OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diputació Provincial d'Ourense

La Diputació Provincial d'Ourense és una institució pública que presta serveis directes als ciutadans i dona suport tècnic, econòmic i tecnològic als ajuntaments dels 92 municipis de la província d'Ourense, en la comunitat autònoma de Galícia. A més, coordina alguns serveis municipals i organitza serveis de caràcter supramunicipal. Té la seu central a la ciutat d'Ourense.

## Història

La Diputació d'Ourense va ser creada l'any 1836, a conseqüència de l'organització d'Espanya en províncies. En aquella època va exercir competències en matèria d'obres públiques, educació, beneficència, així com funcions intermèdies entre els municipis i l'administració de l'estat.
L'any 1979 es va constituir com a organisme democràtic a l'una del procés de transició que es desenvolupava a Espanya.
La seva actual seu està en el 'Pazo Provincial', en la Rúa Progrés (una de les principals artèries de la capital orensana). És un edifici molt gran, de planta rectangular i tres altures. La façana està revestida de calç, combinant-se en les seves múltiples finestres els recercados de pedra granítica. El més destacable és el cos de la portada que sobresurt de la línia general de l'edifici, estant emmarcada per columnes estriades, sobre la qual hi ha dues plantes de balconades de pedra i a dalt del tot està rematada en un frontó amb l'escut d'armes de la ciutat.
Just al costat d'aquest palau es troba l'Edifici Simeón, que és un centre cultural i museu del tren, la gestió del qual està a càrrec de la Diputació.

## Composició

Integren la Diputació Provincial, com a òrgans de govern d'aquesta, el President, els Vicepresidents, la Corporació, el Ple i les Comissions informatives. El Ple està format per 25 diputats amb la representació segons els partits sorgida de les eleccions municipals espanyoles.

## Darrers presidents

* 1944-1955: Arturo Pérez Serantes
* 1955-1959: José Rodriguez de Dios
* 1959-1970: Antonio Alés Reinlein
* 1970-1973: David Ferrer
* 1973-1974: Eduardo Olano Gurriarán
* 1974-1976: Luis Álvarez Rodríguez
* 1976-1978: David Ferrer
* 1978-1990: Vitorino Núñez
* 1990-2012: Xosé Luís Baltar
* 2012-actual: José Manuel Baltar Blanco

## Referències

* ↑ JOSÉ MANUEL RUBÍN, A Deputación, na senda da normalización. La Voz de Galicia, 10 de decembro de 2012
* ↑ A Deputación de Ourense priorizará os servicios sociais, medio ambiente e cooperación cos concellos. Galicia24horas.es

## Vegeu també

* Diputació Provincial de Lugo
* Diputació Provincial de La Corunya
* Diputació Provincial de Pontevedra

## Enllaços externs

* Web oficial de la Diputació d'Ourense Arxivat 2009-10-28 a Wayback Machine.
# Direcció Europea per a la Qualitat dels Medicaments i dels Serveis Sanitaris

La Direcció Europea per a la Qualitat dels Medicaments i dels Serveis Sanitaris, més conegut amb el seu nom anglès European Directorate for the Quality of Medicines & Healthcare (EDQM) va ser creat el 1996 pel Consell d'Europa amb l'objectiu de millorar la salut pública als estats membres del Consell.
Troba el seu origen en la Convenció sobre la redacció d'una Farmacopea europea (Convention on the Elaboration of a European Pharmacopoeia), un tractat internacional ratificat pel Consell d'Europa el 1964. A l'octubre del 2016, la Direcció comptava amb l'adhesió de 37 estats i de la Unió Europea. Els signataris accepten l'objectiu de l'EDQM d'harmonitzar les normes i estandards de medicaments segurs al continent europeu i enllà. A més dels estats members, hi participen vint-i-vuit observadors, hi comprés l'Organització Mundial de la Salut. Les normes publicades a la Farmacopea europea són una referència científica internacional i són una obligació legal als estats membres del Consell d'Europa.
L'EDQM que té la seu a Estrasburg (França) i col·labora amb l'Agència Europea de Medicaments de la Unió Europea, encara establerta a Londres, però en via de trasllat per causa del Brexit.

## Referències

* ↑ «History of the EDQM from 1964 to 1997» (en anglès). EDQM. [Consulta: 29 març 2017].
* ↑ «Convention on the Elaboration of a European Pharmacopoeia» (en anglès). CETS. Treaty Office, Council of Europe, núm. 050.
* ↑ «Protocol to the Convention on the Elaboration of a European Pharmacopoeia». Consell d'Europa.
* ↑ A.M. «Barcelona, candidata oficial a l'Agència Europea de Medicaments». La Vanguardia, 03-03-2017.
# Distichodus antonii

Distichodus antonii és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 80 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ Müller, J. & F. H. Troschel, 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1): 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Schilthuis, L., 1891. On a collection of fishes from the Congo; with description of some new species. Tijdschr. Ned. Dierk. Ver. Ser. 2 v. 3: 83-92, Pl. 6.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dolores Bernis de Bermúdez

Dolores Bernis de Bermúdez (1843-1904) fou una arpista i compositora espanyola.
Va ser professora del Conservatori de Madrid (1883) i va pertànyer a l'orquestra Colonne de París.
A més d'un Mètode d'arpa, va compondre una melodia per a arpa titulada David cantando ante Saúl.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 116. (ISBN 84-239-4508-1)
* Cermeño Martín, Susana (2020). Arpas y arpistas en el Madrid del siglo XIX. En torno al Conservatorio. Madrid, Dykinson.
# Dolores Recio

Dolores Recio (Madrid, 21 de juliol de 1856—ibídem, 1908) va ser una professora de solfeig i piano espanyola.
Va néixer a la vila de Madrid el 21 de juliol de 1856. Va ser matriculada el 1866, amb deu anys, com a alumna del Reial Conservatori Superior de Música de Madrid. El mes de juny de 1868 va obtenir el primer primer en un dels concursos públics que organitzava el centre. En graduar-se, el mèrit musical que havia assolit com a alumna al conservatori, li va permetre obtenir una feina com a professora auxiliar del Foment de les Arts de Madrid, des de 1870 de solfeig i des de 1880 també de piano. Gràcies a les seves ensenyances, l'any 1880, moltes de les seves alumnes d'ambdós d'ensenyaments van aconseguir diverses distincions. Recio va morir el 1908.

## Referències

* 1 2 Saldoni Remendo, Baltasar. Diccionario biográfico-bibliográfico de efemérides de músicos españoles (en castellà). vol. 3. Madrid: A. Pérez Dubrull, 1881, p. 24.
* 1 2 Ballesteros Robles, Luis. Diccionario biográfico matritense (en castellà). Madrid: Ajuntament de Madrid, 1912, p. 543-544.
* ↑ Bénard, Hélène «Las profesoras de piano en torno al Conservatorio de María Cristina de Madrid en el siglo XIX». Arenal, núm. 7:2, 2000, pàg. 415.
* ↑ Hernández Romero, Nieves «Educación musical y proyección laboral de las mujeres en el siglo XIX: el Conservatorio de Música de Madrid». Trans. Revista transcultural de música, núm. 15, 9-2011, pàg. 31.
# Domenico Mombelli

Domenico Mombelli (Villanova Monferrato, Alessandria, Piemont, 17 de febrer de 1755 - Bolonya, 15 de març de 1835) fou un tenor i compositor musical musical italià. Fou un dels tenors més cèlebres de la seva època, i quan renuncià a l'escena (després d'haver actuat en diversos teatres d'Itàlia, Madrid i a Viena) es dedicà a la composició musical. A més de moltes obres de música religiosa, se li deuen: l'oratori La Gerusalemme liberata; diverses òperes, entre elles, Adriano in Siria; sis àries italianes (Viena, 1791, vuit àries italianes (Viena, 1794), i 6 duettini per 2 soprani (Viena, 1795). Les seves filles, Ester i Anita, es dedicaren al teatre, recollint molts aplaudiments com a cantants.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 1574 ISBN 84 239-4535-9
# Domingo Olleta Mombiela

Domingo Olleta Mombiela (Saragossa, 20 de desembre de 1819 - 21 d'abril de 1895) fou un organista i compositor aragonès.
Entrà d'infant en el Col·legí de la Seu el 1827, on i va romandre fins a l'any 1835, es distingí molt aviat per les seves felices disposicions musicals, i el mestre de la Seu, Pedro L. Gil li donà lliçons d'harmonia i contrapunt. El 1858, prèvies unes brillants oposicions, fou nomenat mestre de capella de la Seu, havent rebut les sagrades ordres el 1853.
Entre les seves obres destaquen el grandiós Rèquiem, el Miserere, a tota orquestra; els Cánticos al Corazón de Jasús, i la Missa en do, anomenada La Valeriana.
Fou acadèmic de l'Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando, i de número San Luis de Saragossa i de mèrit de l'aragonesa Amigos del País.
Va patir hemiplegia del costat dreta durant quaranta anys i dirigia amb el braç esquerra. Les seves restes foren depositades en la capella Sant Domènec del Val (Dominguito del Val), de la Catedral de Sant Salvador de Saragossa.

## Referències

* ↑ Ezquerro Esteban, Antonio «El compositor Domingo Olleta, 1819-1895». Cuadernos de Música Iberoamericana. Sociedad General de Autores y Editores, Vol.I, 1996, pàg. 141-162 [Consulta: 3 desembre 2018].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 39, pàg. 1190 (ISBN 84-239-4539-1)
# Domènec Joan Sanllehy i Alrich

Domènec Joan Sanllehy i Alrich (Barcelona, 6 de setembre de 1847 - Barcelona, 9 de gener de 1911) fou un polític català, fill del metge homeòpata Joan Sanllehy i Metges (1821-1900) i de Gertrudis Alrich. També era gendre del banquer Manuel Girona i Agrafel, ja que es casà amb la seva filla Anna Girona i Vidal, futura marquesa de Caldes de Montbui, amb qui va tenir Carles Sanllehy i Girona (1882-1973).

## Biografia

Estudià dret i milità en el Partit Liberal Conservador, partit amb què fou escollit membre de la Diputació de Barcelona el 1901 i alcalde de Barcelona el setembre del 1906. També va invertir en ferrocarrils i fou membre de la comissió organitzadora de la Caixa de Pensions de Barcelona.
Durant el seu mandat s'inicià la reforma interior de Barcelona. Va dimitir el maig del 1908 arran d'una moció de censura de l'oposició, en suspendre l'aprovació de la base del pressupost de Cultura que feia referència a l'ensenyament neutre. Tot i això, la dimissió no li fou acceptada fins a l'any següent. Entre altres càrrecs també va ser president de la Societat d'Atracció de Forasters de Barcelona, creada per ell el 1908, i president del Cercle del Liceu el 1900-1903, el 1905-1906 i el 1909-1910.
Com a alcalde de Barcelona, va donar l'obra Desconsol al Museu Nacional d'Art de Catalunya, i la plaça de Sanllehy fou batejada en honor seu.

## Referències

* ↑ «Naixements 1847, llibre tercer». Registre núm. 587. AMCB, 06-09-1847.
* ↑ «Don Domingo Juan Sanllehy». La Vanguardia, 10-01-1911, pàg. 2.
* ↑ «Domènec Joan Sanllehy i Alrich». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* 1 2 «Joan Sanllehy i Metges». Galeria de metges catalans. Col·legi de Metges de Barcelona.
* ↑ «Domènec Joan Sanllehy i Alrich». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Plaça de Sanllehy». Graciapèdia. Arxivat de l'original el 24-06-2010.
* ↑ «Sanllehy, plaça de». B Nomenclàtor. Ajuntament de Barcelona.

## Enllaços externs

* «Visita d'Alfons XIII a Barcelona el 1906 (vídeo)». youtube.
# Domènec Murtra

Domènec Murtra (Girona, inicis del s. XIX - ?) va ser un músic i sacerdot català, mestre de capella de Figueres (Alt Empordà).
Va ser escolà de cor de la catedral de Girona entre 1824 i 1830, i després en fou membre de l'escolania (1835). Quan era infant tingué de mestre Josep Barba i Bendad (mestre de capella de la catedral entre 1825 i 1846). Ja de més gran, el 1839, era mestre de cant a Figueres. Segons Baltasar Saldoni, era «mestre de capella a Catalunya el 1856, deixeble del Sr. Roses», i encara tenia el magisteri de Sant Pere de Figueres el 1880. Com a compositor, i com pertocava a un mestre de capella, va ser autor de música sacra i, també, compositor i arranjador de valsos.
Se li atribueixen uns Lamentos á cuatro con Acomptº de Organo, conservats a la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries i apareix als fons musicals de l'església parroquial de Sant Esteve d'Olot i als de la catedral de Girona.

## Obres

* Lamentos á cuatro con Acomptº de Organo, que comença Oh mortals y viadors...
* Letrillas para el mes de María, per a orgue
* Libera me Domine... (1848), absolta per a tres veus i orgue
* Oh divina Maria, hoy en..., per a tres veus i orgue
* Qui manducat meam carnem..., responsori per a cinc veus i orquestra
* Rosario a 4 voces (1835), per a quatre veus, instruments i orgue, en català
* Valses compuestos y arreglados por Musica Militar (1839)

## Referències

* ↑ Galdon i Arrué, Monti. La música a la Catedral de Girona durant la primera meitat del segle xix [tesi doctoral]. Bellaterra: UAB, 2003.
* ↑ Diccionario de la Música Española e Hispanoamericana (en castellana), 2001. ISBN 84-8048-303-2.
* ↑ Rabaseda i Matas, Joaquim. «Diletants gironins: Òpera i romanticisme (1840-1860)». A: La música culta a les comarques gironines. Banyoles: Centre d'Estudis Comarcals de Banyoles, 2015, p. 88-91 (Quaderns). ISBN 9788460820864.
* ↑ Gregori i Cifré, Josep Maria; Salgado i Cobo, Elena. Fons de la basílica de Santa Maria de Castelló d'Empúries. Bellaterra: Universitat Autònoma de Barcelona, 2013, p. 75. ISBN 9788449040511.
* ↑ «Obres de Domènec Murtra als fons musicals de Catalunya, a l'IFMuC». [Consulta: 11 novembre 2020].
# Domènec Valls i Castillo

Domènec Valls i Castillo (Barcelona, 1838 - 6 de juliol de 1885), fou un jurista, catedràtic de Dret civil comú i foral de la Universitat de Barcelona.
Va estudiar l'ensenyament secundari al Seminari Conciliar de Barcelona que va completar a l'Institut provincial de Barcelona on va estudiar les assignatures de llatí i Humanitats, Retòrica i Poètica, i Filosofia, segons el pla d'estudis concordat de 1852, uns estudis que va finalitzar amb qualificació d'excel·lent.
El 17 de juny de 1863 obtingué la llicenciatura en Dret civil i canònic a la Universitat de Barcelona. Va rebre la investidura com a llicenciat el 8 d'octubre de 1863 amb premi extraordinari de Llicenciatura.
El 7 de juliol de 1866 va fer l'acte del Grau de Doctor en Dret civil i canònic amb el discurs «La facultad de testar ¿es un derecho fundado en la naturaleza humana, ó es creación arbitraria de las leyes positivas?», i va obtenir qualificació d'excel·lent per unanimitat.

## Carrera acadèmica

El 1865 va fer oposicions a la càtedra de supernumerari de la Facultat de Dret de la Universitat Central de Madrid i a la càtedra de Dret civil de Saragossa i a la de Granada.
Finalment, el 6 d'agost de 1866 va ser nominat catedràtic supernumerari de Dret per oposicions a la universitat de Barcelona en les assignatures de Dret romà, Dret canònic i Disciplina eclesiàstica. L'octubre del mateix any se li va assignar la cátedra, entonces diaria, de “Teoria i pràctica de procediments”.
L'1 d'octubre de 1867 va guanyar per concurso la càtedra de “Dret civil espanyol comú i foral” de la Facultat de Dret de Barcelona.
L'any 1868 el claustre de la Facultat li va encarregar la càtedra d'“Ampliació de Dret civil i codis espanyols” durant la resta de curs.
El 1875, quan era catedràtic numerari de l'assignatura d'“Història i Institucions de Dret civil espanyol comú i foral” a Barcelona, va sol·licitar ser admès al concurso per a la càtedra de “Teoria i pràctica de procediments” de la Universidad Central.

## Altres activitats

Va ser Diputat provincial el gener de 1864.
El 1879 va ser nomenat president de l'Ateneu Barcelonès, un càrrec que va abandonar al cap de poc per problemes de salut.

## Referències

* ↑ «Registre de defuncions. Any 1885 Registre núm. 4632. (pdf pàgina 12)» (en castellà). Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 06-07-1885. [Consulta: 7 març 2023].
* 1 2 3 4 Carrasco Garcia, 2013.
* ↑ Valls i Castillo, Domènec. La facultad de testar ¿es un derecho fundado en la naturaleza humana, ó es creación arbitraria de las leyes positivas? (en castellà). Madrid: Imprenta de José M. Ducazcal, 1866 [Consulta: 4 octubre 2014].

## Bibliografia

* Gomez, Paquita [et al.].. «Els discursos presidencials». A: L'Ateneu i Barcelona : 1 segle i 1/2 d'acció cultural. Barcelona: Diputació de Barcelona : RBA-La Magrana, 2006. ISBN 8478718311.
* Carrasco Garcia, Consuelo. «Valls y Castillo, Domingo (1838-1885)» (en castellà). Diccionario de catedráticos españoles de derecho, 2013. Arxivat de l'original el 14 d’octubre 2014. [Consulta: 3 octubre 2014].
# Doncell

Doncell :
| ← ← ← ← 1857 — 1970 → ||
| Període històric | Edat Contemporània |
| • Creació del municipi | 1857 |
| • Annexió a Agramunt | 1970 |
Doncell fou un antic municipi format per la unió el 1857 de les actuals poblacions de Montclar d'Urgell, la Donzell d'Urgell, Les Puelles i Rocabertí de Sant Salvador en un sol municipi. El 1970 totes les poblacions que formaven el municipi van passar a formar part del municipi d'Agramunt.

## Demografia
### Evolució

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| - | - | - | - | - | 1152 | 880 | 892 | 738 | 716 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 686 | 641 | 585 | 563 | 448 | - | - | - | - | - |
1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

### Actual

| Entitat de població | Habitants (2023) |
| Montclar | 90 |
| la Donzell d'Urgell | 17 |
| les Puelles | 14 |
| Rocabertí de Sant Salvador | 0 |
| Font: Idescat ||

## Llocs d'interès

* Castell de Montclar, castell fortificat edificat al segle xiii al voltant d'una torre romana del segle ii i reformat al segle xvii amb estil renaixentista, situat a Montclar d'Urgell.
* Sant Jaume de Montclar, església d'estil barroc edificada al segle xvii, situada a Montclar d'Urgell.
* Mina de Montclar, l'obra hidràulica més important del canal d'Urgell, tunel que travessa la serra de Montclar, edificat entre 1853 i 1861, situat a Montclar d'Urgell.
* Castell de la Donzell, casalot edificat al segle xvi situat a la Donzell d'Urgell.
* Sant Pere de la Donzell, església d'estil barroc edificada al segle xvii, situada a la Donzell d'Urgell.
* Sant Roc de la Donzell, ermita edificada al segle xx, situada a la Donzell d'Urgell
* Castell de les Puelles, casalot edificat al segle xvii, situat a les Puelles.
* Sant Domènec de les Puelles, església d'estil neoclàssic edificada al segle xix, situada a les Puelles.

## Imatges dels pobles que formaven el municipi

* Població de Montclar d'Urgell
* Població de la Donzell d'Urgell
* Població de Rocabertí de Sant Salvador
* Castell de Montclar
* Església de Sant Jaume
* Boca sud de la Mina de Montclar
* Església de Sant Pere
* Ermita de Sant Roc

## Referències

* ↑ «Decreto 2343/1970, de 24 de julio, por el que se aprueba la incorporación del Municipio de Doncell al de Agramunt (Lérida).». BOE [en línia], núm. 202, del 24 d'agost de 1970, pàgines 13809 a 13809 [Consulta: 24 gener 2014].
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1857
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1877
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1887
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1900
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1910
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1920
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1930
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1940
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1950
* ↑ Instituto Nacional de Estadistica, Cens municipis 1960
# Dorosoma anale

Dorosoma anale és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 20 cm de llargària màxima.
* 17-38 radis tous a l'aleta anal.
* Boca petita.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i salabrosa, pelàgic i de clima tropical (21°N-14°N).

## Distribució geogràfica

Es troba a Mèxic (riu Papaloapan a Oaxaca i el sud de Veracruz), el nord de Guatemala (conca del riu Usumacinta) i Belize.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1820. Ichthyologia Ohiensis (Part 4). Western Rev. Misc. Mag. v. 2 (núm. 3). 169-177.
* ↑ Meek, S. E., 1904. The fresh-water fishes of Mexico north of the isthmus of Tehuantepec. Field Columbian Museum, Zoological Series v. 5: i-lxiii + 1-252, Pls. 1-17.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ Greenfield, D.W. i J.E. Thomerson, 1997. Fishes of the continental waters of Belize. University Press of Florida, Florida. 311 p.
* ↑ Ayala-Pérez, L.A., J.R. Miranda i D.F. Hernández, 2003. La comunidad de peces de la Laguna de Términos: estructura actual comparada Rev. Biol. Trop. 51(3):783-794.
* ↑ Kullander, S.O. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Family Clupeidae (Herrings). P. 36-38. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Dorothea von Ertmann

Dorothea von Ertmann (Frankfurt del Main, 1781 - Viena, 1849) fou una pianista alemanya.
Adquirí gran fama com a excepcional interprete de les sonates de Beethoven, el qual l'admirava fins al punt que li dedicà la sonata en la menor (op. 101). d'aquesta relació artística entre el gran compositor i la baronessa Ertmann se n'ocupa Hayer en el seu llibre Beethoven.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. IV, pàg. 1141 (ISBN 84-239-4574-X)