OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Les garses

Les garses és un dels drames teatrals més representatius d'Ignasi Iglésias i de l'anomenat "teatre d'idees". Estrenat al teatre Romea de Barcelona, el 25 de novembre de 1905, pertany a una època en què l'autor va passar d'un cert simbolisme al naturalisme. D'enorme ressò, va ser presentat en català també fora dels Països Catalans, com per exemple al Teatro de la Comedia de Madrid, on va ser retirat de manera sobtada.
Aquesta obra teatral va ser escrita en el primer decenni del segle xx, després d'haver entrat en contacte amb el grup L'Avenç, que va dotar el seu teatre d'un nou modernisme, naturalista i influït per Ibsen. En aquesta època va escriure de manera molt realista la majoria d'obres de temàtica obrera, tenint en compte que per a Iglésias, els treballadors no són només els oprimits o explotats sinó tots els que es guanyen la vida treballant. A Les garses, Iglésias defensa la dignitat del treball enfront de la fortuna fortuïta, que no només no dona la felicitat sinó que és font de lluites i rancúnia. Aquesta època de teatre sociològic va ser la que més popularitat li va donar.
Les garses ha estat considerat un estudi sobre l'ambició i la desconfiança que a poc a poc va separant el protagonista de la gent estimada. El final és moralitzant, defensant el treball enfront de la bohèmia. Així, el protagonista troba la felicitat, autoestima i autovàlua refugiant-se en el treball, amb la il·lusió que uneix els homes en un esforç comú.

## Repartiment de l'estrena

* Tresona: Adela Clemente.
* Lluïsa: Carme Jarque.
* Florentina: Antònia Baró.
* Malena: Pilar Forest.
* Quima: Montserrat Faura.
* Pelegrí: Jaume Borràs.
* Dragó: Joaquim Vinyas
* Andreu: August Barbosa.
* Bernat: Vicent Daroqui.
* Desconegut: Modest Santolària.
* Vicentet: Agustí Morató.
* Senyor Maties: Jaume Capdevila.
* Janot: Miquel Sirvent.
* Geroni: Jaume Virgili.
* Dionís: Josep Aragonès.
* Felip: Agustí Antiga.
* Borni: J. Capdevila Guerra.
* Ramon: Ferran Capdevila.
Director artístic: Jaume Borràs.

## Argument

És la història d'un barber que reparteix participacions de loteria entre els seus clients. El dècim toca i apareix el conflicte entre familiars, clients i veïns, la qual cosa farà que el barber acabi tractant-los de garses.

## Bibliografia

* Ignasi Iglésias, Les Garses: amb notes crítiques de l'obra, editorial Mentora, 1931. (català)

## Referències

* ↑ Xavier Fábregas, Història del teatre català, Editorial Millà, 1978. (català)
* ↑ Xavier Fàbregas, Teatre modernista, Edicions 62, 1982, ISBN 9788429718416 (català)
* ↑ Joan Ruiz i Calonja, Història de la literatura catalana, Editorial Teide, 1954. (català)
* ↑ Diccionari biogràfic del moviment obrer als Països Catalans, L'Abadia de Montserrat, 2000. ISBN 9788484152439 (català)
* 1 2 Montserrat Bravo, Cultura i societat a la Restauració, Curial edicions catalanes, 1992. ISBN 9788472569782 (català)
* ↑ Carme Arnau. "Introducció", dins Mestres, Iglésias, Gual, Vallmitjana: Teatre Modernista. Barcelona: Edicions 62 i "La Caixa", 1982, M.O.L.C. núm. 77, pàg. 17 (català)
# Les llàgrimes d'Angelina

Les llàgrimes d'Angelina és una comèdia satírica en tres actes i en vers, original de Josep Maria de Sagarra, estrenada al teatre Novetats de Barcelona, el dia 30 d'octubre de 1928.

