OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# José Cadena y Eleta

José Cadena y Eleta (Pitillas, Navarra, 20 de març de 1855 - Burgos, Castella, 8 de juny de 1918) prelat i bisbe espanyol.
Als 11 anys començà a estudiar la carrera eclesiàstica en el Seminari Conciliar d'Iruña (Pamplona), la qual va seguir amb un notable profit, fins que, per l'efecte de les vicissituds polítiques que travessava Espanya després de la Revolució de 1868 i, especialment Navarra amb la guerra civil, es tancà el Seminari.
Llavors es traslladà a Saragossa, Universitat en la qual estudià la carrera de Dret, amb les notes més brillants, rebent la investidura d'advocat el 1876. Tornà al Seminari d'Iruña a continuar la carrera eclesiàstica i, una vegada acabada rebé el segon ordre del presbiterat el 1880. Fou nomenat ecònom de Biurrun i, més tard rector d'Aoiz, càrrecs que desenvolupà amb gran zel i amb molta satisfacció dels seus superiors. Estava al front d'aquesta última parròquia quan el bisbe d'Àvila, Ramon Fernandez de Piérola, l'anomenà, el 1887 provisor i vicari general i delegat de capellanies d'aquell bisbat.
El 1889 va obtenir, mitjançant oposició, una canongia a la catedral d'Avila, i en ser traslladat Pierola al bisbat de Vitòria, va merèixer que el Capítol de la catedral d'Àvila l'anomenés vicari capitular en la Seu vacant. Al prendre possessió del bisbat d'Àvila el bisbe Juan Muñoz Herrera, l'anomenà el seu provisor, càrrec que desenvolupà fins al 1891, i que es va veure obligat a renunciar per motius de salut. El mateix prelat el 1892 l'anomenà rector del Seminari Conciliar, examinador sinodal i jutge pro sinodal en exercici pel concurs de parròquies.
El Papa Lleó XIII es dignà conferir-li la dignitat de chantre de la catedral de Madrid, en 1896, i el bisbe d'aquesta diòcesi l'anomenà provisor, vicari general i jutge ordinari del bisbat. Era un notable orador i sacerdot exemplar i va escriure en aquesta època tres importants obres titulades: Tratado teorico-práctico de procedimemientos eclesiasticos en matèria civil y criminal; Codigo procesal canónico, i El sacerdote perfecto.
Presentat per a la mitra de Segòvia, fou preconitzat pel Papa el 8 d'abril de 1901, rebent la consagració episcopal a Madrid el 7 de juliol, festa del patró de Navarra, Sant Fermí, del mateix any de 1901.
Regí la diòcesi de Segovia duran 3 anys, i el 9 d'abril de 1904 fou preconitzat pel bisbat de Vitòria, del que prengué possessió el 21 de febrer de 1905. Per fi, fou preconitzat el 18 de juliol de 1913 per arquebisbe de Burgos, i el 19 d'octubre de 1914 rebé la imposició del pal·li arquebisbal de mans del Nunci, monsenyor Ragonesi.
Durant el seu episcopat vitorià, que abastava les províncies d'Àlaba, Gipuzkoa i Biscaia, mitjançant pastoral de 3 de febrer de 1910, va prohibir als rectors del territori batejar els nens amb noms euskèrics. La reacció de molts pares davant d'aquesta arbitrarietat va ser la de no batejar els fills.

## Referències

* Tom núm. 10 de l'Enciclopèdia Espasa.
# Bernhard Troestler

Bernhard Troestler fou un músic alemany de principis del segle xix. Residí molts anys a París, i publicà:
* Traité général et raisonné de musique (1825);
* Traité d'harmonie et de modulation;
* Répertoire des organistes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 64. pàg. 891 ISBN 84-239-4564-2
* Treballs per o sobre Bernhard Troestler en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Jeanne Agnès Berthelot de Pléneuf

Jeanne Agnès Berthelot de Pléneuf (París, 1698 - Courbepine, Alta Normandia, 1727) coneguda com a Marquesa de Prié, fou una cortesana francesa.
Era filla d'Esteve Berthelot, senyor de Pléneuf. Era guapa, intel·ligent, enginyosa, ambiciosa i, a més una virtuosa intèrpret del clavicordi. El 1713 es casà amb el marquès de Prié, d'una família noble normanda, però pobre, i el mateix any acompanyà al seu marit a Itàlia, en ser aquest anomenat ambaixador a Torí, retornant a París el 1719.
Per aquell temps el pare de la marquesa ja s'havia arruïnat, i Agnès, per refer la seva fortuna, es proposà tenir un amant ric i influent, aconseguí entaular relacions amb el duc de Borbó. Des del primer moment exercí un gran ascendent vers el seu amant i quan aquest, el 1723, fou nomenat primer ministre, la marquesa de Prié regnà com reina absoluta, i fins el mateix Voltaire li dirigí versos encomiàstics. Protegí als germans Paris, els famosos banquers, i quan es tractà de casar en Lluís XV de França feu triomfar la candidatura de Maria Leszczyńska, que l'anomenà dama de palau, veient augmentada encara més llur influència.
També conspirà perquè fos destituït el cardenal Fleury en profit del seu amant, i quan aquest es va fer impopular, acusat de monopoli, la marquesa abandonà espontàniament la cort per temor a veure's complicada en els esdeveniments. Desterrat el duc el 1726, la seva amant va rebre l'ordre de retirar-se a les seves terres de Courbepine, i, despitada i inconsolable per la seva desgràcia, se suïcidà malgrat contar només vint-i-nou anys. Malgrat tot, encara avui es qüestiona que potser va morir del tètanus.

## Referències

* ↑ Pàgines 371-372, Tom núm. 47 de l'Enciclopèdia Espasa

## Enllaços externs

* Encyclopædia Britannica, 2006
# Lampadena anomala

Lampadena anomala és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes. Els adults poden assolir 18 cm de longitud total. És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 330-2.000 m de fondària.
Es troba a l'Atlàntic oriental (des del Marroc fins a Angola), l'oest de l'Índic (6° 1′ N, 64° 59′ E), el Pacífic oriental (a prop de Hawaii) i el sud-oest de les illes Tungsha.

## Referències

* ↑ Parr, A. E., 1928. Deepsea fishes of the order Iniomi from the waters around the Bahama and Bermuda islands. With annotated keys to the Sudididae, Myctophidae, Scopelarchidae, Evermannellidae, Omosudidae, Cetomimidae and Rondeletidae of the world. Bulletin of the Bingham Oceanographic Collection Yale University v. 3 (art. 3): 1-193.
* 1 2 Torres, Armi G.; Bailly, Nicolas. «Lampadena anomala Parr, 1928 Anomalous lanternfish» (en anglès). FishBase.
* ↑ Hulley, P.A.. «Myctophidae». A: Quéro, Jean-Claude, Métivier, C.. Check-list of the fishes of eastern tropical Atlantic : Clofeta = Catalogue des poissons de l'Atlantique oriental tropical.. Unesco, 1990, p. 398-467.
* ↑ Ta-Ming Wang, John; Chen, Che-Tsung «A Review of Lanternfishes (Families: Myctophidae and Neoscopelidae) and Their Distributions around Taiwan and the Tungsha Islands with Notes on Seventeen New Records» (en anglès). Zoological Studies, 40, 2, 2001, pàg. 103-126. Arxivat de l'original el 2019-08-05 [Consulta: 15 abril 2020].

## Bibliografia

* Krefft, G., 1970: Zur Systematik und Verbreitung der Gattung Lampadena Goode & Bean, 1896 (Osteichthyes, Myctophoidei, Myctophidae) in Atlantischen Ozean, mit Beschreibung einer neuen Art. Berichte der Deutschen Wissenschaftlichen Kommission fuer Meeresforschung v. 21 (núm. 1-4): 271-289.
* Nafpaktitis, Basil G.; Paxton, John R. «Review of the lanternfish genus Lampadena with a description of a new species». Contributions in science, 138, 1968, pàg. 1–29.
* Paxton, John R. «Nominal genera and species of lanternfishes (family Myctophidae)». Contributions in science, 322, 1979, pàg. 1–28.
# Friedrich Brandeis

Friedrich Brandeis (Viena, Àustria, 1835 - nacionalitzat estatunidenc, i mort el 1899) fou un compositor, organista i pianista austríac.
Fou deixeble de Czerny, Joseph Fischhof i Johann Rufinatscha. El 1848 es traslladà als Estats Units junt a una companyia d'òpera, establint-se a Nova York el 1851, on desenvolupa el càrrec de mestre de capella i organista d'importants esglésies catòliques.
Entre les seves composicions hi figura un preludi a la tragèdia de Schiller, Maria Stuarda; The Sunheu Cloister, balada per a orquestra i cors, i un gran nombre de peces vocals i instrumentals; entre les seves cançons és la més celebrada la que té per títol My love is like the red,red Rose.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 9, pàg. 585 (ISBN 84-239-4509-X)
# Congocharax gossei

Congocharax gossei és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el Gabon.

## Referències

* ↑ Matthes, H., 1964. Les poissons du lac Tumba et de la region d'Ikela. Étude systématique et écologique. Ann. Mus. R. Afr. Cent. Ser. 8 Zool. Núm. 126: 1-204, map, table, Pls. 1-6.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Poll, M. & J. Lambert. 1964. Congocharax gossei sp. n. du Gabon (Ogooué) (Pisces, Citharinidae). Rev. Zool. Bot. Afr. v. 70 (núms. 3-4): 336-340.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Mve, R.O. i J.D. Mbega, 2003. Noms communs d'espèces importantes de poisson en langue Fang, Gabon. p. 243-245. A: M.L.D. Palomares, B. Samb, T. Diouf, J.M. Vakily i D. Pauly (eds.) Fish biodiversity: local studies as basis for global inferences. ACP-EU Fish. Res. Rep. 14:281 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Heinrich Vogl

Heinrich Vogl (Múnic, Baviera, 15 de gener de 1845 - 21 d'abril, 1900) fou un tenor alemany.
El 1860 freqüentà l'Escola Normal de Fresigna; el 1862 fou auxiliar de l'escola primària d'Ebersberg, i el 1865 a Lorenzenberg. Per aquest últim any, la seva veu cridà l'atenció de Franz Lachuer i de l'empresari Jenke, els quals l'instruïren en el cant i l'escena, i el novembre de 1865 debutà amb el rol de Max a Der Freischütz, amb un brillant èxit, treballant des de llavors ininterrompudament en els teatres de Múnic.
Vogl arribà a posseir un repertori de més de 100 papers; fou un dels millors intèrprets de Richard Wagner i durant molt de temps l'únic Tristany. També va compondre una òpera titulada Der Fremdling que va aparèixer el 1899 escrita per a piano.
Vogl estava casat amb Therese Thoma, (Tutzing, 21 d'abril de 1845 - Múnic, 29 de setembre de 1921), la qual s'educà en el Conservatori de Múnic amb els professors Hauser i Herger. Va estar contractada en el Hoftheater de Karlsruhe el 1864 i en el de Múnic el 1865. El 1868 va contraure matrimoni amb Vogl i seria des de llavors (Therese Vogl). Com el seu marit, ella també fou una de les millors interpretes de les òperes de Wagner.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 69, pàgs. 893-4 (ISBN 84-239-4569-3)
# Helcogramma lacuna

Helcogramma lacuna és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 1-7 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la costa tailandesa de la Mar d'Andaman.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R. & Waite E. R., 1918. Some new and little-known fishes from South Australia. Rec. S. Aust. Mus. (Adelaide) v. 1 (núm. 1). 39-78.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Williams, J. T. i J. C. Howe, 2003: Seven new species of the triplefin fish genus Helcogramma (Tripterygiidae) from the Indo-Pacific. Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 7 (núm. 4): 151-176.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Hansen, P. E. Hadley, 1986: Revision of the tripterygiid fish genus Helcogramma, including descriptions of four new species. Bulletin of Marine Science v. 38 (núm. 2): 313-354.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Holleman, W., 2007: Fishes of the genus Helcogramma (Blennioidei: Tripterygiidae) in the western Indian Ocean, including Sri Lanka, with descriptions of four new species. Smithiana, Publications in Aquatic Biodiversity, Bulletin Bull. 7: 51-81.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Helcogramma nesion

Helcogramma nesion és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 3-10 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó (incloent-hi les Illes Ogasawara).

