OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles-Victor Dubois

Charles-Victor Dubois (Lessines, Hainaut, 1832 - Ixelles, 1869) fou un organista belga. Privat durant la infantesa de la vista, entrà en l'escola de cecs de Brussel·les, on rebé educació musical. Dotat d'una gran disposició per la música, fou contactat per la firma Merklin i Schütz de Brussel·les, dedicada a la construcció d'harmòniums, els quals arribà a tocar amb gran perfecció, distingint-se principalment per la mestria amb què sabia variar els efectes, i en les improvisacions. Més tard fou nomenat professor d'harmònium en el conservatori de la capital, i es donà conèixer a París i en les més importants poblacions belgues i franceses. S'imprimiren com a obres seves: tres melodies, per a harmònium (Brussel·les, 1857); Pastoral (Brussel·les, 1858); Caprici (Brussel·les, 1858); i Mètode per a harmònium (Brussel·les, 1859).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 18, 2a part pàg. 2303 ISBN 84-239-4581-2
# Charles Griffes

Charles Tomlison Griffes (Elmira, Estat de Nova York, 17 de setembre de 1884 – Nova York, 8 d'abril de 1920) fou un pianista i compositor estatunidenc.
Després de fer sòlids estudis en el seu país, passà a Berlín on va romandre quatre anys al costat de Humperdinck, dedicant-se al seu retorn als Estats Units a l'ensenyança i la composició. Griffes figura en les avançades dels compositors estatunidencs i va cercar no poques vegades la seva inspiració en les melodies orientals, assolint efectes interessants de tonalitat i de ritme.
Les seves obres principals són:
* Cants alemanys, per a veu i piano;
* Pintures musicals, per a piano;
* tres Fantasies, per a piano;
* Esborranys romans, per a piano;
* The Pleasure-dome of Kubla Khan, poema simfònic;
* Poemes de l'antiga Xina i del Japó, per una veu i piano;
* The Kairu of Koridwen, drama coreogràfic per a cinc instruments de vent, piano, arpa i celesta (1917);
* Schojo, mimodrama (1917).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 62, pàg. 646 (ISBN 84-239-4562-6)
# Charles Joseph Pepin

Charles Joseph Pepin (Ginebra, (Suïssa), 18 de març, 1795 - idem. 1 de gener, 1869) va ser un músic suís d'origen francès.
Se li donà una molt esmerçada educació, ja que els seus pares gaudien d'una excel·lent posició, però aficionat a la música, deixà els seus estudis per a dedicar-se aquest art. Com a professors de violí tingué a Pietro Rovelli i a Epinal, i a harmonia i composició va rebre lliçons de Mongenot. A l'edat de disset anys ja dirigia orquestres en ciutats de segon ordre, i més tard fou contractat per la direcció de l'orquestra del Gran Teatre de Nantes, ciutat en què va romandre alguns anys. El 1822 passà a Marsella, com a director de l'orquestra del seu Gran Teatre. En la vila mediterrània hi residí molts anys i allà va contraure matrimoni amb una cantatriu, a la que seguí Lila, primer, i després a Lió. Posteriorment tornà a Marsella, on abans havia recollit molts èxits, i se'l nomenà professor del Conservatori, sense deixar per això la direcció de l'orquestra del Gran Teatre. Els estralls del còlera l'obligaren a tornar a la seva ciutat natal, on morí.

