OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge de la plaça de Sant Jaume, 9-10 (Tortosa)

L'Habitatge de la plaça de Sant Jaume, 9-10 és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Es tracta d'habitatges entre mitgeres, fixats per representar el tipus de construcció més comuna a la plaça. La núm. 9 té planta, tres pisos i terrat. A nivell de planta hi ha la porta d'accés als pisos i habitacle a on s'hi ubicà una fusteria. En el 1r pis s'inscriu, a façana, un doble balcó amb reixa de treball comú, mentre que els altres dos pisos els balcons són de pedra i d'un sol cos i una finestra petita al costat; el terrat està coronada per una cornisa simple, motllurada i sobre barana del terrat, de ferro sense treballar. El parament és de pedra a la planta i arrebossat simulant carreu, al primer, restant les altres pintades d'un color groguenc. El núm. 10 consta de planta, entresòl i dos pisos. La planta té també dues portes a la planta, en l'entresòl hi ha un balcó ampitador de base convexa i a la resta de pisos s'obren balcons de base de ferro però amb manises totalment llises i blanques. No té terrat i la teulada té a façana un petit voladís sostingut per les mateixes bigues de fusta, amb els caps sense treballar. El parament és de carreus d'arenisca a la planta i arrebossat sense pintar a la resta.

## Història

La plaça es troba en el sector central del barri de Sant Jaume, part del barri jueu medieval de la ciutat. Antigament l'espai que ara ocupa corresponia a l'església de St. Jaume, enderrocada, i vora d'ella la muralla s'obria al riu pel portal del mateix nom.

## Referències

* 1 2 «Habitatge de la plaça de Sant Jaume, 9-10». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Habitatges a Miralcamp

Els Habitatges a Miralcamp és una obra de Miralcamp (Pla d'Urgell) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa rural angular amb l'estil típic de les cases de pagès de ponent. L'edifici està estructurat en tres nivells. Una primera planta amb dependències agrícoles. La segona té els espais d'habitació. El tercer nivell, golfes, té la part davantera oberta a l'aire lliure obeint a la funció d'assecador.
La façana principal d'original només conserva el primer nivell, ja que els altres dos pisos estan modificats. La porta d'accés a l'edifici s'estructura en un arc de mig punt amb dovelles de pedra, on s'hi accedeix mitjançant uns graons, degut al desnivell del terreny. La part lateral de l'edifici no ha estat modificada, només la portalada. Les golfes segueixen l'esquema típic amb barana i sostre de fusta.
A la llinda de la casa núm. 1 hi ha gravada la data 1730.

## Història

No hi ha notícies històriques. L'arxiu parroquial va ser destrossat durant la Guerra Civil.

## Referències

* 1 2 3 4 «Habitatges a Miralcamp». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 març 2019].
# Hadropogonichthys leptopus

Hadropogonichthys leptopus és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Referències

* ↑ Fedorov V. V., 1982. A new eelpout, Hadropogonichthys lindbergi Fedorov, gen. et sp. nov. (Zoarcidae), from the bathyal depths of the Fourth Kuril Strait. Voprosy Ikhtiol. v. 22 (núm. 5). 722-729.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Machida, Y., G. Shinohara & S. Ohta, 2004. A new deep-sea eelpout, Hadropogonichthys leptopus (Osteichthyes: Perciformes: Zoarcidae), from the Pacific Ocean off Japan. Species Diversity v. 9 (núm. 3): 193-200.

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Haemulopsis

Haemulopsis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Cos moderadament allargat i ovalat.
* Preopercle finament serrat.
* L'interior de la boca no és de color vermell.
* Aleta dorsal contínua.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del Pacífic oriental tropical.

