OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Xert

L'escut de Xert és el símbol representatiu oficial de Xert, municipi del País Valencià, a la comarca del Baix Maestrat. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp de gules, un Agnus Dei d'argent amb banderola blanca. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut es rehabilità per Resolució de 31 de juliol de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 4.328, de 4 de setembre de 2002.
L'escut tradicional de Xert representa l'Agnus Dei o anyell pasqual, el senyal de sant Joan Baptista, ja que la vila va dependre dels hospitalers, o orde de Sant Joan de Jerusalem.
A l'Arxiu Històric Nacional es conserven les empremtes de tres segells en tinta de Xert, de 1876. Els segells són de l'Ajuntament, de l'Alcaldia i del jutjat de pau. Al de l'Ajuntament i al del jutjat de pau ja hi apareix el corder.
* Segell de l'Ajuntament (AHN, 1876).
* Segell de l'Alcaldia (AHN, 1876).
* Segell del Jutjat de Pau (AHN, 1876).
Aquestes empremtes van acompanyades de la següent nota, signada per l'alcalde Miguel Beltran, el 1876:
| « | (castellà) El sello n.º 1º perteneciente al Ayuntamiento que representa un cordero, equivale según la voz pública desde inmemorial a la palabra Chet y por esto se llama este pueblo Chert. El sello 2º representa las armas y corona de la nación. El sello 3º El cordero representa lo mismo que el primero y la balanza y espada el símbolo de la Justicia. Se usan unos veinte años, no existen otros más antiguos. | (català) El segell núm. 1, pertanyent a l'Ajuntament, que representa un corder, equival segons la veu pública des immemorial a la paraula Xert i per això es diu aquest poble Xert. El segell 2n representa les armes i corona de la nació. El segell 3r El corder representa el mateix que el primer i la balança i espasa el símbol de la Justícia. S'usen uns vint anys, no n'hi ha d'altres més antics. | » |

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Maestrat
* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 251 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Resolució de 31 de juliol de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual es rehabilita l'escut de l'Ajuntament de Xert (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.328, 04-09-2002, pàg. 22.781 [Consulta: 7 novembre 2017].
* ↑ Arxiu Històric Nacional. «Sellos de la Alcaldía, del Ayuntamiento Constitucional y del Juzgado de Paz de Chert (Castellón)». PARES-Portal de Archivos Españoles. [Consulta: 5 novembre 2020].
# Escut de l'Anoia

L'escut oficial de la comarca de l'Anoia té el blasonament següent:
    Escut caironat: d'atzur, una faixa ondada d'argent, acompanyada al cap d'un molí paperer d'or i a la punta d'una pell també d'or; la bordura componada d'or i de gules. Per timbre, una corona de comarca.

## Història

Va ser aprovat el 12 de gener de 2018 i publicat al DOGC el 22 de gener del mateix any amb el número 7540.
Fins aquesta data la comarca no tenia escut normalitzat i oficialitzat per la Generalitat de Catalunya, però ha fet servir un emblema en forma de A amb el travesser ondulat, en representació del riu Anoia.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Anoia

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/46/2018, de 12 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic de la comarca de l'Anoia.» (pdf). DOGC núm. 7540. Generalitat de Catalunya, 22-01-2018. [Consulta: 28 juny 2019].
# Escut de l'Escala

L'escut oficial de l'Escala té el següent blasonament:
    Escut caironat partit: 1r d'atzur una torre oberta d'or; 2n faixat d'or i de gules. Per timbre, una corona de vila.

## Història

Va ser aprovat el 3 de setembre del 2004 i publicat al DOGC el 27 del mateix mes amb el número 4226.
L'Escala va néixer com a barri de pescadors de Sant Martí d'Empúries, antiga capital del comtat d'Empúries, per això l'escut de la vila porta, a la segona partició, el faixat d'or i de gules de les armes dels comtes d'Empúries. La torre (de vegades representada com un castell) és un element tradicional de l'escut de l'Escala, i possiblement fa referència a l'antic castell d'Empúries, del segle xiii.

## Vegeu també

* Bandera de l'Escala
* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2521/2004, de 3 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de l'Escala.» (pdf). DOGC núm. 4226. Generalitat de Catalunya, 27-09-2004. [Consulta: 7 juny 2009].
# Escut de la Font de la Figuera

L'escut de la Font de la Figuera és un símbol representatiu oficial de la Font de la Figuera, municipi del País Valencià, a la comarca de la Costera. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong en punta redona, partit. El primer quarter, d'atzur, una font d'argent, aclarida de sable. Al segon quarter, una figuera de sinople, fruitada de sable, amb el tronc del seu color i terrassada del seu color. Al timbre, corona reial oberta, tradicional al Regne de València. | » |

## Història

Es tracta d'un escut d'ús immemorial i és el símbol que representa a l'Ajuntament. Va ser rehabilitat per Reial Decret 2805/1978 de 27 d'octubre, publicat al BOE núm. 288 de 2 de desembre de 1978. Posteriorment va ser modificat per Resolució de 19 de maig de 2015, del Con­seller de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, publicada al DOCV núm. 7.551 de 18 de juny de 2015.
La font i la figuera són senyals parlants del nom del poble. Es representa la font de la plaça major, disseny inspirat en l'escut que hi ha als peus de la imatge de la Mare de Déu dels Xics, que es pot trobar a l'església de la Nativitat de la localitat.
La junta de govern va decidir en 2011 normalitzar l'escut de la localitat, aprofitant el final de la celebració del 700 aniversari de la fundació de la Font de la Figuera, i modificar-lo en la seua forma i timbre per a adaptar-lo a l'heràldica municipal valenciana. L'escut utilitzat fins aleshores es basava en el disseny de 1978, amb una corona tancada (aliena a la tradició heràldica valenciana) i de boca cardiforme (forma de l'escut de tradició alemanya i polonesa). Es va canviar per la corona reial oberta, pròpia de l'antic Regne de València i es va fixar la forma de l'escut. L'escut de 1978 tenia el següent blassonament:
| « | Escut partit, primer, d'atzur, una font d'argent; segon, d'argent, una figuera de sinople. Al timbre, corona reial tancada. | » |

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Costera.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana «Resolució de 19 de maig de 2015, del Con­seller de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, per la qual s'aprova la modificació de la rehabilitació de l'escut històric d'ús immemorial del municipi de la Font de la Figuera». Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, 7.551, 18-06-2015, pàg. 19.514 [Consulta: 10 febrer 2016].
* 1 2 Ministeri de l'Interior «Real Decreto 2805/1978, de 27 de octubre, por el que se autoriza al Ayuntamiento de Fuente la Higuera, de la provincia de Valencia, para rehabilitar su escudo heráldico municipal» (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat, 288, 02-12-1978, pàg. 27.363 [Consulta: 10 febrer 2016].
* ↑ Cloquell, Juan Antonio «Nou escut municipal de la Font de la Figuera». linformador.net, 27-02-2014. Arxivat de l'original el 16 de febrer 2016 [Consulta: 10 febrer 2016]. Arxivat 16 de febrer 2016 a Wayback Machine.
# Escut de la Llosa del Bisbe

L'escut de la Llosa del Bisbe és un símbol representatiu oficial del municipi valencià de la Llosa del Bisbe, a la comarca dels Serrans. El seu blasonament oficial és el següent:
| « | Escut quadrilong de punta redona. Partit. Al primer quarter, en camp d'argent dues fletxes d'atzur, posades en aspa. Al segon quarter, en camp de púrpura, una mitra d'or. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per Resolució de 5 de febrer de 2003, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada al DOGV núm. 4461 de 17 de març de 2003. L'ajuntament en ple l'havia aprovat inicialment en sessió del 29 de maig de 2002.
Les fletxes són un atribut hagiogràfic que representa Sant Sebastià, patró de la Llosa del Bisbe, el martiri del qual fou ser travessat per fletxes fins a la mort. La mitra és un record del senyoriu de l'arquebisbe de València sobre la població.

## Referències

* 1 2 «Resolució de 5 de febrer de 2003, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Losa del Obispo (València)». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4461, 17-03-2003 [Consulta: 28 agost 2020].
* 1 2 «Losa del Obispo». A: Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana. ( PDF). Generalitat Valenciana, Conselleria de Justicia i Administracions Públiques, 2003, p. 143. ISBN 84-482-3450-2 [Consulta: 28 agost 2020].
* ↑ Ajuntament de Losa del Obispo. «Informació pública de l'escut heràldic municipal de l'Ajuntament de Losa del Obispo». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4285, 04-07-2002 [Consulta: 28 agost 2020].

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià
# Escut de la República Centreafricana

L'escut d'armes de la República Centreafricana fou adoptat el 1963, en substitució de l'anterior escut de 1958 que reproduïa els colors de la bandera estatal.

## Descripció

A la llei núm. 63-394 del 17 de maig de 1963 és descrit de la manera següent:
    Escut quarterat. Al primer quarter, de sinople, un rencontre d'elefant d'argent; al segon, d'argent, un arbre de sinople; al tercer, d'or, tres estrelles de quatre puntes de sable malordenades, carregades d'un besant d'argent; al quart, d'atzur, una mà de sable apuntant cap al cantó destre del cap. Sobre el tot, un escussó de gules amb un besant d'argent on hi ha inscrit un mapa d'Àfrica de sable carregat d'una estrella de cinc puntes d'or. Va timbrat amb un sol ixent d'or, carregat a la base amb la data 1er DÉCEMBRE 1958, i acoblat de dues banderes estatals a banda i banda. A dalt de tot, una cinta d'argent amb la inscripció en sango Zo Kwe Zo en lletres de sable. Sota l'escut, la creu de l'Orde del Mèrit Centreafricà i una cinta d'argent amb el lema nacional en francès: UNITÉ / DIGNITÉ / TRAVAIL ('Unitat / Dignitat / Treball') en lletres de sable.
L'elefant i l'arbre, identificat amb un baobab, són elements al·lusius a la fauna i la flora del país. La mà és l'emblema del MESAN (Moviment per l'Evolució Social de l'Àfrica Negra), que lluità per la independència del país. L'escussó simbolitza la llibertat de l'Àfrica; també el timbre representa el sol de la llibertat, que porta incorporada la data de la independència del nou Estat.

## Altres escuts

* Escut de l'Imperi Centreafricà
Des de la data d'aprovació, aquest escut només fou substituït per un altre de molt semblant entre 1977 i 1979, durant l'etapa imperial de Jean-Bédel Bokassa, que incorporava l'àguila i la corona de l'Imperi Centreafricà.

## Notes

* ↑ Literalment 'Persona Cadascú Persona', en el sentit de 'Tothom és algú', o 'Un ésser humà és un ésser humà' sense distinció de raça, sexe, extracció social, etc.

## Vegeu també

* Bandera de la República Centreafricana

## Enllaços externs

* Heraldry of the World – Escut de la República Centreafricana (anglès)
* Hubert Herald – Escut de la República Centreafricana (anglès)
# Escut de la Selva de Mar

L'escut oficial de la Selva de Mar té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, un mont de dues penyes d'or movent de la punta i somat d'una creu llatina patriarcal de sable. Per timbre, una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 7 de maig del 2007 i publicat al DOGC el 23 de maig del mateix any amb el número 4889.
El mont de dues penyes al·ludeix al terreny muntanyós del municipi, a l'inici de la península del Cap de Creus, i a les serres que l'envolten, la muntanya de Verdera i el serrat de la Glòria. La creu patriarcal fa referència al monestir de Sant Pere de Rodes, que tradicionalment ha estat qui ha tingut la jurisdicció sobre el terme de la Selva.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1492/2007, de 7 de maig, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de la Selva de Mar.» ( PDF). DOGC núm. 4889. Generalitat de Catalunya, 23-05-2007. [Consulta: 24 novembre 2013].
# Escut de la Sénia

L'escut oficial de la Sénia té el següent blasonament:
Escut caironat: de sinople, una sénia d'argent. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 26 d'octubre de 1987 i modificat el 24 de desembre del 2003.
La sénia és l'element tradicional de l'escut de la vila, i és un senyal parlant relatiu al nom de la localitat.
El primer cop que es va aprovar l'escut de la vila, es va blasonar amb el camper d'atzur, quan el que li corresponia era el tradicional de sinople, tal com es va corregir anys més tard.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Montsià

## Referències

* ↑ «DECRET 316/1987, de 26 d'octubre, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de la Sénia per adoptar el seu escut heràldic municipal. (Correcció d'errades en el DOGC núm. 4037, pàg. 25604, de 24.12.2003).» (pdf). DOGC num. 916, 26-10-1987. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de la Xara

L'escut de la Xara és un símbol representatiu oficial de l'EATIM de la Xara, al municipi valencià de Dénia (Marina Alta). Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camper d'atzur, casa heràldica d'or maçonada i aclarida de sabre, en cap un escussó, de gules, dos lleons rampants d'or i a sobre flor de lis d'argent. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per Resolució de 2 de novembre de 2009, de la consellera de Justícia i Administracions Públiques, publicada al DOGV núm. 6144 de 13 de novembre de 2009.
En ell figuren una casa, que representa l'origen del poble, i un escussó amb les armes dels Ivars, família fundadora de la població.

## Referències

* 1 2 «Resolució de 2 de novembre de 2009, de la consellera de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'entitat d'àmbit territorial inferior al municipi de la Xara (Alacant)». Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, 6144, 13-11-2009 [Consulta: 28 juliol 2020].
* ↑ «Información general». Ajuntament de l'EATIM la Xara. Arxivat de l'original el 2020-09-21. [Consulta: 28 juliol 2020].

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià
# Escut de les Avellanes i Santa Linya

L'escut oficial de les Avellanes i Santa Linya té el següent blasonament:
    Escut caironat truncat: 1r. d'argent, una avellaner de sinople; 2n. de sinople, una creu llatina bordonada d'argent. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 18 de novembre de 1999 i publicat dins el DOGC número 3042 el 24 de desembre del mateix any.
L'avellaner és un senyal parlant al·lusiu al poble de les Avellanes, cap del municipi. El 1970 s'hi va afegir Santa Linya, simbolitzat per la creu de la segona partició.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 18 de novembre de 1999, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de les Avellanes i Santa Linya.» (pdf). DOGC núm. 3042. Generalitat de Catalunya, 24-12-1999. [Consulta: 14 abril 2012].
# Escut de les Masies de Voltregà

L'escut oficial de les Masies de Voltregà té el següent blasonament:
    Escut caironat: de sinople, una rella d'or acompanyada a la destra d'una mitra d'argent creuada i amb les ínfules d'or, i a la sinistra d'una cabra arrestada de sable. Per timbre, una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 29 de gener de 1981 i publicat al DOGC el 6 de març del mateix any amb el número 812.
La rella és el senyal tradicional del poble, eminentment agrícola. El municipi es va formar el 1820, quan els pagesos d'aquest territori es van segregar de Sant Hipòlit de Voltregà. Els altres elements de l'escut, la mitra i la cabra, al·ludeixen a l'antiga jurisdicció que van tenir sobre la població els bisbes de Vic i els vescomtes de Cabrera.

## Vegeu també

* Bandera de les Masies de Voltregà
* Escuts i banderes d'Osona

## Referències

* ↑ «DECRET 48/1987, de 29 de gener, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de les Masies de Voltregà per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 812. Generalitat de Catalunya, 06-03-1987. [Consulta: 23 juny 2010].
# Escut del Campello

L'escut del Campello és el símbol oficial del Campello, municipi del País Valencià, a la comarca de l'Alacantí. Té el següent blasonament:
| « | En cap, els quatre pals de gules de l'Antic Regne d'Aragó, sobre camp d'or. Partit: 1r. faixat d'ones d'atzur i d'argent; 2n. en camp d'argent un arbre de sinople, fruitat d'or, terrassat de sinople. Entat en punta: en camp d'or un illot al natural i sobre ell una torre de pedra maçonada de sable i finestrada d'or; la campanya d'atzur. Al timbre, corona reial espanyola tancada. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per Ordre de 2 de novembre de 1987, de la Conselleria d'Administració Pública, publicada en el DOGV núm. 713, del 30 de novembre de 1987.
Mostra les armes reials del Regne de València i recorda la pertinença del poble a la ciutat d'Alacant fins a 1901, ja que, com vila reial, Alacant i el seu terme tenien el privilegi de poder fer servir aquestes armes. Les ones i l'arbre fan referència a la doble condició marinera i agrícola de la població. L'arbre terrassat de sinople és, a més, un senyal parlant al·lusiu al camp del topònim. Finalment, la torre de la Illeta del Campello és l'edifici històric més representatiu del municipi.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alacantí.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 95 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Ordre de 2 de novembre de 1987, de la Conselleria d'Administració Pública, per la qual s'aprovat l'escut heràldic municipal del Campello (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 713, 02-11-1987, pàg. 5.143 [Consulta: 22 març 2016].
# Escut del Palau d'Anglesola

L'escut oficial del Palau d'Anglesola té el següent blasonament:
    Escut caironat: de gules, un palau d'argent obert, sobremuntat d'una creu de Malta d'argent; el peu d'or, tres faixes viperades de sable. Per timbre, una corona mural de vila.

## Història

El dia 19 de desembre de 2019, el Ple de l'Ajuntament del Palau d'Anglesola va acordar iniciar l'expedient d'adopció de l'escut heràldic del municipi. La direcció general d'Administració Local l'aprovava el 15 de març de 2022 i al DOGC número 8.630, de 21 de març del mateix any, es publicava la resolució per la qual es donava la conformitat a la seva adopció.
L'escut incorpora un palau, en al·lusió al nom del municipi; les armes dels senyors d'Anglesola (faixes viperades de sable sobre camper d'or), ja que el Palau d'Anglesola va estar sota la jurisdicció dels Anglesola, que van repoblar el lloc al segle XI, i una creu de Malta, símbol de l'orde dels cavallers hospitalers, el qual va estar 500 anys al municipi.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/747/2022, de 15 de març, per la qual es dona conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi del Palau d'Anglesola.» ( PDF). DOGC núm. 8630. Generalitat de Catalunya, 21-03-2022. Arxivat de l'original el 25 de març 2022. [Consulta: 25 març 2022].
* ↑ «Escollim escut i bandera.». elpalaudanglesola.com. Ajuntament del Palau d'Anglesola, 05-10-2021. [Consulta: 25 març 2022].

## Vegeu també

* Escut d'Anglesola
* Escuts i banderes del Pla d'Urgell
# Escut del Rourell

L'escut oficial del Rourell és el símbol oficial d'aquest municipi i es descriu mitjançant el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, un roure d'or. Per timbre, una corona mural de poble.

## Disseny

La composició de l'escut està formada sobre un fons en forma de quadrat recolzat sobre un dels seus vèrtexs, anomenat escut caironat, segons la configuració difosa a Catalunya i d'altres indrets de l'antiga Corona d'Aragó i adoptada per l'administració a les seves especificacions per al disseny oficial dels municipis dels ens locals. És de color blau (atzur), amb la representació heràldica d'un roure de color groc (or).
L'escut està acompanyat a la part superior d'un timbre en forma de corona mural, que és l'adoptada pel Departament de Governació d'Administracions Locals de la Generalitat de Catalunya per timbrar genèricament els escuts dels municipis. En aquest cas, es tracta d'una corona mural de poble, que bàsicament és un llenç de muralla groc (or) amb portes i finestres de color negre (tancat de sable), amb quatre torres merletades, de les quals se'n veuen tres.

## Història

L'Ajuntament va acordar en ple iniciar l'expedient d'adopció de l'escut el 22 de juliol de 2013. Després dels tràmits reglamentaris, l'escut va ser aprovat el 26 de juliol de 2016 i publicat al DOGC número 7179, de 8 d'agost del mateix any. El roure és un senyal parlant del nom del poble, i s'ha usat en els segells municipals des de finals del segle xviii o principis del xix.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Camp

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/1937/2016, de 26 de juliol, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi del Rourell.» (pdf). DOGC núm. 7179. Generalitat de Catalunya, 08-08-2016. Arxivat de l'original el 31 d’agost 2021. [Consulta: 14 agost 2016].
* 1 2 «DOGC 4914, decret 139/2007, de 26 de juny, pel qual es regulen la denominació, els símbols i el registre d'ens locals de Catalunya. Publicat al DOGC 4.914 de 28 de juny de 2007.». Generalitat de Catalunya, 28-06-2007.
# Escut i bandera d'Algorfa

L'escut i la bandera d'Algorfa són els símbols representatius oficials d'Algorfa, municipi del País Valencià, a la comarca del Baix Segura.

## Escut heràldic

L'escut oficial d'Algorfa té el següent blasonament:
| « | Escut partit. Primer en camper d'argent, una creu de Sant Jaume de gules (roig), record del primer partiment de terres fet durant la reconquesta d'aquells llocs. Segon, en camper d'atzur, un castell d'argent, que són les armories dels Mosquera, primers senyors i, després, primers marquesos del lloc. Al cap, [un cairó] d'or, [amb] quatre barres [en realitat, pals] d'Aragó, de gules. Va l'escut timbrat de corona de marquès. | » |

## Bandera

La bandera oficial d'Algorfa té la següent descripció:
| « | Bandera de proporcions 2:3. Partida per meitat vertical. A l'asta, de gris perla, la creu de Sant Jaume de roig o gules. Al batent, de blau, la torre de gris perla. | » |

## Història

L'escut s'aprovà mitjançant Decret de 3 d'octubre de 1957, publicat en el BOE núm. 272, de 29 d'octubre de 1957.
La primera partició recorda el fet que, el 1272, després de la conquesta, durant la dominació castellana, Algorfa passà a l'orde de Sant Jaume. La senyoria fou adquirida després per la família Masquefa, les armes dels quals es representen a la segona partició. El 1762 fou elevada a marquesat, fet que evoca la corona damunt l'escut. Els quatre pals recorden el privilegi de jurisdicció menor concedit pel rei Alfons II el 1328.
La bandera s'aprovà per Resolució de 27 d'abril de 2007, publicada en el DOCV núm. 5.523 de 30 de maig de 2007.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* ↑ Gimeno Royo, Ramón. «Algorfa» (en castellà). Vexilologia C. Valenciana, 29-01-2014. [Consulta: 4 gener 2018].
* 1 2 «Resolució de 27 d'abril de 2007, del conseller de Justicia, Interior i Administracions Públiques, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament d'Algorfa (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Comunitat Valenciana, 5.523, 30-05-2007, pàg. 22.792 [Consulta: 4 gener 2018].
* ↑ «Decreto de 3 de octubre de 1957 por el que se autoriza al Ayuntamiento de Algorja (Alicante) para crear su escudo heráldico municipal» (pdf). Butlletí Oficial de l'Estat, 272, 29-10-1957, pàg. 6.054-6.055 [Consulta: 4 gener 2018].