OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# (90) Antíope

Antiope (an-tye'-ə-pee)és l'asteroide núm. 90 de la sèrie. Fou descobert l'1 d'octubre del 1866 a Dusseldorf per en Karl Theodor Robert Luther (1822-1900).
Antiope orbita fora del 3r nucli del cinturó principal, i forma part del grup familiar de Themis, i com la majoria dels asteroides d'aquesta regió, és fosc (de la classe C) i de composició carbònica. La baixa densitat (1.3±0.2 g/cm3) dels seus components suggereixen que és fortament porós (>30%).
Gràcies a l'observació d'una ocultació estel·lar s'aconseguiren dades sobre Antiope l'11 de juny del 180. Les observacions de VLT del 2007 mostren que és una asteroide doble amb un satèl·lit natural S\2000 (90) 1 (llegiu més endavant).
El seu nom es deu a Antíope, filla d'Èol, de la mitologia grega però també coincideix amb Antíope l'amazona.

## Asteroide doble

La principal característica d'Antiope és que està compost per dos components de mida aproximada (la diferència de la massa és d'aproximadament el 2,5%) i, per tant, és un veritable "doble" asteroide. Aquesta binària naturalesa fou descoberta el 10 d'agost del 2000 per un grup d'astrònoms que empraren unes òptiques adaptatives al telescopi "Keck" (Keck Telescope) on Mauna Kea IAUC 7503. El "secundari" s'anomenà S/2000 (90) 1.
Cadascun d'aquests component té prop de 86±1 km de diàmetre, amb els seus centres separats per només uns 170 quilòmetres, cosa que significa que la bretxa que separa ambdues meitats són de prop de 60 km. Els dos cossos orbitals comparteixen el mateix centre de massa. El període orbital és d'aproximadament unes 16.50 hores, l'excentricitat de 0.03 (0.01 ± 0.02).

## Referències

* 1 2 3 4 5 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 16 octubre 2023].
* ↑ Afirmat a: Minor Planet Center Database.
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 24 gener 2024].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 desembre 2024].
* ↑ «JPL Small-Body Database». [Consulta: 4 novembre 2024].

## Enllaços externs

* Descobriment dels "Companions" dels asteroides 762 Pulcova i 90 Antiope SWrI Press Release.
* Dades de (90) Antiope de l'arxiu Johnston (manteniment per W. R. Johnston)
* Dades en línia del sistema Antiope mantingut per F. Marchis; inclou imatges i simulacions d'ocultació.
* UC-Berkeley Press-Release publicació del 29 de maig del 2007 Asteroide binari com a doble amuntegament de runes ("Binary asteroid revealed as twin rubble piles")
# 1026
## Esdeveniments
### Països Catalans

* 1 de febrer: Ermessenda de Carcassona atorga la famosa carta de població de Cervera.

### Món

* Astúries, Regne de Lleó: el Monestir de Cartavio passa a ser propietat de l'església d'Oviedo.
* Desembocadura del riu Helgeå, Escània (Regne de Suècia): hi té lloc la batalla d'Helgeå, en la que les tropes daneses i angleses de Canut II derroten l'exèrcit combinat noruec i suec.
* Sind (actual Pakistan): un ismaïlita funda la dinastia de Sumra, que governarà la regió fins al 1351.
* Índia: neix l'Imperi Hoysala.
* 6-8 de gener - Kathiawar, Índia: Mahmud de Ghazna pren i destrueix el temple de Somnath.
* Finals de febrer: Enric VI (més endavant serà coronat Enric III del Sacre Imperi Romanogermànic) esdevé duc de Baviera.
* 23 d'agost: Ricard III de Normandia succeeix el seu pare, el duc Ricard II de Normandia (que morirà l'any següent).
* Tardor - Venècia: Petro Barbolano és nomenat Dux de Venècia.
* Tardor: Canut II de Dinamarca parteix en pelegrinatge fins a Roma, on assistirà a la coronació de Conrad II.
* 1 de desembre: Renginald I de Borgonya succeeix el seu pare Otó-Guillem de Borgonya com a comte de Borgonya.

## Naixements

* Gaitelgrima de Salern, princesa longobarda (m.1051).
* Antena, Ducat de Spoleto (Sacre Imperi Romanogermànic): Lidano d'Antena, abat i sant (m.1118).
* Nripa Kama II, rei Hoysala.
* Tostig Godwinson, comte anglosaxó de Northúmbria (m.1066).

## Necrològiques

* Adelaida d'Anjou, reina consort d'Aquitània (n.c.947).
* Enric V de Baviera, comte de Luxemburg.
* 21 de setembre: Otó-Guillem de Borgonya, compte de Borgonya i duc de Borgonya.

## Referències

* ↑ Rotger, Agnès «La gran dama del tron català». Sàpiens [Barcelona], núm. 121, 10-2012, p.16-21. ISSN: 1695-2014.
# Toquí dels tepuis

L'atlapetes dels tepuis (Atlapetes personatus) és una espècie d'ocell de la família dels emberízids (Emberizidae) que habita la selva humida, boscos i zones arbustives del sud de Veneçuela i zones limítrofes del nord del Brasil i oest de Guyana.

## Hàbitat

Viu als matolls d'arbustos de la vora del bosc humit de sòl sorrenc, als tepuis, entre els 1.000 i 2.500 m d'altitud.

## Descripció

De mitjana fa 17,3 cm de longitud. El cap és vermellós, les parts superiors, ales i flancs són de color oliva bronzejat i les parts inferiors grogues.
Tres d'aquests es van descriure a partir de grans diferències en el patró del plomatge de la gola i el pit (Jaramillo et al., 2011); els altres es basaven en diferències subtils en la coloració de les plomes. Altres membres del gènere es troben en hàbitats subtropicals i temperats similars als Andes del nord i centrals i les terres altes de Mèxic i Amèrica Central (Dickinson i Christidis, 2014):
* A. p. collaris - la coloració del cap és castanya vermellosa i s'estén fins als costats de la gola.
* A. p. paraquensis, A. p. parui i A. p. duidae - la coloració del cap és castanya vermellosa i s'estén per tota la gola.
* A. p. jugularis - el cap, el clatell, el coll, la gola i la part superior del coll presenten color vermellós.

## Taxonomia

Es reconeixen sis subespècies:
* A. p. personatus (Cabanis, 1849) Mt. Roraima and nearby tepuis (se Venezuela)
* A. p. collaris (Chapman, 1939) Auyán-tepui (se Venezuela)
* A. p. duidae (Chapman, 1929) Mt. Duida and Mt. Guaiquinima (s Venezuela)
* A. p. parui (Phelps & Phelps Jr, 1950) Cerro Parú (s Venezuela)
* A. p. paraquensis (Phelps & Phelps Jr, 1946 )Cerro Paraque and Cerro Yavi (s Venezuela)
* A. p. jugularis (Phelps & Phelps Jr, 1955) Cerro La Neblina (s Venezuela) and n Brazil

## Referències

* ↑ «Toquí dels tepuis». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 23/09/2013 (català)
* 1 2 3 Hilty, Steven L. «Birds of Venezuela» (en anglès). Christopher Helm, 2003. [Consulta: 6 gener 2024].
* ↑ Barrowclough, George F; Jablonski, Bartek; Lai, Jonas E; Groth, Jeff G «Phylogeography of the tepui brush finch, Atlapetes personatus (Passeriformes: Passerellidae): extensive differentiation on the sky islands of the Venezuelan Pantepui» (en anglès). Biological Journal of the Linnean Society, 136, 1, 22-04-2022, pàg. 59–74. DOI: 10.1093/biolinnean/blac029. ISSN: 0024-4066.
* ↑ Gill, Frank; Donsker, David. «Sparrows – IOC World Bird List v13.2g» (en anglès americà). IOC, 2023. [Consulta: 14 octubre 2023].
# Estudi op. 10, núm. 12 (Chopin)

L'"Estudi Op. 10, núm. 12", en do menor, conegut com a "Estudi Revolucionari" o "El bombardeig de Varsòvia", és un dels dotze Estudis op. 10 per a piano de Frédéric Chopin, compost cap al 1831. És el dotzè de la seva primera sèrie d'estudis dedicats al seu amic Franz Liszt.
L'estudi va aparèixer aproximadament en l'època de la Revolta polonesa del 1830, l'aixecament contra els russos el novembre en 1831 a Polònia. Chopin, amb un fràgil estat de salut, va expressar els seus sentiments sobre la revolució en moltes peces musicals de les que la més coneguda és aquest "Estudi Revolucionari". Chopin va dir més tard, a propòsit del fracàs de l'alçament: "Tot això m'ha causat molt dolor. Qui podria haver-ho previst!".

## Estructura i tècnica

En els compassos inicials apareixen escales ràpides, llargues i cap a tons greus, amb el protagonisme principalment de la mà esquerra, mentre que la dreta toca acords que exigeixen obrir bastant la mà. La durada i la repetició d'aquestes veloces frases caracteritzen la peça. Encara que les interminables semicorxeres a la mà esquerra suposen el major desafiament, la mà dreta també ha de fer front a la polirítmia utilitzada amb una sofisticació creixent per tocar el mateix tema durant diverses frases seguides.

## Referents musicals

El final de l'estudi fa referència a l'última sonata per a piano de Ludwig van Beethoven, que a més estava escrita amb la mateixa armadura. Se sap que Chopin admirava aquesta sonata. Per la similitud, es poden comparar els compassos 77-81 de l'estudi amb els 150-152 del primer moviment de la sonata de Beethoven.

## Referències

* ↑ Sophie de Korwin-Piotrowska Balzac et le monde slave (en francès). 93. París: University of Paris & H. Champion, 1933, p. 336. OCLC 489978309.
* ↑ Niecks, Frederick. Frederic Chopin as a Man and Musician, 1945, p. 98.

## Enllaços externs

* Études Op.10: Partitura lliure a l'IMSLP.
* The Ultimate Chopin Etudes Discography a Eternal Chopin Etudes Space
* Guia, enregistraments i partitura Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine. a Chopin Music Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.
# 15 d'Àries

15 d'Àries (15 Arietis) és una estrella de la constel·lació d'Àries. Té una magnitud aparent de +5,68.

## Referències

* ↑ Afirmat a: SIMBAD. Data de consulta: 23 octubre 2020.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ Afirmat a: Gaia DR3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 13 juny 2022.

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
Viccionari
# Escoles Sant Lluís

L'escola Sant Lluís Gonçaga és un centre d'educació infantil, primària i secundària ubicada a un edifici de la Ronda del Carril del municipi de la Garriga (Vallès Oriental) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Edifici civil, aïllat, destinat a escoles. Consta de planta soterrani i planta baixa. La planta és rectangular i la composició simètrica. El cos central el forma un atri de quatre columnes acanalades que reposen damunt un estilobat de pedra. Coberta de faldons amb teula plana.
Al fris de l'entaulament hi ha la inscripció: "Initum Sapientiae Timor Domini".

## Referències

* 1 2 «Escoles Sant Lluís». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 10 juliol 2015].
# Certificat (document públic)

El certificat és un tipus de text administratiu emprat per constatar un fet determinat. En el procés de sol·licitud d'un lloc de treball, especialment quan es tracta d'una institució oficial, els certificats són fonamentals per demostrar la formació i l'experiència. És un tipus de text que es produeix normalment a instàncies de qui el rep, per part d'una persona amb prou autoritat dins de la institució per establir que les afirmacions que s'inclouen al document són certes. Si hi arriba a haver alguna irregularitat o falsedat en allò que s'ha declarat, pot ser objecte d'una sanció administrativa.

## Tipus de certificat

Els certificats poden confirmar fets molt diversos:
* L'assistència a un curs, una jornada o un acte, o bé la participació en la seva organització.
* Els resultats acadèmics.
* La docència de determinat curs o seminari.
* L'experiència professional en un camp determinat.
* La pertinença a un grup o una jerarquia.
* Els coneixements de llengües estrangeres.
* La realització de qualsevol altra activitat acadèmica o extraacadèmica.
* L'adequació d'un objecte a una norma.
* L'estat físic i/o mental en què es troba una persona.

## Estructura del certificat

Encara que cada institució sol tenir els seus propis models de certificació, un model estàndard de certificat és el següent:
       (Nom o logotip de la institució) CERTIFICAT (Nom i cognoms de qui expedeix el certificat), (càrrec que ocupa dins la institució), CERTIFICO Que el senyor / la senyora nom i cognoms, amb DNI núm. (número), ha participat/organitzat/realitzat... I, perquè consti, signo aquest certificat a petició de la persona interessada. (Lloc, data.) (Signatura de qui expedeix el certificat) (Segell de la institució)
La persona que redacta el certificat no és necessàriament la mateixa que la que el signa; de fet, de vegades és la mateixa persona interessada la qui presenta el certificat ja redactat perquè el responsable només l'hagi de signar (sempre, és clar, que estigui d'acord amb el seu contingut), però aquesta diferència és irrellevant: a efectes administratius i legals, l'autor i responsable del certificat és qui el signa, no pas qui el redacta i el produeix físicament.

