OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Loricariichthys rostratus

Loricariichthys rostratus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 27 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Reis, R. E. & E. H. L. Pereira 2000. Three new species of the loricariid catfish genus Loricariichthys (Teleostei: Siluriformes) from southern South America. Copeia 2000 (núm. 4): 1029-1047.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Foetorepus valdiviae

Foetorepus valdiviae és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 235 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-oriental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1931. New names for Australian fishes. Aust. Zool. v. 6 (pt 4). 310-334.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nakabo, T., 1987: A new species of the genus Foetorepus (Callionymidae) from southern Japan with a revised key to the Japanese species of the genus. Japanese Journal of Ichthyology v. 33 (núm. 4): 335-341.
* Nakabo, T. i K.E. Hartel, 1999. Foetorepus goodenbeani: a new species of dragonet (Teleostei: Callionymidae) from the western North Atlantic Ocean. Copeia (1):114-121.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hypostomus microstomus

Hypostomus microstomus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 1987. Hypostomus microstomus sp. nov. et autres poissons-chats cuirassés du Rio Parana (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Arch. Sci. (Geneva) v. 40 (núm. 3): 273-284.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Quercus tuberculata

Quercus tuberculata es una espècie de roure que pertany a la família de les fagàcies i està dins de la secció dels roures blancs, que són els roures blancs d'Europa, Àsia i Amèrica del Nord.

## Descripció

Quercus tuberculata és un arbre caducifoli que pot arribar a fer fins als 12 metres d'alçada i un tronc de fins a 30 cm de DAH. Les fulles són ovalades o lanceolades, gruixudes i coriàcies, de fins a 15 cm de llargada; les seves vores són variables, on poden tenir-los ondulats no lobulats ni serrats, però també serrats o lobulats.

## Distribució i hàbitat

Quercus tuberculata és originària de zones muntanyenques del nord de (Mèxic): Baixa Califòrnia Sud, Sonora, estat de Chihuahua, Sinaloa, Michoacán, estat de Durango i Nuevo León. És un endemisme mexicà, molt escàs i amenaçat d'extinció.

## Taxonomia

Quercus tuberculata va ser descrita per Frederik Michael Liebmann i publicat a Oversigt over det kongelige danske videnskabernes selskabs forhandlinger og dets medlemmers arbeider. 1854: 181, a l'any 1854.

### Etimologia

Quercus: Nom genèric del llatí que designava igualment al roure i a l'alzina.
tuberculata: epítet llatí que significa "amb tubercles", "protuberàncies"

### Sinonímia

* Quercus aurantiaca Trel.
* Quercus idonea Goldman
* Quercus monterreyensis Trel. & C.H.Müll.
* Quercus standleyi Trel.
* Quercus tuberculata f. latifolia Martínez

## Referències

* 1 2 McVaugh, Rogers «Flora Novo-Galiciana: Fagaceae. Contributions from the University of Michigan Herbarium» (en anglès). University Herbarium, Universitat de Michigan [Ann Arbor, Michigan], 12, núm. 3, 1974, pàg. 86-88 [Consulta: 17 novembre 2020]. «dibuix lineal a la pàgina 87»
* ↑ «Quercus tuberculata» (en neerlandès, francès i anglès). Foundation Arboretum Wespelaar. [Consulta: 17 novembre 2020]. «Imatges de l'anvers i revers d'una fulla de Quercus tuberculata»
* ↑ «Quercus tuberculata» (en neerlandès, francès i anglès). Foundation Arboretum Wespelaar. [Consulta: 17 novembre 2020]. «Imatges del revers de dues fulles de Quercus tuberculata»
* ↑ Romero Rangel, Silvia; Rojas Zenteno, Ezequiel Carlos; Rubio Licona, Liliana Elizabeth «Flora del bajío y de regiones adyacentes» (en castellà). Instituto de Ecología, A.C., 181, abril 2014, pàg. 156 [Consulta: 17 novembre 2020].]
* ↑ «Quercus tuberculata». Tropicos.org. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 17 novembre 2020].
* ↑ a Epítets botànics
* ↑ «Quercus tuberculata». The Plant List, 2013. [Consulta: 17 novembre 2020].
# Nannocharax intermedius

Nannocharax intermedius és una espècie de peix de la família dels citarínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el Camerun.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1867. New fishes from the Gaboon and Gold Coast. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 3) v. 20 (núm. 116): 110-117, Pls. 2-3.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1903. Descriptions of new freshwater fishes from southern Cameroon. Annals and Magazine of Natural History (Series 7) v. 12 (núm. 70): 435-441.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Daget, J. i J.-P. Gosse, 1984. Distichodontidae. p. 184-211. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.
* ↑ Vivien, J., 1991. Faune du Cameroun. Guide des mammifères et des poissons. GICAM. 271 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Mve, R.O. i J.D. Mbega, 2003. Noms communs d'espèces importantes de poisson en langue Fang, Gabon. p. 243-245. A: M.L.D. Palomares, B. Samb, T. Diouf, J.M. Vakily i D. Pauly (eds.) Fish biodiversity: local studies as basis for global inferences. ACP-EU Fish. Res. Rep. 14:281 p.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., 1979: Anatomy, relationships and classification of the families Citharinidae and Distichodontidae (Pisces, Characoidea). Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 36 (núm. 5): 261-344.
* Welter-Schultes, F. W. i V. Feuerstein, 2008. Nomenclatural notes on Torpedo (Chondrichthyes: Torpedinidae) and some other early established fish taxa (Actinopterygii: Molidae, Eleginopidae and Citharinidae). Species Phylogeny and Evolution. v. 1 (núm. 3): 141-145.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Loricariichthys stuebelii

Loricariichthys stuebelii és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Huallaga.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2 . 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Steindachner, F. 1882. Beiträge zur Kenntniss der Flussfische Südamerika's (IV). Anz. Akad. Wiss. Wien v. 19 (núm. 19): 175-180.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Nephelomys pirrensis

Nephelomys pirrensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de l'est de Panamà. La seva localitat tipus és el mont Pirri, a una altitud de 1.400 msnm. Té una llargada total de 309-340 mm i una cua de 159-185 mm. Fins al 2006 se'l considerà un sinònim d'Oryzomys albigularis. El seu nom específic, pirrensis, significa ‘del Pirri’ en llatí.

## Referències

* 1 2 Weksler, M., Percequillo, A. R.; Voss, R. S. 2006. «Ten new genera of oryzomyine rodents (Cricetidae: Sigmodontinae) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine.». American Museum Novitates, 3.537: 1-29
* ↑ Entrada «Nephelomys» d'Animalia (en anglès).
Espècies d'orizominis :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Família: Cricetidae ·  Subfamília: Sigmodontinae :
# Hypostomus mutucae

Hypostomus mutucae és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Cuiabà (Brasil).

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knaack, J. 1999. A new species of suckermouth catfish (Hypostomus Lacépède 1803) from the Mato Grosso, Brazil (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Trop. Fish Hobby. v. 47 (núm. 11): 102-108.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Ion Baciu

Ion Baciu (Tunari, 12 de maig de 1944) és un exlluitador romanès, especialista en lluita grecoromana, que va competir durant les dècades de 1960 i 1970.
El 1968 va prendre part en els Jocs Olímpics de Ciutat de Mèxic, on guanyà la medalla de plata en la prova del pes gall del programa de lluita grecoromana. Quatre anys més tard, als Jocs de Múnic fou sisè en la mateixa competició del programa de lluita grecoromana. En el seu palmarès també destaquen una medalla d'or al Campionat del món de lluita i una de plata i dues de bronze al Campionat d'Europa de lluita.

## Referències

* 1 2 «Ion Baciu Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 8 de setembre 2010. [Consulta: 19 novembre 2019].
* ↑ Ion Baciu. Comitè Olímpic de Romania
# Los Gremios de Igualada

Los Gremios de Igualada va ser una publicació mensual editada a Igualada entre els anys 1914 i 1916.

## Descripció

Portava el subtítol Revista mensual, órgano del Centro Gremial. La redacció i l'administració era al carrer de Sant Jaume, núm. 6 i s'imprimia al taller de Codorniu i Miranda. Tenia vuit pàgines, a dues columnes, amb un format de 19 x 12,5 cm. El primer número va sortir el 4 de gener de 1914 i el darrer, el 25, el gener de 1916.

## Continguts

Era un periòdic que donava informació de temes socials, comercials i econòmics. Hi havia articles sobre comptabilitat, escoles tècniques i professionals, reunions i assemblees, preus de mercats, descans dominical, decrets, etc. En l'article del primer número titulat “A dónde vamos” deien que la seva finalitat era la dignificación de la clase gremial entenent-la com los que se dedican al pequeño comercio y a la pequeña industria, sobretodo al pensar que, colocados en el centro de la Sociedad, constituyen la verdadera clase media, esa clase desgraciada, condenada, según muchos, a desaparecer entre los embates de la plutocracia, sucesora de la antigua nobleza, y los furiosos ataques del obrerismo. Hi havia pocs articles signats, però algun dels col·laboradors van ser Rosselló i d'A. Costa Camps.

## Referències

* ↑ Miret Solé, M. Teresa. La premsa a Igualada (1808?-1982). Barcelona: Generalitat de Catalunya, 1983, p. vol. 1, p. 240.
* ↑ Los Gremios de Igualada, núm. 1, 1-1914.

## Localització

* Biblioteca Central d'Igualada. Plaça de Cal Font. Igualada (col·lecció completa i relligada).

## Enllaços externs

* https://trencadis.diba.cat/
# Font das Bicas

La Font das Bicas ('Canelles') o de Borba es troba a la població de Borba, a Portugal.
Construïda al 1781 per la Cambra Municipal (protectora dels interessos de la població respecte al proveïment de l'aigua), aquesta font (un dels símbols de la vila de Borba), es classificà com a Monument Nacional el 1910, pel Decret de 16-06-1910, DG, núm. 136, de 23-06-1910.
La Font das Bicas tenia l'objectiu de ser un monument a Borba, per l'ús del marbre, i per la reconstitució del llac on, segons la llegenda, es trobà el barb que va donar nom a la vila.
Per la novetat que dugué a l'Alentejo, la Font das Bicas ha estat model d'altres fonts monumentals sorgides després a la regió.

## Descripció

Al centre, n'hi ha tres canelles. Als costats, més a baix, se situen les canelles per als xiquets i xiquetes.
Hi havia també un abeurador per a animals i un safareig.
A la part posterior de la Font das Bicas es construí un llac artificial, que representa el lloc on es trobà el gran barb que donà nom a Borba.

## Inscripcions

Davall del medalló de la reina Maria I es llegeix aquesta inscripció:
IMPERATIBUS FIDELIS SIMA REGINA NOSTRA MARIA NOMINE I: CUM ETDELISSIMO REGEIX NOSTRO PETRO III: OBTENTA REGIA FACULTATE: SUB AUSPICIO ET PATROCINIO ILLIMI AC EX MI VICE COMITIS DE LOU RINHAA HUJUS PROVTICI AE GUBERNATORIS VTGILA TISSIMI: SENATUS HUNC COPIOSUM FONTEM ET MA GNIFICUM VAIG OPOSAR CONS TRUERE FECERUNT: IN IL LO (ICTU OCULI) FUL GENT ET NITENT: REGUM MAGNITUDO ET BENEFI CENTIA: PROTECTORIS PO PROVES ET AMOR: DECURI ONUM ACTIVITAS ET ZE LUS POPULIQUE UTTLITAS ET DECOR: ET IDEO ISTE IN GRATITUDINIS SUAE PER PETUUM MONUMENTUM HANC MEMORIAM EXARARE EECIT. ANNO DOMINI MDCCLXXXI
Traducció d'António Joaquim Anselmo en la seua obra El municipi de Borba, Elvas, Typographia i Stereoypia Progrés, 1907:
Regnant la nostra fidelíssima reina Maria, primera del nom amb el nostre fidelíssim rei Pere III, obtinguda autorització reial i sota els auspicis i protecció de l'il·lustríssim i excel·lentíssim vescomte de Lourinhã, zelosíssim governador d'aquesta província: la Cambra manà construir aquesta copiosa font i magnífica obra, en la qual brilla i rellueix (a ull nu) la grandesa i beneﬁcència reial, el poder i l'afecte del protector, l'activitat i el zel dels regidors, i la utilitat i honor del poble. Per això aquest, en senyal de perpètua gratitud, manà inscriure aquesta memòria en l'any del Senyor 1781.

## Creença popular

Encara hui, hi ha qui creu que cada canella es destina a un estat civil (als fadrins, als casats i als vidus) i que qui en bega sempre tornarà a Borba.

## Actualitat

Al maig del 2009, els busts d'un home i d'una dona de marbre massís van ser furtats de la Font das Bicas.
Els busts representaven els dos sexes de la gent del poble i de la igualtat que la corona donava als súbdits.

## Referències

* ↑ «01 A Fonte das Bicas - Amigos de Borba». sites.google.com. [Consulta: 27 abril 2016].
* ↑ «Surto de roubo de pelourinhos».