OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gnathophis castlei

Gnathophis castlei és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 34,2 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 131 i 366 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: Queensland (Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1860. Neue aalaehnliche Fische des Hamburger Museums. Abh. Naturwiss. Ver. Hamburg v. 4 (núm. 2). 1-29 + suppl. 1-4.
* ↑ Karmóvskaia, E. S. & J. R. Paxton, 2000. Revision of the Australian congrid eels of the genus Gnathophis (family Congridae), with descriptions of six new species. J. Ichthyol. v. 40 (Suppl. 1): S1-S14.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Karmóvskaia, E.S., 2004. Benthopelagic bathyal conger eels of families Congridae and Nettastomatidae from the Western Tropical Pacific, with descriptions of ten new species. J. Ichthyol. 44(1): S1-S32.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Escut de Santa Eulàlia de Riuprimer

L'escut oficial de Santa Eulàlia de Riuprimer té el següent blasonament:
    Escut caironat de sable, un sautor ple de gules; ressaltant sobre el tot una faixa ondada d'argent. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 26 de març de 1991 i publicat al DOGC el 15 d'abril del mateix any amb el número 1430.
El sautor és la creu de Santa Eulàlia, patrona del poble. La faixa ondada simbolitza el riu Primer, actualment anomenat riera de Santa Eulàlia.

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic municipal de Santa Eulàlia de Riuprimer.» (pdf). DOGC núm. 1430. Generalitat de Catalunya, 15-04-1991. [Consulta: 23 juny 2010].

## Vegeu també

* Bandera de Santa Eulàlia de Riuprimer
* Escuts i banderes d'Osona
# Heminodus japonicus

Heminodus japonicus és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Descripció

* Fa 9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Smith H. M., 1917. New genera of deepwater gurnards (Peristediidae) from the Philippine Islands. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 30. 145-146.
* ↑ Kamohara, T., 1952. Studies on the family Peristediidae found in Japan. Jpn. J. Ichthyol. v. 2 (núm. 1): 1-13.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oxynoemacheilus erdali

Oxynoemacheilus erdali és una espècie de peix pertanyent a la família dels balitòrids i a l'ordre dels cipriniformes.

## Etimologia

L'epítet erdali fa referència a Erdal Erk’Akan (presumiblement, un parent de F. Erk'Akan, el qual és un dels tres autors que van descriure aquesta espècie i li van donar el seu nom científic).

## Descripció

Fa 4,5 cm de llargària màxima. 3 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal. 3 espines i 6 radis tous a l'anal. 1 espina i 9-9 radis tous a les aletes pectorals. 2 espines i 6-7 radis tous a les pelvianes. Aleta caudal forcada. Línia lateral contínua.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical, el qual viu a Àsia: és un endemisme del riu Murad Su (un afluent de l'Eufrates) a la província d'Ağrı (Turquia).

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és baix (12 de 100).

## Referències

* ↑ Bănărescu, P. & T. T. Nalbant, 1966. The 3rd Danish Expedition to central Asia. Zoological results 34. Cobitidae (Pisces) from Afghanistan and Iran. Vidensk. Medd. Dansk Naturh. Foren. Kjøbenhavn, vol. 129: 149-186, Pls. 19-21.
* 1 2 3 Erk'Akan F., T. T. Nalbant & C. Özeren, 2007. Seven New Species of Barbatula, Three New Species of Schistura and a New Species of Seminemacheilus (Ostariophysi: Balitoridae: Nemacheilinae) from Turkey. Journal of Fisheries Intemational 2 (1): 69-85. Pàg. 78.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ The ETYFish Project Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Morphology Data of Oxynoemacheilus erdali - FishBase (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ List of Freshwater Fishes reported from Turkey - FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Freyhof, J., F. Erk'akan, C. Özeren i A. Perdices, 2012. An overview of the western Palaearctic loach genus Oxynoemacheilus (Teleostei: Nemacheilidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, vol. 22 (núm. 4): 301-312. Pàg. 307. Arxivat 2012-08-08 a Wayback Machine.
* Kottelat, M., 2012. Conspectus Cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei). Raffles Bulletin of Zoology Suppl. No. 26: 1-199. Pàg. 96.
* Prokofiev, A. M., 2009. Problems of the classification and phylogeny of Nemacheiline loaches of the group lacking the preethmoid I (Cypriniformes: Balitoridae: Nemacheilinae). Journal of Ichthyology, vol. 49 (núm. 10): 874-898.
# Gnathophis macroporis

