OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Poloneses op. 26 (Chopin)

Les Poloneses op. 26 és un conjunt de dues peces, la "Polonesa en do sostingut menor, núm. 1" i "Polonesa en mi bemoll menor, núm 2", compostes per Frédéric Chopin l'any 1836. Tots dues les va dedicar a Joseph Dessauer, un músic txec amic de George Sand,. i requereixen una considerable tècnica i resistència per a executar-les bé.
La "Polonesa en do sostingut menor, núm. 1" obre amb un intens Allegro appasionato. El tema principal, en do sostingut menoir, està precedit per octaves descendents. La secció culmina amb una sèrie de virtuosos arpegis que donen pas a una melodia tendra. A continuació hi ha una repetició del primer tema. Després d'aquesta primera secció hi ha un tema nou introduït en la tonalitat enharmònica en re bemoll major; el desenvolupa i apareix la melodia a la mà esquerra, el que augmenta la tensió fins a arribar a un passatge amb la indicació meno mosso. Aquesta polonesa és molt diversa en textura, dinàmica i estats d'ànim; alguns la consideren una de les millors poloneses de Chopin.

## Referències

* ↑ François-René Tranchefort dir., Adélaïde de Place rédacteur, Guide de la musique de piano et de clavecin, Fayard, 1987, p. 212
# Parotocinclus bahiensis

Parotocinclus bahiensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Bahia (Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Garavello, J. C. 1977: Systematics and geographical distribution of the genus Parotocinclus Eigenmann & Eigenmann, 1889 (Ostariophysi, Loricariidae). Arquivos de Zoologia (São Paulo) v. 28 (núm. 4): 1-37.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schistura manipurensis

Schistura manipurensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia: les conques dels rius Chindwin (Manipur i Nagaland) i, possiblement també, Brahmaputra.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la pesca destructiva (com ara, amb dinamita), les interferències humanes i la contaminació de l'aigua.

## Referències

* ↑ McClelland J., 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* 1 2 Chaudhuri, B. L., 1912. XXXV. Descriptions of some new species of freshwater fishes from north India. Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 7 (pt 5): 437-444, Pls. 38-41.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.
* ↑ Kottelat, M., 2005. Fishes of Laos: corrigenda and a figure of Schistura leukensis (Teleostei: Balitoridae). Ichthyological Exploration of Freshwaters 16(1): 65-66.
* ↑ Jayaram, K. C., 1981. The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka - a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India, Calcuta. 475 p.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* ↑ Menon, A. G. K., 1987. The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Johnius laevis

Johnius laevis és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 45-60 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al llarg de les costes d'Austràlia i Papua Nova Guinea entre 124°-144°E.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bloch M. E., 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlín. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sasaki, K. & Kailola, P. J., 1991. Johnius (Johnius) laevis, a new sciaenid from northern Australia and Papua New Guinea. Japanese Journal of Ichthyology v. 38 (núm. 2): 119-123.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 2001. Sciaenidae. Croakers (drums). p.3117-3174. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Volum 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). Roma, FAO. pp. 2791-3380.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia i German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.
* ↑ Sainsbury, K.J., P.J. Kailola i G.G. Leyland, 1985. Continental shelf fishes of the northern and north-western Australia. CSIRO Division of Fisheries Research; Clouston & Hall and Peter Pownall Fisheries Information Service, Canberra, Austràlia. 375 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# St Hilary

St Hilary és una parròquia civil i un poble a l'oest de Cornualla, Anglaterra, Regne Unit. Es troba aproximadament a vuit quilòmetres a l'est de Penzance i a sis i mig al sud de Hayle.
Chynoweth és una zona immediatament al nord de la ciutat de l'església de St Hilary. El terreny de la parròquia és prou alt com per oferir vistes de les badies d'ambdues costes, la badia de St Ives a cinc milles al nord i la badia de Mount a dues milles al sud.
Als efectes del govern local, St Hilary té un consell parroquial i tria consellers cada quatre anys. La principal autoritat local de la zona és el mateix Consell de Cornualla. Durant l'apogeu de l'activitat minera, durant els anys trenta, la població triplicava l'actual.

## Geologia

La zona té moltes mines antigues, com ara la de Wheal Fortune que s'estenia fins a la parròquia de Ludgvan. La mina de Penberthy Croft, al nord de la parròquia, va ser designada Lloc d'Especial Interès Científic el 1993 i es considera el lloc més important de la Gran Bretanya per a minerals secundaris de plom, coure i arsènic.

## Edificis notables

L'església parroquial està dedicada a Sant Hilari de Poitiers i és d'estil anglès antic, encara que va haver de ser reconstruïda després d'un incendi el 1853. Té una torre del segle XIII i és un edifici catalogat de grau I. La granja Ennys Manor a Trewhella Lane data de 1688 i va ser la llar de la família Millet fins al segle XIX i després va passar per matrimoni a la família Grylls.
A St Hilary existia una casa d'infants als anys 20 i 30, allotjada en un antic pub, els Jolly Tinners.

## Veïns il·lustres

Malachy Hitchins va ser un astrònom i vicari de Saint Hilary. Thomas Pascoe va ser vicari de St Hilary durant 56 anys al segle XIX. Bernard Walke va ser vicari de St Hilary , de 1913 a 1936. Father Walke va ser l'autor de quatre obres religioses i d'una autobiografia, Twenty Years at St Hilary.
El fill petit de Malachy Hitchins, Fortescue Hitchins (1784–1814), va néixer a St Hilary. Es va convertir en advocat a St Ives i va ser l'autor de "Les llàgrimes de Cornubia" (The Tears of Cornubia) i d'altres poemes. Va recopilar material per a una història de Cornualla, que després de la seva mort va ser editat per Samuel Drew i publicat el 1824.

## Llegenda

Hi ha una llegenda local que diu que el fantasma del canceller d'Exeter, el reverend John Penneck, mort el 1724, es dedica a crear grans tempestes.

## Referències

* ↑ Ordnance Survey: Landranger map sheet 203 Land's End ISBN 978-0-319-23148-7
* 1 2 3 Mee, Arthur (1937) Cornwall. (The King's England.) London: Hodder & Stoughton; p. 221
* ↑ Walke, B. (2002) Twenty Years at St Hilary. Mount Hawke: Truran; p. 190
* ↑ «Penberthy Croft Mine». Natural England. Arxivat de l'original el 24 d’octubre 2012. [Consulta: 8 novembre 2011].
* ↑ «St Hilary». GENUKI, 25-03-2012. [Consulta: 5 octubre 2012].
* ↑ Walke, B. (2002) Twenty Years at St Hilary. Mount Hawke: Truran; pp. 190-97
* ↑ Malachy Hitchins Oxford Dictionary of National Biography index
* ↑ Anthony D. Hippisley Coxe, Haunted Britain, pg. 22, McGraw-Hill Book Company, New York 1973
# Mohamedia-Fouchana

Mohamedia-Fouchana, M'hamdia-Fouchana o Mhamedia-Fouchana (àrab: المحمدية فوشانة, al-Muḥammadiyya Fuxāna) és una antiga municipalitat o baladiyya de Tunísia a la governació de Ben Arous, creada per la unió de les ciutats de M'Hamdia i Fouchana, separades entre elles uns 4 km, ambdues al sud-sud-oest de Ben Arous, de la que la separen uns 5 km, i a uns 18 km de Tunis. S'estén per dues delegacions. La municipalitat té 74.620 habitants.

## Administració

Formà una municipalitat o baladiyya, amb codi geogràfic 13 19 (ISO 3166-2:TN-12), fins que el 26 de maig de 2016, pel Decret governamental núm. 2016-600, les dues localitats se separaren per formar sengles municipalitats, M'Hamdia, que va mantenir el codi 13 19, i Fouchana, amb el codi 13 22.
A part, els dos nuclis que la formaven, Mohamedia i Fouchana, ja eren el centre de dues delegacions o mutamadiyyes, amb codis geogràfics 13 60 i 13 61, dividides en cinc i set sectors o imades, respectivament.

## Referències

* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 134. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
* ↑ «أمر حكومي عدد 600 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-600 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, p. 1961-1963. ISSN: 9061 0330 9061.
* ↑ المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] «المصنف الوطني لترميز الوحدات الإدارية» (en àrab i francès). [Publicacions de l'Institut Nacional d'Estadística]. المعهد الوطني للإحصاء [Institut Nacional d'Estadística] [Tunis], 12-2012, pàg. 41-44. ISSN: 1737-7838 [Consulta: 18 agost 2021].
# Polyipnus asteroides

Polyipnus asteroides és una espècie de peix pertanyent a la família dels esternoptíquids.

