OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diplomystes nahuelbutaensis

Diplomystes nahuelbutaensis és una espècie de peix de la família Diplomystidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 26 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Sud-amèrica: conques dels rius Biobío i Loncomilla a Xile.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Arratia, G., 1987. Description of the primitive family Diplomystidae (Siluriformes, Teleostei, Pisces): morphology, taxonomy and phylogenetic implications. Bonn. Zool. Monogr. 24:1-120.
* ↑ «Diplomystes nahuelbutaensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ruiz, V.H. i T.M. Berra, 1994. Fishes of the high Biobio River of south-central Chile with notes on diet and speculations on the origin of the ichthyofauna. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(1):5-18.

## Bibliografia

* Azpelicueta, M.M., 1994. Three East-Andean species of Diplomystes (Siluriformes: Diplomystidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):223-240.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1998. Phylogenetic relationships of neotropical Siluriformes (Teleostei: Ostariophysi): historical overview and synthesis of hypotheses. p. 279-330. A: L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Diplomystidae (Vetvet catfishes). p. 255-256. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J. G., T. M. Berra i J. P. Friel, 2004: First description of small juveniles of the primitive catfish Diplomystes (Siluriformes: Diplomystidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 15 (núm. 1): 71-82.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Diploperla

Diploperla és un gènere d'insectes plecòpters pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En els seus estadis immadurs són aquàtics i viuen a l'aigua dolça, mentre que com a adults són terrestres i voladors.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: els Estats Units (Alabama, Connecticut, Indiana, Ohio, Kentucky, Delaware, Geòrgia, Maryland, Mississipi, Carolina del Nord, Pennsilvània, Carolina del Sud, Tennessee, Virgínia i Virgínia Occidental).

## Taxonomia

* Diploperla duplicata (Banks, 1920)
* Diploperla kanawholensis (Kirchner & Kondratieff, 1984)
* Diploperla morgani (Kondratieff & Voshell Jr., 1979)
* Diploperla robusta (Stark & Gaufin, 1974)

## Referències

* ↑ Needham & Claassen, 1925. The Thomas Say Foundation II:286. «A monograph of the Plecoptera or stoneflies of America north of Mexico : Needham, James G. (James George), 1868-1956 : Free Download & Streaming : Internet Archive».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Stark, Bill P. / Robert W. Poole i Patricia Gentili, eds., 1997. Plecoptera. Nomina Insecta Nearctica: A Check List of the Insects of North America, vol. 4: Non-Holometabolous Orders. 643 - 664.
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ NatureServe Arxivat 2009-04-22 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Arctos (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ Perlidae Species Listing (anglès)

## Bibliografia

* Frison, 1942. Ill.Nat.Hist.Surv.Bull. 22(2):302. «Enllaç».
* Ricker, 1943. Ind.Univ.Pub.Sci.Ser. 12:105.
* Ricker, 1952. Ind.Univ.Pub.Sci.Ser. 18:99.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:359.
* Bill P. Stark i Arden R. Gaufin, 1974. The Genus Diploperla (Plecoptera: Perlodidae). Journal of the Kansas Entomological Society. Vol. 47, núm. 4, pp. 433-436. «Enllaç».

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* BugGuide (anglès)
* Flickr (anglès)
* Aquatic Insects of Central Virginia (anglès)
# Diplotaxodon

Diplotaxodon és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids que es troba a l'Àfrica oriental: el llac Malawi.

## Taxonomia

* Diplotaxodon aeneus (Turner & Stauffer, 1998)
* Diplotaxodon apogon (Turner & Stauffer, 1998)
* Diplotaxodon argenteus (Trewavas, 1935)
* Diplotaxodon ecclesi (Burgess & Axelrod, 1973)
* Diplotaxodon greenwoodi (Stauffer & McKaye, 1986)
* Diplotaxodon limnothrissa (Turner, 1994)
* Diplotaxodon macrops (Turner & Stauffer, 1998)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* 1 2 3 Turner, G. F. & Stauffer, J. R., Jr., 1998. Three new deep water cichlid fishes of the genus Diplotaxodon from Lake Malawi, with a redescription of Diplotaxodon ecclesi. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 8 (núm. 3): 239-252.
* ↑ Trewavas, E., 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Annals and Magazine of Natural History (Series 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ Burgess, W. E. & Axelrod, H. R., 1973. New cichlids from Lake Malawi. Tropical Fish Hobbyist v. 22 (núm. 2): 14, 87-98.
* ↑ Stauffer, J. R., Jr. & McKaye, K. R., 1986. Description of a paedophagous deep-water cichlid (Teleostei: Cichlidae) from Lake Malawi, Africa. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 99 (núm. 1): 29-33.
* ↑ Turner, G. F., 1994. Description of a commercially important pelagic species of the genus Diplotaxodon (Pisces: Cichlidae) from Lake Malawi, Africa. Journal of Fish Biology v. 44 (núm. 5): 799-807.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-07 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Snoeks, J. & M. Hanssens, 2004: Identification guidelines to other non-mbuna. Pp. 266-310. A: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas: 1-360.
# Diplotaxodon limnothrissa

Diplotaxodon limnothrissa és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,4 cm de longitud total i 60 g de pes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 20-220 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* ↑ Trewavas, E., 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Turner, G. F., R. L. Robinson, P. W. Shaw i G. R. Carvalho, 2004: Identification and biology of Diplotaxodon, Rhamphochromis and Pallidochromis, Pp. 198-251. A: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas, Estats Units: 1-360.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Shaw, P.W. i G.R. Carvalho, 2003. Partner 4: University of Hull, Department of Biological Sciences, Molecular Ecology and Fisheries Genetics Laboratory (UHULL.DBS.FG). p. 83-96. A: K. Irvine (ed.) The trophic ecology of the demersal fish community of Lake Malawi/Niassa, Central Africa. INCO-DC Final Report covering period from 1st March 1998 to 28th February 2002. 159 p.
* ↑ Allison, E.H., 2003. Partner 5: University of East Anglia, Overseas Development Group, (UEANG.ODG). p. 97-113. A: K. Irvine (ed.) The trophic ecology of the demersal fish community of Lake Malawi/Niassa, Central Africa. INCO-DC Final Report covering period from 1st March 1998 to 28th February 2002. 159 p.
# Dipturus melanospilus

Dipturus melanospilus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 77,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, d'aigües profundes i demersal que viu entre 239-695 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic occidental: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., White, W.T. & Pogonoski, J.J., 2008. New skates of the genus Dipturus (Rajoidei: Rajidae) from Australian Seas. Pp. 9-51. A: Last, P.R., White, W.T., Pogonoski, J.J. & Gledhill, D.C. (eds.): Descriptions of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei). CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dipturus oculus

Dipturus oculus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Les femelles poden assolir 55,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu entre 200-389 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic oriental: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., 2008. New short-snout members of the skate genus Dipturus (Rajoidei: Rajidae) from Australian seas. Pp. 53-98. A: Last, P.R., White, W.T., Pogonoski, J.J. & Gledhill, D.C. (eds.): Descriptions of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei). CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dirk Schaefer

Dirk Schaefer (Rotterdam, 25 de novembre de 1874 - Amsterdam, 16 de febrer de 1931) fou un pianista i compositor dels Països Baixos.
Cursà estudis de piano, harmonia i composició en el Conservatori de la seva ciutat nadiua i com a pensionat en el de Colònia i Berlín, on el 1894, aconseguí el premi Mendelssohn.
Va actuar com a distingit concertista a Alemanya, Bèlgica i en el seu país, establint-se després a La Haia i dedicant-se per sencer a l'ensenyança i la composició.

## Obres

* una Sonata per a violí,
* un Quintet per a instrument d'arc i piano.
* una Sonata per a piano i una altra per a violoncel.
* Rapsòdia per a orquestra.
Diverses obres corals amb acompanyament d'orquestra, i nombrosos lieder, i també molta música per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 913 (ISBN 84-239-4554-5)
# Dislàlia

La dislàlia és la dificultat permanent o transitòria per a la pronunciació correcta de determinats fonemes, causada per malformació o lesió de l'aparell exterior de la parla (llengua, llavis, dents, laringe). Quan la pertorbació de la parla és total, se'n diu alàlia. La correcció de la dislàlia no és sempre quirúrgica.
Etimològicament, el terme prové del grec i està format per dos morfemes: δυσ (dis, dificultat o anomalia) i λαλεῖν, (lalein, parlar). S'ha utilitzat el terme "dislàlia" (Perelló, 1987; Pascual, 1988) per referir-se a trastorns d'articulació dels fonemes o grups de fonemes; com a incapacitat productiva per formar-los correctament. També s'ha definit (Aguado, 1999) com a trastorn d'articulació, amb alteració específica i constant d'un o diversos sons (distorsió, substitució, omissió), i absència d'influències en i d'altres fonemes adjacents o propers.
Cal tenir en compte altres casos en què hi ha problemes en la percepció i el reconeixement dels sons que també motiven algun error de selecció i combinació de fonemes a l'hora de formar paraules. Així en un quadre de dislàlia s'observen problemes per articular determinats sons fonètics i/o per seleccionar-los i combinar-los al formar paraules.
La dislàlia, igual que la disàrtria, la disglòsia i la disfèmia o tartamudeig són uns tipus de trastorns del llenguatge anomenats trastorns de la parla.

## Referències

* ↑ Monés i Pujol-Busquets, Jordi: Diccionari abreujat d'educació. Col·lecció Guix, núm. 10. Graó Editorial, Barcelona. ISBN 84-85729-43-9, plana 29.

## Bibliografia

* Massana Molera, M. Tractament i prevenció de la dislàlia. 1a ed. Barcelona: Escola de Patologia del llenguatge, abril 2003, 280 p. (Quaderns de l'EPL,3). ISBN 84-923705-2-1

## Vegeu també

* Deglució atípica
* Llista de trastorns del llenguatge
# Do sostingut major

Do sostingut major (també C#M en la notació europea i C# en la notació americana) és la tonalitat que té l'escala major a partir de la nota do#. Així, la seva escala està constituïda per les notes do#, re#, mi#, fa#, sol#, la#, si#,. La seva armadura té set sostinguts, és a dir, totes les notes de l'escala. El seu relatiu menor és la tonalitat de la sostingut menor, i la tonalitat homònima és do sostingut menor.
Una arpa afinada en do sostingut major té tots els seus pedals en posició baixa. Com que les cordes són pinçades i escurçades, aquesta és la tonalitat menys ressonant de l'instrument.
Si bé la majoria de compositors prefereixen usar el seu equivalent enharmònic, re bemoll major, a causa del fet que té 5 bemolls en comparació als 7 sostinguts de Do sostingut major, Johann Sebastian Bach la va escollir per al seu Preludi i fuga núm. 3 en els dos llibres del Clavecí ben temperat. El Quartet de corda núm. 3 de Béla Bartók és un dels pocs que s'han escrit en aquesta tonalitat. A la Rapsòdia hongaresa núm. 6, Franz Liszt canvia la tonalitat de re bemoll major a do sostingut major poc després de l'inici.
# Doctor Jivago

El Doctor Jivago (en algunes traduccions també Doctor Givago; en rus: Доктор Живаго) és una novel·la del segle xx escrita per l'escriptor rus Borís Leonídovitx Pasternak. La novel·la narra la lluita personal d'un home rus, d'una gran sensibilitat, per trobar el seu lloc i sentir-se feliç. El context històric, gran protagonista de la novel·la, ens situa en el període que va des de la revolució de 1917 fins a la dictadura estalinista.

## Argument

La novel·la narra trenta anys de la vida del protagonista. En aquests trenta anys Givago sobreviu als esdeveniments, que no són pocs, i intenta viure la seva vida adaptant-se a les noves circumstàncies. Givago parteix d'una vida burgesa perfecta. Malgrat ésser orfe, s'ha criat en una bona família. Escriu poesia. Ha esdevingut metge i s'ha casat amb la seva gran amiga d'infantesa: Tònia. Tot va com una seda i la vida li és fàcil. Aleshores la gran Rússia es comença a despertar del seu silenci i no ho fa plàcidament. Guerra, revolució, molta misèria humana,... en Givago ho viu en primera persona, és metge. La màgia de la vida li regala una companya de fatigues: la Lara. Malgrat que el vent els bufa en contra i no els és possible encarrilar una vida plegats, com sí que ho havia fet en Givago amb la Tònia, Givago i Lara s'estimen. Lara serà la musa de Givago.

## Estil

El Doctor Givago és una novel·la de ritme molt lent. És molt densa a causa del gran nombre d'esdeveniments que s'hi mencionen; tot i així gràcies a les molt bones descripcions que en fa l'autor, aquest llibre gaudeix de molt bones imatges. Per exemple: els paisatges que es veuen des del tren quan la família fuig de Moscou cap a Varikino estan perfectament explicats i t'hi trobes passant fred. També, les fredes nits d'hivern amb l'udol dels llops a fora que junts passen Lara i la seva filleta amb Givago. Són alguns dels moments de la novel·la en què el temps s'atura. El ritme arriba a esdevenir extremadíssimament lent. No hi fa res, però. Les escenes que ha narrat l'autor són dignes dels millors fotogrames del cinema.

## Traduccions al català

* Pasternak, Borís; Joan Cornudella i Barberà (traductor). Doctor Givago. 1987a ed.. Barcelona: Edicions 62, 2002 (Col·lecció Premi Nobel, núm. 12.). ISBN 978-84-297-5192-5 [Consulta: 12 març 2011].

## Referències

* ↑ PlanetadeLibros, ©. El doctor Givago | Grup62.
# Dodecadodecàedre truncat

En geometria, el dodecadodecàedre truncat és un políedre uniforme no convex indexat com a U$_{59}$. Té un símbol de Schläfli t$_{0,1,2}${5/3,5}. Té 120 vèrtexs i 54 cares: 30 quadrats, 12 decàgons i 12 decagrames. La regió central del políedre està connectada amb l'exterior mitjançant 20 petits forats triangulars.
El terme dodecadodecàedre truncat pots er una mica confús: la truncació del dodecadodecàedre produiria cares rectangulars i no pas quadrades, i les cares en forma de pentagrama del dodecàedre es convertirien en pentagrames truncats i no pas en decagrames. Tanmateix, es tracta de la quasitruncació del dodecadodecàedre, segons Coxeter, Longuet-Higgins & Miller (1954). Per aquesta raó, també se'l coneix com a dodecadodecàedre quasitruncat. Coxeter et al. acrediten el seu descobriment a un article publicat pel matemàtic austríac Johann Pitsch el 1881.

## Coordenades cartesianes

Les cordenades cartesianes dels vèrtexs d'un dodecadodecàedre truncat són totes les tripletes de nombres obtinguts per intercanvis circulars i canvis de signes dels punts següents (on $\varphi ={\frac {1+{\sqrt {5}}}{2}}$ és la raó àuria):
    $(1,1,3);\quad ({\frac {1}{\varphi }},{\frac {1}{\varphi ^{2}}},2\varphi );\quad (\varphi ,{\frac {2}{\varphi }},\varphi ^{2});\quad (\varphi ^{2},{\frac {1}{\varphi ^{2}}},2);\quad (2\varphi -1,1,2\varphi -1).$
Cadascun d'aquests cinc punts té vuit possibles patrons de signe i tres possibles intercanvis circulars, la qual cosa dona 120 punts diferents.

## Referències

* ↑ Coxeter, H. S. M.; Longuet-Higgins, M. S.; Miller, J. C. P. «Uniform polyhedra». Philosophical Transactions of the Royal Society of London. Series A. Mathematical and Physical Sciences, 246, 1954, p. 401–450. DOI: 10.1098/rsta.1954.0003.. Vegeu específicament la descripció de la quasitruncació a la pàgina 411 i la fotografia d'un model del seu esquelet a la Fig. 114, Capítol IV.
* ↑ Wenninger escriu dodecàedre quasitruncat, però sembla tractar-se d'un error. Wenninger, Magnus J. Polyhedron Models. Cambridge University Press, 1971, p. 152–153. «98 Quasitruncated dodecahedron»
* ↑ Pitsch, Johann «Über halbreguläre Sternpolyeder». Zeitschrift für das Realschulwesen, 6, 1881, p. 9–24, 72–89, 216.. Segons Coxeter, Longuet-Higgins & Miller (1954), el dodecadodecàedre truncat apareix com a núm. XII a la p.86.

## Bibliografia

* Wenninger, Magnus. Dual Models. Cambridge University Press, 1983. DOI 10.1017/CBO9780511569371. ISBN 978-0-521-54325-5.

## Vegeu també

* Llista de políedres uniformes

## Enllaços externs

* Weisstein, Eric W., «Truncated dodecadodecahedron» a MathWorld (en anglès).
# Dolichamphilius longiceps

Dolichamphilius longiceps és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,2 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 40.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Lualaba (a prop de Kisangani, República Democràtica del Congo).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Harry, R. R., 1953: A contribution to the classification of the African catfishes of the family Amphiliidae, with description of collections from Cameroon. Revue de Zoologie et de Botanique Africaines v. 47 (núm. 1-2 i 3-4): 177-200; 201-232.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Seegers, L., 2008. The catfishes of Africa. A handbook for identification and maintenance. Aqualog Verlag A.C.S. GmbH, Alemanya. 604 p.
* Skelton, P.H. i G.G. Teugels, 1986. Amphiliidae. p. 54-65. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB