OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Glanidium ribeiroi

Glanidium ribeiroi és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Iguaçú.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lütken C. F., 1874. Siluridae novae Brasiliae centralis a clarissimo J. Reinhardt in provincia Minas-geraës circa oppidulum Lagoa Santa, praecipue in flumine Rio das Velhas et affluentibus collectae, secundum characteres essentiales breviter descriptae. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1874 (núm. 1). 29-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Pavanelli, C.S. i A.G. Bifi, 2009. A new Tatia (Ostariophysi: Siluriformes: Auchenipteridae) from the rio Iguaçu basin, Paraná State, Brazil. Neotrop. Ichthyol. 7(2):199-204.
* ↑ López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena, 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raúl A. Ringuelet").
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez, 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14:311-354.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Fish collection database of the American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Soares-Porto, L.M., 1998. Monophyly and interrelationships of the Centromochlinae (Siluriformes: Auchenipteridae). p. 331-350. A: L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hypostomus latirostris

Hypostomus latirostris és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes. Va ser descrit per l'ictiòleg britànic Charles Tate Regan el 1904.

## Morfologia

Els adults poden assolir els 26 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraguai.

## Referències

* ↑ Regan, C. Tate «A monograph of the fishes of the family Loricariidæ» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London. Zoological Society of London, 17, pt 3, núm. 1, 1904, pàg. 91-350, Pls. 9-21.
* 1 2 Sa-a, Pascualita; Reyes, Rodolfo B. «Hypostomus latirostris (Regan, 1904)» (en anglès). Fishbase. [Consulta: 5 març 2022].

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS.
# Denominació d'Origen Catalunya

La Denominació d'Origen Catalunya recull la història i tradició víticola de Catalunya. Engloba un ample ventall de varietats autòctones i tradicionals en una denominació que aplega bona part dels territoris de conreu de vinya de Catalunya. En total integra 330 municipis que se superposen a les altres deu denominacions d'origen, més la DO Cava, encara que el nombre d'hectàrees inscrites és menor. El 2013 va comercialtizar 62,4 milions d'ampolles de vi.
Va ser creada el 2001 amb la finalitat de donar sortida a la producció de les denominacions catalanes petites obrint la possibilitat d'embotellar vi en una denominació amb raïm provinent d'una altra, o de fer cupatges amb raïm de diferents denominacions. A més, dona peu a la vinicultura a fer experimentacions amb un ample ventall de varietats menys restringit que a les altres denominacions. El productor més destacat és la casa Miguel Torres.
Les varietats permeses són les mateixes que el global de les altres denominacions d'origen catalanes. Les varietats recomanades pel Consell Regulador són:
* Raïm blanc:
** El macabeu, el xarel·lo i la parellada, que són les varietats autòctones i predominants.
** La garnatxa blanca, varietat també predominant a Catalunya, destinada a vins de criança, vins rancis, misteles i vins dolços naturals.
** El chardonnay i moscatell d'Alexandria, varietats foranes que s'han aclimatat perfectament.
** Altres varietats autoritzades: riesling, sauvignon blanc, chenin, gewurztraminer, malvasia, malvasia de Sitges, pedro ximenes, picapoll, sumoll i vinyater
* Raïm negre:
** L'ull de llebre, el samsó, la garnatxa negra, la garnatxa peluda, i el monastrell, quant a varietats autòctones o tradicionals predominants.
** El cabernet franc, el cabernet sauvignon, el merlot i el pinot noir, són varietats foranes que s'han aclimatat perfectament.
** Altres varietats autoritzades: garnatxa tintera, trepat, picapoll negre, sirà i sumoll.
El govern espanyol va aprovar l'estiu del 2006 una ordre que incloïa Catalunya a la indicació geogràfica vinícola 'Viñedos de España'. Unió de Pagesos s'hi va mostrar contrària i va presentar un recurs contenciós administratiu.

## Referències

* ↑ Catalunya en xifres, Diari Ara, 11 setembre 2014, p.40
* ↑ Martín, Ricard «Dotze denominacions d'origen repartides en 65.504 hectàrees». Diari Ara [Barcelona], 04-12-2011, p.44-45. ISSN: 2014-010X.

## Enllaços externs

* Denominació d'Origen Catalunya - lloc web oficial, Consell Regulador DO Catalunya.
* Coneix el vi català: DO Catalunya, Denominacions d'Origen catalanes, INCAVI, GenCat.
* DO Catalunya (en català i etc.), Catalunya Convention Bureau, Turisme, GenCat.
* Reglament de la DO, publicat al DOGC núm. 4365 del 18-4-2005.
# Konrad Marner

Konrad Marner (Suàbia, segle xiii i assassinat durant l'interregne) fou un Minnesänger alemany.
Primer es dedicà a les cançons amoroses, i després a la poesia gnòmica més seriosa. També deixà poesies en llatí. La major part de les seves composicions es refereixen a afers del seu temps, i censura en algunes d'elles la tossuderia i energia dels papes i l'ambició dels electors eclesiàstics. Una de les seves poesies la dedicà a Conradí de Sicília.
Les seves obres es contenen en els Minnesinger de v. d. Hagen (vol. 2 i 3, Leipzig, 1838), i foren publicades a part per Strauch (Estrasburg, 1876).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 273 (ISBN 84-239-4533-2)
# Calvari (Freginals)

El Calvari és una obra de Freginals (Montsià) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Calvari de Freginals situat en la vessant d'un turó. Es divideix en dos trams: un dintre del carrer del poble a la part esquerre, col·locades les capelles al mur de les cases núm. 1,7,11,17,21, essent les estacions de la cornisa-motllura triangular amb creu central. La resta del tram esta al camí del Calvari que surt del poble, amb capelles en forma de pilars quadrats de totxo realitzades en quatre manises de València.

## Història

A la desamortització de Mendizabal ens parla de nou patis al carrer del Calvari que són propietat del clero secular.

## Referències

* 1 2 «Calvari». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 7 març 2019].

## Enllaços externs

* «Calvari». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Cyclothone kobayashii

Cyclothone kobayashii és peix pertanyent a la família dels gonostomàtids. És un peix marí, mesopelàgic i batidemersal que viu entre 0-1.058 m de fondària i entre les latituds 38°S-67°S. Pot arribar a fer 4,2 cm de llargària màxima. Es troba a l'oceà Antàrtic. És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 3 4 Miya, M. «Cyclothone kobayashii, a new gonostomatid fish (Teleostei: Stomiiiformes) from the Southern Ocean, with notes on its ecology» (en anglès). Copeia, núm. 1, 1994, pàg. 191-204.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
# Cyclothone livida

Cyclothone livida és una espècie de peix pertanyent a la família dels gonostomàtids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 5 cm de llargària màxima i el mascle 3,6.

## Hàbitat

És un peix marí, mesopelàgic profund i batipelàgic que viu entre 300 i 2.000 m de fondària (normalment, entre 500 i 800) i entre les latituds 60°N-17°S i 20°W-14°E. No realitza migracions verticals.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: des de la latitud 60°N, 20°W fins a Angola.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Goode G. B. & Bean T. H., 1883. Reports on the results of dredging under the supervision of Alexander Agassiz, on the east coast of the United States, during the summer of 1880, by the U. S. coast survey steamer "Blake," Commander J. R. Bartlett, U. S. N., commanding. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 10 (núm. 5). 183-226.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Brauer, A., 1902. Diagnosen von neuen Tiefseefischen, welche von der Valdivia-Expedition gesammelt sind. Zoologischer Anzeiger v. 25 (núm. 668): 277-298.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Badcock, J., 1984. Gonostomatidae. P. 284-301. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 1. UNESCO, París.
* ↑ Quéro, J.-C., J.C. Njock i M.M. de la Hoz, 1990. Gonostomatidae. P. 283-292. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.). Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* 1 2 Badcock, J., 1984. Gonostomatidae. P. 284-301.
* ↑ Quéro, J.-C., J.C. Njock i M.M. de la Hoz, 1990. Gonostomatidae. P. 283-292.
* ↑ Bekker, V.E., T.N. Belyanina, N.I. Kashkin i K.N. Nesis, 1982. Mesopelagic fish and cephalopoda from the four regions of the North Atlantic (from collections of the 31st study cruise of the research vessel Akademik Kurchatov). J. Ichthyol. 22(4):19-25.
* ↑ Bond, G.W., 1981. Gonostomatidae. A: W. Fischer, G. Bianchi i W.B. Scott (eds.). FAO species identification sheets for fishery purposes. Eastern Central Atlantic; fishing areas 34, 47 (in part). Vol. 2. FAO, Roma.
* ↑ Brito, A., 1991. Catálogo de los peces de las Islas Canarias. Francisco Lemus, La Laguna. 230 p.
* ↑ Jonsson, G., 1992. Islenskir fiskar. Fiolvi, Reykjavik, Islàndia. 568 pp.
* ↑ Reiner, F., 1996. Catálogo dos peixes do Arquipélago de Cabo Verde. Publicações avulsas do IPIMAR Núm. 2. 339 p.
* ↑ Santos, R.S., F.M. Porteiro i J.P. Barreiros, 1997. Marine fishes of the Azores: annotated checklist and bibliography. Bulletin of the University of Azores. Supplement 1. 244 p.
* ↑ Witzell, W.N., 1979. Gonostomatidae. P. 114-122. A: J.C. Hureau i Th. Monod (eds.) Check-list of the fishes of the north-eastern Atlantic and of the Mediterranean (CLOFNAM). UNESCO, París. Vol. 1.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Cynodon meionactis

Cynodon meionactis és una espècie de peix de la família dels cinodòntids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius costaners de la Guaiana Francesa i de Surinam.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Spix J. B. von & Agassiz L., 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam. Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Géry, J., P.-Y. Le Bail i P. Keith, 1999: Cynodon meionactis sp. n., un nouveau characide endémique du bassin du Haut Maroni en Guyane, avec une note sur la validité du genre Cynodon (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes). Revue française d'Aquariologie Herpetologie v. 25 (núm. 3-4) (1998): 69-77.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Toledo-Piza, M., 2003. Cynodontidae (Cynodotids). p. 234-237. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Keith, P., P.-Y. Le Bail i P. Planquette, 2000. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 2, fascicle I). Publications scientifiques du Muséum national d'Histoire naturelle, París, França: 286 p.
* ↑ Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail, 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Toledo-Piza, Mónica, 2000: The Neotropical fish subfamily Cynodontinae (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes): a phylogenetic study and a revision of Cynodon and Rhaphiodon. American Museum Novitates Núm. 3286: 1-88.
* Travassos, H., 1946: Contribuições para o conhecimento da família Characidae Gill, 1893 III. Discussão sôbre os gêneros "Cynodon" Spix, 1929 e "Rhaphiodon" Agassiz, 1829, com novo nome de subfamilia. Summa Brasiliensis Biologiae. v. 1 (fasc. 9): 129-141.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cynolebias attenuatus

Cynolebias attenuatus és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,5 cm de longitud total i les femelles els 7,08.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W. J. E. M.: The neotropical annual fish genus Cynolebias (Cyprinodontiformes: Rivulidae): phylogenetic relationships, taxonomic revision and biogeography. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 4): 333-383. Any 2001.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cynolebias itapicuruensis

Cynolebias itapicuruensis és un peix de la família dels rivúlids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,7 cm de longitud total i les femelles els 6,56.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Costa, W. J. E. M.: The neotropical annual fish genus Cynolebias (Cyprinodontiformes: Rivulidae): phylogenetic relationships, taxonomic revision and biogeography. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 4): 333-383. Any 2001.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cynotilapia

Cynotilapia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental.

## Taxonomia

* Cynotilapia afra (Günther, 1894)
* Cynotilapia axelrodi (Burgess, 1976)
* Cynotilapia pulpican (Tawil, 2002)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Günther, A., 1894. Second report on the reptiles, batrachians, and fishes transmitted by Mr. H. H. Johnston, C. B., from British Central Africa. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1893 (pt 4): 616-628, Pls. 53-57.
* ↑ Burgess, W. E., 1976. Studies on the family Cichlidae: 7. Cynotilapia axelrodi, a new species of mbuna from Lake Malawi (Pisces: Cichlidae). Tropical Fish Hobbyist v. 25 (núm. 2): 37-44.
* ↑ Tawil, P., 2002. Description de Cynotilapia pulpican n. sp. (Pisces, Teleostei, Cichlidae), nouvelle espece du lac Malawi, avec remarques sur les genres Cynotilapia, Microchromis, Maylandia et Metriaclima. L'an Cichlidé v. 2: 72-82.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W.N., 1990: Catalog of the genera of Recent fishes. California Academy of Sciences, San Francisco, 697 pp. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2013-02-08. [Consulta: 15 novembre 2010].
* Johnson, D.S., 1975: More new Malawi cichlids. Today's Aquarist 2 (1): 15-26.
* Maréchal, C., 1991: (Many cichlid genera and species accounts). A: Daget et al., 1991. Check-list of the freshwater fishes of Africa. CLOFFA. Vol. 4.

## Enllaços externs

* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Cyphocharax nagelii

Cyphocharax nagelii és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà al Brasil.

## Referències

* ↑ Fowler H. W. 1906. Further knowledge of some heterognathus fishes. Part I. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 58. 293-351.
* ↑ Steindachner, F. 1881. Beiträge zur Kenntniss der Flussfische Südamerika's (III) und Ichthyologische Beiträge (XI). Anz. Akad. Wiss. Wien v. 18 (núm. 11): 97-100.
* ↑ «Cyphocharax nagelii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB