OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# David Jiménez i Cot

David Jiménez i Cot (Sant Celoni, 11 de maig de 1987) és un poeta, escriptor i assagista català. Ha traduït del català al castellà alguns poemes per a revistes i blocs literaris, ha escrit articles de crítica literària al suplement Culturàlia del Diari de Menorca i la revista digital Barcelona Review, ha tingut cura de diverses antologies de poetes catalans de renom i ha aparegut antologat en obres col·lectives, com ara Mig segle de poesia catalana. Del Maig del 68 al 2018 (Proa, 2018).
Rellotge de sorra va rebre el Premi Òmnium Cultural de Granollers; L'escata i el vers, el premi de poesia Benet Ribas dels premis Recvll de Blanes; Moren els déus, el Premi de poesia Miquel Bauçà de Felanitx; i Jo sé una història del Sol i la Lluna, el premi de narrativa Ciutat de Sant Andreu de la Barca.

## Obra
### Poesia

* Rellotge de sorra. Granollers: Tarafa Editora, 2007. Premi Òmnium Cultural de Granollers.
* L'escata i el vers. Lleida: Pagès Editors, 2012. Premi de poesia Recvll de Blanes.
* Moren els déus. Calonge: AdiA Edicions, 2022. Premi de poesia Miquel Bauçà de Felanitx.

### Novel·la

* El País d'Orellaendins. València: Editorial Germania, 2013

### Assaig

* Com escriure poesia. Els mecanismes de la poètica i la seva comprensió figurativa. La Garriga: Editorial Malhivern, 2006

### Edicions

* S'acosta el mar. Poesia 1984-2009. [Pròleg de Marie-Claire Zimmermann i edició de David Jiménez i Cot] València: Tres i Quatre, 2010.
* Llum a l'arsenal. Cent poemes (antologia 1987-2017). Edició a cura de David Jiménez i Cot, pròleg de Jordi Marrugat. Palma: Lleonard Muntaner, 2017

### Traducció

* Jordi Valls. Poemas seleccionados. Dins: Girándula, núm. 1. Córdoba: Idaria, 2008. [Poemes traduïts conjuntament amb Jordi Valls i Pozo].

## Referències

* ↑ Calvo, Lluís. La poesia com a fiblada i il·luminació, p. 7-17.
* ↑ «La presència del jo líric en 'Els Fruits saborosos' de Josep Carner», 04-04-2010. [Consulta: 17 maig 2022].
* ↑ "D'un exemple d'aforismes poètics en la poesia calviana": http://www.barcelonareview.com/revista/68/djc2.html
* ↑ «Vilaweb».
* ↑ «El Punt Avui».
* ↑ «Viufelanitx».
* ↑ «Girándula nº1 (Abril 2008) by Andalocio Comunicacion - Issuu». [Consulta: 17 maig 2022].

## Enllaços externs

* David Jiménez i Cot - Lloc web oficial
# Dekeyseria amazonica

Dekeyseria amazonica és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,8 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Solimões i Amazones al Brasil.

## Referències

* ↑ Rapp Py-Daniel L. H., 1985. Dekeyseria amazonica, novo gênero e nova espécie na região amção (Loricariidae: Siluriformes). Amazoniana v. 9 (núm. 2). 177-191.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Rapp Py-Daniel, L. H., 1985. Dekeyseria amazonica, novo gênero e nova espécie na região amção (Loricariidae: Siluriformes). Amazoniana v. 9 (núm. 2): 177-191.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Demetrio López Vargas

Demetrio López Vargas (Llorca, 1885 - Múrcia, 1960) fou un dibuixant espanyol. Artista polifacètic, va ser una de les figures destacades de les publicacions humorístiques madrilenyes dels anys 20 i 30 del segle xx. Va fundar i dirigir els setmanaris satírics Varieté i El viejo verde.