Gnathophis macroporis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu fins als 164 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic oriental: Victòria (Austràlia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1860. Neue aalaehnliche Fische des Hamburger Museums. Abh. Naturwiss. Ver. Hamburg v. 4 (núm. 2). 1-29 + suppl. 1-4.
* ↑ Karmóvskaia, E. S. & J. R. Paxton, 2000. Revision of the Australian congrid eels of the genus Gnathophis (family Congridae), with descriptions of six new species. J. Ichthyol. v. 40 (Suppl. 1): S1-S14.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Escut de Santa Llogaia d'Àlguema

L'escut oficial de Santa Llogaia d'Àlguema té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, una creu abscissa patent concavada de gules angulada de 4 raigs rectilinis d'atzur; el peu d'or, 4 pals de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 12 de gener de 1984 i publicat al DOGC el 22 de febrer del mateix any amb el número 409.
La creu angulada és el senyal tradicional de l'escut del poble, possiblement relacionat amb Leocàdia de Toledo (Santa Llogaia), patrona de la localitat. Els quatre pals de les armes de Catalunya recorden la jurisdicció reial a través del consell municipal de Figueres, del qual depenia el poble de Santa Llogaia.

## Vegeu també

* Bandera de Santa Llogaia d'Àlguema
* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «DECRET 18/1984, de 12 de gener, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Santa Llogaia d'Àlguema per adoptar el seu escut heràldic municipal.» ( PDF). DOGC núm. 409. Generalitat de Catalunya, 22-02-1984. [Consulta: 28 juny 2010].
# Masia de Can Gruart

Can Gruart és una masia al sud del municipi de Cassà de la Selva (al Gironès). Es tracta d'un edifici de planta quadrada. La casa ostenta una portalada adovellada amb un escut on s'inscriu la data 1565, la silueta d'un cap masculí vist de front i un text d'un passatge de l'evangeli de Sant Lluc. Totes les finestres conserven amples marcs de pedra picada, amb inscripcions que donen testimoni de les ampliacions i modificacions. Així, la reforma de 1628 i altres. Hi ha un pou rodo amb brancals i travesser. És molt remarcable la pallissa del mas que recorda la forma d'un petit temple amb tres columnes circulars de pedra i amb capitells d'ordre dòric que sustenten l'estructura de fusta de la coberta.
Les primeres notícies de la família Gruart provenen del fogatge de Caçà de 1497 en que Pere Gruart hi consta com a cap de casa. El llinatge continuarà fins que quatre-cents anys després amb la mort del reveren Frederic Gruart i Sauch, que fou secretari de Sant Antoni Maria Claret quan aquest era arquebisbe de l'Havana, el patrimoni passà a la casa Vilahur per herència. Aquesta família s'ha vinculat amb altres cases principals de terres gironines: els Guinard, de Celrà, els Iglésies, de Santa Coloma, els Quintana, de Colomers, els Sauch de Vilablareix. El 1738 s'edificà una petita capella tocant a la casa, consagrada a Sant Vicenç, patró d'Esclet, on hi havia culte públic; fou destruïda l'any 1936.

## Referències

* 1 2 «Masia de Can Gruart». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 desembre 2015].
# Mystus impluviatus

Mystus impluviatus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Indonèsia.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W.E. 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units). 784 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. 2003. Mystus impluviatus: a new species of bagrid catfish (Teleostei: Bagridae) from eastern Borneo. Copeia 2003 (núm. 2): 373-378.
* Roberts, T.R. 1994. Systematic revision of Asian bagrid catfishes of the genus Mystus sensu stricto, with a new species from Thailand and Cambodia. Ichthyol. Explor. Freshwat. 5(3):241-256.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Efecte Flynn

S'anomena efecte Flynn l'augment continu del quocient intel·lectual (QI) en algunes regions del món.
Va ser anomenat d'aquesta manera per Richard Herrnstein i Charles Murray en el llibre The Bell Curve, segons el qual cada dècada el QI augmenta en 3 punts respecte a l'anterior, tant en nens de pocs mesos com en adults. A més a més, està demostrat que cada generació és més intel·ligent que l'anterior, ja que presenta millors qualitats davant el pensament abstracte (o lateral).

## Referències

* 1 2 Fish, Jefferson M. Race and intelligence: separating science from myth (en anglès). Routledge, 2006, p.286. ISBN 0805837574.
# Oxynoemacheilus mesudae

Oxynoemacheilus mesudae és una espècie de peix pertanyent a la família dels balitòrids i a l'ordre dels cipriniformes.

## Etimologia

L'epítet mesudae fa referència a la mare de F. Erk'akan: Mesude Kaynak.

## Descripció

El cos, allargat, fa 7,2 cm de llargària màxima. 10 radis tous a l'única aleta dorsal i 7-8 a l'anal. Aletes pectorals amb 11-11 radis tous i pelvianes amb 8-8. Absència d'aleta adiposa. Aleta caudal més o menys truncada. Línia lateral completa. Els mascles tenen plecs suborbitals i les aletes pectorals més allargades que les femelles. Es pot distingir de tots els seus congèneres per la forma de la bufeta natatòria, la coloració i alguns altres trets del cos.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical, el qual viu a Àsia: el llac Işıklı i els rius Büyük Menderes, Küçük Menderes i Gediz a Anatòlia (Turquia).

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són l'extracció d'aigua, la construcció de preses i la disminució de precipitacions a causa del canvi climàtic. La Unió Internacional per a la Conservació de la Natura recomana encaridament avaluar el fons hidrològic del centre d'Anatòlia i declarar totes les fonts i rierols de la zona com a monuments nacionals a fi i efecte de garantir la seua supervivència.

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és baix (19 de 100).

## Referències

* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ The ETYFish Project Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 Erk'akan, F., 2012. Two new Oxynoemacheilus (Teleostei: Nemacheilidae) species from western Turkey. Research Journal of Biological Sciences, vol. 7 (núm. 2): 97-101. Pàg. 98.
* ↑ Morphology Data of Oxynoemacheilus mesudae - FishBase (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ List of Freshwater Fishes reported from Turkey - FishBase (anglès)
* ↑ Google Maps (anglès)
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-05 a Wayback Machine. (anglès)
* 1 2 UICN (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Darwall, W., Carrizo, S., Numa, C., Barrios, V., Freyhof, J. i Smith, K., 2014. Freshwater Key Biodiversity Areas in the Mediterranean Basin Hotspot: Informing species conservation and development planning in freshwater ecosystems. Cambridge, el Regne Unit i Màlaga, Espanya: IUCN. x + 86pp. Pàg. 75.
* Geiger, M. F., Herder, F., Monaghan, M. T., Almada, V., Barbieri, R., Bariche, M., Berrebi, P., Bohlen, J., Casal-López, M., Delmastro, G. B., Denys, G. P. J., Dettai, A., Doadrio, I., Kalogianni, E., Kärst, H., Kottelat, M., Kovačić, M., Laporte, M., Lorenzoni, M., Marčić, Z., Özuluğ, M., Perdices, A., Perea, S., Persat, H., Porcelotti, S., Puzzi, C., Robalo, J., Šanda, R., Schneider, M., Šlechtová, V., Stoumboudi, M., Walter, S. i Freyhof, J., 2014. Spatial heterogeneity in the Mediterranean Biodiversity Hotspot affects barcoding accuracy of its freshwater fishes. Molecular Ecology Resources, 14: 1210–1221.
# Gnathophis musteliceps

Gnathophis musteliceps és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 265 i 457 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: la badia de Bengala.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1860. Neue aalaehnliche Fische des Hamburger Museums. Abh. Naturwiss. Ver. Hamburg v. 4 (núm. 2). 1-29 + suppl. 1-4.
* ↑ Alcock, A. W., 1894. Natural history notes from H. M. Indian marine survey steamer 'Investigator,'... Series II., Núm. 11. An account of a recent collection of bathybial fishes from the Bay of Bengal and from the Laccadive Sea. Journal and Proceedings of the Asiatic Society of Bengal v. 63 (pt 2): 115-137, Pls. 6-7.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Castle, P.H.J., 1995. Alcock's congrid eels from the "Investigator" collections in Indian Seas 1888-1894. Copeia (3):706-718.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Escut de Sarroca de Bellera

L'escut oficial de Sarroca de Bellera té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, un moltó dret de gules encollarat, clarinat i ungulat d'atzur. Per timbre una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 31 d'agost de 1995 i publicat al DOGC el 15 de setembre del mateix any amb el número 2101, substituint l'escut antic. L'antic escut de Benés era en desús des del 1972.

## Interpretació

L'escut de Sarroca ha agafat les armes dels barons de Bellera (un moltó rampant de gules sobre camper d'or), senyors del castell de la població (malgrat la presència en el seu terme de diversos pobles, sobretot els de l'antic municipi de Benés: Avellanos, Benés, Buira, Burguet, Castellgermà, Manyanet, el Mesull, Sas i Sentís, que pertanyien als Erill). La baronia també està representada per la corona sobre l'escut.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Pallars Jussà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 31 d'agost de 1995, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sarroca de Bellera.» ( PDF). DOGC núm. 2101. Generalitat de Catalunya, 15-09-1995. [Consulta: 25 juny 2010].
# Mastacembelus brichardi

Mastacembelus brichardi és una espècie de peix pertanyent a la família dels mastacembèlids.

