OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Harttia carvalhoi

Harttia carvalhoi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* ↑ Steindachner F. 1877. Die Süsswasserfische des südöstlichen Brasilien (III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.). 559-694.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, P. de. 1939. Sobre o gênero Harttia, Steind. (Peixes: Loricariidae). Bol. Biol. Sao Paulo (N. S) v. 4 (núm. 1): 11-13, Pl. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Harttia gracilis

Harttia gracilis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,1 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Paranà.

## Referències

* ↑ Steindachner F. 1877. Die Süsswasserfische des südöstlichen Brasilien (III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.). 559-694.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, P. de. 1939. Sobre o gênero Harttia, Steind. (Peixes: Loricariidae). Bol. Biol. Sao Paulo (N. S) v. 4 (núm. 1): 11-13, Pl. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T. 1993. Cinco espécies novas de Harttia Steindachner, 1876 da região sudeste do Brasil, de comentários sobre o gênero (Teleostei, Siluriformes, Loricariidae). Comun. Mus. Ciênc. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 6: 3-27.
* Rapp Py-Daniel, L. H. & E. C. Oliveira 2001. Seven new species of Harttia from the Amazonian-Guyana region (Siluriformes: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 1): 79-96.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jean Millet

Jean Millet (Montgesoye, 1618 - 10 de febrer de 1684) fou un sacerdot i músic francès.
Adscrit com a infant de cor a la música de la catedral de Besançon, i després d'acabar els seus estudis, va adoptar l'estat eclesiàstic i va romandre unit a la mateixa església. L'arquebisbe Antoine-Pierre de Grammont, que protegia Millet, li va encarregar publicar nous llibres sobre Llibres de cor. Va morir al voltant de 1682. Tenim d'ell: Directori del cant gregorià, Lió, 1665, en-4º de 176 pàgines. Bon treball on hi ha curioses observacions sobre els informes dels modes antics amb els vuit tons de cant pla. També se li atribueix l'Art de cantar bé en la música, amb el bell mètode, que es diu que ha estat gravat per Pierre de Loisy; però l'existència d'aquest últim treball no està ben demostrat; llevat que sigui el primer presentat sota un altre títol; que és probable, perquè el pare Martini cita aquest últim treball en el primer volum de la seva Història de la música, sota la data de Lió de 1666.

## Referències

* ↑ https://musicalics.com/en/node/93351

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 311. (ISBN 84-239-4535-9)
# Corcyrogobius lubbocki

Corcyrogobius lubbocki és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 10-30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: Annobon (Guinea Equatorial) i Ghana.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Miller P. J., 1972. Generic status and redescription of the Mediterranean fish Gobius liechtensteini (Kolombatovic, 1891) (Telostei: Gobioidea), and its affinities with certain American and Indo-Pacific gobies. J. Nat. Hist. v. 6 (núm. 4). 395-407.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Corcyrogobius lubbocki» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Miller, P.J. 1990. Gobiidae. p. 925-951. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa, SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.
# Johann Samuel Drese

Johann Samuel Drese (Weimar, 1644 - 1 de desembre de 1716) fou un organista, mestre de capella i compositor alemany.
Després d'haver estudiat amb molt de profit composició, fou nomenat organista de la cort de Jena, plaça que desenvolupà fins al 1863. En aquest any va ser agraciat amb el càrrec de mestre de capella de la cort de Weimar, en la que Bach era organista i músic de cambra. Quan Drese va morir, el succeí en el càrrec el seu fill Johann Wilhelm, que ja, des del 1705, era vicemestre de la capella. Deixà manuscrites algunes òperes, sonates per a clavecí i diversos motets.

## Referències

* ↑ «Drese, Johann Samuel». A: Enciclopèdia Espasa (en castellà). volum núm. 18, 2a part, p. 2213. ISBN 84-239-4581-2.
# Frederic Nicolau i Condeminas

Frederic Nicolau i Condeminas (Barcelona, 25 de juny de 1826 – 3 de juny de 1905) fou un empresari polític català, pare de Frederic Nicolau i Dalmases, diputat i senador a les Corts Espanyoles durant la restauració borbònica.

## Biografia

Va treballar en el sector navilier i immobiliari. Inicialment treballà en una agència de duanes fins que va crear la seva pròpia companyia de navegació, la Compañía Catalana de Vapores Transatlánticos. Fou membre del Foment del Treball Nacional i president de l'Associació de Naviliers i Consignataris de Barcelona.
Políticament, va ser regidor i tinent d'alcalde de l'ajuntament de Barcelona el 1863-1864. Durant el sexenni democràtic formà part dels cercles alfonsins i el 1875 formà part del comitè de recepció del nou rei Alfons XII a Barcelona. El 1875 formà part de la comissió d'estudis de legislació duanera de l'Ateneu Barcelonès, i en el període 1890-1891 en va ser president de la institució. Fou elegit diputat del Partit Conservador pel districte de Barcelona a les eleccions generals espanyoles de 1879, 1884 i 1886. Va projectar la creació d'un periòdic proteccionista a Madrid i va signar amb altres naviliers espanyols el Manifiesto de la marina mercante española. Posteriorment fou senador per la província de Barcelona el 1891-1893, 1893-1895, 1896-1898 i 1898-1899.
El 1883 fou un dels fundadors del Círculo Conservador Liberal de Barcelona i el 1888 presidí el Congrés Econòmic de Barcelona. Posteriorment fou membre de la Junta Consultiva de Aranceles y Valoraciones, de la comissió de la reforma aranzelària de Cuba i Puerto Rico (1895) i el 1900 fou comissari d'Agricultura, Indústria i Comerç de la Província de Barcelona. El 1899 va escriure Consideraciones sobre la unificación de las Deudas Públicas y Nivelación de los Presupuestos del Estado.

## Enllaços externs

* Fitxa del Congrés dels Diputats (castellà)
* El rerefons econòmic de l'activitat dels parlamentaris catalans 1875-1885 Arxivat 2014-01-03 a Wayback Machine. de Joan Palomas i Moncholi, p. 478-479
* Fitxa del Senat

## Referències

* ↑ «Registre de Defuncions 1904-1906. Any 1905.Registre núm. 6783 Jutjat Universitat». Arxiu Municipal de Barcelona, 03-06-1905. [Consulta: 29 abril 2019].
# Bathymyrus echinorhynchus

Bathymyrus echinorhynchus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí, batipelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar d'Aràbia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Alcock A. W., 1889. Natural history notes from H. M.'s Indian marine survey steamer 'Investigator,' ... .--Núm. 12. Descriptions of some new and rare species of fishes from the Bay of Bengal, obtained during the season of 1888-1889. J. Asiatic Soc. Bengal v. 58 (pt 2, núm. 3). 296-305.
* ↑ Alcock, A.W., 1889. Natural history notes from H.M.'s Indian marine survey streamer 'Investigator, '... - Núm. 10. List of the Pleuronectidae obtained in the Bay of Bengal in 1888 and 1889, with descriptions of new and rare species. J. Asiat. Soc. Bengal 58(pt. 2, núm. 3):279-295.
* 1 2 3 «Bathymyrus echinorhynchus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
# Bazarella atra

Bazarella atra és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa (França i Espanya) i l'Àfrica del Nord (el Marroc i Algèria).

## Referències

* ↑ Vaillant, 1961. Annls. Soc. Ent. Fr. 130: 140. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-08. [Consulta: 15 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ A. Abdaoui, M. Ghamizi, M. El Alami, N. Bennas i B. Belqat. Les macroinvertébrés de l'Assif Ait Mizane (Haut Atlas - Maroc). IVèmes Journées Nationales de Biodiversité. Tetuan, el Marroc. 26-27 d'octubre del 2007. «PDF». Arxivat de l'original el 2014-10-29. [Consulta: 15 març 2012].
* ↑ Global Species Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2014-10-29 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Bibliografia

* Shihab Salman, 2008. The new‐born larvae of two Diptera Psychodidae. Aquatic Insects: International Journal of Freshwater Entomology, vol. 4, núm. 3. «Enllaç».

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Bazarella baikalensis

Bazarella baikalensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Rússia.

## Referències

* ↑ Vaillant, 1961. Annls. Soc. Ent. Fr. 130: 140. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2010-07-08. [Consulta: 15 març 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wagner, Rüdiger, 2003. Psychodiden aus Mittelasien und angrenzenden Gebieten (Insecta: Diptera: Psychodidae). Beiträge zur Entomologie, vol. 53, núm. 1, pàgs. 107-121. «Max Planck Society - eDoc Server». [Consulta: 23 octubre 2012].
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Jean Sue

Jean Sue (Sa Còla, Alps Marítims (França), 1 de desembre, 1699 - París, 5 de desembre, 1762), fou un metge francès, pertanyent a una família que va donar molts individus a aquesta professió.
Enviat a París a l'edat de deu anys, va entrar al servei d'un practicant de cirurgia i després amb Devaux, al costat del qual va fer grans progressos.
Des del 1744 fins al 1750 va ser prebost del Col·legi de Cirurgia i el 1750 va ingressar a l'acadèmia. Va gaudir de gran fama com a pràctic.
Fou el pare de Pierre Sue i el germà de Jean-Joseph Sue.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 363. (ISBN 84-239-4525-1)
# Lagocephalus suezensis

Lagocephalus suezensis és una espècie de peix de la família dels tetraodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Suez.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Clark, E. & H. A. F. Gohar, 1953. The fishes of the Red Sea: Order Plectognathi. Publications Marine Biological Station Al Ghardaqa Núm. 8: 1-80, 2 maps, Pls. 1-5.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Golani, D., L. Orsi Relini, E. Massutí i J.-P. Quignard, 2002. CIESM Atlas of Exotic Species in the Mediterranean. Vol. 1. Fishes. F. Briand (ed.). 256 pages. CIESM Publishers, Mònaco.
* ↑ Bilecenoglu, M., E. Taskavak S. Mater i M. Kaya, 2002. Checklist of the marine fishes of Turkey. Zootaxa (113):1-194.
* ↑ Galil, B.S., 2007. Seeing Red: Alien species along the Mediterranean coast of Israel. Aquatic Invasions 2(4): 281-312.
* ↑ Louisy, P., 2001. Guide d'identification des poissons marins. Europe et Méditerranée. París: Eds. Eugène Ulmer.
* ↑ Quignard, J.-P. i J.A. Tomasini, 2000. Mediterranean fish biodiversity. Biol. Mar. Mediterr. 7(3):1-66.
* ↑ Taskavak, E., M. Bilecenoglu i K.B. Kunt, 2002. Range extension of three lessepsian migrant fish (Fustilaria commersonii, Sphyraena flavicauda, Lagocephalus suezensis) in the Mediterranean Sea, J. Mar. Biol. Assoc. U.K. 82(4): 525-526.

## Bibliografia

* Abe, T., O. Tabeta i K. Kitahama, 1984: Notes on some swellfishes of the genus Lagocephalus (Tetraodontidae, Teleostei) with description of a new species from Japan. Uo (Japanese Society of Ichthyology) Núm. 34: 1-10, Pls. 1-3.
* Abe, T., 1987: A redescription of Lagocephalus guentheri Miranda Ribeiro and notes on some swellfishes of Lagocephalus and related genera. Uo (Japanese Society of Ichthyology) Núm. 37: 5-10.
* Chu, Y.-T., 1935: Description of a new species of Lagocephalus from Chusan, China. The China Journal v. 22 (núm. 2): 87.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Concert per a violí núm. 2 (Xostakóvitx)

El Concert per a violí núm. 2 en do sostingut menor, op. 129, va ser l'últim concert de Dmitri Xostakóvitx. Va ser estrenada de manera extraoficial a Bolxevo, prop de Moscou, el 13 de setembre de 1967, i oficialment el 26 de setembre per David Óistrakh i la Filharmònica de Moscou amb Kiríl·l Kondraixin a Moscou.
El va escriure a la primavera de 1967 i pretenia que servís el setembre com a regal del 60è aniversari per al seu dedicat, David Óistrakh, a qui ja havia dedicat el primer. Tanmateix, Xostakóvitx s'havia equivocat amb l'edat d'Óistrakh; en realitat va fer 59 anys aquell any.
La música del segon concert per a violí és molt diferent de la del primer. La part solista és una demostració del mestratge d'Óistrakh en la virtuositat tècnica. Com moltes de les composicions de Xostakóvitx posteriors al seu infart de 1966, aquest segon concert reflecteix un estat d'ànim de foscor i introspecció profunda. La música mostra els elements distintius del seu estil tardà: motius repetitius i enigmàtics, patrons rítmics recurrents, i una atenció especial als intervals, especialment els semitons i les quartes perfectes que es presenten al començament. Igual que en els dos concerts per a violoncel, el trombó solista juga un paper clau com a figura central del drama.

