OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Leone Leoni (compositor)

Leone Leoni (Verona, vers 1560- Vicenza, 24 de juny del 1627) fou un compositor italià del Renaixement. Va ser mestre de capella de la catedral de Vicenza i un dels músics més notables de l'escola veneciana, famosa no sols per la perfecció tècnica de les seves composicions polifòniques, sinó per llur expressiva harmonia, la brillantor de la coloratura i els contrasts entre els dobles cors. D'aquest autor es publicaren a Venècia, a principis del segle xvi, cinc llibres de madrigals, quatre quaderns de motets, Sacrae Cantiones, amb doble orgue, dos magnificats i diversos concerti a quatre veus amb acompanyament de sis instruments. Les obres de Leoni que despertaren major admiració entre els seus contemporanis foren els motets per a doble cor a vuit veus. Ambrós n'assenyala dos: O Domine Jesu Christo i Petro amas me, afegint que el primer assoleix una bellesa quasi sobrehumana i que el segon no té paral·lel en la música expressiva. En L'Arte musicale in Italia, de Torchi s'inseriren dos madrigals de Leoni reproduïts de l'edició veneciana de 1602, ambdós quin més interessant. En un d'ells les dues veus superiors imiten el cant del rossinyol, formant eco de les altres, que es mouen en cànon.

## Vida i obra

Va néixer a Verona vers 1560. No se sap molt sobre els mestres que dirigiren els seus estudis, només se sap que fou mestre de capella en la catedral de Vicenza, i segons el Pare Martini al Saggio floridam. Prat. Di contrapunto. Leoni fou un dels compositors que el 1592 van retre un homenatge a Palestrina, en dedicar-li una col·lecció de salms a cinc veus.
El 1588 va publicar a una impremta de Venècia, Il primo libro di Madrigali a cinquè voci, seguit per d'altres el 1595, 1598 i 1602; també va compondre:
* Il primo libro di Madrigali a sei voci (Venècia, 1603),
* Primo e secundo libro de Motetti a due, tre et quattro voci, per cantar nel organo (Venècia, 1606-1608, la segona edició del qual porta el títol de Sacri Fiori, etcètera (Venècia, 1609-1610),
* Primo libro de Motetti a otto voci (Venècia, 1608),
* Secondo libro de Motetti con una messa a quattro voci (Venècia, 1611),
* Omnia Psalmodia solemnitatum octo vocum (Venècia, 1613).
* Prima parte dell'aurea corona ingemmata d'armonici concerti in lode della santissima incoronata di Vicenza (Venècia, 1615),
Es troben composicions de Leoni en les següents col·leccions:
* Il Trionfo di Dori, de Gardano (Venècia, 1596).
* Madrigali pastorali a sei voci, de l'editor Petrus Phalesius el jove (Anvers, 1604).
* Giardino novo bellissimo di vari flori musicali, de Borchgrevinck, organista del rei de Dinamarca (Copenhaguen, 1605).
* Promptuarium musicum, d'Abraham Schade.
* Florilegium Portense, de Bodenschatz.

## Referències

* 1 2 Bolcato, 2005.

## Bibliografia

* Bolcato, Vittorio. «Leoni, Leone». A: Dizionario Biografico degli Italiani (en italià). vol. 64, 2005.
* Enciclopèdia ESPASA, Apèndix núm. 6, pàg. 1138, ISBN 84-239-4576-6
# Leonhard Lechner

Leonhard Lechner (1553 - Stuttgart, 9 de setembre de 1606) fou un músic tirolès que fou compositor i mestre de capella del duc de Württemberg. En la biblioteca de Múnic s'hi conserven algunes obres seves. Altres les publicà Drandrius en la seva Biblioteca Clàssica. Neue teutsche Lieder zu drey Stimmen nach Art der welschen Villanellen (1577), Sacrarum Cantionum libri 1 et II (1581); Epitalamium 24 vocum (1582) i Liber Missarum (1584).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 29, pàg. 1331 ISBN 84-239-4529-4
# Leonid Nikolàiev (pianista)

Leonid Vladímirovitx Nikolàiev (rus: Леони́д Влади́мирович Никола́ев, 13 d'agost de 1878 – 11 d'octubre de 1942) va ser un pianista, compositor i pedagog rus/soviètic.

## Biografia

Nikolàiev va néixer a Kíev el 1878. Va estudiar al Conservatori de Moscou amb Serguei Tanéiev i Mikhaïl Ippolítov-Ivànov. Durant molts anys Nikolàiev va ser professor de piano al Conservatori de Leningrad, i durant un període curt i sense èxit va ser director de la institució. Entre els seus estudiants al Conservatori hi havia Vladímir Sofronitski, Maria Iúdina, Dmitri Xostakóvitx, Vera Razumovskaya, Natan Perelman, Wiktor Labunski, Vera Vinogradova, Samary Savshinsky, Nadia Reisenberg, Alexander Zakin.
Es va fer molt amic de Xostakóvitx, que "l'admirava com a músic de primera classe i un home de gran saviesa i aprenentatge" i també va dir d'ell: "No va formar només pianistes, sinó, en primer lloc, músics pensants. No va crear una escola en el sentit específic d'una única direcció professional estreta. Va donar forma i nodrir una àmplia tendència estètica en l'esfera de l'art pianístic." La Sonata per a piano núm. 2 de Xostakóvitx de 1943 estava dedicada al seu antic professor.
Nikolàiev va ser evacuat a Taixkent juntament amb altres músics, després que Alemanya envaís Rússia el 1941, i hi va morir el 1942.
La seva producció compositiva inclou obres simfòniques, obres corals, quartets de corda i obres en solitari per a violí, violoncel i piano.

## Referències

* 1 2 Laurel Fay, Shostakovich: A Life p. 18
* ↑ The gramophone. C. Mackenzie, 1 gener 2006.
* ↑ Shostakovich, ed. Glikman, p.233

## Bibliografia

* Xostakovitx, Dmitri i Glikman, Isaak (2001). Història d'una amistat: les cartes de Dmitri Xostakóvitx a Isaak Glikman. Cornell University Press.ISBN 0-8014-3979-5ISBN 0-8014-3979-5.
* Baker's Biographical Dictionary of 20th Century Classical Musicians
* Fay, Laurel. Shostakovich: A Life. Oxford University Press, 1999. ISBN 0-19-513438-9. 0-19-513438-9
# Leopold Grützmacher

Leopold Grützmacher (Dessau, Alemanya, 4 de setembre de 1835 – va morir a l'Alemanya de Weimar el 26 de febrer de 1900) ser un violoncel·lista i compositor alemany.
Leopold era el germà menor de Friedrich i va ser membre de l'Orquestra de la Gewandhaus de Leipzig. Més tard va ser el violoncel·lista principal de la Schwerin Hofkapelle, del Landestheater a Praga i després en la Hofkapelle a Meiningen, Alemanya. A partir de 1876 va ser el primer violoncel·lista i músic de cambra virtuós a Weimar.
Grützmacher va compondre dos concerts per a violoncel i moltes peces petites de violoncel. El seu fill Friedrich també fou un violoncel·lista.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 26, pàg. 1478 (ISBN 84-239-4526-X)
# Leopold Joseph von Daun

Leopold Joseph von Daun (Viena, 24 de setembre de 1705 - 5 de febrer de 1766) fou un destacat militar austríac. Fou un hàbil capità i gran estrateg, malgrat que pecà del defecte d'excessiva circumspecció i se l'anomenà el Fabio Cuncactor austríac.
Molt jove, ingressà en l'exèrcit, prenent part el 1718 en la d'Itàlia contra Espanya, així com alguns anys més tard, en les campanyes d'Itàlia i del Rin (1734-1735). Figurà com a general major de la guerra contra Turquia (1737-39) i promogut més tard al grau de tinent general; lluità quan la Guerra de Successió Austríaca, primer contra els prussians a Silèsia i després contra els francesos, a les ordes del príncep Carles de Lorena. Dirigí la segona silesiana i en les batalles de Hohenfriedberg i Soor l'ala esquerra de l'exèrcit, i el 1745 fou promogut al grau de mariscal. Marxà llavors als Països Baixos, dirigint en aquests les campanyes de 1746 i 1747, de manera fatal, encara que no per la seva culpa. Després de la pau d'Achen, li fou confiada la reorganització de l'exèrcit, establin per això l'anomenat Reglament de Daun del 1749; també instituí a Wiener-Neustadt el 1751, una acadèmia militar.
Nomenat feld-mariscal el 1754 durant la Guerra dels Set Anys, caigué de sobte sobre Frederic II de Prússia que estava assetjant Praga, vencent-lo completament en la batalla de Kolin (18 de juny de 1757) i fent-lo evacuar Bohèmia.
Encarregat del comandament de l'exèrcit després de la victòria dels prussians a la batalla de Leuthen i la retirada del príncep Carles Alexandre de Lorena, va vèncer als seus enemics a Hochkrich (14 d'octubre de 1758, però no pogué apoderar-se de Dresden, davant l'energia del seu governador, el general von Schmettan. La campanya, no obstant, acabà amb la victòria de Maxen (batalla en la qual rendí apressà els 11.000 homes que constituïen el cos d'exèrcit prussià del general Finck, l'any següent vigilà des del seu campament fortificat de Pirna al rei llavors ocupat en el setge de Dresden, seguí aquest en la seva marxa a la Silèsia i motivà amb les seves vacil·lacions la derrota de Laudon a Liegnitz, de la mateixa manera que la seva perplexitat, davant els agosarats i insistents atacs de Zieten li arravataren la victòria en la batalla de Torgau el (3 de novembre de 1760). El 1762 assumí de nou el comandament de la Silèsia, conservant victoriós les seves posicions de Zobtenberg, contra els esforços del Rei de Prússia, però no va poder impedir la pèrdua de Schweidnitz.

## Referències

* ↑ Asprey, Robert B. Frederick the Great: The Magnificent Enigma (en anglès). Ticknor & Field Publishing, 1986, p. 427. ISBN 0595469000.
* ↑ Luvaas, Jay. Frederick the Great on the Art of War (en anglès). Boston: Da Capo, 1999, p. 6. ISBN 978-0-306-80908-8.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 1082-83 ISBN 84-239-4517-0
# Leopoldo Martín Elexpuru

Leopoldo Martín i Elexpuru (Haro, La Rioja, 1837 - ?, 1900) fou un músic militar i compositor espanyol. Passà a estudiar al Conservatori de Madrid el 1857, on fou deixeble del mestre Eslava. Aconseguí una medalla d'or en uns concursos públics de composició que s'efectuaren en aquell establiment. Nomenat més tard músic major del regiment d'Amèrica, després passà amb el mateix càrrec al reial cos d'alabarders. Entre les seves composicions hi figuren una marxa militar, premiada en un certamen musical del Ferrol el 1879, i la simfonia Post nubila, Febus.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 33, pàg. 505, ISBN 84-239-4533-2
# Lepidopus manis

Lepidopus manis és una espècie de peix pertanyent a la família dels triquiúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 69 cm de llargària màxima.
* El cos és de color bronze clar i el cap marró.
* 89 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 50 radis tous a l'anal.
* Perfil dorsal del cap lleugerament convex.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical (4°N-4°S, 94°W-88°W).

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: l'illa Isabela (illes Galápagos).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Goüan A., 1770. Historia piscium, sistens ipsorum anatomen externam, internam, atque genera in classes et ordines redacta. Histoire des poissons, contenant la déscription anatomique de leurs parties externes et internes, & le caractère des divers genres rangés par classes & par ordres. Strasbpirg. Historia Piscium . i-xviii + 1-252 (twice).
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Rosenblatt, R. H. & Wilson, R. R., Jr., 1987. Cutlassfishes of the genus Lepidopus (Trichiuridae), with two new eastern Pacific species. Japanese Journal of Ichthyology v. 33 (núm. 4): 342-351.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993. FAO Species Catalogue. Vol. 15. Snake mackerels and cutlassfishes of the world (families Gempylidae and Trichiuridae). An annotated and illustrated catalogue of the snake mackerels, snoeks, escolars, gemfishes, sackfishes, domine, oilfish,. cutlassfishes, scabbardfishes, hairtails, and frostfishes known to date. FAO Fish. Synop. 125(15):136 p.
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993.
* ↑ Grove, J.S. i R.J. Lavenberg, 1997. The fishes of the Galápagos Islands. Stanford University Press, Stanford, 863 p.

## Bibliografia

* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Lepidotrigla bispinosa

Lepidotrigla bispinosa és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 16 cm de llargària màxima.

## Alimentació

Menja principalment crustacis i mol·luscs.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu entre 9-115 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: Bahrain, l'Índia, l'Iran, Kuwait, Oman, el Pakistan, Qatar, l'Aràbia Saudita, Somàlia, els Emirats Àrabs Units i Israel.

## Observacions

És inofensiu per als humans i la seua carn és ferma i deliciosa.

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1898. Über einige neue Fischarten aus dem rothen Meere. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 35 (núm. 19): 198-200.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Sommer, C., W. Schneider i J.-M. Poutiers, 1996. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Somalia. FAO, Roma. 376 p.
* ↑ Assadi, H. i R. Dehghani P., 1997. Atlas of the Persian Gulf and the Sea of Oman fishes. Iranian Fisheries Research and Training Organization, l'Iran.
* ↑ Baranes, A. i D. Golani, 1993. An annotated list of the deep-sea fishes collected in the northern Red Sea, Gulf of Aqaba. Isr.l J. Zool. 39:299-336.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia. 775 p.
* ↑ Carpenter, K.E., F. Krupp, D.A. Jones i U. Zajonz, 1997. FAO species identification field guide for fishery purposes. Living marine resources of Kuwait, eastern Saudi Arabia, Bahrain, Qatar, and the United Arab Emirates. FAO, Roma, Itàlia. 293 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Richards, W.J., 1992. Comments on the genus Lepidotrigla (Pisces: Triglidae) with descriptions of two new species from the Indian and Pacific oceans. Bull. Mar. Sci. 51(1):45-65.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leptodoras cataniai

Leptodoras cataniai és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 19,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Negro i Canal Casiquiare (Brasil i Veneçuela).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger G. A., 1898. Descriptions of two new siluroid fishes from Brazil. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 2 (núm. 12). 477-478.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sabaj, M. H., 2005: Taxonomic assessment of Leptodoras (Siluriformes: Doradidae) with descriptions of three new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 637-678.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birindelli, J. L. O., L. M. Sousa i M. H. Sabaj Pérez, 2008: New species of thorny catfish, genus Leptodoras Boulenger (Siluriformes: Doradidae), from Tapajós and Xingu basins, Brazil. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 3): 465-480.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leptodoras copei

Leptodoras copei és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Negro i Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger G. A., 1898. Descriptions of two new siluroid fishes from Brazil. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 2 (núm. 12). 477-478.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fernández-Yépez, A., [1968]. Contribución al conocimiento de la familia Doradidae en Venezuela. Bol. Inst. Oceanogr. Univ. Oriente Cumana v. 7 (núm. 1): 7-72.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Sabaj, M.H. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Doradidae (Thorny catfishes). p. 456-469. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Birindelli, J. L. O., L. M. Sousa i M. H. Sabaj Pérez, 2008: New species of thorny catfish, genus Leptodoras Boulenger (Siluriformes: Doradidae), from Tapajós and Xingu basins, Brazil. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 3): 465-480.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sabaj, M. H., 2005: Taxonomic assessment of Leptodoras (Siluriformes: Doradidae) with descriptions of three new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 637-678.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leptodoras nelsoni

Leptodoras nelsoni és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger G. A., 1898. Descriptions of two new siluroid fishes from Brazil. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 2 (núm. 12). 477-478.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sabaj, M. H., 2005: Taxonomic assessment of Leptodoras (Siluriformes: Doradidae) with descriptions of three new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 637-678.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Birindelli, J. L. O., L. M. Sousa i M. H. Sabaj Pérez, 2008: New species of thorny catfish, genus Leptodoras Boulenger (Siluriformes: Doradidae), from Tapajós and Xingu basins, Brazil. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 3): 465-480.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leptodoras oyakawai

Leptodoras oyakawai és una espècie de peix de la família dels doràdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,4 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 38-40.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Tapajós i Xingu (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Boulenger G. A., 1898. Descriptions of two new siluroid fishes from Brazil. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 2 (núm. 12). 477-478.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Birindelli, J. L. O., L. M. Sousa i M. H. Sabaj Pérez, 2008: New species of thorny catfish, genus Leptodoras Boulenger (Siluriformes: Doradidae), from Tapajós and Xingu basins, Brazil. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 3): 465-480.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sabaj, M. H., 2005: Taxonomic assessment of Leptodoras (Siluriformes: Doradidae) with descriptions of three new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 637-678.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB