OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jurish

Jurish (àrab: جُريش, Jurīx) és una vila palestina de la governació de Nablus, a Cisjordània, al nord de la vall del Jordà, 27 kilòmetres al sud-est de Nablus. Segons l'Oficina Central Palestina d'Estadístiques tenia 1.384 habitants en 2007.

## Referències

* ↑ 2007 PCBS Census Arxivat 2019-04-09 a Wayback Machine.. Palestinian Central Bureau of Statistics. p.110.
# Sidi Zid-Ouled Moulahem

Sidi Zid-Ouled Moulahem (àrab: سيدي زيد-أولاد مولاهم, Sīdī Zīd-Ūlād Mūlāhim) és un municipi tunisià de la governació de Mahdia, a la regió del Sahel tunisià.

## Administració

Els llocs de Sidi Zid i d'Ouled Moulahem formen la municipalitat o baladiyya de Sidi Zid-Ouled Moulahem, amb codi geogràfic 33 25 (ISO 3166-2:TN-12). La municipalitat fou creada per un decret del 26 de maig de 2016, al mateix temps que les municipalitats d'El Hekaima, Talalsa i Zalba, totes a la governació de Mahdia.
Inclou cinc sectors o imades de la delegació o mutamadiyya de Souassi (codi geogràfic 33 56):
* Sidi Zid (33 56 54)
* Ez-Zairat (33 56 58)
* Ouled Moulahem Nord (33 56 59)
* Ouled Moulahem Ouest (33 56 60)
* Ech-Chahimet Sud (33 56 61)

## Referències

* ↑ «مواقع واب البلديات» (en àrab). بوابة الجماعات المحلية [Portal de les Col·lectivitats Locals]. وزارة الداخليّة [Ministeri de l'Interior]. [Consulta: 2 novembre 2023].
* 1 2 «أمر حكومي عدد 601 لسنة 2016 مؤرخ في 26 ماي 2016 [Decret governamental núm. 2016-601 del 26 de maig de 2016]». الرائد الرسمي للجمهورية التونسية [Diari Oficial de la República Tunisiana], any 159 núm. 43, 27-05-2016, p. 1963-1970. ISSN: 9061 0330 9061.
# Axel Grandjean

Axel Carl William Grandjean (Copenhaguen, 9 de març de 1847 - 11 de febrer de 1932) fou un compositor, i director d'orquestra danès.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat natal, i es presentà com a cantant d'òpera per primera vegada el 1869, però després es dedicà exclusivament a l'ensenyança de la música i a la composició, deguin-se-li diverses òperes:
* De to Armringe (1876);
* Colomba (1882);
* J. Möllen (1885); melodies, duets, obres corals (Traegfuglen, 1884); composicions per a piano, etc.
El 1884, en ocasió de les festes dedicades a Holberg, publicà una col·lecció de música, escrita pels drames de l'il·lustre escriptor.

## Bibliografia

Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 26, pàg. 1071 (ISBN 84-239-4526-X)
# Reserves índies Stoney 142, 143, i 144

Les Reserves índies Stoney 142, 143, i 144 són unes reserves índies a Alberta en la Divisió núm 15. És la llar de les Primeres Nacions Bearspaw, Chiniki i Wesley dels Nakoda.
La comunitat s'estén al llarg d'ambdós costats de la Trans-Canada Highway, a l'est del Parc Nacional Banff i al nord de Districte de Millora Kananaskis. A més de Kananaskis, també està envoltada per Bighorn múm. 8, comtat Rocky View, i el poble de Cochrane. Per superfície terrestre, és la tercera major reserva indígena al Canadà (després de Blood 148. Té 444,94 km² i una població en 2011 de 3.494 habitants, dels quals 2.355 parlen stoney, 25 blackfoot, 40 cree i 135 altres llengües índies.

## Història

Las major part de la pel·lícula Buffalo Bill and the Indians, or Sitting Bull's History Lesson fou rodada a la reserva. Frank "Sitting Wind" Kaquitts, qui va fer de Sitting Bull a la pel·lícula, havia estat elegit cap per primera vegada de la Primera Nació Nakoda (Stoney) d'Alberta, després que s'haguessin fusionat tres bandes l'any anterior. La pel·lícula Open Range de Kevin Costner també fou filmada a la reserva.
La reserva Stoney Reserve fou danyada greument per una inundació massiva en juny de 2013 i centenars de residents foren evacuats de llurs llars.

## Referències

* ↑ «Stoney 142, 143, i 144». Statistics Canada, 2001. [Consulta: 27 desembre 2009].
* ↑ Kainai News, 23 May 1975
* ↑ Warren Harbeck, One last mountain journey with Sitting Wind, Cochrane Eagle, November 27, 2002
* ↑ Sitting Wind Arxivat 2014-12-04 a Wayback Machine., Rocky Mountain Nakoda
* ↑ Siksika and Stoney are the First Nations hit hardest by floods, says chief, Calgary Herald, June 25, 2013

## Enllaços externs

* Stoney Nation Arxivat 2012-12-16 a Wayback Machine.
* Mapa de Stoney 142, 143, 144 a Statcan Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.
# Henry Lerolle

Henry Lerolle (París 1848 - 1929) fou un pintor francès. Pintor d'història, de gènere i retratista, debutà al Saló de París del 1868. A partir del 1874, conreà la pintura religiosa en la qual es va especialitzar. Fou un dels fundadors de la Société Nationale des Beaux Arts.
Henry Lerolle fou amic de Ramon Casas i de Miquel Utrillo. Aquest darrer posseïa un autoretrat de Lerolle que el 1945 fou adquirit pel Museu Nacional d'Art de Catalunya. Aquest autoretrat fou el facsímil del núm. 92 de Pèl & Ploma del 1903.

## Referències

* ↑ (Mendoza, 1995), núm.99

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
# Jupiaba essequibensis

Jupiaba essequibensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Essequibo.

## Referències

* ↑ Zanata A. M. 1997. Jupiaba, um novo gênero de Tetragonopterinae com osso pélvico em forma de espinho (Characidae, Characiformes). Iheringia, Ser. Zool., Porto Alegre. Núm. 83. 99-136.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1909. Reports on the expedition to British Guiana of the Indiana University and the Carnegie Museum, 1908. Report núm. 1. Some new genera and species of fishes from British Guiana. Annals of the Carnegie Museum v. 6 (núm. 1): 4-54.
* ↑ «Jupiaba essequibensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Zanata, A. M. 1997. Jupiaba, um novo gênero de Tetragonopterinae com osso pélvico em forma de espinho (Characidae, Characiformes). Iheringia, Série Zoologia (Porto Alegre) Núm. 83: 99-136.
# Peromyscus pectoralis

Peromyscus pectoralis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Mèxic i els Estats Units. S'alimenta de llavors, glans i insectes. Ocupa una gran varietat d'hàbitats àrids o una mica humits. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, pectoralis, significa ‘pectoral’ en llatí.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T. Peromyscus pectoralis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 31 juliol 2016.
* ↑ Entrada «Peromyscus» d'Animalia (en anglès).
# Asger Hamerik

Asger Hamerik (Frederiksberg, 8 d'abril de 1843 - Frederiksberg, 13 de juliol de 1923) dit també Hammerich, fou un compositor de música clàssica danès.
Fou deixeble de Matthison-Hansen, Gade i Haberbier a Copenhaguen i Hans von Bülow a Berlín, el 1864 es traslladà a París, on acabà les seves obres Tovelille i Hjalmar é Ingebor, instal·lant-se allà. El 1866 acompanyà Berlioz en el seu viatge a Viena; el 1869 viatjà per Itàlia i després per Amèrica i des de 1871 fins a 1878 fou director de la secció de música de l'Institut Peabody, de Baltimore.
Hamerik va compondre música de gèneres diversos: cinc simfonies, cinc suites nòrdiques, grans obres corals: Jüdische Trilogie i Christliche Trilogie i diverses òperes, entre elles La Vendetta, estrena a Milà el 1869, i El viatger, però fou molt poc original en totes elles.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 27, pàg. 615' (ISBN 84 239-4527-8)
# Nannocharax luapulae

Nannocharax luapulae és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1867. New fishes from the Gaboon and Gold Coast. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 3) v. 20 (núm. 116): 110-117, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1915. Diagnoses de poissons nouveaux. II. Mormyrides, Kneriides, Characinides, Cyprinides, Silurides. (Mission Stappers au Tanganika-Moero.). Revue de Zoologique Africaine v. 4 (fasc. 2): 162-171.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Heraldia nocturna

Heraldia nocturna és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,2 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat i associat als esculls de corall que viu entre 2-15 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud d'Austràlia: des de Geographe Bay (Austràlia Occidental) fins a Terrigal (Nova Gal·les del Sud).

## Referències

* ↑ Paxton J. R., 1975. Heraldia nocturna, a new genus and species of pipefish (family Syngnathidae) from eastern Australia, with comments on Maroubra perserrata Whitley. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 4) v. 40 (núm. 15). 439-447.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 «Heraldia nocturna» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Isabela (Galápagos)

Isabela (batejada en honor de la reina Isabel I de Castella, també anomenada Albermale), és la major illa de l'arxipèlag de les Galápagos, amb una superfície de 4.588 km². El punt més alt és el volcà Wolf que assoleix 1.707 metres d'altitud.
La forma allargada de l'illa es deu a la fusió de sis grans volcans en una sola massa. En aquesta illa es poden observar pingüins, cormorans no voladors, iguanes marines, mascarells, pelicans, així com crancs vermells (zayapas).
A les vessants i calderes dels sis volcans d'Isabela, es poden observar iguanes terrestres i tortugues gegants, així com pinsans, falcons de les Galápagos, coloms de Galápagos i una interessant vegetació. El tercer major assentament humà de l'arxipèlag, Puerto Villamil, està ubicat en l'extrem sud de l'illa.
# Peromyscus crinitus

Peromyscus crinitus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'oest dels Estats Units i el nord-oest de Mèxic. Els seus hàbitats naturals són els matollars i herbassars àrids. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, crinitus, significa ‘pelut’ en llatí.

## Referències

* ↑ Linzey, A. V.; Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Lacher, T. Peromyscus crinitus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 2 agost 2016.
* ↑ Entrada «Peromyscus» d'Animalia (en anglès).
# Siegfried Kallenberg

Siegfried Garibaldi Kallenberg (1867 - 1944) fou un compositor alemany de finals del Romanticisme del que en disposem de molt poques dades.
Feu els estudis en el Conservatori de Stuttgart i Múnic. S'assenyalà especialment en la composició, pertanyent a les escoles més avançades del seu país. Va cultivar especialment el gènere de cambra (sonates, quartets, trios, etc.), també va escriure dues Simfonies, diverses obres orquestrals, més de 300 lieder, i les òperes Sun Liao (1918) i Das goldene Tor.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 28, segona part, pàg. 3304 (ISBN 84-239-4582-0)
# Ways to Live Forever

Ways to Live Forever (estrenada a Espanya com a Vivir para siempre) és una pel·lícula de drama del 2010 del director Gustavo Ron basat en la premiada novel·la del mateix nom escrita per Sally Nicholls. La pel·lícula és protagonitzada per Robbie Kay, Alex Etel, Ben Chaplin, Emilia Fox i Greta Scacchi. Està produïda per Life&Soul Productions, El Capitan Pictures i Formato Producciones. Fou distribuïda per Karma a Espanya, World Wide Motion Pictures Corporation a Amèrica del Nord i InTandem a la resta del món.

## Repartiment

* Robbie Kay - Sam McQueen
* Alex Etel - Felix
* Ben Chaplin - Daniel McQueen
* Emilia Fox - Amanda McQueen
* Eloise Barnes - Ella McQueen
* Phyllida Law - Abuela
* Greta Scacchi - Sra. Willis
* Natalia Tena - Annie
* Ella Purnell - Kaleigh

## Producció

Ways to Live Forever fou filmada en un estudi i en una localització als voltants de Newcastle upon Tyne: Eldon Square, Tynemouth, North Shields, Cullercoats i Whitley Bay.

## Premis
### Medalles del Cercle d'Escriptors Cinematogràfics

| Categoria | Candidats | Resultat |
| Millor guió adaptat | Gustavo Ron | Guanyador |

## Referències

* ↑ «World Wide Motion Pictures Corporation (World Wide) Acquires Award-Winning Film WAYS TO LIVE FOREVER, Taken From the Internationally Popular Novel». , 22-05-2012 [Consulta: 11 juny 2012].
* ↑ Macnab, Geoffrey «Intandem takes worldwide on Ways To Live Forever». Screen Daily, 05-11-2009 [Consulta: 1r desembre 2009].
* ↑ Ward, Verity «Beach set to make splash at movies». Jarrow & Hebburn Gazette, 27-11-2009 [Consulta: 1r desembre 2009].
* ↑ «Medallas del CEC a la producción española de 2010». CEC. Arxivat de l'original el 2018-04-22. [Consulta: 7 juliol 2018].
# Resos

Resos (en grec antic Ῥῆσος), va ser, en la mitologia grega, un rei de Tràcia, fill d'Eioneu, segons Homer, o del deu-riu Estrímon i de la musa Clio (o de Terpsícore, o d'Euterpe, o de Cal·líope) segons els autors posteriors. S'alià amb Príam durant la guerra de Troia.
Resos era famós pels seus cavalls, blancs com la neu i extraordinàriament veloços. Va acudir a ajudar els troians al desè any de la guerra, però només hi va lluitar un dia durant el qual va fer una extraordinària matança de grecs. Un oracle havia predit que podria salvar Troia si els seus cavalls bevien aigua de l'Escamandre i pasturaven als camps de l'entorn. Estava disposat a dur-los-hi, però Ulisses i Diomedes, coneixedors del vaticini i induïts per Hera, aconseguiren arribar de nit al seu campament i, després de matar Resos i els seus companys, s'apoderaren dels cavalls.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 475. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 192. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
Viccionari
# Coiot llop

Un coiot llop o coiot híbrid és un cànid híbrid entre els coiots, els llops grisos o vermells i els gossos. Són un híbrid amb capacitat per a reproduir-se. Tenen una càrrega genètica aproximada d'un 25% llop, d'un 65% coiot i un 10% de gos. La mida no és tan gran com la del llop gris, però si superior a la dels coiots; no superen els 25 quilos de pes de mitjana.
Aquesta barreja entre espècies s'ha donat tant en captivitat com fruit de l'experimentació humana, i també de manera natural als boscos d'algunes zones del sud dels EUA. Tanmateix s'han trobat proves genètiques de la barreja entre espècies en zones verdes del nord-est dels Estats Units i Canadà.
Les seves capacitats adaptatives: es relaciona en llobades socials com les dels llops, però a diferència d'ells, no tenen por a l'home, i per això no és estrany trobar-los prop de nuclis urbans. En les últimes dècades s'han donat molts casos de problemes amb coiots que s'han acostat massa a les ciutats (inclosos molts atacs a gossos) en alguns estats nord-americans. Resulten ser un híbrid que en realitat pot esdevenir un salt micro-evolutiu rellevant encara desconegut en els cànids moderns. La hibridació entre les espècies s'ha vist facilitada pel fet que van divergir fa relativament poc (fa uns 60.000-117.000 anys).

## Galeria d'imatges

* Coiot llop en captivitat
* Un altre coiot llop

## Referències

* ↑ TERMCAT. «Resolució 23066 del servei de consultes terminològiques».
* ↑ vonHoldt, B. M.; Cahill, J. A.; Fan, Z.; Gronau, I.; Robinson, J.; Pollinger, J. P.; Shapiro, B.; Wall, J.; Wayne, R. K. «Whole-genome sequence analysis shows that two endemic species of North American wolf are admixtures of the coyote and gray wolf». Science Advances, 2, 7, 2016, pàg. e1501714–e1501714. DOI: 10.1126/sciadv.1501714.

## Bibliografia

* Adams, J.R.; Kelly, B.T.; Waits, L.P. «Using faecal DNA sampling and GIS to monitor hybridization between red wolves (Canis rufus) and coyote (Canis latrans)». Mol. Ecol., 12, 8, 2003, pàg. 2175–2186. DOI: 10.1046/j.1365-294x.2003.01895.x. PMID: 12859637.
* McCarley, H. «The taxonomic status of wild Canis (Canidae) in the south central United States». Southwest. Nat., 1962, 7, pàg. 227–235.
* Wayne, R.K.; Jenks, S.M. «Mitochondrial DNA analysis implying extensive hybridization of the endangered red wolf Canis rufus». Nature, 351, 6327, 1991, pàg. 565–568. Bibcode: 1991Natur.351..565W. DOI: 10.1038/351565a0.

## Enllaços externs

* Article al El Comercio.es (castellà)
* La complicada ciència d'estudi dels coiots i altres espècies híbrides: Mysteries That Howl and Hunt (anglès)
* Meet the Coywolf: A New Hybrid Carnivore Roams the City|MetroFocus (anglès)
* Meet The Coywolf (Wildlife Documentary) (anglès)
# Peromyscus fraterculus

Peromyscus fraterculus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Mèxic i els Estats Units. Els seus hàbitats naturals són els matollars desèrtics i els vessants rocosos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, fraterculus, significa ‘germanet’ en llatí. Anteriorment se'l considerava una subespècie de P. eremicus.

## Referències

* ↑ Timm, R.; Álvarez-Castañeda, S. T.; Lacher, T. Peromyscus fraterculus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 5 agost 2016.
* ↑ Entrada «Peromyscus» d'Animalia (en anglès).
# Sikukia flavicaudata

Sikukia flavicaudata és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 15 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong a Laos i Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ Smith H. M. 1931. Sikukia stejnegeri, a new genus and species of freshwater cyprinoid fishes from Siam. Copeia 1931 (núm. 3). 138-139.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.