# Eva

Eva (hebreu: חַוָּה, Ħauwà‎; àrab: حواء, Hawāʾ; grec antic: Εὕα; llatí: Ēva o Hēva) és una figura del Llibre del Gènesi de la Bíblia hebrea. Segons la història de l'origen de les religions abrahàmiques, va ser la primera dona creada per Déu. Eva també és coneguda com l'esposa d'Adam.
El segon capítol del Gènesi exposa que Eva va ser creada per Déu (Jahvè) a partir de la costella d'Adam, per ser la companya d'Adam. Adam s'encarrega de vigilar i mantenir el jardí abans de la seva creació; ella no és present quan Déu ordena a Adam que no mengi el fruit prohibit, tot i que és clar que ella era conscient de l'ordre. Decideix menjar el fruit prohibit de l'arbre del coneixement del bé i del mal després d'escoltar l'argument de la serp que li diu que menjar aquest fruit no la mataria sinó que li aportaria beneficis. Comparteix el fruit amb Adam, i abans que poguessin menjar de l'arbre de la vida, són expulsats del Jardí de l'Edèn. Les esglésies cristianes difereixen sobre com veuen tant la desobediència d'Adam com Eva a Déu (sovint anomenada caiguda de l'home), i les conseqüències que aquestes accions van tenir sobre la resta de la humanitat (el pecat original).
L' Església Catòlica per tradició antiga reconeix Eva com a santa, al costat d'Adam, i la tradicional festa litúrgica dels Sants Adam i Eva se celebra el 24 de desembre des de l'Edat Mitjana a moltes nacions europees, incloent-hi Estònia, Alemanya, Hongria, Lituània i les nacions escandinaves.

## Etimologia

"Eva" en hebreu és "Ḥawwāh" i més comunament es creu que significa "viure" o "font de vida", ja que fonèticament és similar a "ḥāyâ", "viure", de l'arrel Semítica ḥyw.
Hawwāh s'ha comparat amb la deessa hurrita Ḫepat, que es mostrava a les cartes d'Amarna per ser adorada a Jerusalem durant l'edat de bronze final. S'ha suggerit que el nom d'Ḫebat pot derivar de Kug-bau, una dona que va ser la primera governant de la Tercera Dinastia de Kix.
S'ha suggerit que el nom hebreu Eva (חַוָּה) també té una semblança una paraula aramea per a "serp" (arameu antic חוה; arameu חִוְיָא). L'origen d'aquesta hipòtesi etimològica és el joc de paraules rabínic present en Gènesi Rabbah 20:11, utilitzant la semblança entre Heb Ḥawwāh i Aram ḥiwyāʾ. Malgrat el seu ús ideològic rabínic, erudits com Julius Wellhausen i Theodor Nöldeke van defensar la seva rellevància etimològica.
Gerda Lerner postula que la història del naixement d'Eva a partir de la costella d'Adam pot haver-se originat en el mite mesopotàmic d'Enki i Ninhursag. En aquest mite, Enki menja plantes verinoses que li causen malalties. La seva dona, Ninhursag, crea llavors diverses deïtats per curar cadascuna d'aquestes malalties. Un d'ells, Ninti, està destinat a curar la costella d'Enki. El nom de Ninti significa tant «la dama de la costella» com «la dama de la vida». Aquesta associació de costella i vida és semblant a la que es troba a Eva, el nom de la qual està lligat a la vida i que va néixer d'una costella.

## En el Gènesi
### Creació

A Gènesi 2:18–22, la dona és creada per ser ezer ke-negdo. Ke-negdo significa "al costat, oposat, una contrapartida del mateix", i ezer significa intervenció activa en nom de l'altra persona. La dona s'anomena ishah, dona, amb una explicació que això és perquè està sotmesa a ish, que significa "home"; les dues paraules no estan de fet connectades. Més tard, un cop completada la història del Jardí, se li donarà un nom, Ḥawwāh (Eva). Això vol dir "viure" en hebreu, d'una arrel que també pot significar "serp". Una llarga tradició exegètica sosté que l'ús d'una costella per part de l'home emfatitza que tant l'home com la dona tenen la mateixa dignitat, perquè la dona va ser creada a partir del mateix material que l'home, modelada i amb vida pels mateixos processos. Rib és un joc de paraules en sumeri, com la paraula " ti ". " significa tant "costella" com "vida".
Déu va crear Eva a partir de 'aḥat miṣṣal'otaiv (אַחַת מִצַּלְעֹתָיו , traduït tradicionalment com "una de les seves costelles". El terme pot significar corba, adversitat i costat. La lectura tradicional ha estat qüestionada recentment per teòlogues feministes que suggereixen que s'hauria de traduir com a "costat", donant suport a la idea que la dona és l'igual de l'home i no el seu subordinat. Aquesta lectura comparteix elements en comú amb la història d'Aristòfanes sobre l'origen de l'amor i la separació dels sexes al Simposi de Plató. Un suggeriment recent, basat en observacions que homes i dones tenen el mateix nombre de costelles, especula que l'os era el bàcul, una petita estructura que es troba al penis de molts mamífers, però no als humans.

### Expulsió de l'Edèn

Eva es troba a la narració de l'expulsió de l'Edèn de Gènesi 3 que es caracteritza com una paràbola o "conte de saviesa" en la literatura sapiencial. Aquesta part narrativa s'atribueix a la tradició jahvista per la hipòtesi documental a causa de l'ús del tetragrama bíblic.
En la narració de l'expulsió de l'Edèn s'intercanvia un diàleg entre una serp i la dona (3:1-5). La serp s'identifica a 2:19 com un animal que va ser fet per Jahvè entre les bèsties del camp. La dona està disposada a parlar amb la serp i respondre al cinisme de la criatura repetint la prohibició de Jahvè de 2:17. La serp disputa directament l'ordre de Jahvè. Adam i la dona pequen (3:6–8). Jahvè interroga Adam, que culpa a la dona (3:9–13). Aleshores, Jahvè repta la dona a explicar-se, que culpa a la serp, que està maleïda per arrossegar-se sobre el seu ventre, perdent així les seves extremitats. Aleshores, es dicta el pronunciament diví de tres judicis contra tots els culpables (3:14–19). L'oracle per judicar la naturalesa del crim cau primer sobre la serp, després sobre la dona i finalment sobre Adam. Després que la serp sigui maleïda per Jahvè, la dona rep una pena que afecta dos papers principals: la maternitat i la seva relació de submissió amb el seu marit. Llavors segueix la pena d'Adam, que l'home ha de treballar i conrear la terra per menjar-se el seu menjar. També s'especula que aquesta és la primera menció de les hortalisses, encara que s'entén com a "plantes del camp". Aleshores es dicta el judici final, l'únic càstig que pateix tota la humanitat, que l'home patirà. La reacció d'Adam, el nom d'Eva i Jahvè que confecciona la història es descriuen en una narració concisa (3:20-21). El relat del jardí acaba amb una conversa d'Elohim, que determina l'expulsió de la parella i l'execució d'aquesta deliberació (3:22-24).

### Mare de la humanitat

Eva (i la dona després d'ella) és condemnada a una vida de dolor i a patir dolor en el part, així com a estar sota el poder del seu marit. Adam i Eva van tenir dos fills, Caín i Abel (Qayin i Heḇel), el primer un conreador de la terra, el segon un pastor d'ovelles. Després que Caín assassinés Abel, Eva va donar a llum un tercer fill, Seth (Šet), del qual descendeix Noè i, per tant, tota la humanitat moderna. Segons el Gènesi, Seth va néixer quan Adam tenia 130 anys anys: "un fill a la seva semblança i semblant a la seva imatge". Gènesi 5:4 afirma que Eva va tenir fills i filles més enllà de Caín, Abel i Set.

## Historicitat

Si bé una visió tradicional sostenia que el Llibre del Gènesi va ser escrit per Moisès i s'ha considerat històric i metafòric, els estudiosos moderns consideren la narrativa de la creació del Gènesi com un dels diversos mites d'origen antics.
L'anàlisi com a hipòtesi documental també suggereix que el text és el resultat de la recopilació de múltiples tradicions anteriors, explicant el que podrien ser considerades contradiccions aparents. Altres històries del mateix llibre canònic, com la narració del diluvi del Gènesi, també s'entén que tenen influències de la literatura més antiga, amb paral·lelismes a l'antiga èpica de Gilgamesh.
La poligènesi, la creença que la humanitat descendia de múltiples acoblaments en lloc d'Adam i Eva sols, va gaudir d'un cert èxit com una alternativa científica important al mite del Gènesi. Això no obstant, els desenvolupaments científics en paleontologia, biologia, genètica i altres disciplines permeten afirmar que els humans, i tots els altres éssers vius, comparteixen un avantpassat comú i van evolucionar a través dels processos naturals que es coneixen, durant milers de milions d'anys.
Aquests avantpassats comuns més recents dels humans, quan es remunten utilitzant el cromosoma Y per al llinatge masculí i l'ADN mitocondrial per al llinatge femení, s'anomenen habitualment Adam cromosòmic Y i Eva mitocondrial, respectivament. Aquests no es bifurquen d'una sola parella a la mateixa època, tot i que els noms hagin estat manllevats del Tanakh.

## Galeria

* Mosaic d'Eva a l'església de Dormition, Jerusalem
* Creació d'Eva a partir d'una costella d'Adam
* Eva a Autun, Musée Rolin, Gislebertus
* Eva i la serp a la Biblia Pauperum
* Creació d'Eva al sostre de la Capella Sixtina, Michelangelo
* Adam, Eva i la serp representada com una dona a la Catedral de Notre Dame, Paris
* Creació d'Eva a la catedral d'Orvieto, Itàlia
* Eva, Hubert van Eyck 1426-1432
* Eva i la serp segons Jean Agélou (1878-1921); antiga fotografia artística
* Eva i Adam segons Ludwig Krug, Nuremberg 1514
* Eva després de la caiguda, Alexandre Cabanel
* Eva a un fresc de l'església de St. Jakob a Wasserburg am Inn, Alemanya

## Vegeu també

* Creació segons el Gènesi
* Pandora
* Eva, opereta de Giovanni Mascetti.
* Elvira Andreani
* El Paradís perdut

## Referències

* ↑ La Vulgata clementina empra exclusivament la forma Hēva. Cf. Vulgata: Gen. 3:20 & 4:1; Vulgata. 2 Cor. 11:3; Vulgata 1 Tim. 2:13; Vulgata Tobit 8:8 Arxivat 2016-12-11 a Wayback Machine.),
* ↑ Womack 2005, "Creation myths are symbolic stories describing how the universe and its inhabitants came to be. Creation myths develop through oral traditions and therefore typically have multiple versions."
* ↑ Genesis 2:21
* ↑ Holy Bible (NIV): Genesis 3:2–3.
* ↑ «Saints Adam, Eve, and the Christmas Tree». Arxivat de l'original el 2021-06-29. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ «Saint Adam and Saint Eve (First Age of the world)», 24-12-2000. Arxivat de l'original el 30 June 2021. [Consulta: 14 març 2021].
* ↑ American Heritage Dictionary
* ↑ La "Crònica" de Weidner esmentant Kubaba de A. K. Grayson, Assyrian and Babylonian Chronicles (1975)
* ↑ Munn, Mark (2004). «Kybele as Kubaba in a Lydo-Phrygian Context»: conferència intercultural de la Universitat d'Emory Hittites, Greeks and Their Neighbors in Central Anatolia (Resums)
* ↑ Saul Olyan, Asherah (1988), pàg. 70–71, rebutjat per O. Keel
* ↑ Kosior, Wojciech «A Tale of Two Sisters: The Image of Eve in Early Rabbinic Literature and Its Influence on the Portrayal of Lilith in the Alphabet of Ben Sira». Nashim: A Journal of Jewish Women's Studies & Gender Issues, 32, 2018, pàg. 112–130. DOI: 10.2979/nashim.32.1.10.
* ↑ Lerner, Gerda. History of Women vol. 1 : The Creation of Patriarchy. Oxford University Press, 1986, p. 184–185.
* ↑ Alter, 2004, p. 22.
* ↑ Hastings, 2003, p. 607.
* ↑ Hugenberger, 1988, p. 184.
* ↑ Jacobs, 2007, p. 37.
* ↑ Collon, Dominique. Ancient Near Eastern Art (en anglès). University of California Press, 1995, p. 213. ISBN 9780520203075.
* ↑ For the reading "side" in place of traditional "rib", see Jacobs 2007
* ↑ Cf. Robert Alter, The Art of Biblical Narrative, Basic Books, 1983, p. 31.
* ↑ Gilbert, Scott F.; Zevit, Ziony Am J Med Genet, 101, 3, 7-2001, pàg. 284–5. DOI: 10.1002/ajmg.1387. PMID: 11424148 [Consulta: 30 desembre 2015].
* ↑ Freedman, Meyers, Patrick. Carol L. Meyers. The Word of the Lord Shall Go Forth: Essays in Honor of David Noel Freedman. Eisenbrauns, 1983, p. 343–344. ISBN 9780931464195.
* ↑ Reed, A. Y. RS 2DD3 – Five Books of Moses, 20-09-2004, pàg. 1, 2.
* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 Mathews 1996
* ↑ «Bible Gateway passage: Genesis 3:17, Genesis 3:18 - New International Version» (en anglès). Bible Gateway. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ «Bible Gateway passage: Genesis 3:19 - New International Version» (en anglès). Bible Gateway. [Consulta: 25 agost 2024].
* ↑ Larsson, Gerhard Journal of Biblical Literature, 102, 3, 1983, pàg. 401–409. DOI: 10.2307/3261014. ISSN: 0021-9231. JSTOR: 3261014.
* 1 2 Genesis:5:3-HE
* ↑ Van Seters, John. «The Pentateuch». A: Steven L. McKenzie, Matt Patrick Graham. The Hebrew Bible Today: An Introduction to Critical Issues. Westminster John Knox Press, 1998, p. 5. ISBN 9780664256524.
* ↑ Davies, G.I. «Introduction to the Pentateuch». A: John Barton. Oxford Bible Commentary. Oxford University Press, 1998, p. 37. ISBN 9780198755005.
* ↑ Gooder, Paula. The Pentateuch: A Story of Beginnings. T&T Clark, 2000, p. 12–14. ISBN 9780567084187.
* ↑ Van Seters, John. The Pentateuch: A Social-science Commentary. Continuum International Publishing Group, 2004, p. 30–86. ISBN 9780567080882.
* ↑ Finkel, Irving. The Ark Before Noah. UK: Hachette, 2014, p. 88. ISBN 9781444757071.
* ↑ Fluehr-Lobban, C. Race and Racism: An Introduction. AltaMira Press, 2006, p. 39. ISBN 978-0-7591-0795-3.
* ↑ Kampourakis, Kostas. Understanding Evolution. Cambridge; New York: Cambridge University Press, 2014, p. 127–129. ISBN 978-1-107-03491-4. OCLC 855585457. LCCN 2013034917.
* ↑ Schopf, J. William; Kudryavtsev, Anatoliy B.; Czaja, Andrew D.; Tripathi, Abhishek B. Precambrian Research, 158, 3–4, 05-10-2007, pàg. 141–155. Bibcode: 2007PreR..158..141S. DOI: 10.1016/j.precamres.2007.04.009. ISSN: 0301-9268.
* ↑ Takahata, N Mol. Biol. Evol., 10, 1, 1-1993, pàg. 2–22. DOI: 10.1093/oxfordjournals.molbev.a039995. PMID: 8450756 [Consulta: free].

## Bibliografia

* Alter, Robert. The Five Books of Moses. New York: W. W. Norton, 2004. ISBN 978-0-393-33393-0. A translation with commentary.
* Flood, John (2010). Representations of Eve in Antiquity and the English Middle Ages. Routledge.
* Hastings, James. Encyclopedia of Religion and Ethics, Part 10. Kessinger Publishing, 2003. ISBN 978-0-7661-3682-3.
* Hugenberger, G.P.. «Rib». A: Bromiley, Geoffrey W.. The International Standard Bible Encyclopedia, Volume 4. Eerdmans, 1988. ISBN 9780802837844.
* Jacobs, Mignon R. Gender, Power, and Persuasion: The Genesis Narratives and Contemporary Perspectives. Baker Academic, 2007.
* Mathews, K. A.. Genesis 1–11:26. B&H Publishing Group, 1996. ISBN 9780805401011.
* Norris, Pamela (1998). The Story of Eve. MacMillan Books.
* Pagels, Elaine (1989). Adam, Eve and the Serpent. Vintage Books.
* Paulinus Minorita. Compendium.
* Turner, Laurence A. Genesis. 2nd. Sheffield: Phoenix Press, 2009. ISBN 9781906055653.
* Womack, Mari. Symbols and Meaning: A Concise Introduction. AltaMira Press, 2005. ISBN 978-0-7591-0322-1.