## Taxonomia

* Haemulopsis axillaris (Steindachner, 1869)
* Haemulopsis elongatus (Steindachner, 1879)
* Haemulopsis leuciscus (Günther, 1864)
* Haemulopsis nitidus (Steindachner, 1869)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Discover Life (anglès)
* 1 2 Steindachner, F., 1869. Eine Abhandlung über neue oder seltene Fische des Wiener-Museums. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 6 (núm. 16): 125-126.
* ↑ Steindachner, F., 1879. Über einige neue und seltene Fisch-Arten aus den k. k. zoologischen Museum zu Wien, Stuttgart, und Warschau. Denkschriften der Mathematisch-Naturwissenschaftlichen Classe der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften in Wien v. 41: 1-52, Pls. 1-9.
* ↑ Günther, A., 1864. Report of a collection of fishes made by Messrs. Dow, Godman, and Salvin in Guatemala. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1864 (pt 1): 144-154.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* López, M. I., 1981. Los "roncadores" del género Pomadasys (Haemulopsis) de la costa Pacífica de Centro América. Revista de Biología Tropical, 29(1):83-94.
# Halfdan Kjerulf

Halfdan Kjerulf (Cristiania avui Oslo, 1815-1868) fou un compositor noruec.
Va ésser l'iniciador del lied a Noruega, que Grieg portà a la seva perfecció. A més, va compondre, bellíssimes peces per a piano
A Oslo als anys 1930 se li erigí un monument i el compositor Catharinus Elling va escriure un extensa biografia sobre Kjeruf.
Entre els seus alumnes va tenir a Agathe Backer-Grøndahl, que més tard seria una pianista i compositora molt reconeguda.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, segona part, pàg. 3467 (ISBN 84-239-4582-0)

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. IV, pàg. 957 (ISBN 84-239-4574-X)
# Halmos

Segons la mitologia grega, Halmos (grec antic: Ἅλμος) va ser un heroi, fill de Sísif i de Mèrope, i germà de Glauc, d'Ornició i de Tersandre.
El rei d'Orcomen, Etèocles, li va concedir una part del seu territori, on va fundar la ciutat d'Halmones. Halmos va tenir dues filles, Crisògone (o Crisogenia) i Crisa. La primera va tenir amb Posidó un fill anomenat Crises. La segona, amb Ares, un fill, Flègias.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 223. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 103. El Cangur / Diccionaris, núm. 209.ISBN 8429741461
# Handel Commemoration

La Handel Commemoration (en català, Commemoració de Handel o Festival Handel) va tenir lloc en l'Abadia de Westminster en 1784, per a commemorar el vint-i-cinquè aniversari de la mort del compositor Georg Friedrich Händel el 1759.
La commemoració la va organitzar John Montagu i els Concerts of Antient Music va prendre la forma d'una sèrie de concerts de música amb obres de Händel, interpretats a l'Abadia de Westminster per un gran nombre de cantants i instrumentistes.
Sobre el mateix monument que el compositor té a l'Abadia, hi ha una petita placa addicional que recorda aquesta commemoració. Charles Burney va publicar un informe sobre la commemoració de l'any següent (1785). La commemoració va establir una moda per a representacions a gran escala de les obres corals del compositor al llarg del segle xix i gran part del segle xx. E.D. Mackerness (A Social History of English Music) ho va descriure com «un esdeveniment únic, el més important en la història de música anglesa».

## Referències

* ↑ Pierre Dubois. Reviews of the Handel Commemoration of 1784: Discourse and Reception, 2006.
* ↑ H. Diack Johnstone. A Ringside Seat at the Handel Commemoration. Musical Times, 125 núm 1701, novembre de 1984, p. 632–633+635-636.
* ↑ William Weber. The 1784 Handel Commemoration as Political Ritual. Journal of British Studies 28, núm. 1. Oxford Music Online. Oxford University Press (Deane L. Root (ed.). Grove Music Online: cal subscripció), gener de 1989, p. 43–69.
* ↑ E.D. Mackerness. Social History of English Music, 1964.

## Enllaços externs

* Handel's monument at Westminster Abbey Arxivat 2006-10-14 a Wayback Machine.
* Messiah in other hands per Donald Burrows
* The Original Academy of Ancient Music per William Weber
# Hans Breuer

Hans Breuer (Colònia, 27 d'abril de 1868 - Perchtoldsdorf, 11 d'octubre de 1929) fou un cantant alemany.
En un principi es dedicà al comerç, però al cap de poc temps abandonà la col·locació que gaudia entrant d'amanuense en una notaria. Entretant es va convèncer de què podia treure partit de la seva veu, i freqüentà durant sis mesos el Conservatori de la seva ciutat nadiua, alendat pels consells de Julius Knieses aleshores director dels Festival de Bayreuth, el qual el va comprometre pel festival.
Amb tan eficaç suport, estudià no tan sols els rols wagnerians que enquadraven amb la seva aptitud, sinó també els de Mozart, i Weber. El 1894 ja actuà en els festivals de Bayreuth, i el 1896 i 1897 la seva excel·lent veu assolí grans aplaudiments.
En un viatge que va fer als Estats Units i un altre a Anglaterra recollí nous llorers. El 1930 fou una de les primeres figures en el teatre Hofoper, de Viena. Breuer també formà part dels elements de més vàlua en els festivals de Bayreuth i Múnic.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. 562 (ISBN 84-239-4572-3)
# Hans Michael Schletterer

Hans Michael Schletterer (Ansbach, Confederació del Rin, 24 de maig de 1824 - Augsburg, 4 de juny de 1893) fou un compositor i musicògraf alemany.
Assistí a l'Escola Normal de Mestres de Kaiserslautern, després estudià música amb Spohr i Kuaushaar a Kassel, amb Karl Richter i David a Leipzig; de 1845 a 1847 fou mestre de la Normal de Mestres de Finstingen (Lorena) on tingué com alumne en Fréderik Louis Ritter que més tard fou compositor i musicògraf; després, fins al 1853, director de música a Zweibrücken. El 1854 fou nomenat director de música en la Universitat de Heidelberg i el 1858 mestre de capella de l'església protestant d'Augsburg, on fundà el 1865 una societat d'oratoris, i el 1873 una escola de música. El 1878 rebé de la Universitat de Tubinga el grau de doctor en filosofia. Va compondre òperes còmiques - Dornroeschen, La filla del faraó, Der Erfüllte Traum, Vater Beatus - cantates, salms, cors per a veus d'home, amb orquestra, lieder, etc.
Els nombrosos treballs històrics de Schletterer manquen de mètode i independència entre ells: Das deutsche Singspiel, (Augsburg, 1863); Ceschichte der geistlichen Dichtung und kirchlichen Tonkunst, (Hannover, 1869); Biographic Joh. Friedr. Reichrdts, (Augsburg, 1865); i Studien zur Geschichte der französischen Musik, (Berlín, 1844-85).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 1045 ISBN 84-239-4554-5
# Hapalogenys filamentosus

Hapalogenys filamentosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 14,9 cm de llargària màxima.
* 11 espines i 14-14 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 9 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical que viu entre 30 i 80 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: les illes Filipines.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1844. Description of a genus of Chinese fish. Ann. Mag. Nat. Hist. (N. S.) v. 13 (núm. 76). 462-464.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Iwatsuki, Y. & Russell, B. C., 2006. Revision of the genus Hapalogenys (Teleostei: Perciformes) with two new species from the Indo-West Pacific. Memoirs of Museum Victoria 63(1): 29–46.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Iwatsuki, Y. & Russell, B. C., 2006.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Hapalogenys nigripinnis

Hapalogenys nigripinnis és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 40 cm de llargària màxima.
* 11 espines i 14-16 radis tous a l'aleta dorsal i 3 espines i 9-10 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigua salabrosa, bentopelàgic i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el sud del mar del Japó i el mar de la Xina Oriental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1844. Description of a genus of Chinese fish. Ann. Mag. Nat. Hist. (N. S.) v. 13 (núm. 76). 462-464.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Temminck, C. J. & Schlegel, H., 1843. Fauna Japonica, sive descriptio animalium quae in itinere per Japoniam ... Parts 2-4: 21-72.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.
* ↑ Masuda, H. i G.R. Allen, 1993. Meeresfische der Welt - Groß-Indopazifische Region. Tetra Verlag, Herrenteich, Melle. 528 p.
* ↑ Nguyen Huu Phung, Le Trong Phan, Nguyen Nhat Thi, Nguyen Phi Dinh, Do Thi Nhu Nhung i Nguyen Van Luc, 1995. Checklist of marine fishes in Vietnam. Vol. 3. Order Perciformes, Suborder Percoidei, and Suborder Echeneoidei. Science and Technics Publishing House, Vietnam.
* ↑ Ni, I.-H. i K.-Y. Kwok, 1999 Marine fish fauna in Hong Kong waters. Zool. Stud. 38(2):130-152.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Iwatsuki, Y. i T. Nakabo, 2005. Redescription of Hapologenys nigripinnis (Schlegel in Temminck and Schlegel, 1843), a senior synonym of Hapologenys nitens Richardson, 1844, and a new species from Japan. Copeia 2005(4):854-867.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Hapalogenys sennin

Hapalogenys sennin és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 29,6 cm de llargària màxima.
* 11 espines i 16-18 radis tous a l'aleta dorsal.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima temperat que viu fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el sud del Japó (llevat de les illes Ryukyu i Ogasawara).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Richardson J., 1844. Description of a genus of Chinese fish. Ann. Mag. Nat. Hist. (N. S.) v. 13 (núm. 76). 462-464.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Iwatsuki, Y. & T. Nakabo, 2005. Redescription of Hapalogenys nigripinnis (Schlegel in Temminck & Schlegel, 1843), a senior synonym of Hapalogenys nitens Richardson, 1844, and a new species from Japan. Copeia 2005 (núm. 4): 854-867.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Iwatsuki, Y. & T. Nakabo, 2005.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Haplochromis oligolepis

Haplochromis oligolepis és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al llac Victòria (Uganda).

## Referències

* ↑ Hilgendorf, F. M. 1888. Fische aus dem Victoria-Nyanza (Ukerewe-See), gesammelt von dem verstorbenen Dr. G. A. Fischer. Sitzungsber. Ges. Naturf. Freunde Berlín 1888: 75-79.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lippitsch, E. 2003. Redescription of 'Haplochromis' nubilus (Teleostei: Cichlidae), with description of two new species. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 14 (núm. 1): 85-95.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Haplotaxodon trifasciatus

Haplotaxodon trifasciatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,2 cm de longitud total i les femelles 17,29.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical que viu entre 5-30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Zàmbia.

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A., 1906. Fourth contribution to the ichthyology of Lake Tanganyika.--Report on the collection of fishes made by Dr. W. A. Cunnington during the Third Tanganyika Expedition, 1904-1905. Trans. Zool. Soc. Lond. v. 17 (pt 6, núm. 1): 537-619, Pls. 30-41.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Takahashi, T. i K. Nakaya, 1999: New species of Haplotaxodon (Perciformes: Cichlidae) from Lake Tanganyika, Africa. Copeia 1999 (núm. 1): 101-106.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Harpinna

Segons la mitologia grega, Harpinna (grec antic: Ἅρπιννα) va ser una nimfa, filla del déu-riu Asop. La seva mare era Mètope. Era germana d'Egina.
Va ser estimada per Ares, i amb ell va engendrar l'heroi Enòmau, que va néixer a la ciutat de Pisa, a l'Èlida. És l'epònima de la ciutat d'Hàrpina, que va fundar el seu fill.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 225. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 104. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1

## Enllaços externs

* Àmplia informació sobre Harpina. (anglès)
# Harry Crane Perrin

Harry Crane Perrin (Wellingborough, Anglaterra, 19 d'agost de 1865 – Exeter, Anglaterra, 6 de novembre de 1953) fou organista, pedagog, compositor i director d'orquestra anglès.
Entre les seves composicions hi figuren cantates, antífones, peces per a orgue, etc. Va fer els estudis literaris al Trinity College (Dublín), i els musicals sota la direcció de Stewart, sent nomenat el 1886 organista del Saint Columba's College de Dublín, càrrec que desenvolupà en les esglésies de Rathfarnham, Irlanda i Lowestoft, Anglaterra. Organista i mestre de cors de la catedral de Coventry (1892-1898) i després de la catedral de Canterbury (1898-1908). Aquest any va renunciar al càrrec per encarregar-se de la música de la Universitat de Mont-real i de la direcció del conservatori universitari de la mateixa ciutat, càrrecs que va ocupar fins a la seva jubilació el 1930. La seva estada en aquesta universitat es va caracteritzar per tres èxits importants: la formació d'una orquestra de la universitat el 1909, el desenvolupament d'un sistema d'exàmens de la música canadenca i la creació el 1920 de la facultat de música de la Universitat McGill, on va ser degà fins a 1930.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 43, pàg. 1326, ISBN 84-239-4543-X