OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Maria Ştefan

Maria Ştefan (Jurilovca, 16 de febrer de 1954), també coneguda amb el nom de casada Cosma i Mihoreanu, és una piragüista romanesa, especialista en aigües tranquil·les, que va competir entre mitjans de la dècada de 1970 i mitjans de la de 1980. La seva cunyada Maria Nichiforov també fou una destacada piragüista.
Durant la seva carrera esportiva va prendre part en tres edicions dels Jocs Olímpics d'Estiu, el 1976, 1980 i 1984. En 1976 fou cinquena i el 1980 quarta en la prova del K-1, 500 metres del programa de piragüisme. El 1984, a Los Angeles, guanyà la medalla d'or en la prova del K-4, 500 metres formant equip amb Agafia Constantin, Nastasia Ionescu i Tecla Marinescu.
En el seu palmarès també destaquen una medalla de plata i vuit de bronze al Campionat del Món de piragüisme en aigües tranquil·les entre 1973 i 1983.

## Referències

* 1 2 Maria Ştefan a Sports Reference (arxivat)
* ↑ «Maria Stefan - Comitetul Olimpic si Sportiv Roman». [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ «ICF medalists for Olympic and World Championships – Part 1: flatwater (now sprint): 1936–2007». Arxivat de l'original el 5 gener 2010.
* ↑ «ICF medalists for Olympic and World Championships – Part 2: rest of flatwater (now sprint) and remaining canoeing disciplines: 1936–2007». Arxivat de l'original el 2009-11-09.
# Robert Franz

Robert Franz el seu verdader cognom era Knauth (Halle, 28 de juny de 1815 – Halle, 24 d'octubre de 1892) va ser un compositor alemany, principalment de lieder.
Des de la seva infància mostrà tanta afició com aptitud per la música, però davant la forta oposició dels seus pares, només va incomplets estudis, aconseguint per a fi, a l'edat de vint anys, permís per a posar-se sota la direcció d'un mestre el qual fou Schneider, al costat del qual va romandre més dos anys a Dessau.
Tornat a la seva vila nadiua el 1837, perfeccionà els seus coneixements per l'estudi profund i a consciència de les obres de Bach i de Händel, sent nomenat el 1841 organista de l'església de Sant Ullrich, poc temps després director de la Singakademié, i el 1859 director de música de la Universitat. El 1843 publicà la seva primera col·lecció de lieder, que passà quasi inadvertida del gran públic, però que li'n valgué entusiastes elogis de compositors tant eminents com Schumann, Mendelssohn i Liszt.
Les seves obres successives ja foren molt apreciades i li donaren gran popularitat; els seus lieder, en efecte assoliren gran difusió, ja que va saber unir en ells d'una manera verdader-ament admirable, l'esperit romàntic, la puresa de la forma i el caràcter popular, fins al punt de què les seves obres d'aquest gènere poden rivalitzar amb les de Schumann, Schubert i Wolf. El 1868 una afecció de l'oïda, que patia des de 1843, es convertí en sordesa absoluta i hagué de renunciar a totes les seves feines, vivint mercès a la munificència d'alguns dels seus admiradors i d'una petita pensió del Govern, que li fou retirada el 1877 degut a les intrigues dels seus enemics. El 1903 la seva ciutat natal li erigí un monument. A banda dels seus bellíssims lieder, més de 350, Franz va compondre: un Salm per a cors i solos, i diversos cors per a veus d'homes i veus mixtes. A més, va escriure els fullets ?Mitteilungen über J. S. Bachs Magnificat (1871). També ocupa un lloc molt important en la seva labor la revisió de les obres de Bach i de Händel.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 24, pàg. 1136 (ISBN 84-239-4524-3)
# Hospital Modern (Alcanar)

L'Hospital Modern és un edifici del municipi d'Alcanar inclòs a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

L'edifici té planta rectangular i un petit pati interior. Té tres façanes: la principal, que dona al carrer Càlig, núm. 30 i les laterals que s'encaren respectivament als carrers de Sant Josep i de Méndez Núñes.
L'aparença exterior és molt austera: té una planta baixa i un pis, separats exteriorment per una motllura sobre la qual hi ha un sòcol que fa de base del pis superior.
A la planta baixa hi ha, una porta per façana -dues al carrer Sant Josep- amb llindar, brancals i llinda de carreus de pedra, i finestres distribuïdes regularment.
Al primer pis finestres rectangulars en sentit vertical i remarcades amb motllures, com les inferiors. A la part superior hi ha un ràfec amb forma de cornisa clàssica dentada. El mur està emblanquinat excepte als emmarcaments de les portes i la base de les dues cantonades, que són de pedra.

## Història

Se sap que al segle xvi, a Alcanar hi havia un hospital, l'administració del qual anava a càrrec del rector i dels jurats del lloc; el 1625, el cardenal Spínola ordenà la construcció d'un de nou per la ineficàcia de l'anterior. Els jurats del poble van donar un pati, ja amb parets però les obres però no s'acabaven, i el 1631, el Bisbe Antolínez de Burgos va donar un termini de sis mesos perquè finalitzessin.
El 1718 s'autoritzà la venda de l'hospital i la construcció d'un altre, que perdurà fins a finals del segle xix. Aquest també va ser administrat pel municipi. Finalment s'enderrocà per eixamplar el Camí Nou, després del Pla de Sant Roc.
El 1757 se sap que hi torna a haver-hi un hospital però que se'n fa un centre nou. El Bisbe Pedro Cortés García manà reparar aquest el 1783 i el 1817 ja s'han acabat les reformes, que han estat a càrrec d'una junta de sis persones escollides l'any anterior. Només calia moblar-lo amb tot el que fos necessari per allotjar pobres i malalts.
Per testament de Mn. Josep Ulldemolins, la seva neboda, Francesca Gil, va fer construir un hospital nou el 1898 i el va cedir a la vila. Fou administrat pel patronat del rector, malgrat les pretensions de l'Ajuntament.
L'hospital actual es bastí el 1898 i a la clàusula de donació s'especifica que s'havia de construir a l'extrem del carrer Càlig.
Després d'hospital es va transformar, el 1926, en el Convent -amb col·legi- de les Germanes de Nostra Senyora de la Consolació. Més endavant va ser el Col·legi "Santíssima Verge del Remei" de les Germanes de la Doctrina Cristiana durant uns 15 o 20 anys, i va caure en desús quan aquestes en van marxar. Al primer pis hi havia una capella dedicada a la Verge del Remei.
De l'any 1980 ençà, s'ha habilitat com a Centre Municipal de Formació Professional.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 «Hospital Modern». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 29 agost 2014].

## Enllaços externs

* «Hospital Modern». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Bombardeig de Berlín durant la Segona Guerra Mundial

El bombardeig de Berlín durant la Segona Guerra Mundial per part dels Aliats va tenir lloc del 25 d'agost de 1940 al 21 d'abril de 1945.
Berlín, en tant que la capital del Tercer Reich, va ser l'objectiu de 363 bombardejos aeris aliats durant la Segona Guerra Mundial, operacions integrades en la campanya de bombardeig estratègic d'Alemanya. Els primers en fer-ho foren els britànics, a través del Comandament de Bombarders de la RAF; a partir de 1943 se'ls va afegir la 8a Força Aèria de les Forces Aèries dels Estats Units; i, l'any següent, la Força Aèria francesa. A més, la Força Aèria Soviètica també la va bombardejar el 1941 i, especialment, el 1945, quan les forces soviètiques eren a les proximitats de la ciutat. Es calcula que els Aliats hi van llançar unes 65.000 tones de projectils, essent les dels britànics dues terceres parts del total. A mesura que s'accentuaven els bombardejos i la ciutat era destruïda, molts dels seus habitants en marxaven, fins al punt que, al maig de 1945, 1,7 milions de berlinesos (el 40% de la població de preguerra) n'havien fugit.

## Referències

* ↑ Taylor, Chapter "Thunderclap and Yalta" Page 216
* ↑ Fest, Joachim C. Inside Hitler's bunker : the last days of the Third Reich (en anglès). 1a ed. americana. Nova York: Farrar, Strauss and Giroux, 2004, p. 88. ISBN 0-374-13577-0.
* ↑ Overy, R. J.. The bombers and the bombed : Allied air war over Europe 1940-1945 (en anglès), 2014, p. 301-304. ISBN 978-0-670-02515-2.
# Pericoma bipunctata

Pericoma bipunctata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: Alaska (els Estats Units) i la Colúmbia Britànica (el Canadà).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Trevor Kincaid, 1899. The Psychodidae of the Pacific Coast. Entomological News 10: 30-37.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic Dipteran Species and Synonyms Arxivat 2012-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ William F. Rapp, Jr., 1944. Catalogue of North American Psychodidae. Journal of the New York Entomological Society. Vol. 52, núm. 2, pp. 201-209.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
# Kali falx

Kali falx és una espècie de peix de la família dels quiasmodòntids i de l'ordre dels perciformes.

## Etimologia

Kali fa referència a una de les deesses principals de l'hinduisme (Kali), mentre que el mot llatí falx (falç) al·ludeix a la semblança de la forma de les seues dents amb aquesta eina agrícola.

## Descripció

El cos, allargat i comprimit lateralment, fa 16,4 cm de llargària màxima. Absència d'escates (llevat de les de la línia lateral, la qual no és interrompuda).

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, batipelàgic (entre 1.300 i 2.870 m de fondària) i de clima tropical (29°N-8°N), el qual viu a les regions equatorials i tropicals septentrionals dels oceans Atlàntic (8°N), Índic (al voltant de 14°N) i Pacífic (entre 29°N i 10°N).

## Observacions

És inofensiu per als humans i el seu índex de vulnerabilitat és de baix a moderat (28 de 100).

## Referències

* ↑ Lloyd R. E., 1909. A description of the deep-sea fish caught by the R. I. M. S. ship 'Investigator' since the year 1900, with supposed evidence of mutation in Malthopsis. Mem. Indian Mus. Vol. 2 (núm. 3). 139-180.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Melo, M. R. S., 2008. The genus "Kali" (Lloyd) (Chiasmodontidae: Teleostei) with description of new two species, and the revalidation of K. kerberti (Weber). Zootaxa, 1747: 1-33. «PDF».
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Prokofiev, A. M., 2011. Swallowerfishes (Chiasmodontidae) from the northwestern part of the Pacific Ocean and adjacent waters. Journal of Ichthyology. Vol. 51 (núm. 9): 695-716. «Enllaç».
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Cheung, W. W. L., T. J. Pitcher i D. Pauly, 2005. A fuzzy logic expert system to estimate intrinsic extinction vulnerabilities of marine fishes to fishing. Biol. Conserv. 124:97-111.

## Bibliografia

* Melo, M. R. S., 2010. Kali colubrina (Melo, 2008): a senior synonym of Kali caribbaea (Prokofiev, 2008) (Acanthomorphata: Chismodontidae). Zootaxa, núm. 2576: 56-58.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Neoplecostomus franciscoensis

Neoplecostomus franciscoensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del São Francisco (Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Langeani, F. 1990: Revisão do gênero Neoplecostomus, com a descricão de quatro espécies novas do sudeste brasileiro (Ostariophysi, Siluriformes, Loricariidae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 3 (núm. 1): 3-31.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# L'Aureneta

L'Aureneta fou un setmanari en català publicat a Buenos Aires en tres èpoques (1876-77, 1878-80 i 1889-90). Va ser la primera publicació periòdica en català a l'Amèrica del Sud.
A la primera època (1876-77), els articles tractaven, sobretot, de Catalunya. Hi van col·laborar Antoni Suñol i Pla i Artur Masriera, entre d'altres. El 1878 va publicar-s'hi una edició de L'Atlàntida de Jacint Verdaguer, abans de sortir-ne l'edició barcelonina.
La segona època de la revista (1878-80) va mantenir la mateixa orientació de la primera. I s'hi afegiren col·laboradors com Valentí Almirall, entre d'altres. La darrera època (1889-90) va ser la més combativa.
A cada època, el caràcter catalanista del setmanari s'accentuava, com es pot comprovar amb els noms dels col·laboradors. Persecucions a la premsa catalana, va ser el títol d'un article publicat a L'Aureneta, que defensava publicacions com La Renaixensa.

## Autors destacats

Els germans Folch i Torres (Josep Maria Folch i Torres i Manuel Folch i Torres) van ser uns dels autors més destacables. Josep Carner, que després esdevindria el príncep dels poetes, va començar a escriure públicament en aquest setmanari, de molt jove, quan només tenia dotze anys.

## Traduccions

Josep Carner hi publicà (1896) la primera mostra de literatura sèrbia traduïda al català. Un poema popular, "La nina i el peix", traduït a partir d'una versió castellana.

## Referències

* 1 2 3 4 «L'Aureneta». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Pérez Vallverdú, Eulàlia. Josep M. Folch i Torres (1880-1950). Des del modernisme a la literatura de consum. Universitat Autònoma de Barcelona. Departament de Filologia Catalana, 26/01/2006. ISBN 9788469314340.
* ↑ Bori, Pau. «"Serbi", de Pau Bori.». Visat núm. 9, 01-04-2010. [Consulta: 29 desembre 2021].

## Bibliografia

* Josep Carner i els orígens del Noucentisme, de Jaume Aulet.

## Enllaços externs

* Pàgina de mostra
# Pericoma metatarsalis

Pericoma metatarsalis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àsia: l'Índia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Moth Flies and Sand Flies (Diptera: Psychodidae) of India (anglès)
* ↑ D. A. Duckhouse, 2008. Observations on the Himalayan species of Thornburghiella (Diptera; Psychodidae). Aquatic Insects. Vol. 9, núm. 2.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
# Sinibotia longiventralis

Sinibotia longiventralis és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

* El cos, esvelt, fa 10,6 cm de llargària màxima i presenta entre 7 i 10 franges amples.
* Aletes dorsal i anal amb taques en forma de punts.

## Alimentació

Es nodreix d'algues i insectes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical, el qual viu als rius i rierols de fons rocallosos de la conca del riu Mekong a Laos, el sud de la Xina (Yunnan) i Tailàndia.

## Estat de conservació

Les seues potencials amenaces podrien ésser la sobrepesca i la degradació del seu hàbitat a causa de la construcció de preses i d'altres modificacions fluvials de caràcter antropogènic.

## Vida en captivitat

L'aigua del seu aquari ha d'estar a 20-23,8 °C de temperatura i tindre un pH d'entre 7 i 8. És una espècie no agressiva, la qual es pot barrejar amb altres peixos més petits. Fins al moment, la seua reproducció no ha reeixit en captivitat.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fang, P.-W., 1936. Study on the botoid fishes of China. Sinensia v. 7 (núm. 1): 1-49.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Yang, J.-X. & Y.-R. Chen, 1992. Revision of the subgenus Botia (Sinibotia) with description of a new species (Cypriniformes: Cobitidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 2 (núm. 4): 341-349.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Kottelat, M., 2000. Notes on the taxonomy, nomenclature and distribution of some fishes of Laos. J. South Asian Nat. Hist. 5(1):83-90.
* ↑ Vidthayanon, C., J. Karnasuta i J. Nabhitabhata, 1997. Diversity of freshwater fishes in Thailand. Office of Environmental Policy and Planning, Bangkok. 102 p.
* ↑ FishWise (anglès)
* ↑ UICN (anglès)
* ↑ Loaches Online (anglès)

## Bibliografia

* Kottelat, M., 2004. Botia kubotai, a new species of loach (Teleostei: Cobitidae) from the Ataran River basin (Myanmar), with comments on botiine nomenclature and diagnosis of a new genus. Zootaxa 401:1-18.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* AQUATAB (txec)
# Neoplecostomus ribeirensis

Neoplecostomus ribeirensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Ribeira de Iguape.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. & Eigenmann R. S. 1888. Preliminary notes on South American Nematognathi. I. Proc. Calif. Acad. Sci. (Ser. 2) v. 1 (pt 2). 119-172.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Langeani, F. 1990: Revisão do gênero Neoplecostomus, com a descricão de quatro espécies novas do sudeste brasileiro (Ostariophysi, Siluriformes, Loricariidae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 3 (núm. 1): 3-31.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Robert Mayrhofer

Robert Mayrhofer (1863 - 1935) fou un músic, que es dedicà amb èxit al estudi de la teoria musical i del que s'ignoren tota classe de dades sobre la seva vida.
Se li deuen: Psycologie des Klanges und die daraus hervergehenende theor-prakt; Harmonielehre nebst den Grundlagen der Klanglichen Aesthetik (Leipzig, 1907), Die organische Harmonielehre diatonih (1911);, Zur Theorie des Schönen, Neue Formulierungen (Leipzig, 1911).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 1360 (ISBN 84-239-4533-2)
# Hotel Majestic (Barcelona)

L'Hotel Majestic és un edifici situat a la cantonada del passeig de Gràcia i el carrer de València de Barcelona, amb elements tan característics com la mansarda de l'últim pis, evoca l'arquitectura centreeuropea i el Beaux Arts parisenc.

## Història

El 1897, italià Ercole Cacciami va inaugurar l'Hotel Inglaterra a la plaça de Catalunya, on avui hi ha la Telefònica. El 1917, va fer enderrocar l'edifici dels núms. 70 i 72 per a construir-hi un nou hotel, inaugurat l'abril del 1918 amb el nom Majestic Hotel Inglaterra. El 1921 se'n va fer càrrec de la gestió un altre italià, Gaudenzio Martinetti.
El 1929, Martí Casals Galceran, propietari de l'edifici veí del núm. 68 al xamfrà amb el carrer de València, va adquirir-ne la propietat, i el 1940 passà a denominar-se simplement Majestic. A la seva mort el 1963, passà a mans de la seva filla Maria Esperança Casals Carbó, casada amb Oleguer Soldevila i Godó. La família Soldevila-Casals n'és la propietària actual.
Antonio Machado i els seus familiars s'hi van estar un parell de setmanes abans d'exiliar-se a Cotlliure. Altres celebritats que s'hi han allotjat foren: León Felipe, Federico García Lorca durant quatre mesos, Pablo Picasso, Joan Miró, Charles Trenet i Ernest Hemingway, entre d'altres. Un dels hostes més il·lustres va ser la reina María Cristina d'Habsburg-Lorena.
El 1996 s'hi va signar el Pacte del Majestic entre Convergència i Unió i el Partit Popular, segons el qual el partit de Jordi Pujol donava suport a la investidura de José María Aznar com a president del govern espanyol.

## Referències

* 1 2 3 «Hotel Majestic». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* 1 2 3 4 5 6 Permanyer, Lluís «Un centenari majestuós». La Vanguardia - Viure, 28-04-2018, pàg. 4.
* 1 2 3 «Masjestic y Barcelona». Majestic Hotel & SPA. Arxivat de l'original el 23-04-2015.
* ↑ «El Majestic sortea el 'cerrojazo' hotelero de Colau en Barcelona». Cronica global, 02-02-2016.

## Enllaços externs

* «Hotel Majestic». Pobles de Catalunya. Guia del Patrimoni Històric i Artístic dels municipis catalans. Fundació per a la Difusió del Patrimoni Monumental Català.
* Alsina, Mercè. «El Majestic fa 100 anys». betevé, 07-03-2018.
# Pericoma mollis

Pericoma mollis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: les illes Canàries.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ G. H. Satchell, 1958. New and little known Algerian and Canary Island Psychodidae. Annals of the Natal Museum. Vol. 13, núm. 2, pàgs. 101-120.
* ↑ Estado de las especies endémicas en la isla de Tenerife respecto a las diferentes disposiciones normativas de protección (castellà)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)