OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Neonoemacheilus peguensis

Neonoemacheilus peguensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,9 cm de longitud total.
* 13 radis tous i 9 1/2 radis ramificats a l'aleta dorsal.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia (Manipur) i Myanmar.

## Amenaces

La seua principal amenaça és la destrucció del seu hàbitat a causa de la desforestació i la sedimentació.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zhu S.-Q. & Guo Q.-Z., 1985. Descriptions of a new genus and a new species of noemacheiline loaches from Yunnan Province, China (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zootaxon. Sin. v. 10 (núm. 3). 321-325.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Hora, S. L., 1929. Notes on fishes in the Indian Museum. XVII. Loaches of the genus Nemachilus from Burma. Rec. Indian Mus. (Calcuta) v. 31 (pt 4): 311-334, Pls. 14-15.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 1990. Indochinese nemacheilines. A revision of nemacheiline loaches (Pisces: Cypriniformes) of Thailand, Burma, Laos, Cambodia and southern Viet Nam. Verlag Dr. Friedrich Pfeil, Múnic: 1-262.
* ↑ Menon, A. G. K., 1999. Check list - fresh water fishes of India. Rec. Zool. Surv. India, Misc. Publ., Occas. Pap. Núm. 175, 366 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.
* ↑ Talwar, P. K. i A. G. Jhingran, 1991. Inland fishes of India and adjacent countries. Volum 2. A.A. Balkema, Rotterdam.
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ UICN (anglès)

## Bibliografia

* Banarescu, P.M. i T.T. Nalbant, 1995. A generical classification of Nemacheilinae with description of two new genera (Teleostei: Cypriniformes: Cobitidae). Trav. Mus. Hist. Nat. 35:429-496.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech., 2000. Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall.
* Nelson, J. S., 2006. Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p.
* Wheeler, A., 1985. The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (editors), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
# Robert Cowper

Robert Cowper, també Cooper o Coupar (compositor de música anglès, que visqué a finals del segle xv i principis del XVI).
Sembla que fou una autoritat, respecte al sistema de notació de Thomas Morley, el qual l'anomena diferents vegades en el seu llibre A plaine and easie Introduction to practical musicke (Londres, 1597).
En una col·lecció manuscrita, de principis del segle xvi, que es troba en el Museu Britànic, hi figuren: la cançó Petiousty constraynyd am I i el motet O gloriosa Stella maris, d'aquest autor.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 324. (ISBN 84-239-4515-4)
# Pyrrhulina zigzag

Pyrrhulina zigzag és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A., 1846. Histoire naturelle des poissons. Tome dix-huitième. Suite du livre dix-huitième. Cyprinoïdes. Livre dix-neuvième. Des Ésoces ou Lucioïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 18. i-xix + 2 pp. + 1-505 + 2 pp.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zarske, A. & J. Géry. 1997. Ein neuer Salmler aus Peru, Pyrrhulina zigzag sp. n. (Pisces: Teleostei: Lebiasinidae). Das Aquarium Núm. 336: 12-17.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Myers, G. S., 1926: Eine neue südamerikanische Characinidenart der Gattung Pyrrhulina. Blätter für Aquarien- und Terrarien-Kunde. Stuttgart. v. 37: 441-442.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T., 1912: A revision of the South American characid fishes of the genera Chalceus, Pyrrhulina, Copeina, and Pogonocharax. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 10 (núm. 58): 387-395.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pere Serra i Bosch

Pere Serra i Bosch (Barcelona, 1770 - Barcelona, 6 de gener de 1837) fou un militar i arquitecte català.

## Biografia

Fll de Narcís Serra i Bell i de Francesca Bosch, es va casar amb Ramona Cardona.
Intervengué en les obres de la fortificació de Barcelona l'any 1798. Durant la Guerra del Francès fou capità de la companyia de guies de l'exèrcit; escriví un Prontuario de la mayor parte de los caminos y veredas del Principado de Cataluña, que, en còpies manuscrites, afavorí granment les operacions del francesos, fou imprès en acabar la guerra l'any 1814. Planificà l'anomenada font del Vell, del Plà de les Comèdies de Barcelona 1816-1819 i restaurà l'església del Carme. Soci de les acadèmies Sant Carles de València i de San Fernando de Madrid, publicà una Disertación sobre la conducción de aguas a las fuentes 1832.
Va morir a l'edat de 66 anys al carrer Nou de la Rambla, 10 (antic) 1er.

## Obres

* Prontuario de la mayor parte de los caminos y veredas del Principado de Cataluña
* Disertación sobre la conducción de aguas a las fuentes 1832

## Referències

* 1 2 «Defuncions 1837, llibre 1, núm. 69». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 06-01-1837.
* ↑ Enciclopèdia Catalana Volum núm. 13, pàg. 513 (ISBN 84-85194-08-X)
* ↑ Prontuario de la mayor parte de los caminos y veredas del Principado de Cataluña
# Simfonia número 8

«Simfonia número 8» té aquests significats:
* Simfonia núm. 8 (Beethoven)
* Simfonia núm. 8 (Bruckner)
* Simfonia núm. 8 (Dvořák)
* Simfonia núm. 8 (Haydn)
* Simfonia número 8 de Schubert
* Simfonia núm. 8 de Mahler
# Józef Nowakowski

Józef Nowakowski (Radomsk, 16 de setembre de 1800 - Varsòvia, 27 d'agost de 1865) fou un pianista polonès, compositor i mestre.
Estudià en el Conservatori de Varsòvia, i després d'haver-se donat a conèixer avantatjada-ment al seu país com a pianista, el 1833 va emprendre una gira per Alemanya, França i Itàlia, i al seu retorn fou nomenat professor de piano de l'Institut Alexandre de Varsòvia. El 1838, 1841 i 1846 feu noves gires artístiques, assolint la reputació d'un notable concertista.
Entre les seves composicions destaquen dues Misses a quatre veus, altres fragments religiosos, dues simfonies i quatre obertures, poloneses, 12 estudis per a piano dedicats a Chopin, balades, romances i un Mèthode per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 38, pàg. 1369 (ISBN 84-239-4538-3)
# Nicolae Timofti

Nicolae Timofti (Ciutuleşti, 22 de desembre de 1948) és un polític i jurista moldau, president de la república des de 23 de març de 2012 fins al 23 de desembre de 2016. És elegit pel parlament en 16 de març de 2012.

## Presidència

El primer ministre Valeriu Streleț va ser destituït pel Parlament el 29 d'octubre de 2015 enmig d'una onada de protestes que van durar 3 mesos i el president Nicolae Timofti va vetar la candidatura de Vladimir Plahotniuc afirmant que no reunia "els criteris d'integritat necessaris", i el Partit Democràtic de Moldàvia (PDM) va acordar amb el Partit Liberal Democràtic de Moldàvia (PLDM) i el Partit Liberal (PL) investir primer ministre a Pavel Filip, que el 15 de gener va rebre l'aval de Timofti. El govern de Filip es va veure sacsejat per diverses dimissions de ministres per afers de corrupció. El maig del 2017 el PL de Mihai Ghimpu va abandonar el govern en protesta per la detenció per corrupció de Dorin Chirtoaca, l'alcalde de Chisinau i Filip va incorporar al govern el Partit Popular Europeu de Moldàvia. El 27 de juliol de 2017 el primer ministre va sobreviure amb comoditat a una moció de censura, i el govern va arribar al final de la legislatura, però Filip no va optar a la reelecció.

## Referències

* ↑ «Nicolae Timofti ha sido elegido nuevo presidente de Moldavia» (en castelà). El economista.es, 16-03-2012. [Consulta: 16 març 2012].
* ↑ «Pavel Filip» (en castellà). CIDOB. [Consulta: 1r novembre 2024].
# Robert Creighton

Robert Creighhton (Blasidfoos, 1659 - Wells, 17 de febrer de 17363), fou un compositor anglès.
Precentor de Wells, va ser fill de Robert Creighton, bisbe de Bath i Wells. Probablement es va exiliar amb el seu pare. El 1662 va obtenir el grau de M.A. a Cambridge, on va ser elegit membre del Trinity College i durant un any en fou professor de Grec. El 2 de gener de 1667-8 Creighton va ser recomanat per les lletres reals de Carles II per a una canonització a la catedral en una vacant que es va produir, i el 2 de maig de 1674 es va fer canonge, i el mateix dia es va instal·lar com a precentor. LExamen Poeticum Duplex de 1698 també conté tres poemes llatins de la seva ploma. El 1719 va donar un òrgan a la parròquia de Southover, Wells, i en dues ocasions va donar sumes a les cases d'esbarjo a la mateixa parròquia.
Creighton ara només es recorda com a músic. Se li va ensenyar música a una edat primerenca i es va dedicar apassionadament a la seva recerca. Va escriure uns serveis i himnes, que, encara que no gaire poderosos ni originals, són una música extraordinàriament bona i encara es fan escoltar sovint, sobre tot l'antífona I wilb airse and go to my father. Creighton era un home casat i tenia una família, diversos membres de la qual estaven connectats amb Wells durant els segles XVII i XVIII.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 16, pàg. 65. (ISBN 84-239-4516-2)
# Horatio Richmond Palmer

Horatio Richmond Palmer (Sherburne, 1834 - 1907) fou un compositor i mestre de música estatunidenc.
Fou mestre de música de l'Acadèmia de Rushford (Nova York) i el 1857 s'establí a Chicago, on fundà una revista mundial titulada Concordia, després establí nombroses associacions arreu dels Estats Units i el Canadà. El 1873 s'encarregà de la direcció de la Societat coral de música religiosa de la ciutat de Nova York, i el 1877 la de l'Escola de Música de Chantaqua.
Entre les seves composicions hi figuren les col·leccions de cants escolars: The song herald; The song queen; The song king; Concert choruses, etc. A més, se li deuen, Theory of music; Manual for teachers; Brief statements; Musical catechism, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 41, pàg. 411 (ISBN 84-239-4541-3)
# Károly Stephanides

Károly Stephanides (hongarès: Stephanides Károly) (Pest, 7 d'abril de 1871 - Budapest, 19 de juny de 1964) fou un director d'orquestra i compositor hongarès. Deixeble de Nikobies, de 1898 a 1905 fou primer director d'orquestra del Teatre Nacional de Kolozsvár; el 1908 del Teatre Còmic de Budapest, i després del Teatre Municipal.
Les seves obres principals són: A bakter òpera còmica; Flórika szerelme (1898); Mátyás király szerelme, òperes còmiques (1905), i Kislám, opereta, així com melodies vocals i altres composicions de menor importància.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 1104 (ISBN 84 239-4556-1)
* Biografia a arcanum.com (hongarès)
* Treballs per o sobre Károly Stephanides en biblioteques (catàleg WorldCat) (anglès)
# Pyxichromis

Pyxichromis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Taxonomia

* Pyxichromis orthostoma (Regan, 1922)
* Pyxichromis paradoxus (Lippitsch & Kaufman, 2003)
* Pyxichromis parorthostoma (Greenwood, 1967) †

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Regan, C. T., 1922. The cichlid fishes of Lake Victoria. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1922 (pt 1) (núm. 9): 157-191, Pls. 1-4.
* ↑ Lippitsch, E. & L. Kaufman, 2003. Pyxichromis paradoxus (Perciformes: Cichlidae), a new haplochromine species from Lake Edward, East Africa, and reassessment of the genus Pyxichromis Greenwood, 1980. Zeitschrift Fischk. v. 6 (núm. 1-2): 87-98.
* ↑ Greenwood, P. H., 1967. A revision of the Lake Victoria Haplochromis species (Pisces, Cichlidae). Part VI. Bulletin of the British Museum (Natural History) Zoology v. 15 (núm. 2): 31-119.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* Nomenclator Zoologicus (anglès)
# Francesc Novell i Clausells

Francesc Novell i Clausells, més conegut com a Queco Novell, (Barcelona, 28 d'octubre del 1963) és un periodista, actor i humorista català. És germà de l'actriu catalana Rosa Novell.
Va estudiar periodisme a la Universitat Autònoma de Barcelona. Va iniciar-se professionalment el 1985 a Ràdio Avui-Cadena 13. Conegut primer per ser presentador de L'informatiu migdia de TVE a Catalunya als anys 90, més tard va acceptar la proposta de Toni Soler de formar part del programa de ràdio de sàtira política Minoria absoluta, a l'emissora RAC 1. Juntament amb Toni Soler i la resta de l'equip de Minoria absoluta ha fet diversos programes de caràcter de sàtira política, tant a la ràdio com a la televisió. Del darrer mitjà cal destacar, entre d'altres, programes com 7 de notícies i Set de Nit, tots dos a TV3. També participà en un programa humorístic del mateix estil, Mire Usté a Antena 3, que es va emetre tan sols durant unes quantes setmanes a causa dels continus canvis d'horari que va sofrir.
Actualment Queco Novell apareix cada setmana a l'exitós programa Polònia, que s'emet a TV3 els dijous a la nit, on imita polítics i gent coneguda, com ara l'expresident de la Generalitat Carles Puigdemont o el actual president Salvador Illa.

## Referències

* ↑ Soler, Toni. «El llarg part de Polònia». A: El llibre mediàtic de Polònia. Barcelona: Columna, 2007, p. 13. ISBN 978-84-664-0811-0.
* ↑ «Emotiva y divertida despedida de 'Minoria Absoluta' en el Tívoli de Barcelona» (en castellà). La Vanguardia, 24-07-2009.
* ↑ Cendrós, Teresa «Toni Soler intentará en 'Set de nit' descubrir el lado oculto de los políticos». El País, 20-09-2001.

## Enllaços externs

* Entrevista a Diari Maresme (per Albert Lladó) Arxivat 2009-09-09 a Wayback Machine.
# Neoperlops gressitti

Neoperlops gressitti és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ Banks, 1939. Bull. Mus. Comp. Zool. 85(7):444.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Banks, 1939. Bull. Mus. Comp. Zool. 85(7):445.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:267, 271.
* Ignac Sivec, Bill P. Stark i Shigekazu Uchida, 1988. Synopsis of the World Genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia, núm. 16, pp. 1-66, Ljubljana. «PDF».
* Zwick, P., 1984. Aquatic Insects 6:173.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* The Genera Tetropina and Neoperlops (Plecoptera: Perlidae) (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Robert Eitner

Robert Eitner (Breslau, avui Wroclaw, 22 d'octubre de 1832 – Templin, 2 de febrer de 1905), fou un musicòleg i compositor alemany.
A Templin va fer els estudis sota la direcció d'en Moritz Brosig, el 1853 marxà vers Berlín, on es distingí com a compositor de peces per a piano, i des de 1863 restà dedicat a l'ensenyança. El 1869resucità, amb Commer la Societat d'Investigació Musical, publicant des d'aquella data el Monatsfrette für Musikgeschichte. Els treballs d'història d'Eitner es troben, en la seva major part, en les seves obres; publicà, a més, una sèrie d'obres bibliogràfiques, com: Verzeichnis neuer Ausgaben alter Musikwerke, (Berlín, 1871), Bibliographie der Musiksammelwerke des 16 und 17 Jahrhund (Berlín, 1877), i, especialment, Biographisch-bibliographische Quellenlexikon der Musiker und Musikgelehstein bis zur Mitte des 19 Jahrhunderts (Leipzig, 1900/03).
Com a compositor se li deuen un Stabat, una Cantata per a Pentecosta, una obertura per a El Cid, un oratori escènic, Judith, i diversos lieder.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 19, pàg. 385. (ISBN 84-239-4519-7)
# Horton Claridge Allison

Horton Claridge Allison (1846 - 1926) fou un organista i compositor londinenc.
Alumne de la Royal Academy of Music, destacà com a organista i compositor. Doctor en música per la Universitat de Dublín, les seves principals composicions són un concert per a piano i una col·lecció d'obres pedagògiques per a piano i orgue. També va compondre i publicar diverses obres vocals del gènere religiós, per a cor i veus diferents.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. I, pàg. 482 ISBN 84-239-4571-5
# L'Albó

L'Albó és una masia del municipi de Santa Coloma de Farners (Selva) inclòs en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'Albó consisteix en un gran casal, centre d'una extensa propietat. És un edifici de tres plantes i golfes, vessants a laterals i cornisa catalana. A la façana principal destaca la porta de mig punt amb dovelles, no pas senceres, ja que estan interrompudes pel balcó del damunt la porta, sobre el qual hi ha un relleu circular en ferro que representa un crist. A la llinda rectangular hi ha la inscripció de Ramon Albó 1807. Les obertures dels diferents pisos són rectangulars amb brancals, ampits i llindes de pedra monolítica. Les baranes dels balcons, són de ferro forjat i simples, sense ornamentació. Al mur lateral esquerra, hi ha restes d'una petita fortalesa avançada, destinada a la defensa d'accessos a ponts, ciutats, castells o altres edificacions, i una entrada també amb arc de mig punt i adovellada, adossada al mur de forma perpendicular. L'altra paret lateral ha estat reformada recentment, tota ella arrebossada, es mantenen però, les llindes i pedres que envolten la majoria de les finestres, algunes amb inscripcions: "Maria Anna Albó" i "?Maig 1630".
La part posterior de la casa té construccions noves adossades, i dependències agrícoles, així com una capella a la part posterior, adossada a una altra edificació, de la mateixa època que el gran casal. Es tracta d'una Capella d'una sola nau i absis semicircular, dedicada a la Sagrada Família. La porta principal és amb impostes i a la façana hi ha una obertura circular i un campanar d'espadanya sense campana. Al costat un edifici de tres plantes amb coberta a dues vessants. Té les obertures rectangulars amb llinda de pedra monolítica, una part de la casa està oberta amb barana, bigues i cairats de fusta, correspon al paller. A la façana lateral, destaca el rellotge de sol i una placa de ceràmica amb un refrany. La llinda de la façana principal té la inscripció de Marovesa Marianna Albo i l'any 1788.

## Història

Existeixen notícies documentals del 1362. Contracte d'unes terres de Pere Masnou a Bertran de Farners s'esmenta al llibre de l'antic arxivament de la casa i patrimoni dels Farners, núm. 10 del 1362, juny, 5. Santa Coloma de Farners.

## Referències

* 1 2 3 4 «L'Albó». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 28 març 2013].

## Enllaços externs

* «L'Albó». Patrimoni de la Selva. Consell Comarcal de la Selva.
# Pàmfil

El pàmfil era un vaixell de rems, de la família de la galera, no gaire gran, però amb una borda més alta que l'uixer.
Hi havia pàmfils destinats al comerç i pàmfils destinats a la guerra. No tenia castells a proa ni a popa. Solia tindre uns cent rems i només posseïa una coberta. Els pamphylos de l'època bizantina eren una versió menor del dromon.
A l'obra Tactica, de l'emperador Lleó VI el Filòsof, s'aconsella que el comandant d'un estol de guerra vagi en un pàmfil (més petit que un dromon, però més veloç i maniobrer).

## Documents

Hi ha referències sobre els pàmfils de l’Imperi Romà d’Orient. Però també sobre pàmfils dels segles catorze i quinze. Alguns exemples de documents a continuació.
* 1374.
* 1379.
* 1390.
* 1405.

## Referències

* ↑ «Pàmfil». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Raffaele D'Amato. Byzantine Imperial Guardsmen 925–1025: The Tághmata and Imperial Guard. Bloomsbury Publishing, 20 agost 2012, p. 54–. ISBN 978-1-78096-887-2.
* ↑ Bolòs, Jordi. Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Barcelona: Edicions 62, abril 2000, plana 198 (El Cangur / Diccionaris, núm. 284). ISBN 84-297-4706-0.
* ↑ Lionel Casson. «Dromon, pamphylos, ousiakos». A: Ships and seamanship in the ancient world (en anglès). JHU Press, 1995, p. 150 ss.. ISBN 9780801851308 [Consulta: 6 octubre 2010].
* ↑ Archéologie navale par A. Jal. A. Bertrand, 1840, p. 249–.
* ↑ Institutions militaires de l'empereur Leon le philosophe. Traduites en francois, avec des notes & des observations… par m. Joly De Maizeroy, 1771, p. 151–.
* ↑ Mallol, M.T.F.. Els catalans a la Mediterrània oriental a l'edat mitjana. Institut d'Estudis Catalans, 2003, p. 149 (Jornades cientfiques). ISBN 978-84-7283-670-9.
* ↑ Coulon, D. Barcelone et le grand commerce d'Orient au Moyen Âge: Un siècle de relations avec l'Égypte et la Syrie-Palestine (ca. 1330 - ca. 1430) (en francès). Casa de Velázquez, 2018, p. 372 (Bibliothèque de la Casa de Velázquez). ISBN 978-84-9096-117-9.
* ↑ Luna, F.S.; Candi, F.C.. Manual de novells ardits: vulgarment apellat Dietari del antich consell barceloní ... Publicat per acort y á despesas del Excm. Ajuntament constitucional é iniciat per los ilustres senyors regidors D. Frederich Schwartz y Luna y D. Francesch Carreras y Candi en comissió del mateix excelentíssim Ajuntament (en castellà). Henrich y companyia, 1892, p. 5 (Colecció de documents històrichs inèdits del Arxiu Municipal de la Ciutat de Barcelona).
* ↑ Mallol, M.T.F.; Vives, J.M.; Martínez, M.S.. La corona catalanoaragonesa i el seu entorn mediterrani a la baixa edat mitjana: actes del seminari celebrat a Barcelona, els dies 27 i 28 de novembre de 2003. Consejo Superior de Investigaciones Científicas, 2005, p. 110 (Anejos del Anuario de Estudios Medievales). ISBN 978-84-00-08330-4.
Viccionari

## Vegeu també

* Nomenclatura de vaixells antics