OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Noturus hildebrandi

Noturus hildebrandi és una espècie de peix de la família dels ictalúrids i de l'ordre dels siluriformes. Es troba als Estats Units d'Amèrica, en afluents del riu Mississipi des del riu Homochitto, al sud de Mississipi, fins al riu North Fork Obion, al sud-oest de Kentucky. És una espècie comuna.
Viu en rierols en terres baixes. Al sud viu en ràpids amb aigües clares, poc profunds i amb corrent moderat; al nord viu en rierols moderadament profunds amb corrents lents, sobre fons sorrencs i/o prop d'herbes i fustes submergides.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Rafinesque C. S. 1818. Further account of discoveries in natural history, in the western states, made during a journey through the western region of the United States. Am. Monthly Mag. Crit. Rev. v. 4 (núm. 1). 39-42.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Noturus hildebrandi» (en anglès). IUCN Red List. NatureServe. 2013. [Consulta: 30 agost 2014].

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units). 784 pàg.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ramon Miravall i Dolç

Ramon Miravall i Dolç (Roquetes, Baix Ebre, 1 d'agost de 1940), és un historiador català.
Llicenciat en Geografia i Història per la Universitat de Barcelona, i Doctor en Història (1992) per la Universitat Autònoma de Barcelona amb la seva tesi doctoral Corpus epigràfic dertosense. L'any 1981 va ser nomenat cap dels Serveis Territorials del Departament de Cultura de la Generalitat de Catalunya a Tortosa (DOGC núm. 144 de 22/07/1981). Va ocupar el càrrec fins a la seua substitució per Josep-Sebastià Cid l'any 2001.
Durant anys ha estat el director de la col·lecció "Dertusa", que editava la Cooperativa Gràfica Dertosense. L'any 2017 va rebre el Premi Sant Blai, atorgat per l'Associació de Veïns Centre-Nucli Històric de Tortosa.

## Obres

Miravall és autor d'una extensa obra, centrada especialment en la història de Tortosa i la seva rodalia. Entre elles destaquen:
* Tortosa i els tortosins (Barcelona: Selecta, 1969)
* La societat tortosina de la post-reconquesta (1970)
* Fonaments de l'autodeterminació medieval de Tortosa (Barcelona: Rafael Dalmau, 1973).
* Tortosa, ciutat de castells i llegendes (Tortosa ; València : L'Estel ; Dertosa, 1976)
* Les torres de la regió marítima de l'Ebre (Tortosa : Dertosa, 1980)
* Tortosa. Guia general (Tortosa: Dertosa, 1983)
* Entorn a Tortosa napoleònica (Tortosa: Dertosa, 1985)
* Madina Turtuxa: introducció a la Tortosa islàmica (Tortosa: Dertosa, 1999)
* Epigrafia medieval i renaixentista del claustre de la Seu de Tortosa
* Corpus epigràfic dertosense (Tesi doctoral, 1992)
* La Salle a Tortosa (Tortosa : Cooperativa Gràfica Dertosense, 2002)
* Els gremis de Tortosa (Tortosa: l'Estel, 2016)
* Episcologi Dertosense. Introducció a la historia de la societat i de l'Església de Tortosa

## Referències

* ↑ «Història». Gràfica Dertosense. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ «L'historiador Ramon Miravall, guardonat amb el Premi Sant Blai 2017». Diari de Tarragona, 06-02-2017. [Consulta: 2 desembre 2020].
* ↑ «Ramon Miravall i Dolç». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 2 desembre 2020].
# Pi Bessó

El Pi Bessó és un arbre monumental del terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès. Està situat en el Camí del Castell, a prop i al nord-est de la Torrassa dels Moros, damunt i a l'esquerra de la Riera de Castellcir. És una impressionant pinassa de dues besses, d'on el nom amb què se la coneix.

## Bibliografia

* GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció "Monografies", núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.

## Enllaços externs

* El Pi Bessó en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Porc espí dels quítxues

El porc espí dels quítxues (Coendou quichua) és una espècie de mamífer rosegador de la família dels porcs espins del Nou Món. Viu a Colòmbia, l'Equador i Panamà. Probablement es tracta d'un animal nocturn i arborícola que s'alimenta de fruita i llavors. No se sap gaire cosa sobre el seu hàbitat natural. Està amenaçada per la desforestació, la fragmentació del seu hàbitat i la transformació del seu entorn per a usos agrícoles.

