OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hypostomus isbrueckeri

Hypostomus isbrueckeri és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: cursos superior i mitjà de la conca del riu Uruguai.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escut de Puigverd d'Agramunt

L'escut oficial de Puigverd d'Agramunt té el següent blasonament:
    Escut caironat: de sable, 2 claus en pal adossades amb les dents a dalt i mirant cap enfora, la de la destra d'or i la de la sinistra d'argent. Per timbre una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 7 d'octubre de 1993 i publicat al DOGC el 25 d'octubre del mateix any amb el número 1813.
Les dues claus adossades són les armes tradicionals del poble, i són l'atribut de sant Pere, patró de la localitat. La corona recorda el fet que el castell de Puigverd fou el centre d'una baronia medieval.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Urgell

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 7 d'octubre de 1993, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Puigverd d'Agramunt.» ( PDF). DOGC núm. 1813. Generalitat de Catalunya, 25-10-1993. [Consulta: 25 juny 2010].
# Bandera de Sant Martí de Llémena

La bandera oficial de Sant Martí de Llémena té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verd fosc, amb la creu patent rectilínia grega, porpra, de l'escut, d'alçària 2/3 de la del drap, posada equidistant de les vores superior i inferior i a 13/54 de la de l'asta; i amb l'espasa groga, amb la punta a dalt, del mateix escut, d'alçària 8/9 de la del drap i amplària 1/6 de la llargària del mateix drap, sobreposada i centrada a la creu.
Va ser aprovada el 2 de gener de 2013 i publicada al DOGC el 17 de gener del mateix any amb el número 6295.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/21/2013, de 2 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Martí de Llémena.» (pdf). DOGC núm. 6295. Generalitat de Catalunya, 17-01-2013. [Consulta: 21 gener 2013].
# François Bernard Loret

François-Bernard Loret (Dendermonde, Bèlgica, 6 d'abril del 1808 – Mechelen, Bèlgica, 17 de novembre del 1877) va ser un famós orguener.
De la nissaga dels Loret, era fill de Jean-Joseph Loret i germà d'Hyppolite Loret, des de molt jove donà proves d'aptitud per les arts mecàniques, que aplicà per a perfeccionar la construcció d'orgues. S'establí a la ciutat brabançona de Mechelen (Malines en francès), i passen dels 300 els orgues que construí, alguns d'ells molt notables.
Publicà alguns opuscles relatius a la seva professió.

## Bibliografia

* Tom núm. 31, pàg. 243 de l'enciclopèdia Espasa
# Blasio Tomasi

Blasio Tomasi (Comacchio, 1585 ? - Massa Fiscaglia, 1640), de vegades Biasio, Biagio o Biasio, fou un compositor italià de principis del segle xvii. Va ser organista de Comacchio, en el ducat de Ferrara i és conegut per les obres següents:
* Madrigali a cinque voci (Venècia, 1611);
* Il secondo libro de Madrigali a cinque et a sei voci, con il basso continuo; de quali parte si potrá cantare con l'instrumento e senza; et parte necesseriamente lo ricerca, havendo posta nel fine la tavola che insegnera il modo per concertarli, (Venècia, 1613);
També va compondre per a la comunitat on era organista un llibre de Motetti a 2, 3 e 4 voci, con litania a 4 voci (Venècia, 1615).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 62, pàg. 599 ISBN 84-239-4562-6
# Bleekeria

Bleekeria és un gènere de peixos pertanyent a la família dels ammodítids.

## Taxonomia

Actualment n'hi ha 6 espècies reconegudes en aquest gènere:
* Bleekeria estuaria J. E. Randall i H. Ida, 2014
* Bleekeria kallolepis Günther, 1862
* Bleekeria mitsukurii D. S. Jordan i Evermann, 1902
* Bleekeria murtii K. K. Joshi, Zacharia i P. Kanthan, 2012
* Bleekeria profunda J. E. Randall i H. Ida, 2014
* Bleekeria viridianguilla Fowler, 1931

## Referències

* ↑ Günther, A., 1862. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Acanthopterygii, Pharyngognathi and Anacanthini in the collection of the British Museum. Catalogue of the fishes in the British Museum. v. 4: i-xxi + 1-534
* ↑ Jordan, D. S. & Evermann, B. W., 1902. Notes on a collection of fishes from the island of Formosa. Proceedings of the United States National Museum v. 25 (núm. 1289): 315-368.
* ↑ Fowler, H. W., 1931. Studies of Hong Kong fishes--Núm. 2. Hong Kong Naturalist v. 2 (núm. 4): 287-317.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Randall, J.E. & Ida, H. (2014): Three new species of sand lances (Perciformes: Ammodytidae) from the southwest Indian Ocean. Journal of the Ocean Science Foundation, 12: 1-11.
* ↑ Joshi, K.K., Zacharia, P.U. & Kanthan, P. (2012): Description of a new sand lance species, Bleekeria murtii (Perciformes: Ammodytidae) from India. Indian Journal of Fisheries, 59 (2): 101-107.
# Blima

La blima, brima o brimat és una malura de la vinya consistent en l'avortament de la flor del cep, quasi sempre a causa de les pluges o d'humitats, la qual provoca una escassedat de grans.

## Referències

* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria: Diccionari del vi i del beure. Edicions de La Magrana, col·lecció Pèl i Ploma, núm. 21. Barcelona, desembre del 1998. ISBN 84-8264-131-X, plana 49.
* ↑ «blima | enciclopèdia.cat». [Consulta: 29 juny 2019].
# Boca do Monte (districte de Santa Maria)

Boca do Monte és un dels deu districtes en què es divideix la ciutat de Santa Maria, a l'estat brasiler de Rio Grande do Sul. Limita amb els districtes Santo Antão, São Valentim i Sede, i, amb els municipis de São Martinho da Serra, São Pedro do Sul i Dilermando de Aguiar.'

## Barris

El districte es divideix en les següents barris:
* Boca do Monte

## Referències

* ↑ «Lei Municipal nº 4120/97, de 19 de Dezembro de 1997.». Arxivat de l'original el 2017-12-22. [Consulta: 13 desembre 2023].
* ↑ [http://www.camara-sm.rs.gov.br/2010/arquivos/legislacao/LC/2009/0072.zip Arxivat 2016-09-18 a Wayback Machine. Llei Municipal núm. 72 de 2009, que estableix l'ús i ocupació del sól, subdivisió, perímetre urbà i sistema viari de la municipalitat de Santa Maria
# Bocadolça

El bocadolça (Heptranchias perlo) és una espècie de tauró de la família Hexanchidae d'àmplia distribució mundial, incloent-hi la Mediterrània.

## Descripció

* Cos allargat amb el cap petit i el musell punxegut.
* Sense membrana nictitant.
* Presenta set parells de fenedures branquials.
* Boca ínfera.
* Una sola aleta dorsal molt endarrerida.
* El color és marró grisós amb el ventre una mica més clar. En els individus joves l'extrem distal de l'aleta dorsal i caudal és de color ombrejat negre.
* La femella pot assolir els 137 cm de longitud, el mascle és més petit.
* Pot arribar a pesar 200 kg.
* La maduresa sexual l'adquireixen quan fan 85 cm els mascles i 89 a 93 cm les femelles.

## Hàbitat

Freqüenta els fons tous, fangosos o sorrencs, entre els 27 i 720 m de profunditat. Però se'l pot trobar tant en aigües somes com a 1.000 m de fondària.

## Alimentació

Menja sobretot lluços i altres peixos ossis, també invertebrats cefalòpodes, com calamars o sèpies, i crustacis bentònics, però en menor proporció.

## Reproducció

És ovovivípar aplacentari. Pot tindre de 9 a 20 cries per ventrada, que mesuren en néixer uns 26 cm de longitud. S'han citat femelles amb òvuls ben desenvolupats des del juliol fins al novembre.

## Aprofitament

Es captura amb assiduïtat però no té gaire acceptació comercial.

## Referències

* Barrull, Joan i Mate, Isabel: Els taurons dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col. Conèixer la natura, núm. 14. Barcelona, març del 1996. ISBN 84-7306-920-X. Plana 69.
* Compagno, Dando: Sharks of the World. Princeton University Press, Nova Jersey, 2005. ISBN 0-691-12072-2.
Viccionari
# Boletín de la Compañía Transatlántica de Barcelona

Boletín de la Compañía Transatlántica de Barcelona fou una revista fundada el 1892 a Madrid.
Aquesta revista va ser fundada sota la iniciativa de la Biblioteca de Catalunya i el Museu Marítim de Barcelona l'any 1892 malgrat que la seva seu estava situada a Madrid. El principal propòsit del butlletí era convertir-se en l'òrgan de difusió de les activitats de la Companyia Transatlàntica de Barcelona.
Aquesta empresa, també anomenada Compañía Trasatlántica Española o popularment “La Trasatlántica” va ser una companyia de transport marítim en grans vaixells que va ser constituïda el 1881 a Barcelona per l'empresari Antonio López y López, i que va tenir un paper fonamental en el fenomen migratori de la segona meitat del segle xix i les primeres dècades del XX. El butlletí tenia com a objectiu proporcionar tota la informació possible sobre aquesta companyia i en els seus inicis, durant l'any 1892, la periodicitat del butlletí era de 3 cops al mes (dies 10, 20 i 30), però més endavant, entre el 1893-1898, va ser quinzenal (dies 15 i 30).

## Història

La revista proporcionava informació sobre el seu personal (moviments, càrrecs, jubilacions, pensions), sobre la situació i l'estat de tots els seus vaixells (construccions i reparacions), els seus itineraris, el moviment marítim i les mercaderies. Fins i tot s'hi publicaven llistes amb els noms de tots els passatgers a bord de cadascun d'aquests vaixells, i en molts casos són l'única font d'informació sobre els viatgers transoceànics entre el 1892 i el 1898.
Durant els primers tres anys era un butlletí independent i separat de qualsevol altra revista o publicació, però a partir del 1895 es va refondre amb la Revista de Navegación y Comercio. Entre el 1896 i el 1898 ocupava la part final d'aquesta revista, però tenia una paginació pròpia i contínua, mes a mes. A part, el 1898 s'especificava com a “Suplemento al núm. XXX de la «Revista de Navegación y Comercio»”
El 1899 va tornar a estar refosa amb la Revista de Navegación y Comercio, però en aquesta ocasió continuava la paginació de la revista mare i va quedar reduïda a dues pàgines que només estaven dedicades a informació del personal, i per tant, ja no apareixien els vaixells ni els llistats de passatgers. Els principals apartats del butlletí van anar variant el llarg dels anys, però els més importants van ser el de “Pensiones y socorros”, “Recompensas”, “Itinerarios”, “Relación de pasajeros”, “Situación de buques” i “Personal marítimo”.
Es poden consultar obertament totes les publicacions del butlletí des dels seus inicis fins al desembre de 1898. Aquesta última publicació va ser la número 244 de la revista.

## Enllaços externs

* https://arca.bnc.cat/arcabib_pro/ca/consulta/registro.do?id=2363
# Bolinia euryptera

Bolinia euryptera és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids i l'única del gènere Bolinia.

## Descripció

* Fa 18,9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 201 i 410 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord: les illes Aleutianes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* 1 2 Yabe, M., 1991. Bolinia euryptera, a new genus and species of sculpin (Scorpaeniformes; Cottidae) from the Bering Sea. Copeia 1991 (núm. 2): 329-339.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bollmannia marginalis

Bollmannia marginalis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a l'Equador.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia marginalis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bollmannia ocellata

Bollmannia ocellata és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Golf de Califòrnia.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia ocellata». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Octopus with broken arms

Octopus with broken arms (xinès simplificat: 误杀3, pinyin: Wùshā 3, literalment 'Homicidi involuntari 3') és una pel·lícula de suspens criminal estrenada a la Xina continental el 28 de desembre del 2024. Dirigida per Gan Jianyu, escrita per Chen Sicheng, Wu Pipi, Li Peng i Hu Xiaonan, i protagonitzada per Xiao Yang, Tong Liya, Duan Yihong i Liu Yase. La pel·lícula és la tercera de la sèrie Wusha, i a diferència de les dos primeres pel·lícules, que eren remakes, esta pel·lícula és una història original.

## Trama

Un home ric, Zheng Bingrui, convida la professora Li Huiping a celebrar l'aniversari de la seua filla Zheng Tingting, de 8 anys, que resulta ser segrestada durant la celebració. Després de rebre l'informe, l'oficial de policia Zhang Jingxian dirigeix el seu equip per gestionar el cas del segrest. Després de la filtració de l'informe policial, els segrestadors amenacen Zheng Bingrui i Li Huiping, que es veuen obligats a deixar la policia i rescatar Zheng Tingting pel seu compte.

## Estrena

Octopus with Broken Arms fou la pel·lícula més reeixida als cinemes xinesos el primer cap de setmana del 2025, recaptant 16,1 milions de dòlars (117,5 milions de RMB). La pel·lícula va continuar el seu domini en les dos primeres setmanes a les pantalles xineses.

## Referències

* ↑ «“老字号、新玩法”，导演甘剑宇谈《误杀3》». 新浪, 02-01-2025 [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «12月31日开映 长影联合出品《误杀3》烈度再升级». 中国日报, 19-12-2024 [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «《误杀3》发布“群羊捕狼”版短预告». 中国青年网, 03-01-2025 [Consulta: 5 gener 2025].
* ↑ «Octopus with Broken Arms review» (en anglès americà). [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ Ramachandran, Naman. «China Box Office: ‘Octopus With Broken Arms’ Leads Quiet Start to 2025» (en anglès americà), 06-01-2025. [Consulta: 18 gener 2025].
* ↑ Ramachandran, Naman. «China Box Office: ‘Octopus With Broken Arms’ Retains Top Spot, ‘Sonic the Hedgehog 3’ Debuts in Fifth Place» (en anglès americà), 13-01-2025. [Consulta: 18 gener 2025].
# Hypostomus johnii

Hypostomus johnii és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Parnaíba i São Francisco.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Steindachner, F. 1877. Die Süsswasserfische des südöstlichen Brasilien (III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.): 559-694, Pls. 1-13.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.