OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Sinocyclocheilus aquihornes

Sinocyclocheilus aquihornes és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Li, W.-X., H.-F. Yang, F. Han, C.-P. Tao, Y. Hong i H. Chen 2007 A new species in cave of blind Sinocyclocheilus from Yunnan, China (Cypriniformes: Cyprinidae). Journal of Zhanjiang Ocean University 27(4): 1-3.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Neoscopelus

Neoscopelus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels neoscopèlids.
Són els únics neoscopèlids que tenen fotòfors, els quals són disposats en una sola sèrie al llarg de la perifèria de la llengua i en una altra al llarg del tronc.
Dues espècies es troben a l'Atlàntic nord i l'altra a les costes centrals i meridionals del Japó.

## Taxonomia

* Neoscopelus macrolepidotus (Johnson, 1863)
* Neoscopelus microchir (Matsubara, 1943)
* Neoscopelus porosus (Arai, 1969)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Tree of Life (anglès)
* ↑ Johnson, J. Y., 1863. Description of five new species of fishes obtained at Madeira. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1863 (pt 1): 36-46, Pl. 7.
* ↑ Matsubara, K., 1943. Ichthyological annotations from the depth of the Sea of Japan, I-VII. Journal Sigenkagaku Kenkyusyo v. 1 (núm. 1): 37-82.
* ↑ Arai, R., 1969. A new iniomous fish of the genus Neoscopelus from Suruga Bay, Japan. Bulletin of the National Science Museum (Tòquio) v. 12 (núm. 3): 465-471, Pl. 1.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Robert Nivelle

Robert Nivelle (Tula (Llemosí), 15 d'octubre de 1856 - París, 23 de març de 1924) fou un militar francès.
Després d'haver tingut diversos comandaments importants en l'exèrcit francès durant la guerra europea, el 19 de desembre de 1916 succeí el mariscal Joseph Joffre al comandament suprem. En la primavera següent emprengué la victoriosa però costosa ofensiva de l'Aisne. El succeí en el càrrec el general Petain el 16 de maig de 1917.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 38, pàg. 861 (ISBN 84-239-4538-3)
# Hugo Bruckler

Hugo Bruckler (Dresden, Saxònia, 1845 - id. 1871) fou un compositor alemany, sobretot de cançons populars.
A l'edat de 10 anys començà els estudis musicals amb Schneider, els que continuà en el Conservatori amb Schubert.
Entre les seves cançons més celebrades cal citar: Trompeter von Sächingen, Yung Werner am Rheim, Gesänge Margareths, deixant inèdites degut a la seva prematura mort les titulades: Sieben Gesänge, editada per Jensen, i la balada Der Vogt von Tenneberg, que ho va ser per Becker, a més de les composicions corals: Nordmännersang i Marsch der Bürgergarde, publicades per Hoffarth (Dresden, 1898).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 9, pàg. 1040 (ISBN 84-239-4509-X)
# Quarta Cromàtica

En música, una quarta cromàtica, o passus duriusculus, és una melodia o fragment melòdic que mostri una quarta justa amb tots o gairebé tots els intervals cromàtics. L'exemple paradigmàtic és el Re menor amb les notes tòniques i dominants com a límit.
La quarta cromàtica es va començar a utilitzar en madrigals del segle xvi. El terme llatí —"pas" o "passatge" (passus) "dur" o "difícil" (duriusculus) — s'origina en el tractat de Christoph Bernhard del segle xvii Tractatus compositionis augmentatus (1648–49), on apareix per referir-se al moviment melòdic repetit pel semitò que crea semitons consecutius. El terme també es pot relacionar al pianto que s'associa al fet de plorar. En el Barroc, Johann Sebastian Bach el va utilitzar dins els seus corals així com en la seva música instrumental, en el Clavecí ben temperat, per exemple (indicat en vermell):
En òperes del Barroc i del Classicisme, la quarta cromàtica se solia utilitzar en el baix continu per a àries de lamentació, sovint doncs s'anomena "basso di lamento". Cap al final del primer moviment de la novena Simfonia de Beethoven, apareix en el cellos i contrabaixos.
Però això no significa que fos sempre utilitzada en un mode trist o tràgic, o que els límits hagin de ser sempre les notes tòniques i dominants. Un contraexemple el trobem en el Minuet del quartet de Corda de Wolfgang Amadeus Mozart en Sol Major, K. 387

## Obres musicals que utilitzen la quarta cromàtica o passus duriusculus

* Henry Purcell, "Dido Lament"
* J. S. Bach, Massa en B menor, Crucifixus, també BWV 12, "Weinen, Klagen, Sorgen, Zagen"
* J. S. Bach, BWV 78: "Jesu, der du meine Seele"
* J. S. Bach, BWV 150: "Nach Dir, Herr, verlanget mich" (en la primera coral, i un inrevés, nota sencera cap amunt melodia en el final Chaconne)
* J. S. Bach, Orgelbüchlein, BWV 614: "Das Alte Jahr vergangen ist" (en les tres veus acompanyants) play (?·pàg.)
* J. S. Bach, Invenció Cap. 9 en F menor, BWV 795 (tema de segon)
* J. S. Bach, Preludi i Fugue en C-menor agut, BWV 849, segona veu dins bar 69, soprano dins bar 71
* W. Un. Mozart, K. 594: "Stück für ein Orgelwerk en einer Uhr"
* Frédéric Chopin, No. 15 de 24 Preludis, Op. 28
* Hector Berlioz, Rèquiem, Op. 5
* César Franck, Preludi, Chorale i Fugue

## Fonts

* 1 2 3 4 Monelle, Raymond (2000). The Sense of Music: Semiotic Essays, p.73. ISBN 978-0-691-05716-3
* ↑ Williams, Peter (1998). The Chromatic Fourth: During Four Centuries of Music, p.69. Oxford University Press. ISBN 0-19-816563-3
# Sinocyclocheilus liboensis

Sinocyclocheilus liboensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Guizhou (Xina).

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Li, W.-X., H.-M. Chen i J.-C. Ran 2004 A new species of Sinocyclocheilus from the cave in Guizhou, China. J. Zhanjiang Ocean Univ. 24(3):1-3.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robert Parsons

Robert Parsons (Exeter, c. 1535 $^{(Gregorià)}$ - Newark-on-Trent, 25 de gener de 1572 $^{(Gregorià)}$) va ser un compositor anglès de l'època Tudor que va estar actiu durant els regnats de Eduard VI, la reina María I i la Elisabet I. És conegut per les seves composicions de música eclesial.
Malgrat que es coneix poc vers la seva vida, és probable que en la seva joventut fos infant de cor, ja que fins al 1561 fou ajudant de Richard Bower, el qual era professor dels infants cantors de la Capella reial. I fou organista de l'Abadia de Westminster i durant el regnat d'Elizabet I o fou de la capella d'aquesta reina, en que fou nomenat gentleman l'any 1563.
Es dedicà especialment a la música religiosa, i tant per la seva excel·lent tècnica com pels efectes que aconseguia per mitjà de l'harmonia, fan de Parsons una figura important en la història de la música anglesa. De les composicions de Parsons que s'han de recordar hi ha la música per als drames Pandolpho i Abradab; 5 madrigals (1569); 13 motets en llatí; 1 Magnificat; 9 anthems; 4 services; 6 in nomine. etc.
Morí ofegat al riu Trent i donà ocasió de succeir-lo en el seu càrrec a William Byrd.
El seu fill John el 1616 era organista de Santa Margarida, a l'Abadia de Westminster. Va compondre alguna música per al servei eclesiàstic.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 42, pàg. 351. (ISBN 84-239-4542-1)
# Hugo Félix

Hugo Félix (Viena, (Àustria), 19 de novembre de 1866 - Los Angeles (Estats Units), 24 d'agost de 1934) fou un compositor austríac - estatunidenc d'operetes.
A Viena produí diverses obres famoses com:
* Husarenblut (1894, Viena),
* Das Kätzchen, Rhodope (1900, Berlín),
* Madame Sherry (1902, Berlín),
* The Merveilleuses (1906, Londres),
* Sein Bebe.
Félix després viatjà als Estats Units, on Mme Sherry es trobà amb un èxit rotund (1910). Va romandre als Estats Units per la resta de la seva vida i mori a Los Angeles, Califòrnia, a los seixanta set anys.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 23, pàg. 626. (ISBN 84-239-4523-5)
# Peripsychoda lippa

