# Porridge

Porridge (també dit porage, parritch, etc.) és el nom anglès per a unes farinetes fetes bullint civada (en flocs, farina o trossejada) o uns altres cereals amb aigua, llet, o totes dues coses. El resultat és una pasta consistent on podem afegir llavors, fruits secs o trossos de fruita. Sovint es cuina o se serveix amb aromes afegits com sucre, mel, fruita o xarop per fer un cereal dolç, o es pot barrejar amb espècies, carn, o verdures per fer un plat salat. Normalment se serveix calent en un bol, depenent de la seva consistència. Es pot fer servir uns altres cereals o lleguminoses, però llavors té uns altres noms, com polenta o gofio.
El porridge de civada i sèmola és la varietat més populars en molts països. A més de la civada hi pot haver arròs, blat, ordi, dacsa, o lleguminoses com el pèsol porpra (Pisum sativum var. arvense). El gruel és semblant al porridge, però és més aviat una beguda, que era molt habitual a l'era victoriana del segle xix.

## Nutrició

Un plat porridge de civada té molts nutrients com hidrats de carboni complexos, és molt ric en fibra soluble, àcids grassos omega-6, vitamines grup B i E i, finalment, és ric en magnesi, zinc, potassi, calci i ferro.
Els beneficis nutricionals de les farinetes s'estenen al rendiment atlètic. Els hidrats de carboni complexos de la civada proporcionen un flux constant d'energia, reduint el risc de fatiga durant l'activitat física prolongada. Un aliment amb un índex glucèmic baix, com la civada, ofereix energia sostinguda, convertint-lo en un àpat ideal abans de l'entrenament.
El contingut de fibra de la civada també contribueix a la salut intestinal, ja que afavoreix un microbioma intestinal saludable, crucial per a l'absorció de nutrients i la salut digestiva general. La investigació suggereix que un microbioma ben equilibrat pot millorar el rendiment atlètic en general, tot i que es necessiten més estudis en aquest àmbit.
A més, la civada conté antioxidants, incloent les avenantramides, que han demostrat reduir la inflamació en el cos. Aquests compostos poden millorar la recuperació i ajudar a prevenir lesions induïdes per l'exercici.
Tant per a atletes com per a no atletes, les farinetes poden ser una eina valuosa per al control del pes. El seu alt contingut en fibra promou la sacietat, ajudant a reduir la ingesta total de calories sense sacrificar nutrients essencials.

## Història

Històricament, el porridge, o les farinetes de la cuina catalana i occitana, eren un aliment bàsic a Europa, Àfrica i Àsia, és a dir, comú a totes les societats agrícoles que practiquen el cultiu de cereals a partir del període neolític. Des de l'antiguitat es feien de civada, ordi, blat, guixes, faves seques…. Els ibers ja en menjaven, així com els grecs i romans (puls). A l'antiga Grècia es preparaven farinetes amb farina obtinguda de lleguminoses i d'ordi però fou l'Imperi Romà qui va popularitzar el pullmentum entre les legions romanes usant farina del blat i de la seva espècie precursora, la polenta. De fet, de la denominació llatina far o farris deriva la paraula farina i d'aquí, farinetes.Aquest aliment, era molt econòmic i energèticament rendible perquè ofereix una gran aportació calòrica i és ric en vitamines del tipus B.
El porridge ha estat tradicionalment associat a Escòcia, possiblement perquè la civada es pot cultivar amb èxit en sòls marginals. i, per extensió, el porridge era un aliment tradicional del nord d'Europa i de Rússia. El cereal més comú per fer-ne era l'ordi, però se'n feien amb altres grans i pèsols grocs, depenent de les condicions locals, és a dir, del que tenien a mà, amb carns, cultius d'arrels, verdures i herbes afegides per a donar gust.
El porridge es podia cuinar en un bullidor metàl·lic o escalfar-se en un recipient de terrissa. Existeixen en moltes cultures: Espanya (gachas), Portugal, Astúries (farines, farrapes), Itàlia (polenta), Romania (mamaliga), Occitània (milhàs i altres noms) i en general tota la Mediterrània. Plats similars, antics i tradicionals són el farro o la polenta típics de Catalunya, Occitània o Itàlia. Després de la introducció, des d'Amèrica, del blat de moro i el seu cultiu, es preparaven amb aquesta farina, encara que el seu consum en excés i sense mesures higièniques adequades produïa pel·lagra i anèmia en diferents graus, a més d'altres patologies segregades pels fongs paràsits del blat de moro.
També en donaven per esmorzar als reclusos en el sistema penitenciari britànic durant el segle XIX i principis del segle XX, i d'aquesta manera l'expressió del slang "doing porridge" volia dir en argot estar a la presó.
Als països catalans, històricament, la farina que s'obtenia en moldre els grans es torrava i barrejava amb líquid fins a obtenir una mena de farinetes. Si es volia dolça es barrejava amb llet i sucre, aromatitzant-la amb pell de taronja o llimona, canyella o vainilla; per elaborar-la salada es barrejava amb aigua o brou preparat amb greix de porc del perol fregit de la matança. Després de la Guerra Civil espanyola, les farinetes, fetes de farina de blat o de blat de moro, foren un plat bàsic de la mainada de les classes populars, es menjaven per a esmorzar i per a sopar. Les farinetes es cuinaven amb farina, aigua, un pessic de sal i un raig escadusser d’oli; aportaven nutrients de digestió lenta que solien enganyar la gana.
Actualment, el porridge es menja, sobretot, per esmorzar, sovint s'hi afegeix sal, mantega, sucre, llet, o nata. Al Carib anglòfon s'hi afegeix canyella, nou moscada, sucre sense refinar, i essència d'ametlles. Alguns fabricants de cereals per esmorzar com Scott's Porage Oats, venen porridge ja fet. El porridge és una de les maneres més fàcils de pair els cereals o lleguminoses, i a moltes cultures es fa servir per a la recuperació dels malalts. També en mengen els esportistes.

## Vegeu també

* Farinetes

## Referències

* ↑ Oxford English Dictionary.
* ↑ «Porridge de Civada! L’esmorzar més energètic». Bioeco. [Consulta: 29 juny 2024].
* ↑ Thomas, D. Travis; Erdman, Kelly Anne; Burke, Louise M. «Position of the Academy of Nutrition and Dietetics, Dietitians of Canada, and the American College of Sports Medicine: Nutrition and Athletic Performance». Journal of the Academy of Nutrition and Dietetics, 116, 3, 3-2016, pàg. 501–528. DOI: 10.1016/j.jand.2015.12.006. ISSN: 2212-2672. PMID: 26920240.
* ↑ Jenkins, D. J.; Wolever, T. M.; Taylor, R. H.; Barker, H.; Fielden, H. «Glycemic index of foods: a physiological basis for carbohydrate exchange». The American Journal of Clinical Nutrition, 34, 3, 3-1981, pàg. 362–366. DOI: 10.1093/ajcn/34.3.362. ISSN: 0002-9165. PMID: 6259925.
* ↑ Clarke, Siobhan F.; Murphy, Eileen F.; O'Sullivan, Orla; Lucey, Alice J.; Humphreys, Margaret «Exercise and associated dietary extremes impact on gut microbial diversity». Gut, 63, 12, 12-2014, pàg. 1913–1920. DOI: 10.1136/gutjnl-2013-306541. ISSN: 1468-3288. PMID: 25021423.
* ↑ Nie, Lin; Wise, Mitchell L.; Peterson, David M.; Meydani, Mohsen «Avenanthramide, a polyphenol from oats, inhibits vascular smooth muscle cell proliferation and enhances nitric oxide production». Atherosclerosis, 186, 2, 6-2006, pàg. 260–266. DOI: 10.1016/j.atherosclerosis.2005.07.027. ISSN: 0021-9150. PMID: 16139284.
* ↑ Guo, Weimin; Wise, Mitchell L.; Collins, F. William; Meydani, Mohsen «Avenanthramides, polyphenols from oats, inhibit IL-1beta-induced NF-kappaB activation in endothelial cells». Free Radical Biology & Medicine, 44, 3, 01-02-2008, pàg. 415–429. DOI: 10.1016/j.freeradbiomed.2007.10.036. ISSN: 0891-5849. PMID: 18062932.
* ↑ Slavin, Joanne L. «Dietary fiber and body weight». Nutrition (Burbank, Los Angeles County, Calif.), 21, 3, 3-2005, pàg. 411–418. DOI: 10.1016/j.nut.2004.08.018. ISSN: 0899-9007. PMID: 15797686.
* ↑ de Castellet, Laura. «Farinetes neolítiques». Sàpiens.
* ↑ Welch, R.W.. The Oat Crop: Production and Utilization. Dordrecht: Springer Science & Business Media, 1995, p. 15–16. ISBN 978-0412373107.
* ↑ Monk, Mick «Oats: the superfood of early medieval Ireland». Archaeology Ireland, 25, 1, 2011, pàg. 36-39.
* ↑ Martin Belam. «Porridge no longer on the menu for those doing porridge» (en anglès). Guardian, 01-05-2018. [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Bill Robinson. «The Best of British Prison Food 1» (en anglès). Food Reference. [Consulta: 5 desembre 2019].
* ↑ Fàbrega, Jaume. «L’ARRÒS I ELS CEREALS EN LA CUINA VALENCIANA». blocs de Vilaweb.
* ↑ Masafrets i Aymà, Núria «Les farinetes, plat estrella de la classe treballadora. El que menjaven les classes populars a la postguerra i la dècada de 1950». Fulls del Museu Arxiu de Santa Maria, 107, 2013, pàg. 24-30.
* Morning comfort - From Irish oatmeal to Chinese congee to Mexican champurrado, every cuisine offers steaming bowls of cereal to stave off winter's chill