# Māhū

Māhū («al mig») a les cultures natives hawaiana i tahitiana són persones del tercer gènere amb rols espirituals i socials tradicionals dins de la cultura, similars a fakaleitī de Tonga i fa'afafine de Samoa. Històricament, els māhū se'ls va assignar home al néixer, però en l'ús modern māhū pot referir-se a una varietat de gèneres i orientacions sexuals.
Segons el māhū kumu hula Kaua'i Iki:
| « | Māhū eren particularment respectats com a professors, generalment de ball hula i cant. En èpoques prèvies al contacte (occidental), māhū realitzava els papers de deesses en balls de hula que tenien lloc als temples que estaven fora de límit per a les dones. Els Māhū també eren valorats com a guardians de tradicions culturals, com ara la transmissió de genealogies. Tradicionalment, els pares demanaven als māhū que posessin nom als seus fills. | » |
A la cultura popular moderna, māhū s'utilitza habitualment de manera pejorativa a les persones LGTBIQ+.

## Història

Segons alguns, en la història precolonial d'Hawaii, els māhū eren notables sacerdots i curanders, encara que gran part d'aquesta història es va elidir gràcies a la intervenció dels missioners. Altres descriuen que el māhū no té accés al poder polític, no pot aspirar a rols de lideratge i «percebut com sempre disponible per a la conquesta sexual per part dels homes». La primera descripció publicada de māhū es troba al diari de navegació del Bounty del capità William Bligh, que es va aturar a Tahití el 1789, on se li va presentar un membre d'una «classe de gent molt comuna a Otaheitie anomenada Mahoo... que encara que n'estava segur que era un home, tenia grans marques d'efeminació».
Un monument supervivent d'aquesta història són les «Pedres dels Màgic» o «Pedres de la vida» de Kapaemāhū a la platja de Waikiki, que commemoren quatre importants māhū que van ser els primers a portar les arts curatives de Tahití a Hawaii. La historiadora hawaiana Mary Kawena Pukui els denomina pae māhū, o literalment «una fila de māhū». El terme māhū es defineix de manera enganyosa al diccionari hawaià de Pukui i Ebert com «n. Homosexual, de qualsevol sexe; hermafrodita». L'assumpció del comportament homosexual reflecteix la combinació de gènere i sexualitat que era habitual en aquell moment. La idea que els māhū són mosaics biològics sembla ser un malentès del terme hermafrodita, que en les primeres publicacions de sexòlegs i antropòlegs s'utilitzava generalment per descriure «un individu que té els atributs tant d'homes com de dones», inclosos els atributs socials i de comportament, no necessàriament un híbrid biològic o un individu intersexual. Això va fer que les persones homosexuals, bisexuals i no-conformes de gènere fossin etiquetades erròniament com a «hermafrodites» a la literatura mèdica.
Kaomi Moe, aikāne del rei Kamehameha III i un māhū, és un altre exemple històric.
El 1891, quan el pintor Paul Gauguin va arribar per primera vegada a Tahití, els indígenes pensaven que era un māhū, a causa de la seva extravagant manera de vestir durant aquella època. El seu quadre de 1893 Papa Moe (Aigua misteriosa) representa un māhū bevent d'una petita cascada.
Els missioners a Hawaii van introduir lleis bíbliques a les illes a la dècada del 1820; sota la seva influència, la primera llei d'antisodomia de Hawaii es va aprovar el 1850. Aquestes lleis van provocar l'estigmatització social dels māhū a Hawaii. A mitjans de la dècada del 1960, l'Ajuntament d'Honolulu va exigir que les dones trans portessin una insígnia per ser identificades com a homes.
L'artista estatunidenc George Biddle escriu al Tahitian Journal (1920-1922) sobre diversos amics māhū a Tahití, sobre el seu paper en la societat nativa tahitiana i sobre la persecució d'un amic māhū Naipu, que va fugir de Tahití a causa de les lleis colonials franceses que van enviar māhū i homosexuals a treballs forçats a la presó de Nova Caledònia. Rae-rae és una categoria social de māhū que es va utilitzar a Tahití a la dècada del 1960, tot i que alguns māhū la critiquen com una referència abjecta al sexe.

## En les cultures contemporànies

A la dècada del 1980, māhū, fa'afafine de Samoa i altres cultures queer del Pacífic van començar a organitzar-se, ja que els māhū i queer de les illes del Pacífic començaven a rebre reconeixement internacional en diversos camps.
L'any 2003, el terme «mahuwahine» es va encunyar a la comunitat queer de Hawaii: «māhū» (al mig) + «wahine» (dona); l'estructura de la paraula és similar a la samoana «fa'a» (la manera de) + «fafine» (dona/esposa). El terme «mahuwahine» s'assembla a una identitat transgènere que coincideix amb el renaixement cultural hawaià.
Kumu Hinaleimoana Kwai Kong Wong-Kalu ho va aclarir dient:
| « | Com que el terme «māhū» pot tenir múltiples espais i experiències, Kumu Hina va encunyar originalment els termes: «māhū kāne» (home transgènere) i «māhū wahine» (dona transgènere). Tanmateix, Kumu Hina creu que aquests termes haurien de ser revisats a causa del progrés científic i per això va encunyar quatre termes nous. «Māhū» que se sent internament «wahine» (dona) (emocionalment, espiritualment, psicològicament i culturalment) podria utilitzar el terme «haʻawahine». Si senten més internament que són «kāne» (homes), són «haʻakāne». Quan han assumit externament el que senten internament, és a dir, vestir-se de dona, han començat o s'han sotmès a teràpia hormonal i altres formes de transició mèdica (inclosa la cirurgia estètica), s'utilitzaria el terme «hoʻowahine». De la mateixa manera, per a «māhū» que senten que són masculins internament i prenen aquesta forma externament, llavors «hoʻokāne»... | » |
Entre els māhū contemporanis notables, o mahuwahine, inclouen Hinaleimoana Kwai Kong Wong-Kalu, Kaumakaiwa Kanaka'ole i Kaua'i Iki. Dins de la comunitat māhū LGTBIQ+ més àmplia, destaquen Noenoe Silva, Ku'u-mealoha Gomes, Bobby Holcomb i Kealii Reichel.
En moltes comunitats tradicionals, els māhū tenen un paper important a l'hora de transmetre i conservar la cultura polinèsia i ensenyant «l'equilibri entre la dona i l'home al llarg de la creació». Els māhū moderns mantenen les tradicions de connexió amb la terra, la preservació de la llengua i la preservació i el renaixement d'activitats culturals incloses les danses tradicionals, les cançons i els mètodes de tocar instruments musicals culturalment específics. El tatuatge simbòlic també és una pràctica popular. Els māhū moderns no alteren els seus cossos a través del que els altres considerarien una cirurgia de reassignació de gènere, però de la mateixa manera que qualsevol persona de la societat hawaiana/tahitiana es vesteix de manera diferent per a la feina, la casa i per sortir per la nit.
Les relacions familiars fortes són importants a la cultura māhū, ja que els vincles de parentiu dins de totes les cultures hawaianes/tahitianes són essencials per a la supervivència de la família. Quan és possible, els māhū mantenen relacions sòlides amb les seves famílies d'origen, sovint convertint-se en pares d'acollida de nebodes i nebots, i s'han destacat per ser especialment «compassius i creatius». Aquesta capacitat de criar nens es considera una habilitat especial específica de les persones māhū. Les persones māhū també contribueix a les seves famílies i comunitats extenses mitjançant la recollida i el manteniment de coneixements, i la pràctica i l'ensenyament de les tradicions «hula», que tradicionalment es transmeten a través de les dones.
En situacions en què han estat rebutjats per les seves famílies d'origen, a causa de l'homofòbia i la colonització, els māhū han format les seves pròpies comunitats, recolzant-se mútuament i preservant i ensenyant les tradicions culturals a les generacions següents. Al documental Kumu Hina, Hinaleimoana Wong-Kalu visita una d'aquestes comunitats d'ancians a les muntanyes i es troba amb alguns dels māhū que van ser els seus mestres i la seva família escollida quan era jove.

## Notes

* ↑ El terme «transgènere» encara no s'utilitzava durant el temps en què es van escriure les primeres fonts, i ha sofert canvis significatius en la definició al llarg del temps. Tot i que es va encunyar tècnicament a la dècada del 1960, el terme transgènere es va publicar poques vegades fins a la dècada del 1990 i no va tenir un gran ús fins a la dècada del 2000.

## Referències

* ↑ Perkins, Robert. «Like a Lady in Polynesia: The Māhū of Tahiti, the Fa'a Fafine in Samoa, the Fakaleiti in Tonga and More» (en anglès). The Gender Centre, octubre 2013. Arxivat de l'original el 2013-09-27. [Consulta: 16 octubre 2022].
* 1 2 Roughgarden, 2004.
* ↑ Kaua'i Iki, citat per Andrew Matzner en 'Transgender, queens, mahu, whatever': An Oral History from Hawai'i. Intersections: Gender, History and Culture in the Asian Context núm. 6, agost de 2001
* ↑ Ravida, Meldrick. «The Māhū» (en anglès). Ka Leo, 11-02-2018.
* ↑ Vargas Llosa, Mario. «The men-women of the Pacific» (en anglès). Tate Britain, 01-09-2010.
* ↑ Eisenman, 1997.
* ↑ William Bligh. Bounty Logbook. Thursday, January 15, 1789.
* ↑ Boyd, 1907.
* ↑ Pukui, 1974.
* ↑ Pukui i Ebert, 1986.
* ↑ Websters International Dictionary of the English Language (en anglès). Merriam Company, 1890.
* 1 2 Manalo-Camp, Adam. «Māhū Resistance: Challenging Colonial Structures of Power and Gender» (en anglès). Medium, 08-08-2020.
* 1 2 Vargas Llosa, Mario. «The men-women of the Pacific» (en anglès). Tate Britain. Arxivat de l'original el 2015-04-02. [Consulta: 16 octubre 2022].
* ↑ Eisenman, 1999.
* ↑ Zanghellini, 2013, p. 51-68.
* ↑ Biddle, 1999.
* 1 2 Kleiber, Eleanor. «Gender Identity and Sexual Identity in the Pacific and Hawai'i: Introduction» (en anglès). University of Hawai'i at Mānoa Library, 10-09-2019.
* ↑ Ellingson i Odo, 2008, p. 558-569.
* ↑ Borofsky, Amelia Rachel Hokule’a. «'Gender Identity Disorder' to Go the Way of Homosexuality» (en anglès). The Atlantic, 29-10-2012.
* 1 2 3 Robertson, 1989, p. 318.
* 1 2 Alexeyeff i Besnier, 2014, p. 95.
* ↑ Alexeyeff i Besnier, 2014, p. 108.

## Bibliografia

* Alexeyeff, Kalissa; Besnier, Niko. Gender on the edge : transgender, gay, and other Pacific islanders (en anglès). Honolulu: University of Hawai'i Press, 2014. ISBN 9780824838829. OCLC 875894847.
* Biddle, George. Tahitian Journal (en anglès), 1999. ISBN 9780816604968.
* Boyd, James. Traditions of the Wizard Stones Ka-Pae-Mahu (en anglès). Hawaiian Almanac and Annual, 1907.
* Eisenman, Stephen F. Gauguin's Skirt (en anglès). Londres: Thames and Hudson, 1999. ISBN 978-0500280386.
* Ellingson, Lyndall; Odo, Carol «HIV Risk Behaviors Among Mahuwahine (Native Hawaiian Transgender Women)». AIDS Education and Prevention, 20(6), desembre 2008. DOI: 10.1521/aeap.2008.20.6.558. ISSN: 0899-9546. PMID: 19072530.
* Matzner, Andrew. O Au No Keia: Voices from Hawai'i's Mahu and Transgender Communities (en anglès), 2001.
* Pukui, Mary Kawena. Place Names of Hawaii (en anglès). University of Hawaii Press, 1974.
* Pukui, Mary Kawena; Ebert, Samuael H. Hawaiian Dictionary (en anglès). University of Hawaii Press, 1986.
* Robertson, Carol E. «The Māhū of Hawai'i» (en anglès). Feminist Studies, 15(2), 1989. DOI: 10.2307/3177791. ISSN: 0046-3663. JSTOR: 3177791.
* Roughgarden, Joan. Evolution's Rainbow (en anglès), 2004.
* Zanghellini, Aleardo «Sodomy Laws and Gender Variance in Tahiti and Hawai'i» (en anglès). Laws, 2(2), 2013. DOI: 10.3390/laws2020051.

## Vegeu també

* Drets LGBTIQ+ a Hawaii

## Enllaços externs

* «Kumu Hina: A Place in the Middle» (en anglès). Una pàgina web orientada a les māhū.
* «The Beautiful Way Hawaiian Culture Embraces a Particular Kind of Transgender Identity» (en anglès). The Huffington Post.