Peripsychoda lippa és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Femella: ulls separats per 7 facetes de diàmetre; sutura interocular feble i arquejada; vèrtex 3 vegades l'amplada del pont ocular i amb els costats uniformement arrodonits; front amb una àrea triangular pilosa, la qual s'estén fins a la sutura; palp núm. 1 una mica engrandit; antenes de 0,61 mm de llargària i amb l'escap curt, però una mica més llarg que el pedicel; ales d'1,47 mm de longitud i 0,55 mm d'amplada, i amb la vena subcostal unida a R1; fèmur més llarg que la tíbia; placa subgenital acabada en un parell de lòbuls arrodonits i amb la cara interna de perfil rectangular; espermateca de color marró fosc i lleugerament reticulada sobre la major part de la seua superfície.
* El mascle no ha estat encara descrit.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1935, 246-249.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Moth Flies (Drain Flies) and Sand Flies (Diptera: Psychodoidea) of Papua Indonesia (anglès)
* ↑ Systema Dipterorum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.
# Sinocyclocheilus longifinus

Sinocyclocheilus longifinus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Fang P.-W. 1936. Sinocyclocheilus tingi, a new genus and species of Chinese barbid fishes from Yunnan. Sinensia v. 7 (núm. 5). 588-593.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Kamimuria amoena

Kamimuria amoena és una espècie d'insecte pertanyent a la família dels pèrlids que es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1912. Cas. ces. Spol. ent. 9(2):86.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ New Species of Kamimuria (Klapálek) (Plecoptera: Perlidae) from Thailand and Vietnam, with notes on Chinese Species (anglès)

## Bibliografia

* Baumann, R.W., 1982. Plecoptera. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill. Nova York: 389-393.
* Grimaldi, D.; Engel, M. S. Evolution of the Insects (en anglès). Cambridge University Press, 2005. ISBN 9780521821490.
* Illies, 1966. Das Tierreich 82:286.
* Sivec, Stark & Uchida, 1988. Scopolia 16:32.
* Sivec & Stark, 2008. Illiesia 4(12):137.
* Wu, C.F., 1935. Catalogus Insectorum Sinensium (Catalog of Chinese Insects) 1:302.
* Zhiltzova, 1995. Catalogue of type specimens in the collection of the Zoological Institute, Russian Academy of Sciences. Plecoptera, núm. 11.
* Zwick, P. Insecta: Plecoptera: phylogenetisches System und Katalog (en alemany). Walter de Gruyter, 1973. ISBN 9783110045512.
* Zwick, P., 2000: Phylogenetic System and Zoogeography of the Plecoptera. Annual Review of Entomology. Vol. 45: 709-746. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2022-10-17. [Consulta: 10 octubre 2011].

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* Encyclopedia of Life (anglès)
* Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* Perlidae Species Listing (anglès)
* Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
# Robert Pflughaupt

Robert Pflughaupt (Berlín, 4 d'agost de 1833 - Aquisgrà, 12 de juny de 1871) fou un pianista alemany.
En la seva ciutat natal estudià el piano amb Dehn; després passà a Sant Petersburg, on fou deixeble de Henselt, i. per acabar, va rebre lliçons de Liszt a Weimar. En aquesta última ciutat hi va residir des de 1857 fins al 1862 i després s'establí a Aquisgrà.
Deixà la seva fortuna a la Societat generala Alemanya de Música, la qual va servir de base per la fundació de la Beethoven-Stiflung.
La seva esposa, Sophie Stschepine amb la que s'havia casat a Sant Petersburg el 1854, nascuda a Daugavpils i morta a Aquisgrà (1837-1867), també fou una notable pianista.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 44, pàg. 364 (ISBN 84-239-4544-8)
# Andreea Marin

Andreea Violeta Marin (nascuda el 22 de desembre de 1974 a Roman, comtat de Neamţ) és una presentadora de televisió i personalitat de televisió romanesa.

## Primers anys de vida i carrera

Es va especialitzar en Periodisme, Relacions Públiques i Publicitat, Programació Informàtica i Matemàtiques i Física durant els seus anys universitaris. Va debutar el 1994 a TVR Iași com a presentadora.
La seva implicació en els mitjans de comunicació romanesos sembla haver contribuït directament a la seva selecció com la persona mediàtica femenina amb més èxit del país. El 2 de desembre de 2006, Marín va ser l'amfitrió del Festival de la Cançó d'Eurovisió Junior 2006. També va presentar els vots romanesos a les finals del Festival d'Eurovisió de 2000, 2004, 2006 i 2007.
Des de l'any 1999 condueix i dirigeix Surprize, Surprize ("Sorpreses, sorpreses"), un programa de llarga durada sobre històries de vida de persones amb discapacitat, persones sense diners i persones amb familiars desapareguts, emès a TVR1.
Marin és el director de comunicació de Prime Time World Broadcast , amb seu a Madrid, i el director editorial de la versió romanesa de Business Woman Magazine.

## Vida personal

Casada amb Ștefan Bănică Jr. el 2006, posteriorment va ser coneguda com a Andreea Marin Bănică. Tenen una filla, Ana Violeta Bănică (n. 15 de desembre de 2007). La parella es va divorciar el 2013. Es va casar amb el metge Tuncay Öztürk el 2014. L'octubre de 2016 van anunciar el final del seu matrimoni, tot i que va acabar oficialment el 13 de febrer de 2017.
Andreea Marin és l'única ambaixadora romanesa de bona voluntat d'UNICEF.

## Referències

* ↑ «Curriculum Vitae - Andreea Marin Banica at acasa.ro». Andreeamarinbanica.acasa.ro. Arxivat de l'original el 10 novembre 2013. [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ «Romania: Andreea Marin». Romania-myland.blogspot.ro, 26-04-2009. [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ «Cine e cea mai de succes Carierista?». Amelie.ro. Arxivat de l'original el 2009-05-28. [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ «Surprize, surprize». Surprize-surprize.ro. Arxivat de l'original el 4 novembre 2013. [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ «Exclusiv Money.ro - Andreea Marin Bănică în business: Sunt un negociator cinstit. Este ca mine sau deloc! (Video) - portalul de business». Money.ro, 27-11-2009. Arxivat de l'original el 11 desembre 2012. [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ «David Beckham Andreea Marin unicef ambassador». YouTube, 25-09-2012. [Consulta: 6 novembre 2013].
* ↑ «Susţineţi UNICEF - • Mesaj Andreea Marin Banică». UNICEF. Arxivat de l'original el 2008-11-23. [Consulta: 6 novembre 2013].

## Enllaços externs

* Perfil en anglès
* (en romanès) Bloc personal
* (en romanès) Pàgina editorial de Business Woman Romania
* (en romanès) * Entrevista a la revista Cariere
# Peripsychoda zygops

Peripsychoda zygops és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: ulls separats per dues facetes de diàmetre; sutura interocular en forma de "V" invertida i engrossida al centre; vèrtex de 2,5 vegades l'amplada del pont ocular; front amb una àrea pilosa rectangular; palp núm. 2 més llarg que el 3; antenes amb l'escap gairebé 3 vegades la mida del pedicel; tòrax sense patagi; ales de 2,17 mm de llargària i 1,12 mm d'amplada, clapades de marró, amb la zona costal no engrandida i la vena cubital engrandida subapicalment i estenent-se fins a M4; fèmur més llarg que la tíbia.
* La femella no ha estat encara descrita.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1935, 246-249.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Moth Flies (Drain Flies) and Sand Flies (Diptera: Psychodoidea) of Papua Indonesia (anglès)
* ↑ Systema Dipterorum (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.
# Nezumia investigatoris

Nezumia investigatoris és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 353-897 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar d'Andaman.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S.; Starks, E. C. «List of fishes dredged by the steamer Albatross off the Coast of Japan in the summer of 1900, with descriptions of new species and a review of the Japanese Macrouridae» (en anglès). Bulletin of the United States Fish Commission, 22, 1, 1904, pàg. 577-630.
* ↑ Alcock, A. W. 1889. Natural history notes from H. M. Indian marine survey steamer `Investigator,' Commander Alfred Carpenter, R. N., D. S. O., commanding.--Núm. 13. On the bathybial fishes of the Bay of Bengal and neighbouring waters, obtained during the seasons [1885]-1889. Annals and Magazine of Natural History (Series 6) v. 4 (núm. 23): 376-399.
* ↑ «Nezumia investigatoris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000. ISBN 0130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Robert Valentine

Robert Valentine (Leicester, Regne Unit, 16 de gener de 1674 - Roma, Itàlia, 26 de maig de 1747) fou un violinista i compositor anglès, i era oncle de John Valentine (1730-1791) també músic i compositor, el qual ensems era pare d'Ann Valentine (1762-1842).
Adquirí gran notorietat a Londres en la primera meitat del segle xviii. Fou autor de nombroses obres per a violí i flauta (sonates, suites, etc.), que aconseguiren gran favor en el seu temps. Algunes d'elles foren publicades a Roma vers l'any 1730.
D'aquesta autor es conserven moltes obres manuscrites en les biblioteques d'Uppsala, Rostock i Wolfenbüttel.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 66, pàg. 679 (ISBN 84-239-4566-9)