## Referències

* ↑ «porc espí dels quítxues». Diccionari dels mamífers del món. Fundació Barcelona Zoo i TERMCAT, 2023 i 2024. [Consulta: 9 març 2025].
* ↑ Tirira, D.; Boada, C.; Delgado, C. Coendou quichua. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 22 juliol 2015.
# Hypsoblennius maculipinna

Hypsoblennius maculipinna és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Equador.

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bath, H., 2000: Verwandtschaftliche Beziehungen der Arten der Gattung Hypsoblennius Gill 1861 (Pisces, Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 80 (núm. 1/2): 175-187.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Smith-Vaniz, W. F., 1980: Revision of western Atlantic species of the blenniid fish genus Hypsoblennius. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 132: 285-305.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Labeobarbus megastoma

Labeobarbus megastoma és una espècie de peix pertanyent a la família dels ciprínids.

## Descripció

* Fa 82,4 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Els joves, principalment, mengen larves d'insectes i zooplàncton, i, també, alguns peixos. Conforme van creixent, la quantitat de peix i de matèria vegetal en llur dieta augmenta, mentre que la d'insectes disminueix i la de zooplàncton desapareix per complet.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (13°N-11°N) que mostra una lleugera preferència pels substrats rocallosos i aigües de menys de 6 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del llac Tana i els seus afluents (Etiòpia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1997. A revision of the large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana, Ethiopia, with a description of seven new species. p. 105-170. A: L.A.J. Nagelkerke (ed.). The barbs of Lake Tana, Ethiopia: morphological diversity and its implications for taxonomy, trophic resource partititioning and fisheries. Wageningen University, els Països Baixos.
* ↑ Rüppell, W. P. E. S., 1835. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Museum Senckenbergianum: Abhandlungen aus dem Gebiete der beschreibenden Naturgeschichte, van Mitgliedern der Senckenbergischen Naturforschenden Gesellschaft in Frankfurt, Main Frankfort. v. 2 (núm. 1): 1-28, Pls. 1-3.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1997. A revision of the large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana, Ethiopia, with a description of seven new species. p. 105-170. A: L.A.J. Nagelkerke (ed.). The barbs of Lake Tana, Ethiopia: morphological diversity and its implications for taxonomy, trophic resource partititioning and fisheries. Wageningen University, els Països Baixos.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1997.
* ↑ Getahun, A., 2007. An overview of the diversity and conservation status of the Ethiopian freshwater fauna. J. Afrotrop. Zool. Special Issue:87-96.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 1998. The Barbus intermedius species flock of Lake Tana (Ethiopia). I. The ecological and evolutionary significance of morphological diversity. Ital. J. Zool. 65:3-7.
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 2000. The large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana (Ethiopia), with a description of a new species, Barbus osseensis. Neth. J. Zool. 50(2):179-214.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* De Graaf, M., E.D. Nentwich, J.W.M. Osse i F.A. Sibbing, 2005. Lacustrine spawning: is this a new reproductive strategy among 'large' African cyprinid fishes? J. Fish Biol. 66(5):1214-1236.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Piabucina astrigata

Piabucina astrigata és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (22 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: nord de l'Equador i sud de Colòmbia a l'oest dels Andes.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Regan, C. T., 1903. Descriptions of new South-American fishes in the collection of the British Museum. Annals and Magazine of Natural History (Series 7) v. 12 (núm. 72): 621-630.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# A Tourist's Guide to Love

A Tourist's Guide to Love és una pel·lícula de comèdia romàntica del 2023 dirigida per Steven K. Tsuchida i escrita per Eirene Donohue. És protagonitzada per Rachael Leigh Cook, Scott Ly, Missi Pyle, Ben Feldman, Nondumiso Tembe i Andrew Barth Feldman.
El rodatge es va fer a Vietnam l'abril de 2022 i es va estrenar el 21 d'abril de 2023 a Netflix. Ha estat subtitulada al català.

## Repartiment

* Rachael Leigh Cook com a Amanda Riley
* Scott Ly com a Sinh Thach
* Ben Feldman com a John
* Missi Pyle com a Mona
* Glynn Sweet com a Brian Conway
* Alexa Povah com a Maya Conway
* Jacqueline Correa com a Sam Gonville
* Nondumiso Tembe com a Dom Fisher
* Morgan Lynee Dudley com a Robin
* Andrew Barth Feldman com a Alex
* Quinn Trúc Trần com a Anh
* Nsưt Lê Thiện com a Ba Noi
* Anh Dào com a Auntie Diem