## Obres principals

* Amélia de Montfort, obra teatral la música de la qual va compondre en la seva joventut;
* Diversos balls d'espectacle, entre ells el titulat Un voyage à Cythère, estrenat a Marsella;
* Diverses romances, com la titulada Les deux tombeaux, que assolí molt d'èxit;
* Una simfonia en re menor;
* Diverses composicions religioses, entre elles un Sanctus a 6 veus, un O Salutaris, a 6 veus, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 43, pàg. 468. (ISBN 84-239-4543-X)
# Charles Levens

Charles Levens (Marsella, 24 de setembre de 1689 - Bordeus, 11 de març de 1764) fou un compositor francès del Barroc.
Fou mestre de música de la metropolitana de Bordeus i va escriure un curiós Abrégé-des regles de l'Harmonie, pour apprendre la composition, avec un nouveau projet sur un systéme de musique sans temperament ni corde mobiles (Bordeus, 1743).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 30, pàg. 297. (ISBN 84-239-4530-8)
# Charles Lindbergh

Charles Augustus Lindbergh (fill) (Detroit, Michigan, 4 de febrer de 1902 – Maui, 26 d'agost de 1974) va ser un aviador i enginyer estatunidenc i activista polític d'extrema dreta proper als moviments feixistes dels Estats Units.

## Biografia

Lindbergh va ser el primer pilot que va travessar l'oceà Atlàntic en un vol sense escales en solitari entre el 20 i el 21 de maig de 1927, a bord del Spirit of Saint Louis (encara que no el primer que va travessar l'Atlàntic sense escales). Abans d'intentar aquest vol, va ser cap de pilots de la Robertson Aircraft Corporation durant sis mesos volant a bord de De Havillandd DH.4. El vol va enllaçar Nova York i París (5860 km.) i va trigar 33 hores i 30 minuts, guanyant amb això el premi Orteig, de 25.000 dòlars de l'època. Quan va intentar el vol ja era un pilot experimentat com a pilot militar, també havia fet nombrosos vols de correu postal a través dels Estats Units.
El 27 de juliol de 1931, juntament amb la seva dona Anne Morrow, van iniciar un vol de Nova York a Tòquio seguint la línia de l'equador terrestre. Un mes després, amb molts contratemps, van amarar a la badia de la capital del Japó.
A causa de les seves idees anti-intervencionistes va ser perseguit per l'administració Roosevelt. Posteriorment, amb Eisenhower es va tornar a incorporar a l'aviació amb el grau de General.
La seva travessa de l'Atlàntic va ser reflectida a la pel·lícula de 1957 L'esperit de St. Louis.

## Referències

* ↑ Allen, Oliver E. Las Primeras líneas aéreas (en castellà). Barcelona: Folio, DL 1994, p. 56. ISBN 84-7583-945-2.
* 1 2 Taborelli, Giorgio. Mitos del siglo XX. Everest, S.A., 1999, p. 90. ISBN 9788424119393.
* ↑ Morales, Joan «L'esperit de l'aventura». Sàpiens [Barcelona], núm. 72, 10-2008, p. 16. ISSN: 1695-2014.
* ↑ Besse, François. 100 aviones de leyenda (en castellà). Reditar Libros, S.L., 2006, p. 20-21. ISBN 9788496449268.
* ↑ Earhart, Amelia. Por el placer de hacerlo. Notas sobre mis vuelos y las mujeres en la aviación. (en castellà). Macadán Libros, 2016, p. 174. ISBN 9788494129780.
# Charles Marx