## Referències

* ↑ Cervantes, Biblioteca Virtual Miguel de. «Boletín - Asociación Española de Amigos del IBBY. Año V, núm. 8, diciembre 1987 | Biblioteca Virtual Miguel de Cervantes». www.cervantesvirtual.com. [Consulta: 10 desembre 2016].
* ↑ Soldevilla, Joan Manuel. Psicalíptics. Erotisme i transgressió a les revistes il·lustrades del principi del s.XX. 2004. Sabadell: Museu d'Art de Sabadell, Juliol 2004, p. 82. ISBN 84-87221-83-1.
# Demà (documental)

Demà (originalment en francès, Demain) és una pel·lícula documental francesa del 2015 dirigida per Cyril Dion i Mélanie Laurent. El 2021 va ser doblada en català per TV3.
Davant d'un futur que els científics veuen amb gran preocupació, la pel·lícula té la capacitat de no cedir al catastrofisme. De manera positiva, identifica iniciatives que s'han tirat endavant en deu països d'arreu del món que donen solució als reptes ambientals i socials del segle XXI, ja sigui en agricultura, energia, economia, educació i governança.
Demà va superar el milió d'entrades venudes a França. El 2016 va guanyar el premi César al millor documental i es va distribuir a 27 països. L'equip de producció de Demà es va quedar curt en finançament. El 27 de maig de 2014, va llançar activitats de micromecenatge a la plataforma d'Internet KissKissBankBank amb l'objectiu de recollir 200.000 euros per finançar la pel·lícula i el lloguer d'equips de rodatge. Dos mesos després, el 26 de juliol, l'equip havia recaptat 444.390 euros —més d'una quarta part del pressupost de la pel·lícula— amb l'ajuda de 10.266 col·laboradors.
A diferència d'altres pel·lícules documentals que se centren en la causa dels desequilibris ambientals globals i les seves conseqüències negatives (com Le Syndrome du Titanic, The 11th Hour, An Inconvenient Truth, Nos enfants nous accuseront i Home), Demà ofereix un enfocament constructiu (similar a Solutions locales pour un désordre global) que proposa solucions als problemes ambientals als quals s'enfronta la humanitat.
El codirector Cyril Dion va utilitzar l'èxit de la pel·lícula per donar suport al moviment Colibris, un grup que busca canviar l'estil de vida modern, per exemple durant la campanya presidencial francesa del 2017.

## Referències

* ↑ Mintzer, Jordan. «'Tomorrow' ('Demain'): Film Review» (en anglès). The Hollywood Reporter, 15-12-2015. [Consulta: 31 agost 2016].
* ↑ «"Sense ficció" emet "Demà", un viatge a la recerca de solucions per salvar el planeta, en la programació especial de TV3 sobre la crisi climàtica». CCMA, 29-10-2021. [Consulta: 6 novembre 2021].
* ↑ «Demà». Ésadir.cat. [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ «Demà». Base de Dades Cinema en Català. [Consulta: 22 juny 2022].
* ↑ Anthony Barnosky, Elizabeth Hadly et al., "Approaching a state shift in Earth’s biosphere", Nature, núm. 486, 7 juny 2012, pàg. 52-58 (consulta: 31 agost 2016).
* ↑ Official website of Tomorrow Arxivat 2021-04-17 a Wayback Machine. (page visited on 8 September 2016).
* ↑ «César Awards: 'Fatima' Scoops Surprise Best Picture Win; 'Mustang' Best Debut, Screenplay». Deadline Hollywood.
* ↑ Thierry Paquot, article "Cinéma", in Dominique Bourg and Alain Papaux, Dictionnaire de la pensée écologique [Dictionary of Ecological Thinking], Presses universitaires de France, 2015 (ISBN 978-2-13-058696-8).
* ↑ Duplan, Antoine. «« Demain » permet de croire à demain» (en francès). Le temps, 18-12-2015. Arxivat de l'original el 9 de desembre 2017. [Consulta: 19 juny 2016].
* ↑ Diane Lisarelli. «Le monde après "Demain"» (en francès). Liberation.fr, 13-04-2017. [Consulta: 13 abril 2017].
# Denariusa

Denariusa és un gènere de peixos pertanyent a la família dels ambàssids.

## Taxonomia

* Denariusa australis (Steindachner, 1867)
* Denariusa bandata (Whitley, 1948)

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1948. Studies in ichthyology. Núm. 13. Rec. Aust. Mus. v. 22 (núm. 1). 70-94.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1867. Über einige Fische aus dem Fitzroy-Flusse bei Rockhampton in Ost-Australien. Sitzungsber. Math.-Naturwiss. Classe K. Akad. Wiss. Wien v. 55 (1. Abth.): 9-16, Pl. 1.
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
# Dendrochirus

Dendrochirus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels escorpènids.

