OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Línia Barcelona-Manresa-Lleida-Almacelles

Mapa sinòptic de la línia Barcelona-Manresa-Lleida :
La línia Barcelona-Manresa-Lleida-Almacelles o línia de Saragossa és una línia de ferrocarril catalana, propietat d'adif, que connecta Barcelona amb Lleida i l'Aragó travessant el Vallès, el Bages, la Segarra i la plana de Lleida. La línia comença al túnel d'Aragó, a Barcelona, i acabava a Almacelles per després seguir cap a Saragossa.
La línia és d'ample ibèric amb doble via entre Barcelona i Manresa i via única entre Manresa i Lleida. Els serveis que transcorren per la línia són de rodalia, regional i mercaderia.

## Característiques generals
### Serveis ferroviaris

Actualment circula per aquesta línia trens de la línia 4 de Rodalies Barcelona connectant l'estació de Sant Vicenç de Calders amb Barcelona i Manresa, a més de la línia RL3 i línia RL4 de Rodalies Lleida la línia R43 de Lleida a Saragossa de mitjana distància.
Serveis que transcorren per la línia :
| Servei | Terminal servei | Inici línia | Fi línia | Terminal servei |
| | Sant Vicenç de Calders | Barcelona-Sants | Manresa | Manresa |
| | Terrassa Estació del Nord | Terrassa Estació del Nord | Lleida Pirineus | Lleida Pirineus |
| | Cervera | Cervera | Lleida Pirineus | Lleida Pirineus |
| | Lleida Pirineus | Lleida Pirineus | Aragó | Saragossa |
| Es marca l'inici i principi de la línia i la terminal del servei, fora o dins de la línia. |||||

## Història

El 3 de novembre del 1852 es va atorgar la concessió del ferrocarril de Barcelona a Saragossa a Alberto Urríes qui la va transferir a la Companyia del Ferrocarril de Saragossa a Barcelona que va inaugurar la línia el 2 de maig del 1855 entre Montcada i Sabadell.
Per arribar a Barcelona la companyia va subscriure un conveni amb la Companyia dels Ferrocarrils de Barcelona a Granollers perquè els cedís part de la terminal del Passeig de la Duana, la meitat de les obres de fàbrica, i poder muntar dues vies entre Montcada i Barcelona, una per a cada companyia. El projecte inicial d'estació terminal en els terrenys cedits no es va dur a terme i es va optar per uns terrenys situats a l'actual carrer de Vilanova i amb la inauguració de la línia entre Montcada i l'estació de Vilanova o Saragossa el 21 de maig de 1862 el conveni va quedar anul·lat.
No fou fins al 1932 que es construí el nou ramal fins a Plaça Catalunya i el 1972 fins a l'Estació de Sants.

## Galeria d'imatges

* Senyal de sortida a Barberà del Vallès cap a Sabadell
* La locomotora dièsel-elèctrica 319.223 de Renfe Operadora, baixant amb un herbicida cap a Montcada, pel Viaducte del Buxadell.
* Traçat a Rajadell,un cop passat Manresa en via única fins a Lleida.
* Agulla a l'entrada de l'estació de Mollerussa

## Referències

* 1 2 Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 25 febrer 2012].
Línies de ferrocarril a Catalunya :
1.668 mm :
1.435 mm :
Ample estret :
Altres :
Vegeu Història del ferrocarril a Catalunya i Xarxa ferroviària de Catalunya :
# Macareu (fill d'Èol)

Segons la mitologia grega, Macareu (en grec antic Μακαρεύς) va ser un heroi, fill d'Èol i d'Enàrete.
S'uní a la seua germana Cànace, però quan es va descobrir l'incest se suïcidà. Una altra versió diu que Èol va enviar una espasa a Cànace i ella es va llevar la vida. Macareu es va fer sacerdot d'Apol·lo. Una filla que van tenir, Àmfissa, va ser l'epònima de la ciutat d'Amfissa.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 337. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 141. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Jean-Claude Lebaube

Jean-Claude Lebaube (Renneville, 22 de juliol de 1937 - Verneuil-sur-Avre, 2 de maig de 1977) va ser un ciclista francès que fou professional entre 1961 i 1969. En el seu palmarès destaca una victòria d'etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré de 1964, així com el fet d'haver vestit el mallot groc del Tour de França durant una etapa en l'edició de 1966.
Morí d'un ataca de cor el maig de 1977.

## Palmarès

* 1961
** 1r al Tour de Loir i Cher i vencedor d'una etapa
** 1r a la Volta a Tunísia
* 1963
** 1r del Tour del Sud-est i vencedor d'una etapa
** 1r del Critèrium de Gouesnou
* 1964
** 1r a Manche-Ocean
** Vencedor d'una etapa al Critèrium del Dauphiné Libéré
* 1965
** Vencedor d'una etapa a la Volta a Luxemburg
* 1966
** 1r als Boucles Pertusians i vencedor d'una etapa

### Resultats al Tour de França

* 1962. 11è de la classificació general
* 1963. 4t de la classificació general
* 1964. Abandona (13a etapa)
* 1965. 5è de la classificació general
* 1966. Abandona (18a etapa). Porta el mallot groc durant 1 etapa
* 1967. 23è de la classificació general
* 1969. 46è de la classificació general

### Resultats a la Volta a Espanya

* 1965. 12è de la classificació general

## Referències

* ↑ «LEBAUBE Jean-Claude», 27-11-2024. [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ Le Miroir du cyclisme núm. 215 de maig de 1976. resum de la seva carrera per Robert Descamps a l'apartat Le cyclisme de A à Z.
* ↑ «Palmarès de Jean-Claude Lebaube (Fra)», 17-04-2024. [Consulta: 18 febrer 2025].
* ↑ Le Miroir du cyclisme núm. 232 de 12 de maig de 1977

## Enllaços externs

* Palmarès de Jean-Claude Lebaube (francès)
# Eustomias inconstans

Eustomias inconstans és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 1.100 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Oahu (Hawaii).

## Referències

* ↑ Vaillant L. L., 1888. Expéditions scientifiques du "Travailleur" et du "Talisman" pendant les années 1880, 1881, 1882, 1883. Poissons. París. Exped. Travailleur et Talisman. 1-406.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gibbs, R. H., Jr., T. A. Clarke i J. R. Gomon, 1983: Taxonomy and distribution of the stomioid fish genus Eustomias (Melanostomiidae), I: subgenus Nominostomias. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 380: i-iv + 1-139.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr., 1960: The stomiatoid fish genera Eustomias and Melanostomias in the Pacific, with descriptions of two new species. Copeia 1960 (núm. 3): 200-203.
* Gomon, J. R. i R. H., Jr. Gibbs, 1985: Taxonomy and distribution of the stomioid fish genus Eustomias (Melanostomiidae), II: Biradiostomias, new subgenus. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 409: 1-58.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Sutton, T. T. i K. E. Hartel, 2004: New species of Eustomias (Teleostei: Stomiidae) from the western North Atlantic, with a review of the subgenus Neostomias. Copeia 2004 (núm. 1): 116-121.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ctenogobius manglicola

Ctenogobius manglicola és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des de Mèxic fins al Perú.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13). 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson, 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu. 332 p.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Gonzáles Acosta, A.F., G. De La Cruz Agüero i J. De La Cruz Agüero, 2004. Length-weight relationships of fish species caught in a mangrove swamp in the Gulf of California (Mexico). J. Appl. Ichthyol. 20(2):154-155.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C. R. i E. A. Lachner, 1966. The status of Ctenogobius Gill (Pisces: Gobiidae). Copeia 1966 (núm. 4): 867-869.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ctenosciaena

Ctenosciaena és un gènere de peixos de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Cos oblong i comprimit.
* Cap gros i amb la part superior cavernosa.
* Musell curt i punxegut.
* Boca obliqua.
* Mentó amb una barbeta central, petita i flexible. Hi ha dos parells de porus al costat de la barbeta.
* El marge del preopercle és membranós i finament serrat.
* Escates grans (aspres al cos i llises al cap).

## Distribució geogràfica

Es troba a les aigües tropicals i temperades del Nou Món.

## Taxonomia

* Ctenosciaena gracilicirrhus (Metzelaar, 1919)
* Ctenosciaena peruviana (Chirichigno F., 1969)

## Referències

* ↑ Fowler H. W. & Bean B. A., 1923. Descriptions of eighteen new species of fishes from the Wilkes Exploring Expedition, preserved in the United States National Museum. Proceedings of the United States National Museum v. 63 (núm. 2488). 1-27.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Discover Life (anglès)
* ↑ Chirichigno F., N., 1969: Ctenosciaena peruviana nov. sp. Una nueva especie de Sciaenidae de la costa del Perú. Informes Especiales, Instituto del Mar del Perú (IMARPE). El Callao. Núm. 48: 18.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Fischer, W., Krup, F., Schneider, W., Sommer, C., Carpenter, K. E. i Niem, V. H., 1995. Guía FAO para la Identificación de Especies para los fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. Vol. III. Vertebrados - Parte 2., FAO3: 1201-1813.
* Lucena, Z. M. S. de, 1988: Discussão dos caracteres morfológicos dos gêneros Umbrina (Cuvier, 1816) e Ctenosciaena (Fowler & Bean, 1923). (Pisces; Perciformes; Sciaenidae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núm. 4/5): 49-122.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Ctímene

Ctímene (en grec antic Κτιμένη), segons la mitologia grega, va ser filla de Laertes, rei d'Ítaca, i d'Anticlea.
Va ser educada al costat del porquer Eumeu. Es casà amb Euríloc, que esdevingué el company més fidel d'Ulisses i que va morir durant el retorn a Ítaca. Euríloc va tenir un paper en l'episodi de Circe i en el dels bous del Sol.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 123. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 58. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Cuadernos de Arqueología e Historia de la Ciudad

La revista Cuadernos de Arqueología e Historia de la Ciudad va ser la publicació científica de referència del Museu d'Història de Barcelona entre 1960 i 1980. Recollia, principalment, les activitats i estudis del Seminario de Arqueologia e Historia de la Ciudad. La dirigia el mateix director del Museu Frederic Udina i Martorell.
La revista compaginava un nucli d'articles dedicat als descobriments arqueològics a la ciutat de Barcelona i les conclusions històriques que se'n derivaven, amb seccions més orientades a la divulgació i a la crònica de les activitats del museu redactades pels seus conservadors i altres col·laboradors externs.
A partir del 2005, el Museu d'Història de Barcelona va tornar a editar una publicació científica de referència, ja en català, denominada QUARHIS Quaderns d'arqueologia i història de la ciutat de Barcelona' que en certa manera és continuadora dels Cuadernos.

## Referències

* 1 2 Fort i Fornas, 1995.
* ↑ Udina i Martorell, Frederic «Notes sobre un museu ja cinquantenari: el museu d'història de la ciutat (1943-1993)». Miscel·lània en homenatge a Joan Ainaud de Lasarte 2, 1999, pàg. 333-345.
* ↑ «Quarhis». MUHBA.
* ↑ «Quarhis: Quaderns d'Arqueologia i Història de la Ciutat de Barcelona».

## Bibliografia

* Fort i Fornas, Agustina «La revista ‘Cuadernos de Arqueologia e Historia de la Ciudad’, 1960-1980». Barcelona quaderns d’història, núm. 11, 1995, pàg. 33-45.
# José Carrilero

José Carrilero (Madrid, Espanya, 1870 - [...?]) fou un compositor i dramaturg argentí.
El 1886 abandonà els estudis de medicina, que tenia començats, i, portat per la seva afició a la música, començà a actuar com a violinista. Establert a Buenos Aires, arribà a ser director d'orquestra i es dedicà a escriure també pel teatre, sent la seva primera obra El final de Rigoletto, estrenada per Pablo Podestà a Buenos Aires el 1902; més tard aquesta obra passà a titular-se Sargento cordobés.
La seva producció fou molt fecunda, arribant fins a unes 70 obres, d'entre les quals la titulada La serenata aconseguí el primer premi en el concurs del teatre Nacional el 1911.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. 1165 (ISBN 84-239-4572-3)
# Escut de Vilafant

L'escut oficial de Vilafant té el següent blasonament:
    Escut caironat truncat: d'atzur i d'or, ressaltant sobre el tot un colom d'argent amb una palla d'or al bec. Per timbre, una corona de poble.

## Història

Va ser aprovat el 5 de setembre del 2003 i publicat al DOGC el 28 d'octubre del mateix any amb el número 3997.
L'ocell amb la palleta al bec és un senyal tradicional de l'escut de Vilafant, igual com els esmalts atzur i or. L'escut va començar a aparèixer al començament del segle xix, i s'hi representava un colom volant amb un ram d'olivera al bec.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/3197/2003, de 5 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Vilafant.» (html). DOGC núm. 3997. Generalitat de Catalunya, 28-10-2003. [Consulta: 15 desembre 2012].
# Macris (nimfa)

Segons la mitologia grega, Macris (en grec antic Μάκρις), va ser una nimfa, filla d'Aristeu.
S'encarregà, a Eubea, i junt amb el seu pare, de l'educació del petit Dionís, que els havia confiat Hermes. Quan Hera, que regnava a Eubea, va expulsar Dionís, es va refugiar a Cercira (avui Corfú), que en aquells temps es deia "Macris". Allà va viure en una cova de dues entrades, la mateixa on, més tard, Jàson i Medea es van casar.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 338. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 141. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Maciej Kamieński

Maciej Kamieński (Sopron llavors Ödenburg, Hongria, 13 d'octubre de 1734 - Varsòvia, Polònia, 25 de gener de 1821) fou un compositor polonès.
És principalment conegut per ser el primer compositor que va escriure una òpera polonesa, Nedza Uzazesliwiona que fou representada a Varsòvia el 1778.
A més va compondre, altres cinc òperes poloneses, dues alemanyes, música religiosa i diverses poloneses per a piano.

## Referències

* ↑ «Kamieński Maciej (1734-1821)». Muzykoteka Szkolna. Narodowy Instytut Audiowizualny. [Consulta: 12 març 2017].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, segona part, pàg. 3.308 (ISBN 84-239-4582-0)
# Jean-François Lalouette

Jean-François Lalouette (París, 1651 - Versalles, 1 de setembre de 1728) fou un músic francès del Barroc. Deixeble de Lully, el va fer entrar en l'orquestra de l'Òpera i després li donà la direcció d'aquesta. A més, el cèlebre compositor a voltes li confiava la composició de recitatius de les seves òperes i la instrumentació d'aquestes, però com que Lalouette exagerava aquests serveis atribuint-se els millors fragments d'aquelles obres, Lully l'acomiadà del teatre el 1864. Després Lalouette fou mestre de capella de la catedral de Rouen i de l'església de Nostra Senyora de Versalles. Va compondre nombrosos balls d'espectacle, dos llibres de motets i un miserere.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 29, pàg. 353 ISBN 84 239-4529-4
# Eustomias insularum

Eustomias insularum és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 560-580 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic nord.

## Referències

* ↑ Vaillant L. L., 1888. Expéditions scientifiques du "Travailleur" et du "Talisman" pendant les années 1880, 1881, 1882, 1883. Poissons. París. Exped. Travailleur et Talisman. 1-406.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Clarke, T.A., 1998. Pelagic fishes of the genus Eustomias (Melanostomiidae) presently associated with Eustomias achirus Parin and Pokhilskaya with the description of five new species. Copeia (3):676-686.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr., 1960: The stomiatoid fish genera Eustomias and Melanostomias in the Pacific, with descriptions of two new species. Copeia 1960 (núm. 3): 200-203.
* Gibbs, R. H., Jr., T. A. Clarke i J. R. Gomon, 1983: Taxonomy and distribution of the stomioid fish genus Eustomias (Melanostomiidae), I: subgenus Nominostomias. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 380: i-iv + 1-139.
* Gomon, J. R. i R. H., Jr. Gibbs, 1985: Taxonomy and distribution of the stomioid fish genus Eustomias (Melanostomiidae), II: Biradiostomias, new subgenus. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 409: 1-58.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Sutton, T. T. i K. E. Hartel, 2004: New species of Eustomias (Teleostei: Stomiidae) from the western North Atlantic, with a review of the subgenus Neostomias. Copeia 2004 (núm. 1): 116-121.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eustomias medusa

Eustomias medusa és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 710 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord.

## Referències

* ↑ Vaillant L. L., 1888. Expéditions scientifiques du "Travailleur" et du "Talisman" pendant les années 1880, 1881, 1882, 1883. Poissons. París. Exped. Travailleur et Talisman. 1-406.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Gibbs, R. H., Jr., T. A. Clarke i J. R. Gomon, 1983: Taxonomy and distribution of the stomioid fish genus Eustomias (Melanostomiidae), I: subgenus Nominostomias. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 380: i-iv + 1-139.
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr., 1960: The stomiatoid fish genera Eustomias and Melanostomias in the Pacific, with descriptions of two new species. Copeia 1960 (núm. 3): 200-203.
* Gomon, J. R. i R. H., Jr. Gibbs, 1985: Taxonomy and distribution of the stomioid fish genus Eustomias (Melanostomiidae), II: Biradiostomias, new subgenus. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 409: 1-58.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Sutton, T. T. i K. E. Hartel, 2004: New species of Eustomias (Teleostei: Stomiidae) from the western North Atlantic, with a review of the subgenus Neostomias. Copeia 2004 (núm. 1): 116-121.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.