# Enganyapastors de llet blanca

L'enganyapastors de llet blanca (Lactarius zonarius) també anomenat esclata-sang blanc, esclata-sang bord, esclata-sang coent, esclata-sang d'alzina, esclata-sang de llet, esclata-sang de lletrada o enganyapastors d'alzina de llet blanca, és una espècie de lleterola del grup dels enganyapastors, pertany al gènere Lactarius, família de les russulàcies.

## Descripció

* El capell mesura de 5 a 11 cm de diàmetre i, si bé de bon principi és bombat, més tard s'aplana i presenta una clara depressió central. El marge sovint és ondulat. La superfície és de color de groc ocraci a bru ocraci amb tonalitats vermelloses o ataronjades, lluent, nua (glabra) i clarament zonada (és a dir, presenta un dibuix en bandes concèntriques de color més fosc).
* Les làmines arriben fins a la cama i sovint s'hi estenen una mica arran (adnatodecurrents). Són força nombroses, atapeïdes i de color de crema pàl·lid a crema ocraci. L'aresta és sencera i del mateix color.
* La cama és dura, robusta, cilíndrica, mesura 2-4,5 x 1-2 cm i és de color blanquinós, tonalitat que en madurar es presenta tacada de groc brunenc.
* La carn és compacta, blanquinosa i exsuda un abundant làtex blanquinós i immutable.
* L'olor és acídula i el sabor, de bon principi suau, després es torna una mica coent.
* L'esporada és de color crema pàl·lid. Les espores són de subgloboses a el·lipsoïdals, berrugoses, i mesuren 7-8,5 x 5,5-6 micres. Els basidis són tetraspòrics.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És una espècie comuna que creix entre 300 i 1.500 m d'altitud, sobre sòls bàsics (generalment sota planifolis, especialment roures -com ara, Quercus pyrenaica-, alzinars -entre d'altres, Quercus suber-, Castanea sativa, etc.) i fructifica de l'estiu a la tardor (des del juliol fins al novembre) formant grups nombrosos. La seua àrea de distribució es troba a Europa (Àustria, Dinamarca, Estònia, Finlàndia, França, Alemanya, Grècia, Itàlia -com ara, la Llombardia, la Campània, la Toscana, etc.-, Luxemburg, Noruega, Romania, Bulgària, Ucraïna, Eslovènia, Macedònia del Nord, Croàcia, l'Estat espanyol -com ara, Andalusia-, Suècia, Suïssa i la Gran Bretanya), el Marroc, Amèrica (el Canadà, els Estats Units i Costa Rica) i el Japó. Als Països Catalans és present a Mallorca, Menorca, els ports de Tortosa-Beseit, les Guilleries, el Parc Natural del Cadí-Moixeró, etc.

## Comestibilitat

És només comestible després d'escaldar-lo, encara que no és aconsellable el seu consum.

## Risc de confusió amb altres espècies

Es podria confondre amb Lactarius acerrimus (el qual té la cama una mica excèntrica, el làtex molt coent i els basidis bispòrics), Lactarius evosmus (més pàl·lid i amb una olor que recorda la de les pomes) i Lactarius bresadolanus (amb una coloració més ataronjada).

## Referències

* ↑ (Bull.) Fr., 1838. Epicr. syst. mycol. (Upsaliae): 336 (1838).
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ (Bull.) Pers., 1801. Syn. meth. fung. (Göttingen) 2: 430 (1801).
* ↑ Bull., Herb. Fr. 3: tab. 104 (1783).
* ↑ (Bull.) P. Kumm., Führ. Pilzk. (Zwickau): 127 (1871).
* ↑ (Bull.) Kuntze, Revis. gen. pl. (Leipzig) 2: 857 (1891).
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Institut d'Estudis Catalans (català)
* 1 2 3 4 Bolets de les illes Balears (català)
* 1 2 3 4 El Fascinant món dels bolets. Volum 3. Barcelona: ECRIC (Enciclopèdia Catalana Revistes i Col·leccionables), 2004. ISBN 8493317365. Pàg. 181.
* ↑ RogersMushrooms Arxivat 2016-01-06 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Russulales News Arxivat 2007-02-18 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Jacob Heilmann-Clausen u. a., 1998. The Danish Mycological Society, (Hrsg.): The genus Lactarius. Fungi of Northern Europe. Vol. 2. ISBN 8798358146. Pàgs. 130–131.
* ↑ Basso, Maria Teresa, 1999. Fungi Europaei. Vol. 7: Lactarius Persoon (en italià), 364. ISBN 8887740003
* ↑ Estonian eBiodiversity (anglès)
* ↑ Kalamees K., 2008. Checklist of the species of the genus Lactarius (Phallomycetidae, Agaricomycetes) in Estonia. Folia Cryptogamica Estonica, 44. Lk. 73.
* ↑ Evans S., Kibby G.. 2006. Looduse taskuraamat. Seened. Tõlkinud Katrin Jürgens. Lk. 116.
* ↑ Järva L., Parmasto E., 1980. Eesti seente koondnimestik. Lk. 156.
* ↑ Kalamees K., Liiv V., 2005. 400 Eesti seent. Lk. 250.
* ↑ Near Threatened Agaricales - Finland's Environmental Administration (anglès)
* ↑ G. J. Krieglsteiner, A. Gminder, W. Winterhoff, 2000. Die Großpilze Baden-Württembergs. 2, Eugen Ulmer, Stuttgart. ISBN 3800135310. Pàg. 403.
* ↑ Stephanos Diamandis i Chariklia Perlerou, 2001. The mycoflora of the chestnut ecosystems in Greece. For. Snow Landsc. Res. 76, 3: 499–504 (2001). «PDF». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 9 gener 2013].
* ↑ Funghi in Italia (italià)
* ↑ Red List of Threatened Fungi in Norway Arxivat 2012-07-22 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Denchev, Cvetomir M. & Boris Assyov, 2010. Checklist of the Macromycetes of Central Balkan Mountain (Bulgaria). A: Mycotaxon. 111. Pàgines 279–282. «PDF».
* ↑ Andrianova, T.V.; Dudka, I.O.; Hayova, V.P.; Heluta, V.P.; Isikov, V.P.; Kondratiuk, S.Ya.; Krivomaz, T.I.; Kuzub, V.V.; Minter, D.W.; Minter, T.J.; Prydiuk, M.P.; Tykhonenko, Yu.Ya, 2006. Fungi of Ukraine. «Enllaç».
* ↑ Petkovski S., 2009. National Catalogue (Check List) of Species of the Republic of Macedonia. Skopje.
* ↑ Z. Tkalcec & A. Mešic, 2003. Preliminary checklist of Agaricales from Croatia, V: Families Crepidotaceae, Russulaceae and Strophariaceae. A: Mycotaxon. 88. ISSN 0093-4666. Pàg. 289. «Enllaç».
* ↑ Setas de Andalucía (castellà)
* ↑ Fred Kränzlin: Pilze der Schweiz. Band 6. Russulaceae. Verlag Mykologia, Lucerna. ISBN 3856040609. Pàg. 122.
* ↑ Phillips, R., 1981. Mushrooms and other fungi of Great Britain & Europe: 288 pp. Pàgs. 50-51.
* ↑ Courtecuisse. R. & Duhem. B., 1995. Mushrooms and Toadstools of Britain & Europe: 480 pp. Pàg. 403.
* ↑ Journal of Animal & Plant Sciences, 2011. Bibliographic inventory of Moroccan Rif's fungi: Catalog of rifain fungal flora. Vol. 12, núm. 1: 1493-1526. «PDF».
* ↑ L. R. Hesler i Alexander H. Smith, 1960. Studies on Lactarius-I: The North American Species of Sect. Lactarius. Brittonia. Vol. 12, núm. 2, pp. 119-139. «Enllaç».
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Sistemes naturals - Ajuntament de Sóller Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (català)
* ↑ Escandell, T. i Escandell, J., 1999. Bolets de Menorca. Ed. T. Escandell Salom: 135 pp.
* ↑ Arrufat, M.; Boix, S.; Cardero, S. (et.al.), 2012. Bolets del Port I: Maestrat, Matarranya, Terres de l'Ebre. Grup de Recerca Científica "Terres de l'Ebre". Associació Micològica "Bitxac". ISBN 9788461607495
* ↑ Bolets de les Guilleries (català)
* ↑ Els fongs dels Parc Natural del Cadí-Moixeró (2005) Arxivat 2014-01-07 a Wayback Machine. (català)
* ↑ 2013 Sociedad Micológica Extremeña Arxivat 2010-08-04 a Wayback Machine. (castellà)

## Bibliografia

* Fries, Elias Magnus, 1838. Epicrisis systematis mycologici (en llatí), 336.
* Kummer, Paul, 1882. Der Führer in die Pilzkunde (en alemany), 127.

## Enllaços externs

* Species Fungorum (anglès)
* Mushroom Observer (anglès)
* Hongos y líquenes (castellà)
* 2012 Asociación cultural "Baxauri" Kultur elkartea. Mikologia. Bajauri (castellà)