## Taxonomia

* Dendrochirus barberi (Steindachner, 1900)
* Dendrochirus bellus (Jordan & Hubbs, 1925)
* Dendrochirus biocellatus (Fowler, 1938)
* Dendrochirus brachypterus (Cuvier, 1829)
* Dendrochirus zebra (Cuvier, 1829)

## Observacions

Són populars com a peixos d'aquari.

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1900. Fische aus dem Stillen Ocean. Ergebnisse einer Reise nach dem Pacific (Schauinsland, 1896-1897). Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 16: 174-178.
* ↑ Jordan, D. S. & Hubbs, C. L., 1925. Record of fishes obtained by David Starr Jordan in Japan, 1922. Memoirs of the Carnegie Museum v. 10 (núm. 2): 93-346, Pls. 5-12.
* ↑ Fowler, H. W., 1938. Descriptions of new fishes obtained by the United States Bureau of Fisheries steamer "Albatross", chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Proceedings of the United States National Museum v. 85 (núm. 3032): 31-135.
* 1 2 Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1829. Histoire naturelle des poissons. Tome quatrième. Livre quatrième. Des acanthoptérygiens à joue cuirassée. Historie naturelle des poissons. v. 4: i-xxvi + 2 pp. + 1-518, Pls. 72-99, 97 bis.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-09 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)

## Enllaços externs

* CalPhotos (anglès)
# Denis Lottin

Denis Lottin (19 de novembre de 1773 - 1826) fou un violinista i compositor francès.
A l'edat de dotze anys, va estudiar música per a la seva diversió, com que va millorar tan ràpidament que els seus amics li van procurar els millors mestres del barri, i es van amagar diverses vegades a París, on va rebre lliçons de Grasset.
És autor de les següents obres: Metodologia de violon; Trois grands Duos Concertans; Concerto dedié à son ami Demar; Six Duos; Trois Grands Duos; Deuxième Concerto; Six Duos faciles; Recueil de Walses pour deux V; Recueil d'Airs variés pour V; la simfonia Vive Henri IV i l'obra didàctica Principes élémentaires de musique et de violon.
Totes aquestes produccions s'imprimiren a la ciutat de París.

## Referències

* https://books.google.cat/books?id=OH1HAAAAYAAJ
* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 10. (ISBN 84-239-4531-6)
# Denticetopsis iwokrama

Denticetopsis iwokrama és una espècie de peix de la família dels cetòpsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Siparuni a Guaiana.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Ferraris C. J., Jr., 1996. Denticetopsis, a new genus of South American whale catfish (Siluriformes: Cetopsidae, Cetopsinae), with two new species. Proc. Calif. Acad. Sci. v. 49 (núm. 6). 161-170.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Vari, R. P., Ferraris, C. J. Jr. & de Pinna, M. C. C., 2005. The Neotropical whale catfishes (Siluriformes: Cetopsidae: Cetopsinae), a revisionary study. Neotropical Ichthyology, 3 (2): 127-238.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1995. Monophyly and phylogenetic diagnosis of the family Cetopsidae, with synonymization of the Helogenidae (Teleostei: Siluriformes). Smithson. Contrib. Zool. (571):1-26.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Cetopsidae (Whale catfishes). p. 257-260. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dentiraja flindersi

Dentiraja flindersi és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 31,6 cm de longitud total i les femelles 32,6.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i bentopelàgic que viu entre 27-54 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Índic oriental: el sud d'Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley, G. P., 1940. The fishes of Australia. Part I. The sharks, rays, devil-fish, and other primitive fishes of Australia and New Zealand. Royal Society of New South Wales, Zoological Handbook: 1-280.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i D.C. Gledhill, 2008. A new skate of the genus Dentiraja (Rajoidei: Rajidae) from southern Australia. A: Last, PR., W.T. White, J.J. Pogonoski i D.C. Gledhill (eds.) : Description of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei) pg. 109-118. CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.
# Hypostomus macrophthalmus

Hypostomus macrophthalmus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Sipaliwini.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Denominació d'Origen Conca de Barberà

La Denominació d'Origen Conca de Barberà regula la producció vitícola de les conques dels rius Francolí i el seu afluent, l'Anguera, a la comarca de la Conca de Barberà. El primer reglament del Consell Regulador fou aprovat el 19 de novembre de 1985.