## Repartiment de l'estrena

* Angelina: Josepa Fornés
* la tia Clàudia, tia d'Angelina: Maria Morera
* la tia Rosa, tia d'Angelina: Antònia Baró
* l'oncle Felip, oncle d'Angelina: Antoni de Gimbernat
* l'oncle Honorat, oncle d'Angelina: Ramon Bañeras
* l'oncle Bartomeu, oncle d'Angelina: Domènec Aymerich
* la senyora Caterina, mare de Miqueló: Emília Baró
* Miqueló, pretendent d'Angelina: Joaquim García-Parreño
* el senyor Romeu, pretendent d'Angelina: Evelí Galceran
* Berenguer, cosí i amant d'Angelina: Joaquim Torrents
* Aurora, amiga d'Angelina: Elvira Jofre
* el doctor Alsina, metge d'Angelina: Josep Soler
* Agustí, criat d'Angelina: Francesc Ferràndiz
* Direcció: Manuel Salvat

## Edicions

* Les llàgrimes d'Angelina. Barcelona: Llibreria Bonavia, 1929
* Catalunya teatral. Any IV, núm. 85. Barcelona, 15 setembre 1935. Llibreria Millà

## Referències

* ↑ Mercè Rodriguez. «Josep Maria de Sagarra». UOC. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ «Antoni de Gimbernat i Ballvé». Gran Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ «Josep Maria de Sagarra 1894-1961 - Obra». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. [Consulta: 24 abril 2022].
* ↑ «Josep Maria de Sagarra 1894-1961 - Les llàgrimes d'Angelina.». Associació d'Escriptors en Llengua Catalana. [Consulta: 24 abril 2022].
# Leticia Costas-Moreira

Leticia Costas-Moreira (Pontevedra, 22 de març de 1990) és una tennista professional espanyola jugant el circuit ITF Women. L'11 de juliol 2011 va abastar el seu rècord de rànquing més alt en la WTA, sent la número 179. L'11 de juliol 2011, també arribà al núm. 200 en el rànquing de dobles de la WTA. Ella és entrenada per Alejo Mancisidor.

## Enllaços externs

* Leticia Costas-Moreira a la WTA (anglès)
# Leucotom

Un leucotom o leucotom McKenzie és un instrument quirúrgic utilitzat per a la realització de lobotomies (també conegudes com a leucotomies) i altres formes de psicocirurgia.
Inventat pel neurocirurgià canadenc Dr. Kenneth G. McKenzie a la dècada del 1940, el leucotom té un eix estret que s'insereix al cervell a través d'un forat al crani, i després un pistó a la part posterior del leucotom es deprimeix per estendre un bucle de filferro o una tira de metall al cervell. A continuació, es fa girar el leucotom, tallant un nucli de teixit cerebral. Aquest instrument va ser utilitzat pel neuròleg portuguès, guanyador del premi Nobel, Egas Moniz.
Walter Freeman va introduir un altre instrument quirúrgic diferent també anomenat «leucotom» per utilitzar-lo en la lobotomia transorbital. Modelat a partir d'un punxó de gel, consistia simplement en un eix punxegut. Es passava pel conducte lacrimal sota la parpella i contra la part superior de l'òrbita ocular. S'utilitzava un mall per introduir l'instrument a través de la fina capa d'os i cap al cervell al llarg del pla del pont nasal, a una profunditat de 5 cm. A causa dels incidents de trencament, més tard es va utilitzar un instrument més fort però essencialment idèntic anomenat orbitoclast.
Les lobotomies es van realitzar habitualment des de la dècada del 1930 fins a la dècada de 1960, amb unes quantes fins a la dècada del 1980 a França.

## Referències

* ↑ «Kenneth G. McKenzie» (en anglès). Congress of Neurological Surgeons, 01-04-1954.
* ↑ «The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1949» (en anglès). Nobel Prizes.
* ↑ «'My Lobotomy': Howard Dully's Journey» (en anglès). NPR, 2005.
* ↑ Vernet, Alain; Fresquet, Nadine; Fauville, Benoist; Boutet, Cyril «La première intervention de lobotomie documentée en France, 2 décembre 1939» ( PDF) (en francès). ScienceDirect. DOI: 10.1016/j.amp.2021.09.012.
* ↑ «La neurochirurgie fonctionnelle d'affections psychiatriques sévères» ( PDF) (en francès). Comité Consultatif National d'Ethique, 25-04-2002. Arxivat de l'original el 2011-07-20 [Consulta: 18 setembre 2024]. (Comitè consultiu nacional francès d'ètica, opinió núm. 71: Neurocirurgia funcional de les condicions psiquiàtriques greus)
# Liber feudorum maior

