# Caperó

El caperó era una peça rodona de teixit, de punt o de feltre que serveix per a cobrir i abrigar el cap. Era de moda a Europa occidental durant l'edat mitjana. Inicialment una vestidura utilitària, va començar desenvolupant una llarga coleta, en part decorativa, a la part posterior, es va transformar en un abillament per al cap complex, versàtil i costós després que el que era l'obertura vertical per a la cara va començar a ser utilitzat com una obertura horitzontal per al cap. Va ser molt de moda a mitjan segle xv a Borgonya, abans de passar de moda cap a la fi del segle xv i recobrar la condició utilitària. És la vestimenta de cap per home més freqüent a la pintura flamenca primitiva, però té un tall complicat que sovint és mal interpretat.
Caperó deriva del llatí medieval cappa, d'origen incert que també va donar capell, capa, caputxa, des d'on que va passar al francès chaperon, i d'aquí a la versió catalana.

## Orígens humils

El caperó va aparèixer al segle xii com una caputxa amb una capa curta, que es posava per sobre del cap, o que es lligava al capdavant. El caperó podia ser retirat del cap i que pengés en el clatell, amb la capa curta al voltant del coll i les espatlles. Sovint la vora de la capa era cosida, tallada o amb serrells en una terminació decorativa. Es feien de llana, per a clima fred, i de teixits més lleugers per a l'estiu. Amb aquest disseny va romandre de moda per les classes baixes fins a la fi de l'Edat Mitjana, tant per homes com a dones, especialment al nord d'Europa. El caperó era àmpli a la zona posterior, i de vegades acabava en una coleta en punta.
En la paremiologia catalana hi ha el refrany «si Montserrat porta caperó, aigua abundor», que vol dir quan la muntanya tenia un caperó de núvols, això anuncia pluja.

## Galeria

* Les molt riques hores del Duc de Berry, c1410. Els dos cortesans dempeus darrere de la taula a l'esquerra vesteixen caperons de confecció elaborada.
* Probablement un autoretrat de Jan van Eyck de 1433
* Léal Souvenir de Jan van Eyck 1432. Un caperó simple de llana, amb bourrelet, i cornette caient cap endavant
* Detall de l'obra La Mare de Déu del canceller Rolin de Jan van Eyck, c. 1435 -dos ciutadans vesteixen els seus pattes per enrere. S'observa la cornette del situat a l'esquerra en la part davantera d'ell.
* La Visió de Sant Eustaci per Pisanello, c. 1440. El sant vesteix un caperó summament voluminós. Igual que amb altres barrets pintats per Pisanello, el dibuix pot ser una exageració dels barrets reals

## Bibliografia

* Reed, Susan Downs. From Chaperone to Chaplets: Aspects of Men's Headdress, 1400–1519 (en anglès). 2003. University of Maryland, 1992.
* Early Netherlandish painting (en anglès). Cambridge: Cambridge University, 1986. ISBN 978-0-521-34016-8.
* Germans de Limburg, Les molt riques hores del Duc de Berry
* Vibbert, Marie. Headdresses of the 14th and 15th Centuries (en anglès), agost 2006 (The Compleat Anachronist, núm. 133).

## Referències

* ↑ Lorne Campbell, National Gallery Catalogues: The Fifteenth Century Netherlandish Paintings, 1998, ISBN 185709171X
* ↑ «caperó». Diccionari normatiu valencià. AVL. [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «caperó». Cercaterm. TERMCAT. [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «caperó». Gran Diccionari de la Llengua Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bruguera i Talleda, Jordi; Fluvià i Figueras, Assumpta. «capa I.7 caperó». A: Diccionari etimològic. 4a edició 2004, 1996, p. 175-177. ISBN 9788441225169.
* ↑ Maranges i Prat, Isidra. Institut d'Estudis Catalans. La indumentària civil catalana: segles xiii-xv. Barcelona: Institut d'Estudis Catalans, 1991, p. 60-63. ISBN 84-7283-189-2 [Consulta: 7 desembre 2015].
* ↑ «caperó». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ «Si Montserrat porta caperó, aigua abundor | ParemioRom». Paremiologia romànica: refranys meteorològics i territori. Universitat de Barcelona. [Consulta: 4 desembre 2024].