OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ctenogobius

Ctenogobius és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Ctenogobius aestivaregia (Mori, 1934)
* Ctenogobius boleosoma (Jordan & Gilbert, 1882)
* Ctenogobius cervicosquamus (Wu, Lu & Ni, 1986)
* Ctenogobius chengtuensis (Chang, 1944)
* Ctenogobius clarki (Evermann & Shaw, 1927)
* Ctenogobius claytonii (Meek, 1902)
* Ctenogobius fasciatus (Gill, 1858)
* Ctenogobius filamentosus (Wu, 1939)
* Ctenogobius fukushimai (Mori, 1934)
* Ctenogobius lepturus (Pfaff, 1933)
* Ctenogobius manglicola (Jordan & Starks, 1895)
* Ctenogobius parvus (Luo, 1989)
* Ctenogobius pseudofasciatus (Gilbert & Randall, 1971)
* Ctenogobius puncticeps (Deng & Xiong, 1980)
* Ctenogobius saepepallens (Gilbert & Randall, 1968)
* Ctenogobius sagittula (Günther, 1861)
* Ctenogobius shennongensis (Yang & Xie, 1983)
* Ctenogobius shufeldti (Jordan & Eigenmann, 1887)
* Ctenogobius smaragdus (Valenciennes, 1837)
* Ctenogobius stigmaticus (Poey, 1860)
* Ctenogobius stigmaturus (Goode & Bean, 1882)
* Ctenogobius szechuanensis (Liu, 1940)
* Ctenogobius yaoshanensis (Luo, 1989)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C. R. i E. A. Lachner, 1966. The status of Ctenogobius Gill (Pisces: Gobiidae). Copeia 1966 (núm. 4): 867-869.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Ctenogobius shennongensis

Ctenogobius shennongensis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13). 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ma, X., X. Bangxi, W. Yindong i W. Mingxue, 2003. Intentionally introduced and transferred fishes in China's inland waters. Asian Fish. Sci. 16(3&4):279-290.
* ↑ Yang, G. i C. Xie, 1983. A new species of fishes from Mount Shenong. Zool. Res. 4(1):74.
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C. R. i E. A. Lachner, 1966. The status of Ctenogobius Gill (Pisces: Gobiidae). Copeia 1966 (núm. 4): 867-869.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.
# Ctenolucius beani

Ctenolucius beani és una espècie de peix de la família dels ctenolúcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 28,6 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 45-48.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (23 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: rius Atrato i San Juan (nord-oest de Colòmbia) i rius de la costa pacífica de Panamà.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1861. Catalogue of the fishes of the eastern coast of North America, from Greenland to Georgia. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 13 (Suppl.). 1-63.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1907. Further knowledge of some heterognathous fishes. Part II. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58: 431-483.
* 1 2 3 «Ctenolucius beani» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Vari, R.P., 1995. The Neotropical fish family Ctenoluciidae (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes): supra and intrafamilial phylogenetic relationships, with a revisionary study. Smithson. Contri. Zool. Núm. 564, 97 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Boulenger, G.A., 1911. Descriptions of three new characinid fishes from south-western Colombia. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) 7(38):212-213.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Bean, B. A., 1908: On Ctenolucius (Gill), a neglected genus of characin fishes, with notes on the typical species. Proceedings of the United States National Museum v. 33 (núm. 1588): 701-703.
* Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P., 2003. Ctenoluciidae (Pike-Characids). p. 252-254. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hataraku Saibō

Hataraku Saibō (はたらく細胞), també conegut com a Cells at Work!, és un manga japonès escrit i dibuixat per Akane Shimizu, encara en publicació. El publica l'editorial Kodansha a través de la revista Monthly Shōnen Sirius des de març de 2015 i ha estat llicenciat, entre altres països, als Estats Units per Kodansha USA i, a Espanya per Ediciones Babylon.
Ha estat adaptada a anime per David Production. L'obra està ambientada a l'interior del cos humà, representat simbòlicament com una gran ciutat, on viuen i treballen bilions de cèl·lules amb forma antropomòrfica. La sèrie d'anime s'ha subtitulat al català amb el títol de Cells at Work!.