## Referències

* ↑ «Certificat (document públic)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ El procediment administratiu: fases i documents Arxivat 2017-05-27 a Wayback Machine. a xtec.cat
* ↑ Tipus de Certificats, Escola d'Administració Pública de Catalunya
* ↑ Certificat al web de l'UAB
* ↑ Certificat Arxivat 2015-05-07 a Wayback Machine. al web de l'UPF
* ↑ Certificat al web de l'OUC
Viccionari
# Cesare San Fiorenzo

Cesare San Fiorenzo (Gènova, 1833 - 1909) fou un compositor italià del Romanticisme.
Va adquirir notorietat amb les seves nombroses obres instrumentals i corals. Foren les més destacades, en el gènere dramàtic i simfònic, l'òpera El taumaturg, estrenada en el teatre Dal Verme de Milà el 1879, i la trilogia Divina Comèdia, inspirada en Dante.
A més, va compondre, moltes melodies per a cant i piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 53, pàg. 1148 (ISBN 84-239-4553-7)
# Cetopsis baudoensis

Cetopsis baudoensis és una espècie de peix de la família dels cetòpsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Baudó a Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Spix, J. B. von & L. Agassiz, 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam: Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48;, Part 2: 83-138, Pls. 49-101.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Dahl, G., 1960. New fresh-water fishes from western Colombia. Caldasia v. 8 (núm. 39): 451-484.
* ↑ «Cetopsis baudoensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Vari, R.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Cetopsidae (Whale catfishes). p. 257-260. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1995. Monophyly and phylogenetic diagnosis of the family Cetopsidae, with synonymization of the Helogenidae (Teleostei: Siluriformes). Smithson. Contrib. Zool. (571):1-26.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., Ferraris, C. J. Jr. & de Pinna, M. C. C., 2005. The Neotropical whale catfishes (Siluriformes: Cetopsidae: Cetopsinae), a revisionary study. Neotropical Ichthyology, 3 (2): 127-238.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cetopsorhamdia phantasia

Cetopsorhamdia phantasia és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 37.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (26 °C-26 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Napo (Equador).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1916. New and rare fishes from South American rivers. Ann. Carnegie Mus. v. 10 (núms. 1-2): 77-86, Pls. 13-16.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stewart, D. J., 1985. A new species of Cetopsorhamdia (Pisces: Pimelodidae) from the Río Napo basin of eastern Ecuador. Copeia 1985 (núm. 2): 339-344.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Barriga, R. «Peces de agua dulce del Ecuador» (en castellà). Revista de Información técnico-científica, XVI, 3, 1991, pàg. 7–88.

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Chaetostoma aequinoctiale

Chaetostoma aequinoctiale és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Pellegrin, J. 1909. Mission géodésique de l'Équateur. Collections recueillies par M. le Dr. Rivet. Description de deux poissons nouveaux de la famille des Loricariidae. Bull. Mus. Natl. Hist. Nat. (Sér. 1) v. 15 (núm. 8): 517-519.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chaetostoma jegui

Chaetostoma jegui és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 16,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rapp Py-Daniel, L. H. 1991. Chaetostoma jegui, a new mailed catfish from Rio Uraricoera, Brazil (Osteichthyes: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 2 (núm. 3): 239-246.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Channa melanostigma

Channa melanostigma és una espècie de peix de la família dels cànnids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 14,3 cm de llargària màxima.
* 5 escates a les galtes i 27-28 al voltant del peduncle caudal.
* 50-51 vèrtebres.
* 36-37 radis ramificats a l'aleta dorsal.
* La darrera aleta dorsal s'insereix entre les vèrtebres núm. 41 i 43.
* Aleta caudal amb 14-15 franges transversals en ziga-zaga i en intervals irregulars.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu a Àsia: el riu Lohit (la conca del riu Brahmaputra a Arunachal Pradesh, l'Índia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 19 desembre 2012].
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* 1 2 3 Geetakumari, K. i W. Vishwanath, 2011. Channa melanostigma, a new species of freshwater snakehead from north-east India (Teleostei: Channidae). J. Bombay Nat. Hist. Soc. (2010) 107(3):231-235. «PDF». Arxivat de l'original el 2012-02-03. [Consulta: 19 desembre 2012].
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)