Charles Marx (Ciutat de Luxemburg, 26 de juliol de 1903 - La Ferté-sous-Jouarre, 13 de juny de 1946) fou un metge cirurgià i polític comunista luxemburguès, membre del Partit Comunista de Luxemburg i guerriller de la Resistència francesa durant la Segona Guerra Mundial.
Aconseguí molt bons resultats en els seus estudis de medicina a París, inicialment com a interí (1929), per convertir-se a continuació en cap de cirurgia clínica, tot aconseguint un premi de l'Acadèmia Nacional de Medicina i, finalment, esdevenint membre del Comitè de l'Associació Francesa de Cirurgia (1935). Fundà el seu propi hospital, de 50 llits, a Ettelbruck, al nord-oest de Luxemburg. Allà, el 1940, ajudà a dos aviadors francesos internats a escapar cap a França. Ell mateix va escapar-se, amb la seva família, just abans de la invasió alemanya. Dirigí breument quatre hospitals francesos, a Nevers i Quillan. Al juliol, fundà el primer grup de la resistència de l'Exèrcit Secret (Armée secrète) que, al maig de 1943, va ser seguit per un primer maquis als Pirineus occidentals. Al juny de 1943, els nazis el condemnaren a mort in absentia a Montpeller.
Al febrer de 1944, va ser nomenat comandant metge de les Forces Franceses de l'Interior (FFI) i director gerent de salut de la Resistència als Pirineus orientals. El setembre del 1944, va participar en l'alliberament de Lió. A l'octubre, sent el delegat del consell de resistència mèdica, va ser nomenat agregat al Ministeri de Salut, i va ser encarregat d'organitzar les estructures quirúrgiques militars franco-estatunidenques. A finals de juliol, va prendre la direcció de l'hospital d'Ettelbruck. El novembre de 1945, va ser nomenat Ministre de Salut Pública de Luxemburg.
Va participar en el Govern de la Unió Nacional del primer ministre Pierre Dupong, en representació del Partit Comunista a l'administració de tots els partits. No obstant això, Marx i la seva dona romanesa van morir el 13 de juny de 1946 en un accident de trànsit a la localitat francesa de La Ferté-sous-Jouarre. En el càrrec ministerial va ser substituït per Dominique Urbany.

## Referències

* ↑ Muller, Georges Erasme (en anglès) Doctor Charles Marx 1903-1946 [Luxemburg], núm. 2, 2008, pàg. 307–15. ISSN: 0037-9247. PMID: 18561603.
# Charles Voss

Karl Voss també Charles Voss (Schmarsow, Alemanya, 20 de setembre de 1815 - Verona, Regne d'Itàlia, 29 d'agost de 1882) fou un pianista i compositor alemany. Feu els estudis musicals a Berlín i, establert a París el 1846, es dedicà a l'ensenyança del piano, adquirint una sòlida reputació. Fecund compositor, va escriure un gran nombre d'obres per a piano en el gènere anomenat brillant, que tan de moda estava durant el segon terç del segle xix. Entre el considerable nombre de les citades obres (fantasies, peces de saló, potpourris, etc.) destaquen algunes de certa vàlua, com diversos concerts, estudis i variacions.

## Notes

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 69, pàg. 1170 ISBN 84-239-4569-3
# Cheirodon galusdae

Cheirodon galusdae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical entre 18 °C - 22 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques fluvials pacífiques del Xile central.

## Referències

* ↑ «Cheirodon galusdae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Arratia, G. 1987: Sexual dimorphism in the caudal skeleton of Cheirodon (Characidae, Teleostei). Cybium v. 11 (núm. 4): 375-387.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raul A. Ringuelet").
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cheirodon ibicuhiensis

Cheirodon ibicuhiensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical entre 23 °C - 27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Uruguai i Tramandaí, i Laguna dos Patos.

## Referències

* ↑ «Cheirodon ibicuhiensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch 1991. Aquarien Atlas. Band. 1. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Arratia, G. 1987: Sexual dimorphism in the caudal skeleton of Cheirodon (Characidae, Teleostei). Cybium v. 11 (núm. 4): 375-387.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cheirodon luelingi

Cheirodon luelingi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Perú.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Arratia, G. 1987: Sexual dimorphism in the caudal skeleton of Cheirodon (Characidae, Teleostei). Cybium v. 11 (núm. 4): 375-387.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Reis, R.E., S.O. Kullander i C.J.Jr. Ferraris (eds.) 2003. Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. EDIPUCRS, Porto Alegre, Brasil. 742 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cheirodon macropterus

Cheirodon macropterus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Referències

* ↑ Girard C. F. 1855. Abstract of a report to Lieut. Jas. M. Gilliss, U. S. N., upon the fishes collected during the U. S. N. Astronomical Expedition to Chili. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7. 197-199.
* ↑ Fowler, H. W. 1941. A collection of fresh-water fishes obtained in eastern Brazil by Dr. Rodolpho von Ihering. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 93: 123-199.
* ↑ «Cheirodon macropterus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)

## Bibliografia

* Arratia, G. 1987: Sexual dimorphism in the caudal skeleton of Cheirodon (Characidae, Teleostei). Cybium v. 11 (núm. 4): 375-387.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F.C.T., L.R. Malabarba, P.A. Buckup, J.F. Pezzi da Silva, R.P. Vari, A. Harold, R. Benine, O.T. Oyakawa, C.S. Pavanelli, N.A. Menezes, C.A.S. Lucena, M.C.S.L. Malabarba, Z.M.S. Lucena, R.E. Reis, F. Langeani, L. Cassati i V.A. Bertaco 2003. Genera Incertae sedis in Characidae. p. 106-168. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chester H. Pond

Chester H. Pond (26 de març de 1844 - 11 de juny de 1912) va ser un inventor nord-americà. Va inventar molts aparells utilitzats en telegrafia. ambé va fundar la ciutat de Moorhead, Mississipi. Més tard va ser promotor de ferrocarrils..

## Obra

Chester Henry Pond va ser un dels fundadors de l'empresa Self Winding Clock Company va patentar un moviment de rellotge el 1884 (patent núm. 308.521). També va ser director de la Gamewell Fire Alarm-Telegraph Company. Va ser un excel·lent fabricant d'instruments i un pioner en el desenvolupament en el camp de l'electricitat. Va dissenyar un petit motor elèctric i el va combinar amb un mecanisme de rellotge convencional.
El 1886, Pond va patentar un dispositiu de correcció que utilitzava el corrent elèctric per activar una palanca mecànica connectada al moviment del rellotge. Aquest conjunt de correcció movia les agulles del rellotge amb precisió per mantenir el rellotge a l'hora (patent núm. 339.688). Si el rellotge no era del tot precís, es corregia en rebre el senyal horari a través d'una línia de telègraf d'un rellotge mestre calibrat a l'Observatori Naval dels EUA. Aquesta correcció es va anomenar sincronització, i la majoria de rellotges SWCC estaven equipats amb aquesta opció. Pond va morir a Moorhead l'11 de juny de 1912.

## Referències

* ↑ J.T. White, 1916, p. 160.
* ↑ Kornblith, Gary. «Brief history of the Oberlin School of Commerce». EDG. Oberlin College Archives, 2009. [Consulta: 13 agost 2015].
* 1 2 J.T. White, 1916, p. 161.
* ↑ [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ Berly, 1884, p. 223.
* ↑ Rowland, 1907, p. 282.
* ↑ Bartky, Ian R. Selling The True Time. Stanford, CA: Stanford University Press, 2000, p. 167.
* ↑ «Sharecropping and Prohibition». Amistad Research Center. Tulane University, 2009. Arxivat de l'original el 5 setembre 2015. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ Richardson i Jones, 2009, p. 4.
* ↑ Parsons, 1894, p. 323.
* ↑ «Where the Southern Crosses the Dog». Mississippi Blues Commission, 2015. [Consulta: 13 agost 2015].
* ↑ Pond, 1912, p. 53.

## Bibliografia

* Berly, Jules Albert. J.A. Berly's Universal Electrical Directory and Advertiser. Wm. Dawson & Sons, 1884.
* Pond, Chauncey Oberlin Alumni Magazine, 9, 1912.
* Richardson, Joe Martin. Education for liberation: the American Missionary Association and African Americans, 1890 to the Civil Rights Movement. University of Alabama Press, 7 juny 2009. ISBN 978-0-8173-1657-0.
* Rowland, Dunbar. Mississippi: Comprising Sketches of Towns, Events, Institutions, and Persons, Arranged in Cyclopedic Form. Southern Historical Publishing Association, 1907.

## Enllaços externs

* Master Clocks in Central Offices, Connections Museum. Video detailing a SWCC clock used in telephone service.