## Argument

L'obra narra les aventures de dos protagonistes: una glòbul vermell (eritròcit) novella i molt simpàtica que té la missió de transportar oxigen, nutrients i diòxid de carboni a diferents parts del cos. El seu gran defecte és la mala orientació, no aconsegueix aprendre’s les rutes que ha de seguir i acabarà en els llocs més inesperats. Per altra banda, es segueix a un glòbul blanc (concretament un neutròfil) callat i valent que es dedica a lluitar contra els intrusos de l'organisme i protegir la resta de cèl·lules. També apareix un grup encantador de plaquetes i altres tipus de glòbuls blancs del sistema immunitari.

## Manga

El manga es va llançar a la revista de manga shōnen de Kodansha, Monthly Shōnen Sirius el 26 de gener de 2015. Kodansha ha recollit el manga en cinc volums de tankōbon a l'agost de 2017.
Kodansha USA va anunciar que havia llicenciat Cells at Work! als Estats Units, el 21 de març de 2016. El manga també està llicenciat a Taiwan per Tong Li Publishing. Kodansha USA també va anunciar que ha llicenciat Cells at Work! Black Code, com també ha llicenciat altres tres derivacions Cells at Work!: Bacteria!, Cells at Work!: Platelets! i Cells at Work!: Baby!.

## Referències

* 1 2 Mas, Marta. «'Cells at work', una aventura dins del teu cos», 09-09-2018. [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Cells at Work!» (en anglès americà). [Consulta: 20 octubre 2020].
* 1 2 Ruisu. «Ediciones Babylon licencia el manga de Cells at Work!» (en castellà), 06-04-2020. [Consulta: 20 octubre 2020].
* 1 2 «Kodansha Comics Licenses The Prince in His Dark Days, Cells at Work! Manga» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Cells at Work!». Desdelsofà.cat. [Consulta: 23 juliol 2022].
* ↑ Inc, Natasha. «「ペルソナQ」P3とP4が別マガとシリウスで同時コミカライズ連載» (en japonès). [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «東立漫遊網｜東立出版社 - 台灣漫畫小說讀者心目中的第一品牌». [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Fall 2019 New Licensing Announcements from Kodansha Comics + Vertical» (en anglès americà), 11-03-2019. Arxivat de l'original el 2019-03-31. [Consulta: 20 octubre 2020].
* ↑ «Kodansha Comics Licenses Cells at Work! Spinoffs, That Time I Got Reincarnated (Again!) as a Workaholic Slime Manga» (en anglès). [Consulta: 20 octubre 2020].
# Emma Ramírez Gorgoso

Emma Ramírez Gorgoso (Esplugues de Llobregat, 10 de maig de 2002) és una futbolista catalana que juga com a defensa a la Reial Societat. També ha jugat en la Selecció espanyola en categories inferiors; el 21 d'octubre de 2021 (amb vint anys) va debutar en la selecció sub-23.
Els seus primers anys al futbol els passà a Fontsanta-Fatjó gràcies a la proximitat amb la seva ciutat. Fins als 12 anys va compartir equip amb nens. Ramírez va començar la seva carrera a l'Espanyol, on va jugar al filial. La temporada 2019-20 va fitxar pel FC Barcelona per jugar pel FC Barcelona B. La jugadora va disposar de minuts amb el primer equip blaugrana, ja que va disputar quatre partits amb el FC Barcelona. La temporada 2021-22 va ser cedida a la Reial Societat, equip on es confirmà com una de les jugadores més importants ja que era de les que disposava de més minuts. Això va propiciar la seva tornada i la seva ampliació de contracte fins al 2024 amb el FC Barcelona.
Al finalitzar la temporada 2023 hi ha un acord per a la desvinculció d'Emma amb el Barça. El 14 de juliol es va fer oficial la seva tornada a la Real Sociedad signant fins al 2024.

## Palmarès
### Clubs

* 1 Lliga espanyola de futbol femenina: 2022-23
* 1 Supercopa d'Espanya de futbol femenina: 2022-23
* 1 Lliga de Campions: 2022-2023

## Referències

* 1 2 «Emma Ramírez» (en castellà). SEfutbolEUROPA.com. [Consulta: 18 agost 2023].
* ↑ «Emma Ramírez, cedida a la Real Sociedad» (en castellà). [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ «Emma Ramírez, la lateral del futuro que ya brilla en Primera» (en castellà), 19-11-2021. [Consulta: 8 abril 2022].
* ↑ «Emma Ramírez renova fins al 2024». L'Esportiu, 26-07-2022. [Consulta: 20 novembre 2022].
* ↑ «Acord per a la desvinculació d'Emma Ramírez». FCBarcelona.cat, 30-06-2023. [Consulta: 30 juny 2023].

## Enllaços externs

* Perfil a Real Sociedad
# Constança de Castella

Constança de Castella (Castrojeriz, Burgos, 1354 - Leicester, Anglaterra, 1394) fou infanta de Castella i reina titular de Castella (1369).

## Orígens familiars

Tercera filla de Pere I de Castella i de la seva segona esposa, Maria de Padilla.
A la mort del seu pare el 1369 reclamà el tron castellà en virtut del testament del seu pare, però li fou arrabassat pel seu oncle Enric de Trastàmara.

## Núpcies i descendents

El 21 d'octubre de 1371 es casà a Roquefort-sur-mer, prop de Bordeus, amb Joan de Gant, duc de Lancaster i fill d'Eduard III d'Anglaterra, esdevenint la segona esposa del príncep anglès. D'aquest matrimoni tingueren:
* Caterina de Lancaster (1372-1418), casada el 1393 amb Enric III de Castella
* Joan Plantegenet (1372-1375)
Per aquest matrimoni Joan de Gant pretengué obtenir un regne per a ell mateix però no aconseguí derrotar Enric II de Castella a la Primera Guerra Civil castellana. L'única cosa que aconseguí fou el matrimoni de la seva filla amb l'hereu castellà, unint així les reivindicacions familiars.

## Referències

* ↑ Given-Wilson, Chris. An Illustrated History of Late Medieval England (en anglès). Manchester University Press, 1996, p. 260. ISBN 9780719041525.
# Ramatcal

El Ramatcal (en hebreu: רמטכ"ל) també anomenat (en hebreu ראש המטה הכללי) és el Comandant en Cap de les Forces de Defensa d'Israel, és el grau màxim de les FDI. Aquest és un càrrec equivalent a Cap de l'Estat Major de la Defensa (JEMAD) de les Forces Armades d'Espanya. La posició del Ramatcal es defineix en les Lleis Bàsiques d'Israel.

## Posició jurídica

La posició de ramatkal es defineix a la Llei bàsica: els militars (1976), clàusula tercera. El Ramatcal es designa formalment per a un període de tres anys, ampliat sovint fins a quatre anys i ocasionalment fins i tot cinc. El Ramatcal actual és Herzi Halevi.
* El càrrec màxim de les Forces de Defensa d'Israel és el del Comandant en Cap;
* El Comandant en Cap està sota l'autoritat del Govern d'Israel i subordinat al Ministre de Defensa;
* El Comandant en Cap ha de ser designat pel govern, segons la recomanació del Ministre de Defensa.

## Significant

Donada la importància de les FDI en la societat israeliana, el Cap de l'Estat Major és una figura pública molt respectada. excaps d'Estat Major amb freqüència utilitzen la importància de la seva posició en l'Exèrcit per passar a la vida política. Dos Caps d'Estat Major (Yitzhak Rabin i Ehud Barak) s'han convertit en Primer Ministre i altres nou (Yigael Yadin, Moixé Dayyan, Tzvi Tzur, Haim Bar Lev, Mordechai Gur, Rafael Eitan, Amnon Lipkin-Shahak, Shaul Mofaz i Moshe Ja'alon) han servit en la Kenésset. D'aquests, només Tzur no va ser nomenat per al Consell de Ministres. Ehud Barak i tres excaps d'Estat Major (Dayan, Rabin i Mofaz) van ocupar el càrrec de ministre de Defensa, àmpliament considerat com el lloc de ministre més poderós del país i el civil superior immediat del Cap d'Estat Major.

## Llista dels Comandants en Cap de les FDI

* Yaakov Dori (1947-49)
* Yigael Yadin (1949-52)
* Mordechai Maklef (1952-53)
* Moshé Dayán (1953-58)
* Chaim Laskov (1958-61)
* Tzvi Tzur (1961-64)
* Yitzhak Rabin (1964-68)
* Chaim Bar-Lev (1968-72)
* David Elazar (1972-74)
* Mordechai Gur (1974-78)
* Rafael Eitan (1978-83)
* Moshe Levi (1983-87)
* Dan Shomron (1987-91)
* Ehud Barak (1991-95)
* Amnon Lipkin-Shahak (1995-98)
* Shaul Mofaz (1998-2002)
* Moshe Ja'alon (2002-05)
* Donen Halutz (2005-2007)
* Gabi Ashkenazi (2007-2011)
* Benny Gantz (2011-2015)
* Gadi Eizenkot (2015-2019)
* Aviv Kochavi (2019-2023)
* Herzi Halevi (2023-2025)
* Eyal Zamir (2025-)

## Referències

* ↑ «Basic Law: The Military» (en anglès). Kenésset. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «Lt. Gen. Yitzhak Rabin (1964-1968)» (en anglès). FDI, 01-11-2017. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «Lt. Gen. Ehud Barak (1991-1995)» (en anglès). FDI. [Consulta: 17 octubre 2024].
* ↑ «The virtues and pitfalls of former IDF chiefs of staff entering politics» (en anglès). The Jerusalem Post, 06-08-2020. [Consulta: 17 octubre 2024].
* 1 2 Solé Sans, Anna. «El nou cap de l'exèrcit israelià sentencia: "Hamàs encara no ha estat derrotat"». El Nacional, 05-03-2025. [Consulta: 5 març 2025].
# Havasupai

Havasupai és una llengua yuma parlada pels havasupais al centre i oest d'Arizona. És parlada per menys de 450 persones a la reserva índia havasupai, a la part inferior de la Gran Canyó. És l'única llengua ameríndia als Estats Units parlada pel 100% de la seva població indígena. En 2005 el havasupai era la primera llengua dels residents de Supai, seu del govern tribal.
El dialecte havasupai és gairebé idèntic al dialecte hualapai, encara que els dos grups són socialment i políticament diferents (Kendall 1983:5). És una mica més allunyats dels dialectes yavapai. S'han publicat descripcions gramaticals, vocabularis i textos que documenten el havasupai (Mithun 1999:578).
Cap al 2004 progressava lentament "un projecte de traducció de la Bíblia Wycliffe ...amb la intenció de traduir l'Antic i el Nou Testament a l'idioma havasupai".

## Referències

* ↑ Cens dels EUA, 2000
* ↑ «Indigenous Voices of the Colorado Plateau - Havasupai Overview». Cline Library, 2005. [Consulta: 2 desembre 2012].
* ↑ Lynn Arave «The farthest church». Deseret News, 17-04-2004 [Consulta: 2 desembre 2012]. Arxivat 2013-01-21 at Archive.is

## Bibliografia

* Kendall, Martha B. 1983. "Yuman languages". In Southwest, edited by Alfonso Ortiz, pp. 4–12. Handbook of North American Indians, William C. Sturtevant, general editor, Vol. 10. Smithsonian Institution, Washington, D.C.
* Mithun, Marianne. 1999. The Languages of Native North America. Cambridge University Press.
* "A dictionary of the Havasupai language". Hinton, Leanne. Supai, Arizona 1984.
* "Gwe gnaavja". Havasu Baaja / Havasupai Tribe, Bilingual Education Program. Supai, Arizona 1985.
* "Havsuw gwaawj tñudg siitja". Havasupai Bilingual Education Program. Supai, Arizona 1970s(?).
* "Baahj muhm hatm hwag gyu". Hinton, Leanne et al., prepared by the Havasupai Bilingual Education Program. Supai, Arizona 1978.
* "Tim: Tñuda Hobaja". Hinton, Leanne et al., prepared by the Havasupai Bilingual Education Program (authors credited as "Viya Tñudv Leanne Hinton-j, Rena Crook-m, Edith Putesoy-m hmug-g yoovjgwi. Clark Jack-j"). Supai, Arizona 1978-1984.

## Enllaços externs

* "The Farewell Song of the Havasupai"
# Haworthia angustifolia var. baylissii

'Haworthia angustifolia var. baylissii, és una varietat de Haworthia angustifolia del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia angustifolia var. baylissii és una petita planta suculenta perennifòlia que forma rosetes de fulles de color verd groguenc a verd fosc que es tornen de color porpra o marró a ple sol. Les rosetes creixen fins a 7,5 cm de diàmetre, formant-se fillols lentament per formar petits grups. Les fulles són erectes a recurvades, fins a 4 cm de llargada i fins a 0,5 cm d'amplada. Presenten nombroses taques blanquinoses longitudinals i dents marginals transparents espaiades de manera irregular. Aquesta varietat té fulles més àmplies que la forma normal de Haworthia asgustifolia. Les flors són de color blanc amb una vena central de color marró vermellós o groc verdós als tèpals i apareixen a la primavera en inflorescències esveltes, generalment no ramificades, de fins a 15 cm d'alçada.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a la província sud-africana del Cap Oriental, concretament restringida a una zona de les muntanyes Zuurberg, a uns 500 metres d'altitud.

## Taxonomia

Haworthia angustifolia var. baylissii va ser descrita per (C.L.Scott) M.B.Bayer i publicat a Haworthia Revisited: 27, a l'any 1999.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
angustifolia: epítet llatí que significa "amb fulla estreta".
var. baylissii: epítet en honor del col·leccionista sud-africà de la Botanical Research Institute de Pretòria, Roy Douglas Abbot Bayliss (1909-1994).

### Sinonímia

* Haworthia baylissii C.L.Scott, J. S. African Bot. 34: 1 (1968). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia angustifolia f. baylissii (C.L.Scott) M.B.Bayer, New Haworthia Handb.: 26 (1982).
* Haworthia chloracantha subsp. baylissii (C.L.Scott) Halda, Acta Mus. Richnov., Sect. Nat. 4(2): 41 (1997).

## Referències

* 1 2 3 «Haworthia angustifolia var. baylissii» (en anglès). World of Succculents. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Haworthia angustifolia var. baylissii» (en francès i anglès). Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Haworthia angustifolia var. baylissii» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthia angustifolia var. baylissii» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 1r juliol 2021].

## Enllaços externs

* Galeria fotogràfica de Haworthia angustifolia var. baylissii
# Haworthia aristata

Haworthia aristata és una espècie del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia aristata és una petita suculenta que forma rosetes sense tija, de fulles de color verd fosc a verd blavós i poc translúcides, amb marges i quilla finament espinats o senceres. Hi ha un dèbil patró de malla a la superfície de la fulla. Les rosetes creixen fins a 8 cm de diàmetre, prolifera formant fillols de forma lenta per formar grups. La inflorescència és pobre i pot arribar a fer fins a 15 cm i consta de 10 a 15 flors blanques amb venes marrons clares i apareixen a tiges simples, laxes, de fins a 50 cm de llarg a l'hivern.

## Distribució

Haworthia aristata és comuna a la província de sud-africana del Cap Oriental, concretament, des de Port Elizabeth fins a Kommadagga.

## Taxonomia

Haworthia aristata va ser descrita per Adrian Hardy Haworth i publicat a Supplementum Plantarum Succulentarum 51, a l'any 1819.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
aristata: epítet llatí que significa "semblant a una aresta".

### Sinonímia

* Haworthia denticulata Haw.
* Aloe denticulata (Haw.) Schult. & Schult.f.
* Catevala denticulata (Haw.) Kuntze
* Haworthia setata var. subinermis Poelln.
* Haworthia lapis Breuer & M.Hayashi
* Haworthia rava M.Hayashi
* Haworthia lapis var. rava (M.Hayashi) Breuer
* Haworthia rava M.Hayashi

## Referències

* 1 2 «Haworthia aristata» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 22 juliol 2021].
* ↑ «Haworthia aristata». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-08-31. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès). [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthia aristata». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-02-13. [Consulta: 9 febrer 2021].

## Bibliografia

* Bayer, Martin Bruce; van Jaarsveld, Ernst Jacobus. Urs Eggli. Haworthia variegata Sukkulenten-Lexikon. Einkeimblättrige Pflanzen (Monocotyledonen) (en alemany). Stuttgart: Eugen Ulmer, 2001, p. 210–211. ISBN 3-8001-3662-7 [Consulta: 9 febrer 2021].

## Enllaços externs

* Haworthia aristata a Red List of South African Plants