OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Psednos

Psednos és un gènere de peixos pertanyent a la família dels lipàrids.

## Taxonomia

* Psednos andriashevi (Chernova, 2001)
* Psednos anoderkes (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos balushkini (Stein, Chernova & Andriàixev, 2001)
* Psednos barnardi (Chernova, 2001)
* Psednos carolinae (Stein, 2005)
* Psednos cathetostomus (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos christinae (Andriàixev, 1992)
* Psednos delawarei (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos dentatus (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos gelatinosus (Chernova, 2001)
* Psednos griseus (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos groenlandicus (Chernova, 2001)
* Psednos harteli (Chernova, 2001)
* Psednos islandicus (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos melanocephalus (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos mexicanus (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos microps (Chernova, 2001)
* Psednos micruroides (Chernova, 2001)
* Psednos micrurus (Barnard, 1927)
* Psednos mirabilis (Chernova, 2001)
* Psednos nataliae (Stein & Andriàixev, 2001)
* Psednos pallidus (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos rossi (Chernova & Stein, 2004)
* Psednos sargassicus (Chernova, 2001)
* Psednos spirohira (Chernova & Stein, 2002)
* Psednos steini (Chernova, 2001)
* Psednos whitleyi (Stein, Chernova & Andriàixev, 2001)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Andriàixev, A. P., 1992: Morphological evidence for the validity of the antitropical genus Psednos Barnard (Scorpaeniformes, Liparididae) with a description of a new species from the eastern North Atlantic. Uo (Japanese Society of Ichthyology) Núm. 41: 1-18.
* Chernova, N. V., 2001: A review of the genus Psednos (Pisces, Liparidae) with description of ten new species from the north Atlantic and southwestern Indian Ocean. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 155 (núm. 10): 477-507.
* Chernova, N. V. i P. R. Møller, 2008: A new snailfish, Paraliparis nigellus sp. nov. (Scorpaeniformes, Liparidae), from the northern Mid-Atlantic Ridge -- with notes on occurrence of Psednos in the area. Marine Biology Research v. 4: 368-375.
* Chernova, N. V. i D. L. Stein, 2002: Ten new species of Psednos (Pisces, Scorpaeniformes: Liparidae) from the Pacific and North Atlantic Oceans. Copeia 2002 (núm. 3): 755-778.
* Chernova, N. V. i D. L. Stein, 2004: A remarkable new species of Psednos (Teleostei: Liparidae) from the western North Atlantic Ocean. Fishery Bulletin v. 102 (núm. 2): 245-250.
* Stein, D. L., 1979: The genus Psednos a junior synonym of Paraliparis, with a redescription of Paraliparis micrurus (Barnard) (Scorpaeniformes: Liparidae). Matsya Núm. 4 [for 1978]: 5-10.
# Lita Soler

Àngela Soler Arimon (Palma, 1917 o 1918 - ídem, 23 d'octubre de 1975), coneguda popularment com a Lita Soler, va ser Miss Balears 1935 i presidenta d'honor del Balears FC (actual Atlètic Balears) entre 1935 i 1936.
L'activitat pública de Soler va començar el 26 d'abril de 1935 quan, en un acte celebrat al desaparegut Teatre Líric de Palma, fou proclamada Miss Balears i després va participar en el certamen estatal de Miss Espanya (llavors anomenat Señorita de España), sense assolir cap resultat significatiu. Però com a Miss Balears Soler va mantenir una rellevància pública a nivell local que li va permetre aparèixer en nombrosos actes socials i publicacions del moment a Mallorca.
Fou una destacada aficionada a l'esport en un moment en què només a grans ciutats com Madrid o Barcelona hi havia un moviment significatiu en pro de l'esport femení. En particular es va significar com a seguidora del Balears FC (actualment Atlètic Balears), i per això fou nomenada sòcia d'honor del club el 12 de maig de 1935. Però la vinculació entre Soler i el club blanc-i-blau va anar més enllà i el 9 d'agost del mateix any fou investida presidenta d'honor. Fou la primera persona en assolir aquest títol honorífic en l'entitat balearica i, segurament, la primera en assolir-ho a qualsevol entitat esportiva a Mallorca.
L'activitat pública de Lita Soler va acabar quan el mandat de Miss Balears va expirar a mitjan 1936. En tot cas, el cop d'Estat i la posterior Guerra Civil varen acabar del tot amb la seva presència pública fins a la seva mort, l'any 1975.

## Referències

* ↑ «'Miss Baleares' sueña con ser ingeniero... y 'Miss Canarias' solamente con el amor...» (en castellà). La Voz p. 3, 30-04-1935.
* 1 2 3 «Lita Soler, pionera de l'esport femení a Mallorca». Diario de Mallorca, 27-06-2020.
* ↑ García Gargallo, Manuel. «El Atlético Baleares, patrimonio del fútbol balear (y mallorquín)» (en castellà). Cuadernos de Fútbol (CIHEFE), núm. 76, 01-05-2016.
# Estudi op. 10, núm. 8 (Chopin)

L'"Estudi op. 10 núm. 8", en fa major, és un dels dotze Estudis op. 10 per a piano compostos per Frédéric Chopin; rep el sobrenom d'estudi "Raig de sol". Aquests estudis aparegueren publicats el 1833 a França, Alemanya, i Anglaterra.
Aquesta peça deriva de l'Estudi núm. 7 però es diferencia clarament per l'ús del contrapunt. En aquest cas, però, la melodia principal és a la mà esquerra, mentre els arpegis de la mà dreta tenen un paper secundari.

## Estructura

Igual que en molts dels estudis, la peça es divideix en tres seccions: compassos núm. 1-28, núm. 29-60 i núm. 61-95. A l'inici, el dibuix melòdic de la mà dreta és directa, amb l'accent que cau sempre en la primera nota de cada grup de quatre semicorxeres. La principal dificultat és que han de ser interpretades en forte i legato, a gran velocitat, en moviments sobre el teclat ascendents i descendents de forma seqüencial. L'obligació de mantenir la melodia de la mà esquerra, mentre que encara es manté la melodia de la dreta, presenta una gran dificultat.
La secció central (compassos 29-60) compta amb unes elaboracions per la figuració inicial. La tonalitat de re menor dura només 7 compassos abans d'entrar en una extensa sèrie de modulacions fins al compàs 60 que es retorna al tema principal. Aquesta secció conté un exercici tècnic en què les mans es mouen en direccions oposades i de manera complementària (compassos 42-47 i 53-60), recurs que es pot trobar en l'Estudi núm. 4. Igual que en la primera secció, l'accent sempre cau en la primera nota de cada grup de quatre semicorxeres.
La secció final (compassos 61-95) és una breu repetició del tema de l'obertura amb la transició a la coda a partir del compàs 71. La coda comença pròpiament al compàs 75. Des del compàs 89 cap endavant hi ha un moviment paral·lel a dues mans en forte que condueix directament a les cadències arpegiades finals que cal executar en fortissimo.

## Referències

* ↑ ("Edició francesa Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine."), París: Maurice Schlesinger, juny de 1833.
* ↑ ("Edició alemanya Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine."), Leipzig: Fr. Kistner, agost de 1833 .
* ↑ ("Edició anglesa Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine."), Londres: Wessel & Co, agost de 1833.

## Enllaços externs

* Études Op.10: Partitura lliure a l'IMSLP.
* The Ultimate Chopin Etudes Discography a Eternal Chopin Etudes Space
* Guia, enregistraments i partitura Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine. a Chopin Music Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.
# Parasinilabeo longicorpus

Parasinilabeo longicorpus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Wu H.-W. 1939. On the fishes of Li-Kiang. Sinensia v. 10 (núms. 1-6). 92-142.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zhang, E. 2000. Revision of the cyprinid genus Parasinilabeo, with descriptions of two new species from southern China (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 11 (núm. 3): 265-271.
# Nicolás de Santa María

Nicolás de Santa María (Fou un compositor i religiós jeroni, espanyol del segle xviii).
Fou monjo profés del monestir de San Isidor del Campo, extramurs de la ciutat de Sevilla, on vestí l'hàbit de Sant Jeroni ja entrat el segle xviii. Fecund compositor, el favor que les seves obres assoliren en la capella de Música de El Escorial les va respondre enviant les seves obres, de les quals se'n conserven una bona quantitat en aquell Arxiu.
Allà figuraren en el repertori des del 1724 fins al 1761 almenys, prova de la gran estima en què es tingueren. Malgrat que pertany de veritat a la seva època, Santa Maria és un contrapuntista peritissim que manifesta un domini perfecte de la tècnica musical.
Les seves obres principals són:
* Salms de Vigílies, a 7 i 8 veus
* Dues misses de Glòria a 8
* Una missa de Difunts a 7 i 8 veus respectivament, amb violins i una de cada classe, més alguns himnes i motets.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 190 (ISBN 84-239-4554-5)
# Hazeus maculipinna

Hazeus maculipinna és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 20 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: les Maldives.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Snyder J. O., 1901. A review of the gobioid fishes of Japan, with descriptions of twenty-one new species. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1244). 33-132.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Randall, J. E. & Goren, M., 1993. A review of the gobioid fishes of the Maldives. Ichthyological Bulletin of the J. L. B. Smith Institute of Ichthyology Núm. 58: 1-37.
* ↑ «Hazeus maculipinna». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i M. Goren, 1993. A review of the gobioid fishes of the Maldives. Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. (58):1-37, 5 pls.
* ↑ Anderson, R.C., J.E. Randall i R.H. Kuiter, 1998. New records of fishes from the Maldive Islands, with notes on other species. Ichthyol. Bull. 67(2):20-36.
* ↑ Randall, J.E. i C. Anderson, 1993. Annotated checklist of the epipelagic and shore fishes of the Maldives Islands. Ichthyol. Bull. of the J.L.B. Smith Inst. of Ichthyol. 59:47.

## Bibliografia

* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Microsynodontis hirsutus

Microsynodontis hirsutus és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,8 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Glaser, U., 2000. Aqualog Photo Collection 1 - African Catfishes Verlag A.C.S. GmbH. ISBN 3-931702-57-X.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. 2004. The Microsynodontis (Teleostei: Siluriformes: Mochokidae) of the lower Guinea region, west central Africa, with the description of eight new species. Zootaxa Núm. 531: 1-52.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hypostomus asperatus

Hypostomus asperatus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 22,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: curs inferior del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Lacepède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Castelnau, F. L. 1855. Poissons. A: Animaux nouveaux or rares recueillis pendant l'expédition dans les parties centrales de l'Amérique du Sud, de Rio de Janeiro a Lima, et de Lima au Para; exécutée par ordre du gouvernement Français pendant les années 1843 a 1847 ... Part 7, Zoology. Exped. Amer. Sud. v. 2: i-xii + 1-112, Pls. 1-50.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Psednos andriashevi

Psednos andriashevi és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 5,3 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 47.
* Aleta pectoral curta.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu fins als 800 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic nord-oriental: l'oest d'Irlanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Barnard K. H., 1927. Diagnoses of new genera and species of South African marine fishes. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 9) v. 20 (núm. 115). 66-79.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Chernova, N., 2001. A review of the genus Psednos (Pisces, Liparidae) with description of ten new species from the north Atlantic and southwestern Indian Ocean. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 155 (núm. 10): 477-507.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Llardecans

Llardecans és una vila i municipi de la comarca del Segrià. Actualment a l'alcaldia hi és Francesc Xavier Mor Farré.
Població situada a la zona sud-est de la comarca, és a dir, a la plataforma garriguenca, la qual cosa fa que el conreu sigui de secà. En són els principals exponents l'oli i les ametlles.

## Geografia

* Llista de topònims de Llardecans (Orografia: muntanyes, serres, collades, indrets..; hidrografia: rius, fonts...; edificis: cases, masies, esglésies, etc).

## Demografia

| 1497 f | 1515 f | 1553 f | 1717 | 1787 | 1857 | 1877 | 1887 | 1900 | 1910 |
| 35 | 32 | 36 | 123 | 242 | 1.176 | 1.529 | 1.328 | 1.351 | 1.488 |
| 1920 | 1930 | 1940 | 1950 | 1960 | 1970 | 1981 | 1990 | 1992 | 1994 |
| 1.386 | 1.230 | 1.094 | 1.050 | 919 | 843 | 722 | 690 | 669 | 669 |
| 1996 | 1998 | 2000 | 2002 | 2004 | 2006 | 2008 | 2010 | 2012 | 2014 |
| 650 | 639 | 625 | 614 | 583 | 562 | 545 | 521 | 505 | 497 |
| 2016 | 2018 | 2020 | 2022 | 2024 | 2026 | 2028 | 2030 | 2032 | 2034 |
| 476 | 460 | 444 | 421 | 428 | - | - | - | - | - |
1497-1553: focs; 1717-1981: població de fet; 1990- : població de dret (més info.) :

## Llocs d'interès

* Despoblat d'Adar. Té vestigis d'una fortalesa àrab i un gran arc apuntat d'un edifici posterior que no es conserva.
* Església parroquial de l'Assumpció. Edifici situat al nucli antic del poble; n'és potser el més important. Bastit al segle xviii amb façana barroca i porta molt ornamentada, campanar de torre i interior neoclàssic. Conserva un notable altar major barroc dedicat a l'Assumpció de Maria.
* Vila Closa. Antics casals de pedra fets en l'època de prosperitat (segle xviii).
* Capella de la Mare de Déu de Loreto. Segle XVIII, conserva uns bons retaules.
* Farmàcia Ca l'Apotecari (Farmàcia Tomàs Piñol). És la farmàcia més antiga de Catalunya, després de la Llívia (data del 1846). L'edifici actualment és de propietat particular.
* Castell de Llardecans

## Festes locals

* Festes locals: 15 d'agost i 10 de desembre.

## Vegeu també

* Hèlios Pardell i Alentà (1946-2008), metge
* Agnès Pardell i Veà, política.

## Referències

* ↑ Ajuntament de Llardecans «Saluda de l'Alcalde». Web Municipal [Consulta: 20 setembre 2023].
* ↑ El març de 2019 algú el va destrossar (vegeu: Detenen un home per enderrocar amb el camió l'arc d'Adar de Llardecans, del s. XIV; notícia del 3/24 (TVC) del 18/05/2019) però entre agost i octubre de 2019 va ser reconstruït.
* ↑ «Ca l'Apotecari». Sàpiens [Barcelona], núm. 69, 7-2008, p. 63. ISSN: 1695-2014.

## Enllaços externs

* Pàgina web de l'Ajuntament
* Informació de l'Institut d'Estadística de Catalunya
# Estudi op. 10, núm. 9 (Chopin)

L'"Estudi op. 10 núm. 9", en fa menor, és un dels dotze Estudis op. 10 per a piano compostos per Frédéric Chopin el 1829. Aparegueren publicats el 1833 a França, Alemanya, i Anglaterra.
Tècnicament, és considerat un bon estudi per l'obertura de la mà esquerra (també promou la flexibilitat dels canells i els dits).

## Referències

* ↑ ("Edició francesa Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine."), París: Maurice Schlesinger, juny de 1833.
* ↑ ("Edició alemanya Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine."), Leipzig: Fr. Kistner, agost de 1833 .
* ↑ ("Edició anglesa Arxivat 2016-01-04 a Wayback Machine."), Londres: Wessel & Co, agost de 1833.

## Enllaços externs

* Études Op.10: Partitura lliure a l'IMSLP.
* The Ultimate Chopin Etudes Discography a Eternal Chopin Etudes Space
* Guia, enregistraments i partitura Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine. a Chopin Music Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.
# Paratrimma

Paratrimma és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Paratrimma nigrimenta (Hoese & Brothers, 1976)
* Paratrimma urospila (Hoese & Brothers, 1976)

## Referències

* ↑ Hoese D. F. & Brothers E. B., 1976. Paratrimma, a new genus of gobiid fishes and two new species. Copeia 1976 (núm. 3). 494-497.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Hoese, D. F. & Brothers, E. B., 1976. Paratrimma, a new genus of gobiid fishes and two new species. Copeia 1976 (núm. 3): 494-497.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Nicolò-Teresio Ravera

Nicolò-Teresio Ravera (Alessandria, Piemont, 1851 - 1929) fou un pianista i compositor italià. Estudià música en el Conservatori de Milà, dedicant-se especialment al piano, i el 1870 aconseguí el primer premi. Va efectuar gires artístiques per Europa i Amèrica com a pianista. A Nova York publicà; Tornero, romança per a soprano, i Il canto dell'asule, per a tenor; a París donà a la premsa diverses obres per a piano. A més, és autor, d'una simfonia a gran orquestra. També va escriure per al teatre, havent estrenat les operetes següents: Une folle journée (1888); Lucette et Colin (1888); Fiamma (Alessandria, 1890); Le divorce de Pierrot (1892); Pierette somnambule (1900), i La sortie de Bridoye (1902).

## Referències

* ↑ https://data.bnf.fr/fr/16414242/nicolo_teresio_ravera

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 49, pàg. 886-87, ISBN 84 239-4549-9