OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# La casa de les aranyes

La casa de les aranyes és una obra teatral escrita per l'autor valencià Paco Zarzoso, considerada el text de maduresa d'aquest autor. L'obra va ser escrita originalment en castellà i traduïda, més tard, al català per Albert Arribas. Es va estrenar el gener del 2020, a la sala petita del Teatre Nacional de Catalunya, codirigida per Lurdes Barba i el mateix Paco Zarzoso. La casa de les aranyes és un encàrrec del Teatre Nacional de Catalunya i de l’Institut Valencià de Cultura al dramaturg Paco Zarzoso.
La casa de les aranyes se situa en un entorn rural, previ a la cultura pop, la qual cosa suposa una evocació de la vida quan encara no havia estat colonitzada pels logotips corporatius, les ficcions publicitàries i el fetitxisme tecnològic.
L'obra relata la vida del darrers habitants d'un poblet que ha quedat submergit en l'oblit, després de la construcció d'una presa hidroelèctrica a la comarca. Des d’aleshores, els pocs habitants de la zona malden per superar la seva complicitat més o menys directa en la destrucció d’aquells paratges, mentre els caçadors furtius n’amenacen cada dia la tranquil·litat. El nom de l'obra es refereix a un edifici mig abandonat, situat a la vorà d'un pantà, on durant força temps només hi han viscut algunes aranyes. La casa de les aranyes retrata amb delicadesa la desolació d’unes vides allunyades del contacte amb la resta de la societat, i fortament marcades per les cicatrius que els lliguen als seus records més incòmodes.
El repartiment de l'obra estrenada a Barcelona, el 2020, va estar conformat per: Verònica Andrés, com a Júlia; Francesc Garrido, com a Àngel; Àgueda Llorca, com a Anna; Rosa Renom, com a Emília; Pep Ricart, com a Ivan, i Santi Ricart com a Joan.

## Referències

* 1 2 3 «La casa de les aranyes. Lloc web del TNC». TNC. [Consulta: 8 juliol 2021].
* 1 2 3 «La casa de les aranyes. Paco Zarzoso. Programa de sala» (PDF). TNC. [Consulta: 8 juliol 2021].
* ↑ Lenore, Víctor «Pròleg» (PDF). Restes d’un naufragi. Arola Editors, 2019.
* ↑ «Paco ZARZOSO, La casa de les aranyes». TNC. [Consulta: 8 juliol 2021].

## Vegeu també

* El carrer Franklin, obra teatral de Lluïsa Cunillé, estrenada al TNC.
* Galatea, obra teatral de Josep Maria de Sagarra, representada al TNC.
* Islàndia, obra teatral de Lluïsa Cunillé, estrenada al TNC.
* La fortuna de Sílvia, obra teatral de Josep Maria de Sagarra, representada al TNC.

## Bibliografia complementària

* RODOLF SIRERA, «Paco Zarzoso: Sortir del Teatre amb fam de tempestes», dins la revista (Pausa.), núm. 37, 2015.
* VICTORIA SZPUNBERG, «La periferia fundamental», pròleg a Hilvanando cielos, dins la revista Acotaciones. Investigación y creación teatral, gener-juny de 2011.
# Pla de Bruga

El Pla de Bruga, segons alguns mapes Pla Bruguer, és un pla agrícola del terme municipal de Castellcir, al Moianès. El seu extrem de llevant, però, entra en el terme municipal de Sant Martí de Centelles, a la comarca d'Osona.
És a prop i a llevant de la Casanova del Castell, cap al sector nord-est del terme municipal. Constitueix el límit meridional de la Sauva Negra. És a l'esquerra del torrent de la Casanova, al nord de la Popa. A l'extrem oriental, entra en el terme veí de Sant Martí de Centelles.
De vegades també se l'anomena Serra de Bruga.

## Etimologia

Aquest pla rep el nom, en variant primitiva, del bruc o bruguera, vegetació molt abundosa en aquell indret.

## Referències

* ↑ Rodríguez, 2009.

## Bibliografia

* GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció "Monografies", núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8
* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* El Pla de Bruga en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Ratpenat de ferradura de Cohen

El ratpenat de ferradura de Cohen (Rhinolophus cohenae) és una espècie de ratpenat de la família dels rinolòfids. És endèmic de Sud-àfrica. Té els avantbraços de 66-68 mm. Es distingeix d'espècies properes per emetre ultrasons de freqüències més baixes. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment. Fou anomenat en honor de Lientjie Cohen, que en recollí l'holotip.

## Referències

* 1 2 Taylor, P. J.; Stoffberg, S.; Monadjem, A.; Schoeman, M. C.; Bayliss, J.; Cotterill, F. P. D. 2012. «Four New Bat Species (Rhinolophus hildebrandtii Complex) Reflect Plio-Pleistocene Divergence of Dwarfs and Giants across an Afromontane Archipelago». PLoS ONE, 7 (9): e41744
Espècies vivents de rinolofoïdeus :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Família Hipposideridae :
Família Megadermatidae :
Família Nycteridae :
Família Rhinolophidae :
Família Rhinonycteridae :
# Sambucus

Sambucus és un gènere de plantes angiospermes de la família de les viburnàcies (Viburnaceae).

## Taxonomia

Aquest gènere va ser publicat per primer cop l'any 1753 a l'obra Species Plantarum de Carl von Linné (1707-1778).
Tradicionalment Sambucus s'assignava a la família de les caprifoliàcies (Caprifoliaceae) però les recerques genètiques van fet que aquest gènere fos ubicat dins la família Adoxaceae, posteriorment, l'any 2016, el Comitè General de Nomenclatura Botànica (General Committee for Botanical) va aprovar la proposta formulada pel Comitè de Nomenclatura de Plantes Vasculars de conservar el nom Viburnaceae en detriment d'Adoxaceae.

### Espècies

Dins del gènere Sambucus es reconeixen les 22 espècies següents:
* Sambucus adnata Wall. ex DC.
* Sambucus africana Standl.
* Sambucus australasica (Lindl.) Fritsch
* Sambucus australis Cham. & Schltdl.
* Sambucus canadensis L.
* Sambucus cerulea Raf.
* Sambucus ebulus L. - évol
* Sambucus gaudichaudiana DC.
* Sambucus javanica Reinw. ex Blume
* Sambucus kamtschatica E.L.Wolf
* Sambucus lanceolata R.Br.
* Sambucus mexicana C.Presl ex DC.
* Sambucus nigra L. - saüc
* Sambucus palmensis Link
* Sambucus pendula Nakai
* Sambucus peruviana Kunth
* Sambucus racemosa L. - bonarbre
* Sambucus sibirica Nakai
* Sambucus sieboldiana (Miq.) Graebn.
* Sambucus × strumpfii Gutte
* Sambucus tigranii Troitsky
* Sambucus wightiana Wall. ex Wight & Arn.
* Sambucus williamsii Hance

### Sinònims

Els següents noms científics són sinònims heterotípics de Sambucus:
* Ebulum Garcke
* Phyteuma Lour.
* Tripetelus Lindl.

## Referències

* 1 2 3 «Sambucus» (en anglès). Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens. Kew. [Consulta: 21 maig 2023].
* ↑ «Sambucus L.» (en anglès). International Plant Names Index, The Royal Botanic Gardens, Kew, Harvard University Herbaria & Libraries and Australian National Botanic Gardens. [Consulta: 20 maig 2023].
* ↑ de Bolòs, Oriol [et al.].. Flora manual dels Països Catalans. 2a edició. Barcelona: Pòrtic, 1993. ISBN 84-7306-400-3.
* ↑ «Germplasm Resources Information Network - Viburnum». Arxivat de l'original el 2011-06-05. [Consulta: 19 novembre 2009].
* ↑ Wilson, 2016, p. 1150.
* ↑ Èvol al DIEC
* ↑ Saüc al DIEC
* ↑ «Sambucus racemosa». Noms de plantes. Corpus de fitonímia catalana. TERMCAT, Centre de Terminologia. [Consulta: 21 maig 2023].

## Bibliografia

* Wilson, Karen L. «Report of the General Committee: 15» (en anglès). Taxon, vol. 65, núm. 5, 10-2016, pàg. 1150-1151. DOI: 10.12705/655.14.
# Ophthalmolycus chilensis

Ophthalmolycus chilensis és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 27,1 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 1.000 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba davant les costes de Tocopilla (Xile).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Regan C. T., 1913. The Antarctic fishes of the Scottish National Antarctic Expedition. Trans. R. Soc. Edinb. v. 49 (pt 2, núm. 2). 229-292.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M. E., 1992: Studies on the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes) of the Southern Hemisphere. VI. Review of the genus Ophthalmolycus (Regan, 1913), with description of a new species from Chile. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology Special Publication Núm. 53: 1-10.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.

## Bibliografia

* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ilga Kreituse

Ilga Kreituse, amb nom de soltera Ilga Grava, (Tērvete, municipi de Tērvete, 5 de juliol de 1952) és una historiadora i política letona, Presidenta del Saeima entre 1995 i 1996.

## Biografia

Nascuda a Tērvete el 5 de juliol de 1952, poc després es va traslladar a viure amb la seva família a Jurmala. El 1970 es graduà a l'escola secundària de Jurmala núm. 3. De 1972 a 1977 estudià a la facultat d'Història i Filosofia de la Universitat de Letònia. De 1977 a 1980 cursà el post-grau a la Universitat Estatal de Moscou. El 1982, defensà la tesi "Sobre els mètodes matemàtics de la història de la ciència". També va treballar com a professora a l'Institut Estatal de Riga núm. 1.
Fou escollida com a diputada a la 5a legislatura del Parlament letó (Saeima) pel Partit de Centre Democràtic (DCP). Aquest partit es fusionà el juny de 1995 amb Saimnieks per esdevenir el Partit Democràtic «Saimnieks» (DPS) i concórrer a les eleccions legislatives d'aquell any. En els comicis fou primera força i Kreituse va ser escollida Presidenta del Saeima. Entre desembre de 1996 i setembre de 1997 fou vicepresidenta. El 1996 es va postular a les eleccions presidencials i va obtenir el segon lloc, darrere del reelegit Guntis Ulmanis. El setembre del 1996, abandonà el partit però no va renunciar a l'acta de diputada de la 6a legislatura. Després de la divisió del Partit Democràtic «Saimnieks», es van convertir, amb el seu marit Aivars Kreituss, en la líder del Partit dels Treballadors, de recent formació. A les eleccions legislatives de 1998, es va presentar en coalició amb la Unió Demòcrata Cristiana i el Partit Verd de Letònia, però la llista no va obtenir el suport necessari per a entrar al Parlament. Escollida per a l'Ajuntament de Riga l'any 2001, va renunciar en favor d'Aivars Kreituss. A les eleccions de 2002, juntament amb el Partit Socialdemòcrata Obrer Letó, no van obtenir els vots necessaris per passar la barrera del 5% necessari i obtenir representació al Parlament letó.

## Referències

* 1 2 «Ilgas Kreituses biogrāfija». Arxivat de l'original el 2007-05-16. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Informâcija par 6.Saeimas deputâtu». Arxivat de l'original el 2006-10-05. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ «Ūdre, visticamāk, nav iekļuvusi 9.Saeimā». Arxivat de l'original el 2015-06-18. [Consulta: 18 juny 2015].
* ↑ G. Jirgensons. Kādam jābūt divdesmit pirmā gadsimta Latvijas sociāldemokrātam?
# Leiocassis

Leiocassis és un gènere de peixos de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Taxonomia

* Leiocassis aculeatus (Ng & Hadiaty, 2005)
* Leiocassis argentivittatus (Regan, 1905)
* Leiocassis collinus (Ng & Lim, 2006)
* Leiocassis crassilabris (Günther, 1864)
* Leiocassis doriae (Regan, 1913)
* Leiocassis ellenriederii (Bleeker, 1860)
* Leiocassis hosii (Regan, 1906)
* Leiocassis longibarbus (Cui, 1990)
* Leiocassis longirostris (Günther, 1864)
* Leiocassis macropterus (Vaillant, 1902)
* Leiocassis micropogon (Bleeker, 1852)
* Leiocassis naso (Garman, 1912)
* Leiocassis poecilopterus (Valenciennes, 1840)
* Leiocassis saravacensis (Boulenger, 1894)
* Leiocassis similis (Nichols, 1926)
* Leiocassis tenebricus (Ng & Lim, 2006)
* Leiocassis tenuifurcatus (Nichols, 1931)
* Leiocassis virgatus (Oshima, 1926)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Ng, H. H. & Hadiaty, R. K. 2005. Two new bagrid catfishes (Teleostei: Bagridae) from the Alas River drainage, northern Sumatra. Ichthyol. Explor. Freshwaters, 16 (1): 83-92.
* 1 2 Ng, H. H. & K. K. P. Lim. 2006. Two new species of Leiocassis (Teleostei: Bagridae), riverine catfishes from northeast Borneo. Ichthyol. Explor. Freshwaters V. 17 (núm. 2): 165-172.
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Planet Catfish Arxivat 2009-01-10 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. 1979: On a new catfish of the genus Leiocassis from Guangdong Province, China. Acta Zootaxonomica Sinica v. 4 (núm. 2): 182-184. (En xinès amb resum en anglès).

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Sampaio

Sampaio és un barri de la Zona Nord del municipi de Rio de Janeiro tallat pel ramal de la Supervia.
El seu IDH, l'any 2000, era de 0,839, el 59 millor del municipi de Rio.
De caràcter estrictament residencial, es localitza entre Engenho Novo, Jacaré, Riachuelo i Vila Isabel. Queda separat d'aquest últim per la Serra de l'Engenho Novo.

## Història

Així com el barri del Riachuelo, Sampaio té origen en l'antiga hisenda de l'Engenho Novo. Les seves terres pertanyien a grans propietaris com Paim Pamplona i Adriano Muller que, amb el temps, van ser parcel·lades i urbanitzades. Els primitius propietaris van obrir carrers com Cadete Polònia i Paim Pamplona. La seva estació és un homenatge al llavors Coronel Antônio de Sampaio, Patró de la Infantaria. En el Barri, estan localitzades les comunitats del Morro de la Matriz i Quieto. En la Av. Marechal Rondon està la Vila Olímpica del Sampaio.

## Localització

El barri de Sampaio forma part de la regió administrativa de Méier. Els barris integrants de la regió administrativa són: Abolição, Água Santa, Cachambi, Encantado, Engenho de Dentro, Engenho Novo, Jacaré, Lins de Vasconcelos, Méier, Piedade, Pilares, Riachuelo, Rocha, Sampaio, São Francisco Xavier i Todos os Santos.
El barri queda exactament entre els estadis de Maracanã i d'Engenhão. I al mig exacte, queda la Vila Olímpica de Sampaio.
La denominació, delimitació i codificació del barri va ser establerta pel Decret Nº 3158, de 23 de juliol de 1981 amb alteracions del Decret Nº 5280, de 23 d'agost de 1985 i per la Llei Complementària núm. 17 de 29 de juliol de 1992.

## Referències

* ↑ «Bairros do Rio» (en portuguès). [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «Estabelece a denominação, a codificação e a delimitação dos bairros da Cidade do Rio de Janeiro» (en portuguès). Decreto nº 3.158, de 23 de julho de 1981: Prefeitura do Rio de Janeiro - Secretaria Municipal de Urbanismo. [Consulta: 3 octubre 2020].
* ↑ «IDH dos bairros da cidade do Rio de Janeiro - WikiRio» (en portuguès). www.wikirio.com.br. [Consulta: 28 octubre 2020].
* ↑ «IDS RIO BAIRROS 2000» (en portuguès). [Consulta: 28 octubre 2020].

## Bibliografia

* Coarcy, Vivaldo. Itatiaia. Memória da Cidade do Rio de Janeiro (en portuguès), 1988, p. 401. ISBN 85-319-0221-5.
# Ophthalmolycus macrops

Ophthalmolycus macrops és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,6 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 73-552 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Regan C. T., 1913. The Antarctic fishes of the Scottish National Antarctic Expedition. Trans. R. Soc. Edinb. v. 49 (pt 2, núm. 2). 229-292.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Günther, A., 1880. Report on the shore fishes procured during the voyage of H. M. S. Challenger in the years 1873-1876. A: Report on the scientific results of the voyage of H. M. S. Challenger during the years 1873-1876. Zoology. V. 1 (pt 6): 1-82, Pls. 1-32.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaíso 24(2):1-132.

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1992: Studies on the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes) of the Southern Hemisphere. VI. Review of the genus Ophthalmolycus (Regan, 1913), with description of a new species from Chile. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology Special Publication Núm. 53: 1-10.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leo Fall

Leo Fall (Olmütz, Moràvia, 2 de febrer de 1873 - Viena, Àustria, 16 de setembre de 1925) fou un compositor austríac.
El seu primer mestre fou el seu pare, que era director d'una banda militar, i després estudià en el Conservatori de Viena. Als principis de la seva carrera va compondre les òperes Frau Denise (Berlín, 1902) i Irrlicht (1905), que amb prou feines cridaren l'atenció, però poc temps després estrenà l'opereta Der Rebell, que fou acollida calorosament pel públic.
En pocs anys, Fall aconseguí situar-se a la capçalera dels compositors del seu gènere i durant molt de temps compartí amb Lehár el regnat de l'opereta. La seva melodia, fàcil, fluida i elegant està valorada per una brillant i correcta instrumentació i per un rar instint escènic que li’n feu assolir èxits clamorosos en tots els teatres d'Europa i Amèrica, especialment Die Dollarprinzessin (La princesa del dòlar), que s'estrena a Viena el 1907 i aconseguí una popularitat universal.
Els seus altres dos germans Richard i Siegfried, també foren músics reconeguts.

## Obres

* Der fidele Bauer, (Mannheim, 1907).
* Die geschiedene Frau, (Viena, 1908).
* Brüderlein sein, (Viena, 1909).
* Das Puppenmädel, (Viena, 1910).
* Die schöne Risette, (Viena, 1910).
* Die Sirene, (Viena, 1911).
* The Studentengräfin, (Berlín, 1913).
* Der Nachtschnellzung, (Viena, 1913).
* Jung England, (Berlín, 1914).
* Der Künstliche, (1915).
* Die Kaiserin (1916).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 23, pàgs. 183 (ISBN 84-239-4523-5)
# Placidus Metsch

Placidus Metsch (1706-1776) fou un organista i religiós benedictí alemany autor de col·leccions de peces per a orgue, publicades amb el títol de Litigiosa digitorum unis id est preambula duo organica cum fugis (Nuremberg, 1759), i Organoedus Ecclesiastico-Aulicus, AulicoEcclesiasticus, exhibens praeludis et fugis (Nuremberg, 1764).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 1328 ISBN 84 239-4534-0
# Thoopterus suhaniahae

Thoopterus suhaniahae és una espècie de ratpenat de la família dels pteropòdids. És endèmic d'Indonèsia. Té una llargada total de 86,02–101,11 mm, els avantbraços de 73,03–78,47 mm, les tíbies de 29,85–33 mm i les orelles de 16,62–19,50 mm. Com que fou descoberta fa poc, l'estat de conservació d'aquesta espècie encara no ha estat avaluat formalment. Fou anomenat en honor de Suhaniah Yani, la difunta esposa d'un dels científics que descrigueren l'espècie.

## Referències

* 1 2 Maryanto, I.; Yani, M.; Prijono, S. N.; Wiantoro, S. 2012. «A new species of fruit bat (Megachiroptera: Pteropodidae: Thoopterus) from Sulawesi and adjacent islands, Indonesia». Records of the Western Australian Museum, 27: 68–84
Espècies vivents de megaquiròpters :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Infraclasse: Eutheria · Superordre: Laurasiatheria · Ordre: Chiroptera :
Subfamília Nyctimeninae :
Subfamília Cynopterinae :
Subfamília Harpyionycterinae :
Subfamília Macroglossusinae :
Subfamília Pteropodinae :
Subfamília Rousettinae :
Subfamília Epomophorinae :