El Liber feudorum maior (originalment Liber domini regis) és un cartulari obra de Ramon de Caldes que recull els documents referents als dominis de la casa comtal de Barcelona i la resta de cases comtals que s'integraren en ella. Fou recopilat vers el 1192 pel rei n'Alfons el Cast i es conserva a l'Arxiu de la Corona d'Aragó. En el període comprès entre el 1170 i 1195 es recopilaren els Usatici Barchinonae, el Liber Feudorum maior i la Gesta Comitum Barchinonensium, conjunt que ha estat denominat com els tres monuments de la identitat política catalana.

## Concepció

El rei Alfons el Cast n'encarregà la compilació a Ramon de Caldes (jurista), jurista i degà de l'església de Barcelona (1161-1199) amb la intenció de senyorejar el país, fraccionat i sovint usurpat pels senyors feudals.

## Contingut

Conté aliances, vendes, testaments, comandes de castells i sagraments d'homenatge. Es componia de dos volums que compilaven un total de 888 folis i prop d'un miler de documents, els més antics dels quals del segle ix.

## Primeres referències a "Catalunya" i "català"

El Liber feudorum maior és el document més antic conegut que té variacions del noms "català" i "Catalunya". Hi apareix un Geral de Cataluign, un Raimundi Catalan i dos Arnal Catalan.

## Estat actual

Després de moltes mutilacions, tan sols en queden 88 folis amb 183 escriptures, amb els quals es formà un sol volum que recull les restes dels dos originals. La cal·ligrafia és del tipus franc i destaca per contenir 79 miniatures. Francesc Miquel i Rosell en publicà modernament (1945-1947) el text basant-se en l'índex del segle xiv, fet que li permeté reconstruir el contingut del cartulari original, i afegint-hi les escriptures conservades en l'Arxiu de la Corona d'Aragó, totalitzant un global de 902 documents i la reproducció de nombroses miniatures.

## Referències

* ↑ Cingolani, Stefano Maria: «Seguir les vestígies dels antecessors»
* ↑ Rotger, Agnès «La gran dama del tron català». Sàpiens [Barcelona], núm. 121, 10-2012, p.16-21. ISSN: 1695-2014.
* ↑ «Anotacions sobre l’origen dels mots català i Catalunya - Jaume Renyer», 27-07-2016. [Consulta: 28 octubre 2024].
* ↑ «Catalunya | enciclopedia.cat». [Consulta: 28 octubre 2024].

## Vegeu també

* Usatici Barchinonae
* Gesta Comitum Barchinonensium

## Enllaços externs

* Liber feudorum maior Versió escanejada del llibre per l'Arxiu de la Corona d'Aragó
# Licos (fill de Dàscil)

Segons la mitologia grega, Licos (en grec antic Λύκος, "llop"), va ser un rei dels mariandins, a Bitínia, fill de Dàscil, i net de Tàntal.
Acollí els argonautes i va organitzar uns funerals magnífics a dos argonautes que acabaven de morir, un d'ells, Tifis, el timoner. Per a guiar l'Argo, els donà el seu fill, també anomenat Dàscil. Licos acabava de patir un atac dels seus veïns, els bebrics, i estava agraït als argonautes, que havien mort el seu rei Àmic, i a més, aquest Àmic havia mort el seu germà Otreu.
Hèracles, quan va tornar del país de les amazones, es quedà amb ell per ajudar-lo en la guerra contra els bebrics. Hèracles matà el germà d'Àmic i va donar a Licos una part del territori dels bebrics.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 328. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 138. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Limatulichthys griseus