## Referències

* ↑ McCulloch A. R. & Waite E. R., 1918. Some new and little-known fishes from South Australia. Rec. S. Aust. Mus. (Adelaide) v. 1 (núm. 1). 39-78.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Hansen, P. E. Hadley, 1986: Revision of the tripterygiid fish genus Helcogramma, including descriptions of four new species. Bulletin of Marine Science v. 38 (núm. 2): 313-354.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Holleman, W., 2007: Fishes of the genus Helcogramma (Blennioidei: Tripterygiidae) in the western Indian Ocean, including Sri Lanka, with descriptions of four new species. Smithiana, Publications in Aquatic Biodiversity, Bulletin Bull. 7: 51-81.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Williams, J. T. i J. C. Howe, 2003: Seven new species of the triplefin fish genus Helcogramma (Tripterygiidae) from the Indo-Pacific. Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 7 (núm. 4): 151-176.
# Helcogramma rharhabe

Helcogramma rharhabe és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes. El adults poden assolir fins a 3,7 cm de longitud total.
És un peix marí de clima tropical que viu fins als 3 m de fondària que es troba des de Moçambic (Bazaruto) fins a Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ Holleman, Wouter «Fishes of the genus Helcogramma (Blennioidei: Tripterygiidae) in the western Indian Ocean, including Sri Lanka, with descriptions of four new species» (en anglès). Smithiana Bulletin, 7, 2007, pàg. 51-81.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Hadley Hansen, Patricia E. «Revision of the tripterygiid fish genus Helcogramma, including descriptions of four new species» (en anglès). Bulletin of Marine Science, v. 38, núm. 2, 1986, pàg. 313-354..
# Helicàon

Segons la mitologia grega, Helicàon (en grec antic: Ἑλικάων, Helikàōn) va ser un heroi grec, fill d'Antènor, rei de Tràcia. Es casà amb la princesa troiana Laòdice, una de les filles de Príam, i feu costat al rei durant la guerra de Troia. Tanmateix, com que el seu pare s'havia mostrat favorable a les demandes dels grecs, fou respectat per aquests el dia de la caiguda de la ciutat, i Odisseu el va salvar. Embarcat amb Antènor i Polidamant, s'instal·là al nord d'Itàlia. A Delfos es podia veure el punyal d'Helicàon, conservat com a exvot dins del santuari.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 235. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 107. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Hemibagrus baramensis

Hemibagrus baramensis és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al nord de Borneo.

## Referències

* 1 2 «Hemibagrus baramensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Watson, D.J. i E.K. Balon 1985. Determination of age and growth in stream fishes of northern Borneo. Environ. Biol. Fish. 13(1):59-70.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. i W. J. Rainboth 1999: The bagrid catfish genus Hemibagrus (Teleostei: Siluriformes) in central Indochina with a new species from the Mekong River. The Raffles Bulletin of Zoology v. 47 (núm. 2): 555-576.
* Ng, P.K.L. i H.N. Ng 1995. Hemibagrus gracilis, a new species of large riverine catfish (Teleostei: Bagridae) from Peninsular Malaysia. Raffles Bull. Zool. 43(1):133-142.
* Ng, H. H. i C. J., Jr. Ferraris 2000: A review of the genus Hemibagrus in southern Asia, with descriptions of two new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 52 (núm. 11): 125-142.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hemibagrus imbrifer

Hemibagrus imbrifer és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 18,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Salween.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. i W. J. Rainboth 1999: The bagrid catfish genus Hemibagrus (Teleostei: Siluriformes) in central Indochina with a new species from the Mekong River. The Raffles Bulletin of Zoology v. 47 (núm. 2): 555-576.
* Ng, H. H. i C. J., Jr. Ferraris 2000: A review of the genus Hemibagrus in southern Asia, with descriptions of two new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 52 (núm. 11): 125-142.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hemigrammocharax monardi

Hemigrammocharax monardi és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Angola.

## Referències

* ↑ Pellegrin, J., 1923. Les poissons des eaux douces de l'Afrique occidentale (du Sénégal au Niger). Gouv. Gén. L'Afrique Occ. Fr., Pub. Cm. D'Etud. Sci. Paris: 1-373.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Pellegrin, J., 1936. Contribution à l'Ichtyologie de l'Angola. Arq. Mus. Bocage Lisboa Núm. 7: 45-62.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB