OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Richmond Park

Richmond Park, situat al districte londinenc de Richmond upon Thames, és el parc reial més gran de Londres, i té importància nacional i internacional per a la conservació de la vida salvatge. Va ser creat per Carles I al segle XVII com a parc de cérvols. Actualment és una reserva natural nacional, un lloc d'especial interès científic i una àrea especial de conservació i està inclosa, al grau I, al Registre de parcs i jardins històrics d'Historic England d'especial interès històric a Anglaterra. Els seus paisatges han inspirat a molts artistes famosos i ha estat lloc per a diverses pel·lícules i sèries de televisió.
Richmond Park inclou molts edificis d'interès arquitectònic o històric. La White Lodge, catalogada com a grau I, era antigament una residència reial i actualment és la seu de la Royal Ballet School. Els murs límit del parc i deu edificis més estan catalogats al grau II, inclòs Pembroke Lodge, la llar del primer ministre britànic del segle xix, Lord John Russell, i el seu nét, el filòsof Bertrand Russell. El 2020, Historic England també va incloure altres dos elements del parc: el monticle del rei Enric, que possiblement és un túmul rodó i un altre túmul (sense nom) que podria ser un túmul allargat.
Històricament reserva del monarca, el parc ara està obert a tothom i inclou un camp de golf i altres instal·lacions per a l'esport i l'esbarjo. Va tenir un paper important tant en les guerres mundials com en els Jocs Olímpics de 1948 i 2012.

## Referències

* ↑ (31 maig 2020). "Ancient Burial Mounds in London's Richmond Park Protected". Nota de premsa.
* ↑ «King Henry VIII's Mound protected as scheduled monument». BBC News, 01-06-2020 [Consulta: 8 juny 2020].

## Fonts

* Michael Baxter Brown. Richmond Park: The History of a Royal Deer Park. Londres: Robert Hale, 1985. ISBN 978-0709021636. LCCN 85177278.
* John Cloake. The Palaces and Parks of Richmond and Kew 2: Richmond Lodge and the Kew Palaces. Phillimore & Co Ltd, 1996. ISBN 978-1860770234. OCLC 36045530.
* David McDowall. Richmond Park: The Walker's Historical Guide, 1996. ISBN 978-0952784708. OCLC 36123245.
* Mary Pollard. The First 50 Years: a history of the Friends of Richmond Park. Friends of Richmond Park, 2011.
* Paul A Rabbitts. [Richmond Park a Google Books Richmond Park: From Medieval Pasture to Royal Park]. Stroud, Gloucestershire: Amberley Publishing, 2014. ISBN 978-1445618562.

## Enllaços externs

* Pàgina web oficial Arxivat 2017-05-18 a Wayback Machine. (anglès)
* Reglaments de parcs reials i altres espais oberts de 1997, instrument estatutari 1997 núm. 1639, HMSO (anglès)
* Pel·lícula de la Reserva Natural Nacional de Richmond Park, presentada per Sir David Attenborough, Friends of Richmond Park, 2017 Arxivat 2023-02-07 a Wayback Machine. (anglès)
# Limnichthys polyactis

Limnichthys polyactis és una espècie de peix de la família dels creédids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Fa 7,2 cm de llargària màxima.

## Alimentació

El seu nivell tròfic és de 3.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 0 i 6 m de fondària) i de clima temperat, el qual viu al Pacífic sud-occidental: és un endemisme de Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans, el seu índex de vulnerabilitat és baix (10 de 100) i s'enterra a la sorra (llevat del cap), en àrees de grava i closques trencades, quan se li molesta.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Paulin, C. i C. Roberts, 1992. The rockpool fishes of New Zealand (Te ika aaria o Aotearoa). Museum of New Zealand (Te Papa Tongarewa). 177 p. Pàgs. 148-149.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sea Around Us (anglès)
* ↑ Nelson, J. S., 1978. Limnichthys polyactis, a new species of blennioid fish from New Zealand, with notes on the taxonomy and distribution of other Creediidae (including Limnichthyidae). New Zealand Journal of Zoology. Vol. 5 (núm. 2): 351-364.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series No. 19. 279 p. Pàg. 263.
* ↑ Paul, L., 2000. New Zealand fishes. Identification, Natural history and Fisheries. Reed Books, Auckland. Pàg. 116.
* ↑ Ayling, Tony & Geoffrey Cox, 1982. Collins Guide to the Sea Fishes of New Zealand. William Collins Publishers Ltd, Auckland, Nova Zelanda. ISBN 9780002169875
* ↑ All fishes of New Zealand - FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Stiphodon tuivi

Stiphodon tuivi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Marqueses.

## Referències

* ↑ Weber M. 1895. Fische von Ambon, Java, Thursday Island, dem Burnett-Fluss und von der Süd-Küste von Neu-Guinea. A: Zoologische Forschungsreisen in Australien und dem malayischen Archipel; mit Unterstützung des Herrn Dr. Paul von Ritter ausgeführt ...Jahren 1891-1893 von Dr. Richard Semon. Fische Malay. Arch. v. 5. 259-276.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, I-Shiung & Tan, Heok Hui (2005): A new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae: Stiphodon) from Pulau Tioman, Pahang, Peninsular Malaysia. Raffles Bulletin of Zoology 53(2): 237-242.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Watson, R. E. 1995. Gobies of the genus Stiphodon from French Polynesia, with descriptions of two new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 6 (núm. 1): 33-48.
* Watson, R. E. 1996. A review of Stiphodon from New Guinea and adjacent regions, with descriptions of five new species (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 23 (núms. 3-4): 113-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schilbe uranoscopus

Schilbe uranoscopus és una espècie de peix de la família dels esquilbèids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 36 cm de llargària total.

## Reproducció

És ovípar.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Nil.

## Referències

* ↑ Oken L. 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782 (for 1179-1182 + (1182a)).
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916. ISBN 086622131X.
* De Vos, L. 1986 Schilbeidae. p. 36-53. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* De Vos, L. 1995. Results of a systematic revision of African schilbeids at the species level. p.113-364. A L. De Vos. A systematic revision of the African Schilbeidae (Teleostei, Siluriformes) with an annotated bibliography, Chapter 3. Ann. Mus. R. Afr. Centr. Zool. vol. 271.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Rüppell, W. P. E. S. 1832. Fortsetzung der Beschreibung und Abbildung mehrerer neuer Fische, im Nil entdeckt. Fische Nil: 1-14, Pls. 1-3.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Riera de Vallcarca

La riera de Vallcarca era un curs d'aigua al barri de Vallcarca i els Penitents, de Barcelona, que començava al coll de Penitents i acabava a la plaça de Lesseps, seguint el curs de l'actual avinguda de Vallcarca.
Recollia les aigües del torrent de Penitents, que s'iniciava a Sant Genís dels Agudells, baixava per l'avinguda de Vallcarca, recollint per l'esquerra les aigües del torrent o riera d'Andalà, i per la dreta les del torrent de can Gomis (que també s'anomenava riera Fragadell, torrent de la Font del Roure, de Penitents o torrent de Llacsalí o Jacsalí), que coincideix amb l'actual carrer d'Esteve Tarradas. Poc més avall creuava el viaducte de Vallcarca, després per l'esquerra se li unien les aigües del torrent del Remei, o torrent de la Farigola, amb origen al turó del Coll i el del Carmel.
En arribar a la plaça de Lesseps, el curs d'aigua seguia antigament per la riera de Cassoles, actual avinguda homònima, fins a la Creu Trencada, a la part alta de l'actual plaça de Gal·la Placícia, on s'ajuntava amb la riera de Sant Gervasi. L'aiguabarreig d'aquestes dues rieres formava la riera d'en Malla, fins a la Rambla, desembocant al mar a l'actual plaça del Portal de la Pau. Al segle xiv, amb la construcció de la muralla que tancava el Raval, la riera d'en Malla es va desviar cap el fossat, i al segle xix, quan es van enderrocar les muralles, va ser desviada definitivament cap al Bogatell per a fer-la desembocar cap a la platja del Poblenou.
Tanmateix, sembla que en època de l'alt imperi romà, la riera de Vallcarca es va desviar a l'alçada de la plaça de Lesseps cap al torrent de l'Olla, a causa del camí romà que hi havia, que amb el temps s'anà convertint en torrent, i desembocava al mar per la riera de Sant Joan per algun punt proper a Santa Maria del Mar.

## Referències

* ↑ Corbera, Joan; Fernández, Juanjo; Giménez, Carlota; Macià, Jaume; Sanz, Carles «Atles de l'aigua d'Horta-Guinardó». El Pou. Grup d'Estudis de la Vall d'Hebron i la Muntanya Pelada, 6-2019, pàg. 28-29. ISSN: 2604-6938.
* 1 2 Travesset i Queraltó, Magí «La xarxa hidrogràfica del Pla de Barcelona entre la riera de Magòria i la riera d’Horta». Finestrelles, núm. 6, 1994, pàg. 57-69.
# Istigobius goldmanni

Istigobius goldmanni és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de les Filipines fins a Fidji, Taiwan, el nord-oest d'Austràlia i el sud de Queensland (Austràlia), i Tonga.

## Referències

* ↑ Whitley G. P. 1932. Fishes. Sci. Rep. Great Barrier Reef Exped. v. 4 (núm. 9). 267-316.
* ↑ «Istigobius goldmanni». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Austràlia. 623 - 893.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (editors) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Murdy, E.O. i D.F. Hoese 1985. Revision of the gobiid fish genus Istigobius. Indo-Pacific Fishes (4):41 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lemniscata polinòmica

En matemàtiques, una lemniscata polinòmica o corba de nivell polinòmica és una corba algebraica plana del grau 2n, construïda a partir d'un polinomi p amb coeficients complexos de grau n.
Per a qualsevol tal polinomi p i nombre real positiu c, es pot definir un conjunt de nombres complexos amb $|p(z)|=c.$ Aquest conjunt de nombres es poden equiparar a punts en el pla cartesià, que porten a una corba algebraica ƒ(x,y) = c² de grau 2n, que resulta de desenvolupar $p(z){\bar {p}}({\bar {z}})$ en termes de z = x + iy.
Quan p és un polinomi del grau 1 llavors la corba que resulta és simplement una circumferència el centre de la qual és el zero de p. Quan p és un polinomi del grau 2 llavors la corba és un Oval de Cassini.

## Lemniscata d'Erdős

Una conjectura d'Erdős que ha atret interès considerable fa referència a la màxima llargada d'una lemniscata polinòmica ƒ(x,y) = 1 de grau 2n quan p és monic, que Erdős conjecturava que s'assolia quan p(z) = z$^n$ − 1. En el cas quan n = 2, la lemniscata Erdős és la lemniscata de Bernoulli
    $(x^{2}+y^{2})^{2}=2(x^{2}-y^{2})\,$
i s'ha demostrat que aquesta és en efecte la llargada màxima en grau quatre. La lemniscata Erdős té tres punts de n-pleg ordinaris, un dels quals és a l'origen, i un gènere de (n − 1)(n − 2)/2. Invertint la lemniscata Erdős respecte de la circumferència unitat, s'obté una corba no singular de grau n.

## Lemniscata polinòmica genèrica

En general, una lemniscata polinòmica no tocarà a l'origen, i tindrà només dues singularitats ordinàries n-pleg, i per això un gènere (n − 1)². Com a corba real, pot tenir un cert nombre de components desconnectats. Per això, no s'assemblarà a una lemniscata, fent que el nom no sigui gaire escaient.
Un exemple interessant de tals lemniscates polinòmiques són les corbes de Mandelbrot. Si es fixa p$_0$ = z, i p$_n$ = p$_{n−1}$² + z, llavors les lemniscates polinòmiques corresponents M$_n$ definides per|p$_n$(z)| = Er convergeixen la frontera del conjunt de Mandelbrot. Si Er < 2 queden dins, si Er ≥ 2 a fora del conjunt de Mandelbrot.

## Referències

* Alexandre Eremenko and Walter Hayman, On the length of lemniscates, Michigan Math. J., (1999), 46, núm. 2, 409–415 «Enllaç».
* O. S. Kusnetzova and V. G. Tkachev, Length functions of lemniscates, Manuscripta Math., (2003), 112, 519–538 «Enllaç».
* "Cassinian curve" a Encyclopédie des Formes Mathématiques Remarquables
# Schismatogobius roxasi

Schismatogobius roxasi és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a les Illes Ryukyu i les Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ de Beaufort L. F., 1912. On some new Gobiidae from Ceram and Waigen. Zool. Anz. v. 39 (núm. 3). 136-143.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Herre, A. W. C. T., 1936. Notes on fishes in the Zoölogical Museum of Stanford University, V. New or rare Philippine fishes from the Herre 1933 Philippine expedition. Philipp. J. Sci. v. 59 (núm. 3): 357-373, Pls. 1-2.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, I.-S., B. Séret, C. Pöllabauer i K.-T. Shao, 2001. Schismatogobius fuligimentus, a new species of freshwater goby (Teleostei: Gobiidae) from New Caledonia. Zool. Stud. 40(2):141-146.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Herre, A.W.C.T. i A.F. Umali, 1948. English and local common names of Philippine fishes. U. S. Dept. of Interior and Fish and Wildl. Serv. Circular Núm. 14, U. S. Gov't Printing Office, Washington. 128 p.
* ↑ Herre, A.W.C.T., 1953. Check list of Philippine fishes. Res. Rep. U.S. Fish Wild. Serv., (20): 977 p.

## Bibliografia

* Jenkins, A. i D. Boseto, 2005. Schismatogobius vitiensis, a new freshwater goby (Teleostei: Gobiidae) from the Fiji Islands. Ichthyol. Explor. Freshwat. 16(1):75-82.
* Riede, K., 2004. Global register of migratory species - from global to regional scales. Final Report of the R&D-Projekt 808 05 081. Federal Agency for Nature Conservation, Bonn, Alemanya. 329 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Oxynoemacheilus ceyhanensis

Oxynoemacheilus ceyhanensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels balitòrids i a l'ordre dels cipriniformes.

## Etimologia

L'epítet ceyhanensis fa referència al seu lloc d'origen: el riu Ceyhan.

## Descripció

El mascle fa 4,2 cm de llargària màxima i la femella 4,3. Cos allargat. 3 espines i 8 radis tous a l'aleta dorsal. Aletes pectorals amb 1 espina i 10-10 radis tous. Aletes pelvianes amb 2 espines i 7-7 radis tous. 3 espines i 5 radis tous a l'aleta anal. Aleta caudal truncada. Línia lateral contínua.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima subtropical, el qual viu a Àsia: és un endemisme del corrent moderadament ràpid i de substrat de grava o rocallós del riu Ceyhan a Turquia.

## Observacions

És inofensiu per als humans, el seu índex de vulnerabilitat és baix (12 of 100) i la seua única amenaça podria ser l'extracció d'aigua del seu hàbitat.

## Referències

* ↑ Bănărescu, P. & T. T. Nalbant, 1966. The 3rd Danish Expedition to central Asia. Zoological results 34. Cobitidae (Pisces) from Afghanistan and Iran. Vidensk. Medd. Dansk Naturh. Foren. Kjøbenhavn, vol. 129: 149-186, Pls. 19-21.
* 1 2 3 Erk' Akan F., T. T. Nalbant & C. Özeren, 2007. Seven New Species of Barbatula, Three New Species of Schistura and a New Species of Seminemacheilus (Ostariophysi: Balitoridae: Nemacheilinae) from Turkey. Journal of Fisheries Intemational 2 (1): 69-85. Pàg. 80.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ The ETYFish Project Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Morphology Data of Oxynoemacheilus ceyhanensis - FishBase (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* 1 2 UICN (anglès)
* ↑ List of Freshwater Fishes reported from Turkey - FishBase (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Freyhof, J., F. Erk'akan, C. Özeren i A. Perdices, 2012. An overview of the western Palaearctic loach genus Oxynoemacheilus (Teleostei: Nemacheilidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters, vol. 22 (núm. 4): 301-312. Pàg. 307. Arxivat 2012-08-08 a Wayback Machine.
* Kottelat, M., 2012. Conspectus Cobitidum: an inventory of the loaches of the world (Teleostei: Cypriniformes: Cobitoidei). Raffles Bulletin of Zoology Suppl. No. 26: 1-199. Pàg. 95.
# Istigobius hoesei

Istigobius hoesei és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les badies properes a Sydney (Nova Gal·les del Sud, Austràlia) i, probablement també, a Guadalcanal (Salomó).

## Referències

* ↑ Whitley G. P. 1932. Fishes. Sci. Rep. Great Barrier Reef Exped. v. 4 (núm. 9). 267-316.
* ↑ «Istigobius hoesei». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Murdy, E.O. i D.F. Hoese 1985. Revision of the gobiid fish genus Istigobius. Indo-Pacific Fishes (4):41 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.