Limatulichthys griseus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica a les conques dels rius Amazones, Tocantins, Essequibo, Orinoco occidental i Parnaíba.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. «Reports on the expedition to British Guiana of the Indiana University and the Carnegie Museum, 1908. Report núm. 1. Some new genera and species of fishes from British Guiana» (en anglès). Annals of the Carnegie Museum, 6, 1, 1909, pàg. 4-54.
* ↑ Isbrücker, I. J. H. «Descriptions préliminaries de nouveaux taxa de la famille des Loricariidae, poissons-chats cuirassés néotropicaux, avec un catalogue critique de la sous-famille nominale (Pisces, Siluriformes)» (en francès). Revue Française Aquariolologie, 5, 4, 1978, pàg. 86-117.
* 1 2 3 Sa-a, Pascualita; Reyes, Rodolfo B. «Limatulichthys griseus (Eigenmann 1909)» (en anglès). FishBase.
* ↑ Ferraris, Carl J. Jr.. «Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes)». A: A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: Edipucrs, 2003, p. 330-350.

## Bibliografia

* Burgess, W.E.. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). Neptune City: T.F.H. Publications, 1989, p. 784.
* Ferraris, Carl J.: Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types. Zootaxa, 1418. 8 de març del 2007. ISBN 978-1-86977-058-7. PDF (anglès)
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Regan, C. T. 1904. A monograph of the fishes of the family Loricariidae. Trans. Zool. Soc. Lond. v. 17 (pt 3, núm. 1): 191-350, Pls. 9-21.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS.
# Liobagrus kingi

Liobagrus kingi és una espècie de peix de la família dels amblicipítids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Yunnan (la Xina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Hilgendorf F. M., 1878. Einige neue japanische Fischgattungen. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlin 1878. 404-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Tchang, T.-L., 1935. A new catfish from Yunnan. Bulletin of the Fan Memorial Institute of Biology, Peiping (Zoological Series) v. 6 (núm. 3): 95-97.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ He, M., 1999. Amblycipitidae. p. 103-110. A: X.-L. Chu, B.-S. Cheng i D.-Y. Dai (Eds). Faunica Sinica. Osteichthyes. Siluriformes. Science Press, Beijing. i-vii + 1-230.
* ↑ Nichols, J.T., 1943. The freshwater fishes of China. Natural history of Central Asia: Volum IX. The American Museum of Natural History, Nova York, Estats Units, 322 p.
* ↑ Wang, S. (ed.), 1998. China red data book of endangered animals. Pisces. National Environmental Protection Agency. Endangered Species Scientific Commision. Science Press, Beijing, Xina. 247p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y., 1991. Amblycipitidae. p. 318-319. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu i J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Liparis adiastolus

Liparis adiastolus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 16,7 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 35-39.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 0-10 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: els Estats Units.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Stein, D. L., C. E. Bond & D. Misitano, 2003. Liparis adiastolus (Teleostei, Liparidae): a new snailfish species from the littoral zone of the northeastern Pacific, and redescription of Liparis rutteri (Gilbert and Snyder, 1898). Copeia 2003 (núm. 4): 818-823.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriàixev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lissocampus bannwarthi

Lissocampus bannwarthi és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,2 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 0-2 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf de Suez i el Golf d'Aqaba.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1977: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Lissocampus (Syngnathidae). Proceedings of the Biological Society of Washington v. 89 (núm. 53): 599-620.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lissocampus runa

Lissocampus runa és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,4 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima temperat.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del sud d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Waite E. R. & Hale H. M., 1921. Review of the Lophobranchiate fishes (pipe-fishes and sea-horses) of South Australia. Rec. Aust. Mus. v. 1 (núm. 4). 293-324.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1977: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Lissocampus (Syngnathidae). Proceedings of the Biological Society of Washington v. 89 (núm. 53): 599-620.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Listrura boticario

Listrura boticario és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Da Figueira i Guaraqueçaba (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ de Pinna M. C. C., 1988. A new genus of trichomycterid catfish (Siluroidei, Glanapteryginae), with comments on its phylogenetic relationships. Rev. Suisse Zool. v. 95 (núm. 1). 113-128.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ de Pinna, M. C. C. & W. B. Wosiacki, 2002. A new interstitial catfish of the genus Listrura from southern Brazil (Siluriformes: Trichomycteridae: Glanapteryginae). Proc. Biol. Soc. Wash. v. 115 (núm. 4): 720-726.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB