Gastromyzonidae. p. 261-286. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Henri Gaidoz

Henri Gaidoz (París, Illa de França, 28 de juliol de 1842 - 1 d'abril de 1932) fou un arqueòleg i mitòleg francès.
Estudià en la seva ciutat natal i a Berlín; el 1872 fou nomenat professor de geografia i etnografia de l'Escola Lliure de Ciències Polítiques, càtedra que tingué al seu carrer per espai de trenta-sis anys, i el 1876 director d'Escola Practica d'Estudis Superiors.
El 1870 fundà Revue Celtique, i el 1876, junt amb Eugène Rolland, la revista Melusina, la primera que tractà el folklore i que després s'estengueren per tot Europa. Melusina deixà de publicar-se el 1912. A part de nombrosos articles en aquestes publicacions a la Revue Archéologique i en la Revue d'Histoire des religions, se li deu:
* Esquise de la religion des Gaulois, (París, 1879).
* L'art de l'Empire gaulois,
* Blason populaire de la France, (1884).
* Etudes de mythologie gauloise, (1886).
* Le Dieu gaulois du soleil et le symbolisme de la Roue, (París, 1886).
* La rage et Saint-Hubert, (París, 1887).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25. pàg. 394 (ISBN 84-239-4525-1)
# Labeobarbus dainellii

Labeobarbus dainellii és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 49 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja sobretot peixos i petites quantitats d'insectes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (13°N-11°N) que viu entre 1-6 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tana (Etiòpia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rüppell, W. P. E. S., 1835. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Museum Senckenbergianum: Abhandlungen aus dem Gebiete der beschreibenden Naturgeschichte, van Mitgliedern der Senckenbergischen Naturforschenden Gesellschaft in Frankfurt, Main Frankfort. v. 2 (núm. 1): 1-28, Pls. 1-3.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bini, G. 1940. I pesci del Lago Tana. Missione di Studio al Lago Tana, Roma, v. 3: 135-206, 12 pls.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1997. A revision of the large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana, Ethiopia, with a description of seven new species. p. 105-170. A: L.A.J. Nagelkerke (ed.). The barbs of Lake Tana, Ethiopia: morphological diversity and its implications for taxonomy, trophic resource partititioning and fisheries. Wageningen University, els Països Baixos.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1997.
* ↑ Getahun, A., 2007. An overview of the diversity and conservation status of the Ethiopian freshwater fauna. J. Afrotrop. Zool. Special Issue:87-96.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1998. The Barbus intermedius species flock of Lake Tana (Ethiopia). I. The ecological and evolutionary significance of morphological diversity. Ital. J. Zool. 65:3-7.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 2000. The large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana (Ethiopia), with a description of a new species, Barbus osseensis. Neth. J. Zool. 50(2):179-214.

## Bibliografia

* De Graaf, M., E.D. Nentwich, J.W.M. Osse i F.A. Sibbing, 2005. Lacustrine spawning: is this a new reproductive strategy among 'large' African cyprinid fishes? J. Fish Biol. 66(5):1214-1236.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Padogobius

Padogobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Padogobius bonelli (Bonaparte, 1846)
* Padogobius nigricans (Canestrini, 1867)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Bonaparte, C. L., 1846. Catalogo metodico dei pesci europei. Atti della Settima Adunanza degli Scienziati Italiani Settima Adunanza, Napoli: 1-95.
* ↑ Canestrini, G., 1867. Due note ittiologiche. Annuario della Società ddei naturalisti in Modena v. 2: 7-13.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Bianco, P. G. i P. J. Miller, 1990. Yugoslavian and other records of the Italian freshwater goby, Padogobius martensii, and a character polarization in gobioid fishes. Journal of Natural History v. 24 (núm. 5): 1289-1302.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Escut de Vilamacolum

L'escut oficial de Vilamacolum té el següent blasonament:
    Escut caironat: de sable, una creu patent rectilínia concavada d'argent. Per timbre, una corona mural de poble.
Va ser aprovat el 22 de maig de 1992 i publicat al DOGC el 3 de juny del mateix any amb el número 1602. La creu d'argent sobre camper de sable és l'escut tradicional del poble, que es va desenvolupar entorn de l'església de Santa Maria. Vilamacolum va pertànyer al monestir de Sant Pere de Rodes.

## Bandera

La bandera oficial de Vilamacolum té la següent descripció: Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres d'ample, negra, amb la creu patent rectilínia concavada de l'escut al centre, la llargada dels braços de la qual és de la 1/2 de la del drap.
Va ser aprovada el 26 de maig de 1995 i publicada en el DOGC el 12 de juny del mateix any amb el número 2061.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 22 de maig de 1992, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Vilamacolum.» ( PDF). DOGC núm. 1602. Generalitat de Catalunya, 03-06-1992. [Consulta: 28 juny 2010].
* ↑ «RESOLUCIÓ de 26 de maig de 1995, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Vilamacolum.» (pdf). DOGC num. 2061, 12-05-1995. [Consulta: 9 maig 2010].
# Mathias Albani

Mathias Albani (Bozen, Tirol del Sud, 1621 - idm. 1673) fou un constructor de violins i intèrpret de llaüt italià.
Fou un dels millors deixebles de Jakob Steiner. Els instruments d'Albani es distingeixen per la curvatura de la caixa, que és molt alta, i pel típic so, quelcom nasal, de les cordes tercera i quarta. com a marca usava l'etiqueta següent:
| « | Mathias Albani in Bulsani Thiroli fecit anno 1653. | » |
El seu fill, també Mathias de nom, nascut a mitjan segle xvii, continuà exercint la mateixa professió. Treballa alguns anys en els tallers dels grans mestres de Cremona i Roma, adquirint celebritat, tant que els seus violins, construïts del 1702 al 1709, s'equiparen als d'Amati, i actualment són molt estimats i assoleixen un bon preu.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 4, pàg. 77 (ISBN 84-239-4504-9)
# Plesiotrygon iwamae

Plesiotrygon iwamae és una espècie de peix pertanyent a la família dels potamotrigònids i l'única del gènere Plesiotrygon.

## Descripció

* Fa 58 cm de llargària màxima.

## Reproducció

La gestació té una durada de fins a 8 mesos i l'època de naixements (amb dues cries de mitjana per femella) té lloc en la transició entre l'estació seca i l'estació humida (al voltant de 3 mesos). La maduresa sexual és assolida pels mascles quan arriben als 40 cm de llargària (50 en el cas de les femelles).

## Alimentació

Menja siluriformes petits, insectes, crustacis decàpodes (Paleomonidae), nematodes i cestodes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: la conca del riu Amazones des de l'Equador fins a Belém (el Brasil), incloent-hi els rius Napo, Solimões, Amazones i Pará.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la pèrdua i degradació del seu hàbitat a causa de la desforestació (associada a la mineria, l'explotació forestal i les activitats agrícoles), la construcció de preses, la contaminació de l'aigua, les activitats industrials i els vessaments de petroli.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rosa R. S., Castello H. P. & T. B. Thorson, 1987. Plesiotrygon iwamae, a new genus and species of neotropical freshwater stingray (Chondrichthyes: Potamotrygonidae). Copeia 1987 (núm. 2). 447-458.
* ↑ Rosa, R. S., H. P. Castello & T. B. Thorson, 1987. Plesiotrygon iwamae, a new genus and species of neotropical freshwater stingray (Chondrichthyes: Potamotrygonidae). Copeia 1987 (núm. 2): 447-458.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 3 IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Labeobarbus longissimus

Labeobarbus longissimus és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 54,8 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja peixos.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (13°N-11°N) que viu entre 1-6 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tana (Etiòpia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rüppell, W. P. E. S., 1835. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Museum Senckenbergianum: Abhandlungen aus dem Gebiete der beschreibenden Naturgeschichte, van Mitgliedern der Senckenbergischen Naturforschenden Gesellschaft in Frankfurt, Main Frankfort. v. 2 (núm. 1): 1-28, Pls. 1-3.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Nagelkerke, L. A. J. & Sibbing, F. A., 1997. A revision of the large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana, Ethiopia, with a description of seven new species. Chapter 5, pp. 105-170: 1-296.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nagelkerke, L. A. J. & Sibbing, F. A., 1997.
* ↑ Getahun, A., 2007. An overview of the diversity and conservation status of the Ethiopian freshwater fauna. J. Afrotrop. Zool. Special Issue:87-96.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1998. The Barbus intermedius species flock of Lake Tana (Ethiopia). I. The ecological and evolutionary significance of morphological diversity. Ital. J. Zool. 65:3-7.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 2000. The large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana (Ethiopia), with a description of a new species, Barbus osseensis. Neth. J. Zool. 50(2):179-214.