## Descripció

* Fa 8,1 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 366 i 732 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental central: el Canadà, Cuba, Groenlàndia, Puerto Rico i els Estats Units.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther A., 1887. Report on the deep-sea fishes collected by H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Rep. Sci. Res. Voy. H.M.S. Challenger v. 22 (pt 57). i-lxv + 1-268.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Schultz, L. P., 1938. Review of the fishes of the genera Polyipnus and Argyropelecus (Family Sternoptichidae), with descriptions of three new species. Proceedings of the United States National Museum v. 86 (núm. 3047): 135-155.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Harold, A. S., 1994. A taxonomic revision of the sternoptychid genus Polyipnus (Teleostei: Stomiiformes) with an analysis of phylogenetic relationships. Bull. Mar. Sci. 54(2):428-534.
* ↑ Rass, T. S., 1971. Deep-sea fish in the Caribbean Sea and the Gulf of Mexico (the American Mediterranean Region). P. 509-526. A: Symposium on Investigations and Resources of the Caribbean Sea and Adjacent Regions. UNESCO, París.
* ↑ Bigelow, H.B., D.M. Cohen, M.M. Dick, R.H. Gibbs, Jr., M. Grey, J.E. Morrow, Jr., L.P. Schultz i V. Walters, 1964. Fishes of the western North Atlantic. Part four. New Haven, Sears Found. Mar. Res., Yale Univ.
* ↑ Claro, R., 1994. Características generales de la ictiofauna. p. 55-70. A R. Claro (ed.) Ecología de los peces marinos de Cuba. Instituto de Oceanología Academia de Ciencias de Cuba i Centro de Investigaciones de Quintana Roo.
* ↑ Claro, R. i L.R. Parenti, 2001. The marine ichthyofauna of Cuba. p. 21-57. A Claro, R., K.C. Lindeman i L.R. Parenti (eds) Ecology of the marine fishes of Cuba. Smithsonian Institution Press, Washington i Londres. 253p.
* ↑ Coad, B.W., 1995. Encyclopedia of Canadian fishes. Canadian Museum of Nature and Canadian Sportfishing Productions Inc. Singapur.
* ↑ Møller, P. R., J. G. Nielsen, Knudsen S. W., J. Y. Poulsen, K. Sünksen i O. A. Jørgensen, 2010. A checklist of the fish fauna of Greenland waters Zootaxa 2378: 1–84.
* ↑ Scott, W.B. i M.G. Scott, 1988. Atlantic fishes of Canada. Can. Bull. Fish. Aquat. Sci. 219: 731 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Parotocinclus maculicauda

Parotocinclus maculicauda és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners entre Santa Catarina i Rio de Janeiro (Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1889. Preliminary notes on South American Nematognathi. II. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 2. 28-56.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Garavello, J. C. 1977: Systematics and geographical distribution of the genus Parotocinclus Eigenmann & Eigenmann, 1889 (Ostariophysi, Loricariidae). Arquivos de Zoologia (São Paulo) v. 28 (núm. 4): 1-37.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S. A. (1986). Historical biology of the loricariid catfishes: phylogenetics and functional morphology. Unpublished D. Phil. Thesis, The University of Chicago, Chicago, Estats Units. 290 pp.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schistura pertica

Schistura pertica és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Laos i Xina (Yunnan).

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. «Zoogeography of the fishes from Indochinese Inland waters with an annotated check-list» (PDF) (en anglès). Bulletin Zoölogisch Museum, Universiteit van Amsterdam, 12, 1, 1989, pàg. 1-55.
* Kottelat, M. 1990: Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Vietnam: 1-262. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic, Alemanya.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Menon, A. G. K. 1987: The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jonathan Battishill

Jonathan Battishill (Londres, maig de 1738 - Islington, 10 de desembre de 1801) fou un compositor, organista i clavicembalista anglès.
Mestre al cèmbal del teatre del Covent Garden, s'enamorà perdudament de la cantant Elizabeth Davies, amb la qual va contraure matrimoni, enviduant el 1775. L'immens dolor que li causà aquella pèrdua, fou causa perquè s'entregues a la beguda i a tota classe de desordres, que acabaren per causar-li la mort.
En col·laboració amb Arne escriví l'òpera Almena (1764), que no va obtenir cap èxit, malgrat gaudir d'una excel·lent partitura, segons el doctor Busby, se'l hi deuen, alguns himnes religiosos i dues col·leccions de peces de música de distintes classes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 1198 (ISBN 84-239-4507-3)