OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Quintet per a piano núm. 1 (Bacewicz)

El Quintet per a piano núm. 1 va ser compost per Grażyna Bacewicz el 1952. Es va estrenar a Cracòvia el 16 de novembre de 1952, per Kęstutis Bacevičius germà de Grażyna, i el Quartet Cracòvia, dirigit per Stanisław Tawroszewicz. Té una durada de 25 minuts.

## Moviments

Amb una durada de 32 minuts consta dels següents moviments:
* I. Moderato molto espressivo
* II. Presto
* III. Grave
* IV. Con passione

## Origen i context

Bacewicz va compondre aquesta peça en un moment en què ja havia aconseguit un reconeixement important amb diverses obres com el Quartet de corda núm. 4. Aquestes dues peces comparteixen l’ús d’elements folklòrics i la combinació de contrastos rítmics entre moviments amb una precisió estructural pròpia de la música clàssica.
El Primer Quintet per a piano marca un moment en què Bacewicz ja havia superat les influències inicials de Karol Szymanowski i dels principis més rígids del neoclassicisme, desenvolupant un estil propi amb idees noves i personals. Aquest camí creatiu la va portar a incorporar tècniques inspirades en el barroc, sense deixar de banda elements del romanticisme tardà.

## Anàlisi musical

El Quintet per a piano núm. 1 de Bacewicz segueix una forma clàssica ben definida i estructurada. El primer moviment, Moderato molto espressivo, s'obre amb una introducció contemplativa i es desenvolupa en una forma sonata amb tocs expressius i una harmonia innovadora que, amb senzilleses calculades, genera una atmosfera molt suggeridora. El segon moviment, un Presto inspirat en una dansa, funciona com a scherzo, incorporant el ritme de l'oberek, la dansa folklòrica polonesa preferida de la compositora. El moviment final, Con passione, té un inici intens i dramàtic, però conclou retornant a la serenitat inicial del primer moviment, creant així un arc emocional que tanca la peça amb una impressió reflexiva.

## Referències

* 1 2 3 Thomas, Adrian. «Ressenya del disc» (en anglès). Chandos. [Consulta: 13 maig 2021].
* ↑ «Piano Quintet No.1 (Bacewicz, Grażyna)». Imslp. [Consulta: 14 novembre 2024].
* 1 2 Jeż, Agnieszka. «Juliusz Zarebski & Grazyna Bacewicz - Piano Quintets». DUX Recording. [Consulta: 14 novembre 2024].
# Louis-Henri de Loménie

Louis-Henri de Loménie (París, 13 de gener, 1635 - Abadia de Château-Landon, 17 d'abril, 1698), fou un polític i escriptor francès, era fill d'Henri-Auguste de Loménie, comte de Brienne.
Del 1651 al 1663 va exercir, per delegació del seu pare, el càrrec de secretari d'Estat, i com a tal va assistir al matrimoni de Lluís XIV. En 1660, s'ignora per quina causa, el rei el va obligar a dimitir, i llavors va entrar a la congregació de l'Oratori, però poc després es va enamorar apassionadament de la princesa de Mecklenburg (1670), i va abandonar el convent per dirigir-se a Alemanya on per espai de tres anys va portar una vida dissipada i escandalosa.
Obligat a tornar a París, va ser tancat successivament a Saint-Germain-des-Pres i a San Lázar, on va passar per boig fins que un decret el va tornar la llibertat, si bé dos anys abans de la seva mort va ser de nou tancat a l'abadia de Château-Landon.
És descrit per Voltaire a Le siècle de Louis XIV:
| « | Tenia la vivacitat del seu pare, però li mancaven les seves altres qualitats. Com a conseller d'estat des dels setze anys, destinat a afers exteriors, enviat a Alemanya per a l'educació, va anar a Finlàndia, i va escriure els seus viatges en llatí. Va assumir el càrrec de secretari d'Estat d'Afers Exteriors als vint-i-tres anys; però havent perdut la seva dona, Henriette de Chavigny, estava tan angoixat que la seva ment estava alienada; ens vam veure obligats a treure'l de la societat. La resta de la seva vida va ser molt miserable. La seva memòria ha estat esquinçada en els últims diccionaris històrics; calia mostrar compassió per la seva condició i consideració pel seu nom. | » |
Havia reunit una magnífica col·lecció de quadres, que ell mateix va descriure a l'obra De pinacotheca sua. A més va escriure: Itinerarium (1660), Libellus carminum (1662), Poésies chrétiennes (París, 1671), Le roman véritable, ou l'histoire secrète du jansénisme; Mémoires (Amsterdam, 1720), i Mémoires inédites (París, 1828).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 30, pàg. 1507. (ISBN 84-239-4530-8)
# Forn ibèric de Sant Cugat del Vallès

El forn ibèric de Sant Cugat del Vallès és una construcció ben conservada situada a la serra de Collserola, al costat de l'ermita de Sant Adjutori, per on passava la via romana de Bàrcino a Sant Cugat. Data del període baixrepublicà romà (segles II i I aC), i va ser reformat íntegrament l'any 2003. És de tipologia romana i conserva la cambra de foc quadrada i restes de la cambra de cocció. El forn es destinava per coure-hi peces d'obra i teules.

## Vegeu també

* Forns romans de la Fornaca de Vilassar de Dalt (segles i i ii dC).
* Jaciment romà de Can Farrerons a Premià de Mar (segle V dC).

## Referències

* ↑ «Forn ibèric». Restes prehistòriques. Parc de Collserola. [Consulta: 17∕9∕2011].
* ↑ Albert Fàbrega i Enfedaque. «Forns antics de ceràmica a la Catalunya Central», Dovella núm. 101, tardor de 2009, pp. 4-11.
# Soldotna

Soldotna és una ciutat i seu del Borough de la Península de Kenai a l'estat d'Alaska dels Estats Units d'Amèrica.

## Demografia

Segons el cens dels Estats Units del 2000 Soldotna tenia 3.759 habitants, 1.465 habitatges, i 969 famílies La densitat de població era de 209,1 habitants/km².
Dels 1.465 habitatges en un 39,4% hi vivien nens de menys de 18 anys, en un 48,5% hi vivien parelles casades, en un 13,7% dones solteres, i en un 33,8% no eren unitats familiars. En el 29,4% dels habitatges hi vivien persones soles el 8,7% de les quals corresponia a persones de 65 anys o més que vivien soles. El nombre mitjà de persones vivint en cada habitatge era de 2,53 i el nombre mitjà de persones que vivien en cada família era de 3,13.
Per edats la població es repartia de la següent manera: un 31,5% tenia menys de 18 anys, un 7,4% entre 18 i 24, un 27,9% entre 25 i 44, un 23,3% de 45 a 60 i un 9,8% 65 anys o més.
L'edat mitjana era de 35 anys. Per cada 100 dones de 18 o més anys hi havia 82,8 homes.
La renda mitjana per habitatge era de 48.420 $ i la renda mitjana per família de 52.372 $. Els homes tenien una renda mitjana de 43.162 $ mentre que les dones 24.598 $. La renda per capita de la població era de 21.740 $. Aproximadament el 5,8% de les famílies i el 6,6% de la població estaven per davall del llindar de pobresa.

## Poblacions properes

El següent diagrama mostra les poblacions més properes.

## Referències

* ↑ «Annual Estimates of the Population for Incorporated Places in Alabama». Oficina del Cens dels Estats Units, 10-07-2008.
* 1 2 3 «Fact Sheet- Soldotna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-10. [Consulta: 16 juliol 2010].
* ↑ «Geographic Comparison Table- Soldotna». American Fact Finder. Oficina del Cens dels Estats Units, 12-01-2010. Arxivat de l'original el 2020-02-12. [Consulta: 16 juliol 2010].
# Hypostomus paranensis

Hypostomus paranensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Argentina.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Louis-Henry Paisible

Louis-Henry Paisible (Saint-Cloud, 21 de juliol de 1748 - Sant Petersburg, 19 de març de 1782) fou un compositor i violinista francès. Fou deixeble de Pierre Gaviniès, i mostra tal aptitud pel violí, que aviat assolí entrar en una orquestra notable i en la capella de música de la duquessa de Borbó-Conti; més va recórrer diferents països europeus, recollint molts èxits en els concerts que donava. Trobant-se a Rússia amb motiu d'una gira artística, i desitjant fer-se aplaudir per l'emperadriu Caterina II de Rússia, no va poder veure satisfets el seu desig degut a les intrigues de Lolli. Des de llavors sembla que la fortuna no li'n fou gaire favorable; en els concerts que donava difícilment aconseguia cobrir despeses, motiu pel qual entrà al servei d'un personatge rus, però aquesta situació no li fou agradable al violinista, i tornà a donar concerts, que tampoc li proporcionaren els avantatges pecuniaris que esperava. Mancat de recursos, i havent contret deutes a Moscou (on l'havia portat el servei del personatge abans nomenat) sota la promesa de refer als seus creditors a la seva tornada a Sant Petersburg, no trobà en aquesta capital la forma de satisfer a aquests, pel qual es suïcidà d'un tret al cap. Publicà dos concerts per a violí i 12 quartets per a instruments d'arc en dues sèries.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 40, pàgs. 1552-53 ISBN 84-239-4540-5
# Foroneu

Segons la mitologia grega, Foroneu (en grec antic Φορωνεύς), va ser, segons les llegendes del Peloponès, el primer home, fill del déu-riu Ínac i d'una nimfa, Mèlia, nom que recorda el dels freixes. Té dos germans, Egialeu i Fegeu.
Foroneu va ser escollit àrbitre per decidir en la baralla entre Hera i Posidó, que es disputaven el Peloponès, i es va pronunciar en favor d'Hera. Es deia que Foroneu va ser el primer d'ensenyar els homes a viure en ciutats i usar el foc, i d'introduir el culte d'Hera.
Les tradicions varien sobre el nom de la seva dona: se l'anomena Cerdo, o Telèdice, o també Pito. I també és variable la llista dels seus fills. Freqüentment se cita Apis, Car, que va ser el primer rei de Mègara, Níobe, mare d'Argos, i de vegades s'hi afegeixen Iasos, Lircos, Pelasg i Agènor.
Els argius li retien culte com a heroi fundador.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 208. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 98. Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Pere Farreras i Sampera

Pere Farreras i Sampera (el Masnou, 11 d'agost de 1876 - Barcelona, 5 de juny de 1955) fou un veterinari i metge militar català.

## Biografia

Fill del manescal Francesc Farreras i Mont-ras i d'Anna Sampera i Sampera. Es casà amb Elvira Valentí i Camp, germana del sociòleg Santiago Valentí i Camp. Va ser pare del també metge Pere Farreras i Valentí, de l'escriptora Elvira Farreras i Valentí i del promotor cultural Francesc Farreras i Valentí.
Estudià simultàniament veterinària i medicina a Saragossa i ingressà en acabar-les al Cos de Sanitat Militar el 1900. Juntament amb el seu germastre Josep Farreras i Sampera, també veterinari, fundà l'any 1906 la Revista Pasteur, després anomenada Revista Veterinaria de España.
Traduí i publicà les obres veterinàries estrangeres més importants a la Biblioteca Veterinaria d'España (fundada el 1912) De 1928 a 1930 fou president del Col·legi de Veterinaris de Barcelona, el 1929 fou ponent i integrant del comitè organitzador del primer congrés veterinari espanyol. Va ser acadèmic corresponsal de la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Barcelona. Fou autor de nombrosos treballs científics de veterinària.

## Referències

* 1 2 «Pedro Farreras y Sampera». DB-e. Real Academia de la Historia].
* 1 2 «Pere Farreras i Sampera». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Madariaga de la Campa. «José Farreras Sampera». A: Semblanzas veterinarias. Volumen 2, 1978, p. 113-114.
* ↑ Hutyra, Franz; Marek, Josef. Patología y terapéutica especiales de los animales domésticos.

## Bibliografia

* Muray, Joan «Els Farreras, de ferrers i manescals a catedràtics i metges erudits». Gent del Masnou, núm. 179, 3-2002.
# Hypostomus piratatu

Hypostomus piratatu és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: afluents orientals del riu Paraguai.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 1986. Revision de Hypostomus boulengeri (Eigenmann & Kennedy), et deux espèces nouvelles de poissons-chats du Paraguay (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Rev. Suisse Zool. v. 93 (núm. 4): 979-1007.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Louis-Nicolas Clérambault

Louis-Nicolas Clérambault (París, 19 de desembre de 1676 - idem. 26 d'octubre de 1749), fou un compositor, organista i clavecinista francès.
Fou organista de moltes esglésies i de la casa reial de Saint-Cyr, i deixà nombroses obres, entre elles dos llibres de peces per a clave, un llibre de peces per a orgue, cinc de cantates, amb acompanyament d'orquestra, nombroses cantates soltes, dos llibres de cants i motets, una composició escènica al·legòrica, Le Soleil vaingeur des nuages, que es representà en l'Òpera el 1721, i el Idylle de Saint-Cyr (1745).
El seu fill, César François (1705-1760), el succeí com a organista de Saint-Cyr, i el qual, junt amb el seu germà Évrard Dominique (1710-1790) van escriure algunes composicions.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 13, pàg. 840. (ISBN 84-239-4513-8)
# Hypostomus sculpodon

Hypostomus sculpodon és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Veneçuela (Orinoco i Rio Negro).

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J. W. 2003. The species of the Hypostomus cochliodon group (Siluriformes: Loricariidae). Zootaxa Núm. 249: 1-60.
* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Radulinopsis taranetzi

Radulinopsis taranetzi és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 6 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 35-36.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 5 i 40 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: Hokkaido (el Japó) i el Golf de Pere el Gran.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Soldatov V. K. & Lindberg G. U., 1930. A review of the fishes of the seas of the Far East. Izv. Tikh. Nauch. Inst. Rybn. Khoz. v. 5. i-xlvii+1-576.
* ↑ Yabe, M. & S. Maruyama, 2001. Systematics of sculpins of the genus Radulinopsis (Scorpaeniformes: Cottidae), with the description of a new species from northern Japan and the Russian Far East. Ichth. Research v. 48 (núm. 1): 51-63.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Louis Arthur Russell

Louis Arthur Russell (Newark, 1854 - ?, 1925) fou un organista, compositor i musicòleg nord-americà.
Estudià a Londres i després fou nomenat organista i mestre de cors de l'església presbiteriana de la seva ciutat natal, càrrecs que desenvolupà durant disset anys. A Newark organitzà l'Orquestra Simfònica, i la dirigí fins quasi el final de la seva vida i en la que donà conèixer moltes obres de compositors americans.
Entre les seves obres figuren un bon nombre de composicions per a piano, així com una Suite per a orquestra i una Rapsòdia pastoral per a solo, cor i orquestra.
Entre les seves obres didàctiques cal mencionar: A Practical Course in Pianoforte Technic; English Diction for Song and Speech; Commonplaces of Vocal Art; Philosophy of Singing; How to Read Modern Music; The Embellishments of Music, i A Popular Course in Music Theory. A més, va col·laborar en les revistes més importants musicals americanes.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 974 (ISBN 84 239-4552-9)
# Pere I de Sentmenat

Pere I de Sentmenat (m. ca. 1170) va ser un noble català del llinatge dels Sentmenat.
Fill de Beatriu i germà d'Arnau, Berenguer i Guillem. El seu llinatge era feudatari dels Montcada al castell de Sentmenat, del qual Pere en va ser castlà. Va assistir a la conquesta de Tortosa, en la què va tenir un paper destacat i pel que va tenir nombroses donacions i va ser nomenat primer veguer de la ciutat amb caràcter perpetu, així com la perpetuïtat de la castlania d'un dels tres castells de la Suda, més tard anomenat de Sentmenat, l'escrivania de la cúria, la paeria i la presó de la Suda, així com el castell, després baronia, de Carles. Casat amb Ermessenda, a la seva mort va repartir els seus béns entre els fills.

## Referències

* 1 2 3 «Sentmenat». Grup Enciclopèdia Catalana. Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Despuig, Cristòfol. Los col·loquis de la insigne ciutat de Tortosa. Edició crítica d'E. Querol i J. Solervicens. Barcelona: Publicacions de l'Abadia de Montserrat, p. 80. ISBN 978-84-9883-435-2.
* ↑ Díaz Martí, 2008, p. 17.

## Bibliografia

* Díaz Martí, Carles «Dels Sentmenat als Santcliment: les vendes de la Casa de Badalona (1277-1280)». Carrer dels Arbres, 3a època, núm. 19, 2008.