## Descripció

* Fa 17 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 72-74.
* 27-28 espines i 53-57 radis tous a l'aleta dorsal.
* 2 espines i 56-61 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és un endemisme del riu Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Poll, M., 1958. Description d'un poisson aveugle nouveau du Congo belge, appartenant à la famille des Mastacembelidae. Revue de Zoologie et de Botanique Africaines v. 57 (núm. 3-4): 388-392.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Vreven, E.J. i M.L.J. Stiassny, 2009. Mastacembelus simbi, a new dwarf spiny eel (Synbranchiformes: Mastacembelidae) from the lower Congo River. Ichthyol. Explor. Freshwaters 20(3):213-222.
* ↑ Travers, R.A., G. Eynikel i D.F.E. Thys van den Audenaerde, 1986. Mastacembelidae. P. 415-427. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Vreven, E.J. i G.G. Teugels, 1996. Description of a new mastacembelid species (Synbranchiformes; Mastacembelidae) from the Zaïre River basin in Africa. Copeia 1996(1):130-139.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W.N., 1990. Catalog of the genera of recent fishes. California Academy of Sciences, San Francisco, els Estats Units. 697 p.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Vreven, E.J., 2005. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. J. Nat. Hist. 39(4):351-370.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* ITIS (anglès)
# Mytek el Poderoso

Mytek the Mighty (traducció lireral en català: Mytek el poderós) és una sèrie de còmics britànica desenvolupada per Tom Tully als guions i Eric Bradbury i després Bill Lacey al dibuix per a la revista setmanal Valiant de l'editorial International Publishing Company entre el 1964 i el 1970, a raó de dues pàgines setmanals. Mytek era un gegantesc robot amb aparença de simi, que queia a les mans del geperut Gogra, qui ho usava per provocar el caos al seu pas.

## Trajectòria editorial

La sèrie va ser editada amb èxit a diversos països europeus:
* Espanya, on Edicions Vértice la va presentar en tres formats diferents (17 còmics el 1965, 14 llibres en rústica de 128 pàgines el 1967 i 5 recopilatoris d'encara major grandària el 1971). El 1968, davant la falta de material original, Vértice va arribar a encarregar a Fernando M. Sesén com a guionista i Rafael López Espí com a dibuixant la realització en amb prou feines un mes d'una historieta apòcrifa de 126 pàgines més la coberta, que portaria el títol de "El retorno de Mytek".
* França, on Editions de l'Occident va editar 16 números amb el títol de King Kong le robot entre 1972 i 1974
* Alemanya, on es serialitzaren les seves aventures en 176 números de la revista Kobra entre el 1975 i el 1978, amb el títol de Mytek – Das Monster.
Encara gaudiria de diverses reedicions, tant al seu país natal (revista Vulcan, 1975/76) com a França (01/1977-05/1978), però sobretot a Espanya, on tornaria a ser editada en format de còmic: 5 números a color en el segell Mundicomics d'Edicions Vértice el 1981 i 11 en blanc i negre per Editorial Surco dos anys després.

## Referències

* 1 2 FERNÁNDEZ CASTANY, Jorge Daniel (Absence) en Mytek el Poderoso: La fiesta de la destrucción, sección del artículo Los heroes olvidados. Los personajes de IPC para la revista Mondo Brutto núm. 34, Barcelona, 09/2005.
* ↑ José Manuel Rodríguez Humanes y Manuel Barrero a Mytek El Poderoso, Ediciones Vértice, S.A., Barcelona, 1965, fitxa de la col·leccio per Tebeosfera, 2008.
* ↑ José Manuel Rodríguez Humanes y Manuel Barrero a Mytek el Poderoso, Ediciones Vértice, S.A., Barcelona, 1967, ficha de la colección para Tebeosfera, 2008.
* ↑ RODRÍGUEZ HUMANES, José Manuel y BARRERO, Manuel en Mytek El Poderoso, Ediciones Vértice, S.A., Barcelona, 1971, ficha de la colección para Tebeosfera, 2008.
* ↑ en la web López Espí Fans Club Oficial, 22/09/2009.
* ↑ José Manuel Rodríguez Humanes y Manuel Barrero a Mytek El Poderoso, Ediciones Vértice, S.A., Barcelona, 1981, ficha de la colección para Tebeosfera, 2008.
* ↑ José Manuel Rodríguez Humanes y Manuel Barrero a Mytek, Surco, Barcelona, 1983, ficha de la colección para Tebeosfera, 2008.

## Enllaços externs

* Mytek the Mighty, fitxa del personatge a la pàgina An International Catalogui of Superheroes, fundada el 29/06/2002.
* King Kong BD, fitxa de l'edició francesa de la sèrie.
* Mytek, el Poderós, article sobre l'edició espanyola de la sèrie.