OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Parc del Carmel

El parc del Carmel es troba al barri del Carmel, al districte de Horta-Guinardó de Barcelona. Situat al voltant del turó del Carmel, que forma part dels contraforts de la serra de Collserola, just al costat del Park Güell, del que el separa el Camí de Can Móra, que fa de divisió entre els districtes de Horta-Guinardó i Gràcia, al qual pertany el Park Güell.

## Descripció

El parc gira al voltant de la presència del Turó del Carmel, de 265,6 msnm, que forma part del Parc dels Tres Turons, juntament amb el Turó de la Rovira i el Parc de la Creueta del Coll. Antigament era conegut com a Turó d'en Móra, i va rebre el seu nom actual del Santuari de la Mare de Déu del Mont Carmel, construït al Segle XIX. També és conegut com la "Muntanya Pelada", per mancar de vegetació el seu cim. En el seu vessant sud-oest se situa el Park Güell, dissenyat per Antoni Gaudí.
A inicis del segle xix El Carmel era una zona rural, amb algunes quantes masies escampades pel seu territori, destacant la de Can Móra, que donava nom llavors al turo. L'edifici de Can Móra encara existeix, al carrer Portell, i actualment és un geriàtric.
El Santuari va ser construït entre 1860 i 1864 per iniciativa de l'ermità Miquel Viladoms, i ampliat entre 1985 i 1988 amb una nova església, obra dels arquitectes Francesc de Paula Daumal i Miquel Campos Pascual, amb un disseny més contemporani. A prop es troba també l'Ermita de la Mare de Déu de Fàtima, construïda el 1952. També hi ha dos col·legis (Virolai i CEIP Coves d'en Cimany) i dos camps de futbol, dins del Complex Esportiu Municipal del Carmel. Al costat de l'escola Virolai hi ha un mirador amb unes magnífiques vistes de Barcelona.
La part del parc corresponent a l'entrada per la Carretera del Carmel porta el nom de Jardins de Juan Ponce, en honor de Juan Ponce Perujo (Cuevas del Becerro, Màlaga, 1905-1989), un veí del barri que a través de l'Associació de Veïns del Carmel va aconseguir moltes millores per al barri. Allí es troba un casal d'avis, una àrea de jocs infantils i unes pistes de petanca.
A la part central del parc hi ha l'obra d'art públic, L'ordre d'avui és el desordre de demà (1999), d'Ian Hamilton Finlay, que fa referència a una cita del revolucionari francès Louis Antoine Léon Saint-Just, escrita en catorze blocs de pedra, simulant làpides d'una necròpoli, en un conjunt d'uns 6 m².

## Galeria

* Can Móra.
* Ermita de la Mare de Déu de Fàtima.
* L'ordre d'avui és el desordre de demà, de Ian Hamilton Finlay.

## Vegeu també

* Parcs i jardins de Barcelona
* Parc dels Tres Turons
* Rambla del Carmel

## Referències

* ↑ «Parc del Carmel». Parcs i Jardins. Ajuntament de Barcelona. Arxivat de l'original el 25 de maig 2018. [Consulta: 24 maig 2018].
* 1 2 Bou i Roura, Lluís Maria; Gimeno Cases,, Eva. El Carmel ignorat. Història d'un barri impossible. Barcelona: Agència de promoció del Carmel i entorns, S.A, 2007, p. 192. ISBN 978-84-611-7914-5.
* ↑ «L'ordre d'avui és el desordre de demà». Art Públic. Ajuntament de Barcelona. [Consulta: 24 maig 2018].
# Schistura breviceps

Schistura breviceps és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Mekong al nord de Tailàndia, Myanmar i Xina (Yunnan).

## Amenaces

Les seua principal amenaça és la construcció de preses al riu Mekong.

## Referències

* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Jayaram, K. C., 1981. The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka - a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India, Calcuta. 475 p.
* ↑ Smith, H. M., 1945. The fresh-water fishes of Siam, or Thailand. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 188: i-xi + 1-622, Pls. 1-9.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Smith, H. M. 1945. The fresh-water fishes of Siam, or Thailand. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 188: i-xi + 1-622, Pls. 1-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Leonhard Päminger

Leonhard Päminger (Aschach an der Donau, 29 de març de 1495 $^{(Gregorià)}$ - Passau, 3 de maig de 1567 $^{(Gregorià)}$) va ser un teòric i compositor luterà nascut a l'alta Àustria, o Baviera catòlica.
Va fer els estudis en el convent de Sant Nicolau, de la ciutat de Passau, i els completà a Viena, sent després nomenat rector de l'escola i secretari del mateix convent.
Va compondre nombrosos motets a moltes veus, alguns dels quals es publicaren en les antologies de l'època, sent més tard reunits en quatre volums amb el títol de Ecclesiasticarum cantionum 4, 5, 6 et plurium vocum (Nuremberg, 1573/80).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 41, pàg. 554. (ISBN 84-239-4541-3)
# Lissocampus fatiloquus

Lissocampus fatiloquus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,9 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

És un endemisme d'Austràlia.

## Referències

* ↑ Waite E. R. & Hale H. M., 1921. Review of the Lophobranchiate fishes (pipe-fishes and sea-horses) of South Australia. Rec. Aust. Mus. v. 1 (núm. 4). 293-324.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1977: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Lissocampus (Syngnathidae). Proceedings of the Biological Society of Washington v. 89 (núm. 53): 599-620.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Schistura callichromus

Schistura callichromus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de la Xina (Yunnan) i, probablement també, el Vietnam.

## Referències

* ↑ McClelland J., 1838. Observations on six new species of Cyprinidae, with an outline of a new classification of the family. J. Asiatic Soc. Bengal v. 7 (for Nov. 1838). 941-948.
* 1 2 Zhu, S.-Q. & S.-H. Wang, 1985. The noemacheiline fishes from Yunnan Province, China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 10 (núm. 2): 208-220.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Freshwater fishes of northern Vietnam. A preliminary check-list of the fishes known or expected to occur in northern Vietnam with comments on systematics and nomenclature. Environment and Social Development Unit, East Asia and Pacific Region. El Banc Mundial. Freshwater Fish. El Vietnam (BOOK), juny: i-iii + 1-123 + 1-18.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* ↑ Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.
* ↑ Menon, A. G. K., 1987. The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Kottelat, M. 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Oxyurichthys

Oxyurichthys és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Oxyurichthys amabalis (Seale, 1914)
* Oxyurichthys auchenolepis (Bleeker, 1876)
* Oxyurichthys cornutus (McCulloch & Waite, 1918)
* Oxyurichthys formosanus (Nichols, 1958)
* Oxyurichthys guibei (Smith, 1959)
* Oxyurichthys heisei (Pezold, 1998)
* Oxyurichthys lemayi (Smith, 1947)
* Oxyurichthys lonchotus (Jenkins, 1903)
* Oxyurichthys microlepis (Bleeker, 1849)
* Oxyurichthys mindanensis (Herre, 1927)
* Oxyurichthys notonema (Weber, 1909)
* Oxyurichthys ophthalmonema (Bleeker, 1856-1857)
* Oxyurichthys papuensis (Valenciennes, 1837)
* Oxyurichthys paulae (Pezold, 1998)
* Oxyurichthys petersenii (Steindachner, 1893)
* Oxyurichthys saru (Tomiyama, 1936)
* Oxyurichthys stigmalophius (Mead & Böhlke, 1958)
* Oxyurichthys takagi (Pezold, 1998)
* Oxyurichthys tentacularis (Valenciennes, 1837)
* Oxyurichthys uronema (Weber, 1909)
* Oxyurichthys viridis (Herre, 1927)
* Oxyurichthys visayanus (Herre, 1927)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Historie naturelle des poissons. Tome Sixième. v. 12: i-xxiv + 1-507 + 1 p., Pls. 344-368.
* ↑ Mead, G. W. & J. E. Böhlke. 1958. Gobionellus stigmalophius, a new goby from the Gulf of Campeche and the Great Bahama Bank. Copeia 1958 (núm. 4): 285-289.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Maugé, L.A. 1986. Gobiidae. p. 358-388. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hulupona

Les hulupones són compostos d'oxidació dels àcids beta dels llúpols.
Les hulupones un cop formades són estables durant el procés d'elaboració de cervesa i aporten amargor al producte final. Normalment es formen durant l'emmagatzematge dels llúpols en presència d'oxigen, la formació d'aquests compostos compensa la pèrdua d'amargor que es produeix també per la degradació oxidativa dels àcids alfa del llúpol. Tanmateix, alguns autors argumenten que aquestes hulupones aporten una amargor més desagradable en comparació a la desenvolupada pels àcids alfa. Així, la proporció entre àcids alfa i beta en el llúpol determinarà si en oxidar-se aquest perd una proporció alta de components amargs o no (quan hi hagi més proporció d'àcids beta, es formaran més hulupones i la pèrdua d'amargor serà menor). Les hulupones també es poden formar durant la cocció del most de cervesa i en la reutilització de llúpols en determinats procediments.
Depenent de l'àcid beta del qual derivin, les diverses hulupones seran anomenades:
* Hulupulona si deriva de la lupulona
* Cohulupulona si deriva de la colupulona
* Adhulupulona si deriva de la adlupulona

## Referències

* ↑ «The Oxford Companion to Beer Definition of hulupones» (en anglès). [Consulta: 6 març 2021].
* ↑ Stevens, R.; Wright, D. «EVALUATION OF HOPS. X. HULUPONES AND THE SIGNIFICANCE OF β ACIDS IN BREWING» (en anglès). Journal of the Institute of Brewing, 67, 6, 1961, pàg. 496–501.
* ↑ Spetsig, L. O.; Steninger, M. «Hulupones, a New Group of Hop Bitter Substances» (en anglès). Journal of the Institute of Brewing, 66, 5, 1960, pàg. 413–417. DOI: 10.1002/j.2050-0416.1960.tb01735.x. ISSN: 2050-0416.
# Schistura crabro

Schistura crabro és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca del riu Nam Ngiap (Laos).

## Amenaces

Les seues amenaces són la desforestació, les pràctiques agrícoles gens sostenibles i la possible construcció de preses al riu Nam Ngiap.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2000. Diagnoses of a new genus and 64 new species of fishes from Laos (Teleostei: Cyprinidae, Balitoridae, Bagridae, Syngnathidae, Chaudhuriidae and Tetraodontidae). J. South Asian Nat. Hist. v. 5 (núm. 1): 37-82.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Kottelat, M., 1989. Zoogeography of the fishes from Indochinese inland waters with an annotated check-list. Bull. Zoöl. Mus. Univ. Amsterdam 12(1): 1-55.
* ↑ Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.
* ↑ Menon, A. G. K., 1987. The fauna of India and the adjacent countries. Pisces. Vol. IV.: i-x + 1-259, Pls. 1-16. Teleostei - Cobitoidea. Part 1. Homalopteridae. Zoological Survey of India.
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P. i T. T. Nalbant 1995: A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Travaux du Museum d'Histoire Naturelle "Grigore Antipa" v. 35: 429-495.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Jayaram, K. C. 1981: The freshwater fishes of India, el Pakistan, Bangladesh, Burma and Sri Lanka--a handbook: i-xxii + 1-475, Pls. 1-13. Zoological Survey of India.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Riu Boix

El Boix és el més petit dels tres rius que han perforat el Montsec. Corre en direcció nord–sud al llarg de 23 quilòmetres, fins a la desembocadura al Segre.
Neix al vessant nord del Montsec de Rúbies, a 1.332 metres d'altitud, a la zona de l'Hostal Roig, al municipi de Gavet de la Conca. Inicialment és conegut com el Barranc de la Coma del Grau i rep aigües de diversos afluents, com els barrancs del Coix, Serrat de les Pales i les Pletes. Avança creuant zones naturals com l'Obaga de l'Hostal Roig i, a l'altura de la Collada de l'Hostal Roig, s'enriqueix amb les fonts del Como i de l'Oriol. Aquesta collada també divideix les aigües pluvials de l'Hostal Roig entre el riu Boix i el riu de Barcedana. Tot i ser un curs més petit que altres rius del Montsec, com la Noguera Ribagorçana i la Noguera Pallaresa, destaca per com ha pogut erosionar el terreny, formant el Congost de l'Escala del Pas Nou.

## Referències

* ↑ Cardona Fonoll, Francesc «El riu Boix» ( PDF). Revista "Lo Pas Nou" [Vilanova de Meià], núm. 31, abril 2023, pàg. 74-79.
# Ituglanis ramiroi

Ituglanis ramiroi és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,1 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Costa W. J. E. M. & Bockmann F. A. 1993. Un nouveau genre néotropical de la famille des Trichomycteridae (Siluriformes: Loricarioidei). Rev. Fr. Aquariol. v. 20 (núm. 2). 43-46.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bichuette, M. E. & E. Trajano. 2004. Three new subterranean species of Ituglanis from central Brazil (Siluriformes: Trichomycteridae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 15 (núm. 3): 243-256.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* De Pinna, M. C. C.; Wosiacki, W. «Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes)». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003. ISBN 9788574303611.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Leonor Sauri Santisteban

Leonor Sauri Santisteban (Lima, 1840—1890) va ser una poetessa peruana, que va formar part de la primera generació de dones il·lustrades del Perú.
Filla d'Antonia Santisteban i de Juan Sauri. Des d'una edat matinera va afeccionar-se a la lectura i la composició poètica. En constatar el seu talent literari, Ignacio Novoa i Vicente Piedrahita, destacats homes de lletres, van donar-li lliçons i consells per a perfeccionar el seu art.
Les seves primeres poesies van aparèixer a El Comercio (1868) i El Correo del Perú (1871-1872), signades amb el pseudònim Angélica del Pont. Gràcies a l'acollida favorable, va revelar la seva identitat i, en endavant, va col·laborar amb diversos diaris i revistes com La Bella Limeña, El Parnaso Peruano, La Perla del Rímac, El progreso, Perlas y Flores, La Alborada, El Perú Ilustrado, entre d'altres de temàtica literària, artística i religiosa.
Els seus versos són de caràcter intimista i melangiós, capaços de transmetre tot el que sentia l'autora, i malgrat el nombre de la seva producció, no va arribar a publicar cap llibre. Entre les seves poesies hi ha les titulades A una alondra, Mi llanto, una de les més destacades, Jamás te olvidaré o La rosa y el clavel, les quals van ser incloses per José Domingo Cortés a Parnaso peruano, una compilació de poesia peruana.
També va llegir els seus versos a les cèlebres vetllades literàries que organitzava l'escriptora Juana Manuela Gorriti entre 1876 i 1877.

## Referències

* ↑ «La narrativa femenina en el Perú». Revista de crítica literaria latinoamericana, vol. 41, núm. 186, 1995.
* 1 2 3 Tauro del Pino, Alberto. «Saury, Leonor». A: Enciclopedia Ilustrada del Perú (en castellà). Lima: PEISA, 2001, p. 2429.
* 1 2 3 AADD. Poetas peruanas del siglo XIX (en castellà). Lima: Municipalidad de Lima, 2020. Arxivat 2021-05-13 a Wayback Machine.
* 1 2 Cortés (ed.), José Domingo. Parnaso Peruano (en castellà). vol. 2. Valparaíso: Imprenta de Albion de Cox y Taylor, 1871, p. 717-724.
* 1 2 Gorriti, Juana Manuela. Veladas literarias de Lima 1876-1877 (en castellà). Buenos Aires: Imprenta Europea, 1892, p. 123.
* ↑ Suárez, José Bernardo. Rasgos biográficos de mujeres célebres de América (en castellà). París i Mèxic: Librería de C. Bouret, 1878, p. 69-70.