OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Prionotus birostratus

Prionotus birostratus és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 18 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical (28°N-3°S).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental: des del Golf de Califòrnia fins a Playas (Equador).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Richardson, J., 1844. Ichthyology.--Part 1. A: R. B. Hinds (ed.). The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur, under the command of Captain Sir Edward Belcher, R. N., C. B., F. R. G. S., etc., during the years 1836-1842, núm. 5. Londres: Smith, Elder & Co. Ichthyology.--Part 3. The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur.: 51-70, Pls. 35-44.
* 1 2 3 4 «Prionotus birostratus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Bussing, W.A., 1995. Triglidae. Rubios. p. 1643-1648. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Amezcua-Linares, F., 1996. Peces demersales de la plataforma continental del Pacífico central de México. Inst. Cienc. del Mar y Limnol. UNAM, Comisión Nacional para el conocimiento y uso de la biodiversidad. Mèxic DF. 184 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Bibliografia

* Miller, G.C. i W.J. Richards, 1991. Nomenclatural changes in the genus Prionotus (Pisces: Triglidae). Bull. Mar. Sci. 48(3):757-762.
* Richardson, J., 1844. Ichthyology. p. 51-150. A: Zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur under the command of Capt. Sir Edward Belcher, during the years 1836-1842. Smith, Elder & Co., Londres.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Schistura suber

Schistura suber és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robinsichthys arrowsmithensis

Robinsichthys arrowsmithensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 92-586 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar Carib.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 Birdsong, R. S., 1988. Robinsichthys arrowsmithensis, a new genus and species of deep-dwelling gobiid fish from the western Caribbean. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 101 (núm. 2): 438-443.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Regió d'ultramar

Les regions d'ultramar (ROM) o departaments d'ultramar (DOM) són unes divisions administratives franceses aplicades als territoris situats fora de la França europea i integrats a la República francesa amb les mateixes competències que les regions i departaments al continent europeu. Són:
* Guadeloupe
* Guaiana
* Martinica
* Illa de la Reunió
* Mayotte, que l'any 2011 va esdevenir una regió d'ultramar francesa.
Un antic departament d'ultramar és:
Són antigues colònies franceses des del segle xvii. L'any 1946 van passar a ser departaments d'ultramar. Com a resultat de la revisió constitucional francesa del 2003 la denominació va passar a ser regions d'ultramar constituïdes per un únic departament. Popularment continuen sent conegudes més com a departaments amb les sigles DOM.
Com a territoris de la República francesa, tenen representació a l'Assemblea Nacional i al Senat, participen en les eleccions presidencials i elegeixen un membre al Parlament Europeu. A la Unió Europea tenen un estatus de regions ultraperifèriques, i la moneda de curs legal és l'euro.

## Referències

* ↑ «Radio France Internationale, 30 de març de 2009». Arxivat de l'original el 2009-04-01. [Consulta: 4 abril 2009].

## Vegeu també

* Dependències d'ultramar franceses
# Schistura tirapensis

Schistura tirapensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Talwar, P.K. i A.G. Jhingran 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. vol 1. A.A. Balkema, Rotterdam. 541 p.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Les excursionistes calentes

Les excursionistes calentes és el títol d'una pel·lícula pornogràfica del 1999 dirigida per Conrad Son i ambientada a Catalunya. Pionera d'una sèrie de pel·lícules del mateix director amb ambientació catalana, és considerada com la primera pel·lícula pornogràfica que es va doblar al català, tot i que el 1995 ja es va fer un doblatge de la pel·lícula de Mario Salieri Dràcula.
L'any 1999 es presentà oficialment al Festival de Cinema Eròtic de Barcelona. La pel·lícula formà part del macroprojecte Sexe en català, de la seva empresa, la Conrad Son Company, amb el triple objectiu de promoure, divulgar i normalitzar el català al sexe.

## Argument

Un director porno fa vacances a les terres de la Cerdanya, prop del Cadí, i coneix unes excursionistes que cerquen una mica més que naturalesa i aire pur en la verdor dels prats.

## Referències

* ↑ «“El porno no ha notat massa la crisi” - Entrevista a Paco Gisbert». Nonada, 18-05-2012. Arxivat de l'original el 2015-09-25. [Consulta: 24 setembre 2015].
* ↑ Costa, Jordi. El Sexo que habla: el porno español explicado por sí mismo (en castellà). Aguilar/Santillana, 2006, p. 23,90. ISBN 8403097034.
* ↑ «La fábrica de sexo». El País, 21-01-2002.
* 1 2 García, Anna «'X' de normaliXació». El Temps, núm. 806, 23-29 novembre 1999, pàg. 20-22.
* ↑ Armadàs, JR. «‘Les eXXcursionistes calentes': porno català pioner». ElCinèfil.cat, 30-07-2019. [Consulta: 20 abril 2020].
# Estadi Ramón Sánchez Pizjuán

L'Estadi Ramón Sánchez Pizjuán és un estadi de futbol propietat del Sevilla Fútbol Club. Inaugurat el 7 de setembre de 1958, l'estadi té una capacitat de 45.000 espectadors i unes dimensions de 105x70. El primer partit que s'hi va disputar va ser contra el Real Jaén Club de Fútbol.

## Referències

* ↑ «El verdadero estreno del Sánchez-Pizjuán» (en castellà). Arxivat de l'original el 2021-01-16. [Consulta: 11 gener 2021].
* ↑ «Web Oficial | Sevilla FC». [Consulta: 11 gener 2021].
# Schizocypris altidorsalis

Schizocypris altidorsalis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Iran.

## Referències

* ↑ Regan C. T., 1914. Two new cyprinid fishes from Waziristan, collected by Major G. E. Bruce. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 13 (núm. 74). 261-263.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bianco, P. G. & P. Banarescu. 1982. A contribution to the knowledge of the Cyprinidae of Iran (Pisces, Cypriniformes). Cybium (Ser. 3) v. 6 (núm. 2): 75-96.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Coad, B.W., 1998. Systematic biodiversity in the freshwater fishes of Iran. Ital. J. Zool. 65:101-108.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coad, B. W. i N. Keyzer-de Ville, 2005: On the validity of the species in the snow-trout genus Schizocypris (Regan, 1914) (Cyprinidae: Actinopterygii). Zoology of the Middle East. Núm. 35: 35-42.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Rocco Emanuele Pagliara

Rocco Emanuele Pagliara (Baronissi, 26 de març de 1856 - Nàpols, 15 de maig de 1914) fou un crític musical i compositor italià.
Va fer de bibliotecari d'un Institut de Nàpols, i fou col·laborador de la Gazetta di Napoli.
Se li deuen: Rifleci nordici (traducció de l'alemany) i nombroses traduccions franceses i, a més, Intermazzi musicali (estudis crítics sobre diversos compositors), Romanze e fantasie, poesies líriques, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 40, pàg. 1494. (ISBN 84-239-4540-5)
# Jacinto Antonio de Mesa

Jacinto Antonio de Mesa fou un compositor espanyol del segle XVII del qual s'ignora el lloc i la data tant del naixement com de la mort.
Aconseguí per oposició el magisteri de capella de la catedral de Còrdova el 1656, i el desenvolupà fins al 1683. Deixà diverses obres en aquesta catedral, entre les quals hi ha un Lumen ad revelationem per a la festa de la Purificació de la Verge Maria, a vuit veus en dos cors amb baixons.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 1009 (ISBN 84 239-4534-0)
# Schizodon intermedius

Schizodon intermedius és una espècie de peix de la família dels anostòmids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 28,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L. 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J.C. i H.A. Britski 2003. Anostomidae (Headstanders). p. 71-84. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Orimoto, A.M., E.Y. Sasaki, A.L. Dias i L. Gluliano-Caetano 1994. Cariótipo, NOR e banda C de Schizon intermedius (Pisces, Anostomidae) da bacia do rio Tibagi. p. 9. A V. Simp. Citogenet. Evol. e Aplic. de Peixes Neotropicais, Botucatu - SP.
* Pereira, L.A.C. i L. Giuliano-Caetano 1992. Análise citogenética de Schizodon intermedius da Badia do Rio Tibagi. p. 8. A IV. Simp. Citogenet. Evol. e Aplic. de Peixes Neotropicais, Rio de Janeiro - RJ.
* Silvano, R.A.M. i A. Begossi 2001. Seasonal dynamics of fishery at the Piracicaba River (Brazil). Fish. Res. 51:69-86.
* Vari, R. P. i S. J. Raredon 1991: The genus Schizodon (Teleostei: Ostariophysi: Anostomidae) in Venezuela, a reappraisal. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 104 (núm. 1): 12-22.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Rodolfo Candelaria Work

Rodolfo Candelaria Work (El Paso, Texas, 12 de gener de 1932 - Palafrugell, 2022) va ser un dibuixant i pintor estatunidenc. Va realitzar els seus estudis a Mèxic DF i a Oxford, on els companys d'estudi li van recomanar la Costa Brava. Va anar a Calella de Palafrugell el 1958, lloc a on residirà en llargues etapes de la seva vida.
Una part important de la seva obra se centra en personatges i indrets calellencs. El mes de febrer de l'any 2000 va fer donació de la major part de la seva obra a l'Ajuntament de Palafrugell, un fons amb més de 2000 peces que inclou olis de gran format, dibuixos, gravats, collages i escultures.
En diferents espais públics de Palafrugell es troben algunes de les seves escultures de gran format realitzades amb col·laboració amb industrials del ferro. El 2008 es crea l'Associació d'Amics de Rodolfo Candelaria i s'inaugura la sala Espai Candelaria. Des de l'any 2008 l'àrea d'educació de l'ajuntament i l'Associació d'Amics de Rodolfo Candelaria organitzen els premis de la Mostra de pintura Rodolfo Candelaria en la qual participen alumnes de les escoles de la vila. Candelaria rep el Premi Peix Fregit l'any 2009. Col·labora amb la revista Nou Palafrugell des del mes de març de 2011, on publica articles sobre la seva vida i obra.
El 2016 va ingressar a l'Arxiu Municipal de Palafrugell un fons on destaquen les imatges de la seva vida i obra i el recull de premsa que ens permet conèixer la seva trajectòria artística.

## Referències

* ↑ Trillas, Joan. «Mor l'artista Rodolfo Candelaria». [Consulta: 30 juny 2022].
* 1 2 3 4 «Fons Rodolfo Candelaria». Arxiu Municipal de Palafrugell. Arxivat de l'original el 6 de març 2016. [Consulta: 26 febrer 2016].

## Bibliografia

* FEBRÉS, Xavier. El pintor i les pescadors a Calella de Palafrugell. Ed. Columna. Barcelona. 1991.
* PROHIAS, Gerard. “C&C. Candelaria / Calella”, dins Galeria de personatges, núm. 2. novembre 2000.
* PROHIAS, Gerard. Rodolfo Candelaria. Una vida davant les Formigues. Edicions Costa Brava. 2006.
* Rodolfo Candelaria. Homenatge. Ajuntament de Palafrugell. 2000.
* Rodolfo Candelaria. Ricard Parals. Una relació de ferro. Edita Parals Serrallers. 2013.

## Enllaços externs

* Associació Cultural d'Amics de Rodolfo Candelaria Arxivat 2016-01-10 a Wayback Machine.
* Fons Rodolfo Candelaria Arxivat 2016-03-06 a Wayback Machine. a l'Arxiu Municipal de Palafrugell
# Leslie Stuart

Leslie Stuart, el seu verdader nom era Thomas A. Barret (Southport, Regne Unit, 15 de març de 1866 - Richmond, Surrey, 27 de març de 1928) fou un compositor anglès de la comèdia musical eduardiana, molt conegut per la reeixida sèrie Floradora (1899) i moltes cançons populars. Estudià orgue i composició i durant set anys fou organista de la catedral catòlica de Salford, passant després a desenvolupar el mateix càrrec altres set anys a l'església del Sant Nom, de .Manchester. Començà a compondre cants populars per a Foli, tals com Rip Van Winkle; The Bandolero, etc., i el 1895 passà a establir-se a Londres. Allà va compondre la música per The Shop Girl, d'Ellaline Terriss; An Artist's Model, de George Edwards, etc.; i aconseguí un èxit sorollós amb Soldiers o'the Queen el 1895. Compongué deuen les operetes; Floradora (1899); The Silver Slipper (1901); The School Girl (1903); The Belle of Mayfair (1906); Havane (1908); Captain Kidd (1909); The Slim Princess (1910); Peggy (1911), etc., totes elles estrenades a Londres.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1355 ISBN 84 239-4557-X
# Lliga catalana de bàsquet femenina 1994-1995

La Lliga Nacional Catalana de Basquetbol 1994 fou la tretzena edició de la Lliga catalana. La competició se celebrà el 6 de desembre de 1994 al Nou Pavelló del Garraf de Vilanova i la Geltrú i fou organitzada per la Federació Catalana de Basquetbol. Hi participaren l'Universitari de Barcelona i el Gimnàstic de Tarragona. La final fou retransmesa en directe pel Canal 33.
Es proclamà campió el club tarragoní, que guanyà la final per 70 a 64. Individualment, destacà l'actuació de la jugadora catalana Carme González amb 27 punts, màxima anotadora del partit. El Gimnàstic de Tarragona guanyà el seu primer i únic títol de Lliga catalana.

## Final

* En negreta = Equip guanyador
* Pts. = Punts
* Rbs. = Rebots
* Nota: Noms dels equips segons l'època
| 6 de desembre de 1994 (1994-12-06) 13:00 Informe | Gimnàstic de Tarragona | 70–64 | Universitari de Barcelona | Nou Pavelló del Garraf, Vilanova i la Geltrú Assistència: 1.000 espectadors Àrbitres: Gómez i Guinau |
| Nou Pavelló del Garraf, Vilanova i la Geltrú Assistència: 1.000 espectadors Àrbitres: Gómez i Guinau |||
| 6 de desembre de 1994 (1994-12-06) 13:00 Informe | Pts: González 27 Rebs: Jackson 8 | | Pts: Tillis 23 Rebs: Tillis 14 | Nou Pavelló del Garraf, Vilanova i la Geltrú Assistència: 1.000 espectadors Àrbitres: Gómez i Guinau |
| Gimnàstic de Tarragona | Universitari de Barcelona |
| # | Jugadora | Pts | Rbs |
| | Prieto | 0 | 3 |
| | Cantenys | 0 | 2 |
| | Mifflin | 15 | 3 |
| | Vañó | 2 | 1 |
| | Carme González | 27 | 0 |
| | Jackson | 20 | 8 |
| | Clavero | 2 | 1 |
| | Marta Llorach | 4 | 3 |
| Total | Total | 70 | 21 |
| Entrenador ||||
* Campió de la Lliga Catalana 1994-1995
* Gimnàstic de Tarragona Primer títol
| # | Jugadora | Pts | Rbs |
| | Laura Cano | 2 | 0 |
| | Laura Camps | 4 | 2 |
| | Tillis | 23 | 14 |
| | Sandra Gallego | 16 | 0 |
| | Llovera | 0 | 0 |
| | Soler | 9 | 4 |
| | Íngrid Pons | 10 | 11 |
| | Núria Alocén | 0 | 1 |
| Total | Total | 64 | 32 |
| Entrenador ||||

## Referències

* ↑ «Vilanova acull la final de la Lliga Catalana de bàsquet femení i les fases del Campionat d'Espanya d'handbol». Diari de Vilanova, Núm. 25.817, 02-12-1994, pàg. 49 [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ «L'equip de Marta Llorach, campió de la Lliga catalana». La Segarra, Any XVI, núm. 184, 12-1994, pàg. 28 [Consulta: 31 juliol 2024].
* ↑ Morera, Ferran. «Tarragona triunfa en la Lliga» (en castellà). Mundo Deportivo p. 47, 07-12-1994. [Consulta: 20 desembre 2023].