## Geografia

La plana vertebrada pels rius Francolí i Anguera està protegida per les muntanyes que l'envolten, especialment la serra de Prades per ponent. El clima és moderat, entre mediterrani i de secà, amb una temperatura i pluviositat òptimes per elaborar vins de qualitat secs aromàtics i suaus. L'altitud mitjana és de 500 m. El sòl és bàsicament calcari.
La zona de la denominació d'origen s'estén pels següents municipis: Barberà de la Conca, Blancafort, Conesa, l'Espluga de Francolí, Forès, Montblanc, Pira, Rocafort de Queralt, Sarral, Senan, Solivella, Vallclara, Vilaverd i Vimbodí i Poblet.

## Història

La història vinícola de la comarca es remunta al segle I aC amb la romanització, però la seva tradició està estretament lligada al monestir de Poblet. Durant l'època medieval els monjos cistercencs van impulsar el conreu de la vinya i l'elaboració del vi. Es conserva un celler d'estil gòtic del segle xiii.
La irrupció de la fil·loxera a finals del segle xix va provocar un moviment cooperatiu per fer front a la plaga. El 1894 naixia la Cooperativa de Barberà de la Conca a la que van seguir tota una llista de cellers cooperatius. Destaquen els cellers modernistes dels arquitectes Pere Domènech i Roura i Cèsar Martinell i Brunet, anomenats «catedrals del vi» per Àngel Guimerà.

## Vinificació

La varietat de raïm autòctona i característica de la Conca de Barberà és el trepat que produeix un vi rosat característic, lleuger i aromàtic. També s'utilitza per fer vi blanc amb cupatge de parellada i macabeu, i vi negre amb cupatge d'ull de llebre. El 80% de la producció són vins blancs novells, frescos i fruitosos, amb predomini del parellada.

## Bibliografia

* FUGUET SANS, Joan y PLAZA ARQUÉ, Carme: «Notícies històriques sobre la vinya i la varietat trepat a la Conca de Barberà». Dossiers Agraris, [en línea], 2010, pp. 11-25, https://www.raco.cat/index.php/DossiersAgraris/article/view/57233
* Joan FUGUET SANS, El primer celler cooperatiu de Catalunya i de l'Estat Espanyol: "La Sociedad de Trabajadores Agrícolas del Pueblo de Barbará", Obra Agrícola de la Caixa, Barcelona, 1980.
* Idem, "L'arquitectura dels cellers cooperatius a la Conca de Barberà (1900-1923)", a Treballs de la Societat Catalana de Geografia, 18, Barcelona, 1989, p. 235-255.

## Referències

* ↑ Fuguet/Plaza, 2009.
* ↑ Fuguet, 1980; Idem, 1989.
* ↑ Fuguet /Plaza, 2009.
* ↑ Martín, Ricard «Dotze denominacions d'origen repartides en 65.504 hectàrees». Diari Ara [Barcelona], 04-12-2011, p.44-45. ISSN: 2014-010X.

## Enllaços externs

* Consell Regulador
* Reglament de la DO, publicat al DOGC núm. 4585 del 3-3-2006.
* DO Conca de Barberà, Coneix el vi català: Denominacions d'Origen catalanes, INCAVI, GenCat.
# Konstandinos Paparrigópulos

Konstandinos Paparrigópulos (Grec: Κωνσταντίνος Παπαρρηγόπουλος; Constantinoble, 1815 – Atenes, 14 d'abril de 1891) fou un historiador grec, que hom considera el fundador de la moderna historiografia grega.
Fill d'un banquer originari del Peloponès, va fugir amb la seva mare a Odessa quan els turcs mataren èl seu pare, que des del principi de la Revolució Grega s'havia posat al costat dels seus compatriotes. El 1828 marxà amb la seva família a Grècia, on va fer els seus estudis, i fou nomenat, en plena joventut, secretari del ministre de Justícia; el 1848 una llei relativa als grecs del país i dels de fora del país, li prengué el destí. Tornà a Atenes, on fou nomenat professor del Gimnàs, i el 1851 se li concedí la càtedra d'història grega de la Universitat, que desenvoluparia fins a la seva mort, sense més interval que un curt, ja que vers el 1882, fou nomenat pel Govern per fer d'intermediari en afers pendents entre el patriarca i el sínode d'Atenes.
La seva gran obra, a banda d'innumerables articles en els diaris i revistes de la capital grega, és la seva Història de la nació grega (1862-1877), a la que consagrà dotze anys de la seva vida i que publicà primer en grec i després en francès, amb el títol de Histoire de la civilisation hellenique (1878).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 41, pàg. 1010 (ISBN 84-239-4541-3)