## Instrumentació i estructura

El concert està escrit per a violí sol, flautí, flauta, dos oboès, dos clarinets, dos fagots, contrafagot, quatre trompes, timbales, tambor i cordes.
Una interpretació de la peça té una durada aproximada de 33 minuts. Té tres moviments⁣:
* Moderato
* Adagio
* Adagio — Allegro

## Anàlisi

La tonalitat de do sostingut menor és difícil per al violí.
El primer moviment està escrit en forma sonata i conclou amb una cadència contrapuntística. L'Adagio té una estructura en tres parts, amb una cadència central acompanyada. El moviment final és un rondó complex, amb una introducció lenta, tres episodis entre els refranys, i una llarga cadència abans del tercer episodi, que reprèn material de passatges anteriors de l'obra.

## Notes

* ↑ Xostakóvitx va escriure la seva única Sonata per a violí per a Óistrakh l'any següent per compensar aquest error.

## Referències

* 1 2 3 4 5 Robinson, Harlow. «Violin Concerto No. 2» (en anglès americà). Boston Symphony Orchestra. [Consulta: 5 febrer 2024].
* ↑ Longman, Richard. «Shostakovich / Schumann: Violin Concerto No. 2». Deutsche Grammophon. [Consulta: 14 gener 2025].
* ↑ Kadlets, Muza. «Shostakovich: Violin Concerto 1 & 2». Triton. [Consulta: 15 gener 2025].
* ↑ MacDonald, Malcolm. «Shostakovich's string concertos and sonatas». A: The Cambridge Companion to Shostakovich. Cambridge University Press, 2008, p. 134–135. ISBN 978-0-521-84220-4.
# Coregonus fontanae

Coregonus fontanae és una espècie de peix de la família dels salmònids i de l'ordre dels salmoniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12,6 cm de llargària total.

## Alimentació

Es nodreix principalment de cladòcers i copèpodes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: llac Stechlin (nord d'Alemanya).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Schulz, M. & J. Freyhof. 2003. Coregonus fontanae, a new spring-spawning cisco from Lake Stechlin, northern Germany (Salmoniformes: Coregonidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 14 (núm. 3): 209-216.
* ↑ Kottelat, M. i J. Freyhof 2007. Handbook of European freshwater fishes. Publications Kottelat, Cornol, Suïssa. 646 p.

## Bibliografia

* Helland, Ingebord P.: "Ecology of a sympatric pair of coregonid fish: Species interactions and temperature". Series of dissertations submitted to the Faculty of Mathematics and Natural Sciences, University of Oslo núm 795. ISSN 1501-7710. Any 2008.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.

## Enllaços externs

* «Coregonus fontanae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* National Geograhic News (anglès)
* Forschungsverbund Berlin e.V. Arxivat 2007-11-10 a Wayback Machine. (alemany)
# Colin i Cameron Cairnes

Colin Cairnes i Cameron Cairnes són un duet de germans cineastes australians, coneguts per escriure i dirigir pel·lícules de terror. Van guanyar el premi al millor guió al LVI Festival Internacional de Cinema Fantàstic de Catalunya.

## Filmografia

| Any | Títol | Notes |
| 2012 | 100 Bloody Acres | Pel·lícula de debut |
| 2016 | Scare Campaign | |
| 2023 | L'últim late night | |

## Referències

* ↑ «'I don't think we celebrate that enough': How Aussie horror is tapping into a global audience» (en anglès australià). ABC News, 16-04-2024.
* ↑ Roxborough, Scott. «‘Late Night With the Devil’: Directing Duo on Serving up 1970s-Era Chills From Down Under» (en anglès americà). The Hollywood Reporter, 2023. [Consulta: 23 octubre 2024].
* ↑ Palmarés de Sitges 2023: el terror argentino de 'Cuando acecha la maldad' marca el festival, Cinemanía, 16 d'octubre de 2023
# Coronat (moneda)

El coronat era el nom que rebien diverses monedes on el rei duu una corona, com els rals provençals d'Alfons I, els barcelonins i valencians de Jaume I o les blanques de billó de Joan I i de Martí I.
* Coronat del 1452, de Ferran el Catòlic
* Coronat del 1462, de Ferran el Catòlic
* Coronat del 1488, de Ferran el Catòlic

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 89.

## Vegeu també

* Corona