## Bibliografia

* De Graaf, M., E.D. Nentwich, J.W.M. Osse i F.A. Sibbing, 2005. Lacustrine spawning: is this a new reproductive strategy among 'large' African cyprinid fishes? J. Fish Biol. 66(5):1214-1236.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# José Acevedo Gómez

José Acevedo Gómez fou un pròcer de la independència nacional colombiana; el seu lloc de naixement no està definit, s'especula que fos Monguí (departament de Boyacá) o Charalá (Santander), en tot cas se suposa que va ser el 1773. Va seguir estudis en el Col·legi del Rosario de Bogotà, interrompent-los en la seva joventut per dedicar-se al comerç. No obstant això, va enriquir la seva formació llegint als autors clàssics i als filòsofs liberals del segle xviii.
En 1808, va ser nomenat Regidor Perpetu del Cabildo de Santa Fe, destacant per la seva capacitat organitzativa i els seus dots d'orador; El mateix any Espanya va ser envaïda pels francesos, i Acevedo va participar en el jurament de fidelitat al rei Ferran VII aquest any, però també va declarar la necessitat de formar una Junta de Govern. Durant 1809, es va involucrar en les conspiracions que buscaven deposar al virrei Amat i Borbó, per formar un govern independent.
José Acevedo Gómez va tenir una enorme participació en els successos del 20 de juliol de 1810, dels que va ser l'ideòleg. Les seves arengues són memorables, va ser qui va fer l'acta de la independència; Acevedo va participar en les rebel·lions independentistes de Cundinamarca i Tunja. Però quan les forces del general espanyol Pablo Morillo van recuperar gran part de Nova Granada, Acevedo va haver de refugiar-se en la selva del Territori del Caquetá. Aquí va emmalaltir i va morir al maig de 1817, en el Municipi de Belén de los Andaquíes.
Va escalar diverses posicions polítiques fins a arribar a ser Regidor Perpetu del Cabildo de Santa Fe en 1808. Des de 1809 va començar a interessar-se per les naixents propostes d'emancipació de les colònies americanes i decidí començar a organitzar reunions al costat d'altres intel·lectuals i dirigents de la ciutat que van culminar amb el crit d'Independència del 20 de juliol de 1810; quan les revoltes de carrer van començar i es podien tornar caòtiques i ineficaces, els líders de l'oligarquia criolla van proclamar a Acevedo el seu tribu, per la seva intel·ligència i la seva excel·lent oratòria, i es va dirigir a la multitud concentrada a la plaça central de la ciutat en un discurs que va avivar la necessitat d'aprofitar el moment per organitzar-se com a govern autònom del que són recordades la seva famoses paraules:
"Santaferencs: Si deixeu perdre aquests moments d'efervescència i calor, si deixeu escapar aquesta ocasió única i febril, abans de dotze hores sereu tractats com sediciosos; veureu els grills, els calabossos i les cadenes que us esperen." Volia dir amb això que no deixessin perdre aquesta oportunitat.

## Bibliografia

* Imprenta Pizano y Perez. Recuerdos nacionales: José Acevedo y Gómez.

## Enllaços externs

* http://www.biografiasyvidas.com/biografia/a/acevedo_y_gomez.htm=18657
# Gorogobius

Gorogobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Gorogobius nigricinctus (Delais, 1951)
* Gorogobius stevcici (Kovacic & Schliewen, 2008)

## Referències

* ↑ Miller, P. J., 1978. The status of the west African fish Gobius nigricinctus with reference to New World autochthones and an Old World colour-analogue. Zool. J. Linn. Soc. v. 64 (núm. 1): 27-39.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Kovacic, M. & Schliewen, U.K., 2008. A new species of Gorogobius (Perciformes: Gobiidae) from Sao Tomé Islands. Zootaxa, 1686: 29-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)