## Producció

L'abril de 2021, Variety va informar que Rachael Leigh Cook protagonitzaria i produiria una comèdia romàntica, A Tourist's Guide to Love, que es basa en una idea original seva amb Eirene Donohue com a guinista. La pel·lícula és una pel·lícula original de Netflix produïda per Head First Productions i Muse Entertainment. El maig de 2022 es va anunciar el càsting de Scott Ly, Ben Feldman, Missi Pyle, Jacqueline Correa, Nondumiso Tembe, Morgan Lynee Dudley, Andrew Barth Feldman, Glynn Sweet, Alexa Povah, Thanh Truc i Le Thien.
La rodatge va començar l'abril de 2022 i va tenir lloc a diverses ciutats del Vietnam, com ara Ho Chi Minh, Da Nang, Hội An, Hanoi i Hà Giang. Donohue va explicar per què era important per a ella no tenir una pel·lícula nord-americana ambientada al país centrada en la guerra, i va dir: "Quasi no hi ha pel·lícules americanes ambientades a Vietnam que no parlin del trauma de la guerra. Va ser molt important per a mi explicar una història sobre la vida d'ara. Una que estigués plena d'alegria, amor i celebració. Volia canviar la conversa sobre Vietnam, per destacar-lo com un país pròsper modern les històries del qual mereixen ser explicades".

## Referències

* ↑ «A Tourist's Guide to Love». Goita què fan, ara!. [Consulta: 22 abril 2023].
* 1 2 Otterson, Joe. «Rachael Leigh Cook to Star in Netflix Movie A Tourist's Guide to Love', Eirene Donohue to Write (Exclusive)», 01-04-2021. Arxivat de l'original el 18 febrer 2023. [Consulta: 18 febrer 2023].
* 1 2 Grobar, Matt. «Ben Feldman, Missi Pyle & More Round Out Cast Of Netflix's Romance 'A Tourist's Guide To Love'», 06-05-2022. Arxivat de l'original el 11 febrer 2023. [Consulta: 18 febrer 2023].
* ↑ «A Tourist's Guide to Love to commence filming in Việt Nam» (en anglès), 09-03-2022. Arxivat de l'original el 18 febrer 2023. [Consulta: 18 febrer 2023].
* ↑ Jones, Adrienne. «A Tourist's Guide To Love: What We Know About Rachael Leigh Cook's New Netflix Rom-Com», 11-02-2023. Arxivat de l'original el 18 febrer 2023. [Consulta: 18 febrer 2023].

## Enllaços externs

* A Tourist's Guide to Love a Goita què fan, ara!
# Noël Joseph Madier de Montjaux

Noël Joseph Madier de Montjaux (Bourg-Saint-Andeol, Ardecha, 1755 - Pierrelatte, Droma el 1830) fou un polític i advocat francès.
El 1789 fou elegit diputat als Estats generals en representació de la senescalia de Villeneuve-de-Berg, figurà en la dreta parlamentària, i atacà Mirabeau amb molta vehemència. S'amagà durant el Terror, formà part del Consell dels Cinc-cents, i proscrit després del 18 de Fructidor, es refugià a Barcelona. No tornà a França fins al 18 de Brumari. Posteriorment se'l nomenà magistrat del Tribunal de Lió.

## Nissaga Madier de Montjaux

És pare del polític Paul (1814-1892), avi del polític Noël Francis Alfred (1814-1892), i besavi del violinista Raoul Madier de Montjaux (1841-1909)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 1349 (ISBN 84-239-4531-6)
# INSPAI

INSPAI, marca d'identificació del Centre de la Imatge de la Diputació de Girona, és un arxiu fotogràfic, amb més d'un milió d'imatges, reunit a l’Arxiu d'Imatges Emili Massanas i Burcet (AIEMB) que incorpora tant els fons propis de la Diputació de Girona com de fotògrafs professionals i col·leccions particulars. A més, el Centre de Documentació Fotogràfica i Audiovisual està especialitzat en la documentació sobre la fotografia i les arts audiovisuals. En l'àmbit de promoció de la fotografia contemporània i experimental, el Centre organitza la Biennal Internacional de Fotografia, i publica Quaderns de Fotografia.
Com a centre adscrit a l'Àrea de Cultura i Acció Social de la Diputació, dona assistència tècnica i de gestió als municipis per a la preservació del patrimoni fotogràfic dels ens locals.
Els fons del Centre són un referent per la fotografia de premsa de les comarques gironines, a més de fotografia institucional i patrimonial que recull la història de la província des del 1870 i la història de la fotografia gironina.

## Història

L'any 1993 es va constituir l'Arxiu d'Imatges dedicat a la memòria del fotògraf Emili Massanas i Burcet. L'objectiu era organitzar el patrimoni fotogràfic de la Diputació i acollir la col·lecció pròpia d'Emili Massanas a més d'altres dipòsits que s'hi poguessin afegir.
A partir de l'any 1985, les imatges generades pels diferents departaments de la Diputació, en l'exercici de les seves funcions, en van anar aplegant a l'Arxiu General de la Diputació. Es van començar els primers treballs de descripció i classificació. Al mateix temps, es donava suport al treball d'inventari dels arxius patrimonials dels municipis.
Amb la creació de l'AIEMB es van anar incorporant fons particulars, en donació o cessió, com a conseqüència d'acords entre els propietaris i la Diputació. A més, es van iniciar els treballs tècnics per al tractament de les fotografies fent duplicats dels suports més antics (plaques de vidre) i la seva digitalització. El 1998 la seva web, tot i estar en construcció, era considerada com el millor arxiu d'imatges espanyol.

## Referències

* ↑ Grau, Dolors «Sota el llum vermell dels laboratoris» ( PDF). Revista de Girona [Girona], núm. 244, 2007. ISSN: 0211-2663 [Consulta: 1r agost 2009].
* ↑ Soler, Santi «Els arxius patrimonials» (PDF). Revista de Girona [Girona], núm. 197, 1999. ISSN: 0211-2663 [Consulta: 1r agost 2009].
* ↑ Martínez Raduà, Betlem «Paseo por el mapa español de archivos en Internet: el pergamino cibernético» (PDF) (en castellà). Bibliodoc [Barcelona], 1998. ISSN: 1885-0685 [Consulta: 1r agost 2009].

## Enllaços externs

* INSPAI - Lloc web oficial
# Labeobarbus osseensis

Labeobarbus osseensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 26,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Tana (Etiòpia).

## Referències

* ↑ Rüppell, W. P. E. S., 1835. Neuer Nachtrag von Beschreibungen und Abbildungen neuer Fische, im Nil entdeckt. Museum Senckenbergianum: Abhandlungen aus dem Gebiete der beschreibenden Naturgeschichte, van Mitgliedern der Senckenbergischen Naturforschenden Gesellschaft in Frankfurt, Main Frankfort. Vol. 2 (núm. 1): 1-28, Pls. 1-3.
* ↑ BioLib
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Nagelkerke, L.A.J. i F.A. Sibbing, 2000. The large barbs (Barbus spp., Cyprinidae, Teleostei) of Lake Tana (Ethiopia), with a description of a new species, Barbus osseensis. Neth. J. Zool. 50(2):179-214.

## Bibliografia

* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lévêque, C.; Daget, J. «Cyprinidae». A: Daget, J.; Gosse, J.-P.; Thys van den Audenaerde, D. F. E.. Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA) (en anglès). Volum 1. Institut de Recerca per al Desenvolupament (Orstom) i Museu Reial de l'Àfrica Central (MRAC), 1984, p. 217–342.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pierre-François Moncouteau

Pierre-François Moncouteau (París, 1805 - ? 1871) fou un organista i compositor francès.
Era cec de naixement, i la seva educació literària i musical la va fer en una institució especial per a cecs. El 1841, després d'haver desenvolupat altres llocs secundaris, aconseguí en concurs la plaça d'organista de Saint-Germain-des-Prés (París). Es dedicà especialment a l'ensenyança de l'harmonia. Publicà les obres següents: Traité d'harmonie; Explication des accords; Résume des acords appliqués à la composition; Traité du contrapoint et de fugue, i Manuel de transposition musicale. A més, deixà diverses composicions religioses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 36, pàg. 69 ISBN 84 239-4536-7
# L'oda infinita

L'oda infinita és un dels poemes més importants del poeta Joan Maragall (1860-1911). Va ser publicada al núm. 187 de La Ilustració Catalana, el 30 d'abril de 1888. És el pròleg de l'obra "Poesies", publicada el 1895. Es considera que és la primera gran obra publicada de Maragall, tot i que el seu primer poema publicat va ser el jovenívol "Òptica", que va aparèixer al periòdic Lo Nunci el 22 de setembre de 1878.
Joan Maragall hi exposà les claus de la seva teoria poètica.

## Referències

* ↑ Maragall, Joan «L'oda infinita». La Ilustració Catalana, núm. 187, 30-04-1888, pàg. 119.
* ↑ Biografia en "Lletra A" de la UOC

## Font

* Facsímil de l'edició "Poesia" (1891) que els seus amics li varen regalar per la seva boda.