OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hans Schmitt

Hans Schmitt (Koben, Àustria, 14 de gener de 1835 - Viena, 14 de gener de 1907) fou un pianista i compositor austríac.
En un principi començà estudiant l'oboè, instrument que tocà en l'Òpera de Budapest, i en l'orquestra de la cort de Viena, però als vint-i-cinc anys una malaltia a la gola l'obligà a deixar-ho i llavors es dedicà al piano, progressant tan ràpidament, que el 1862 fou nomenat professor del Conservatori de Viena, i després, de 1875 a 1900 dirigí la classe de perfeccionament de piano en aquella institució.
Les seves obres pedagògiques principals són:
* Vadenécum,
* Fundament der klaviertechnik,
* Zirkelübungen in Skalen und Akkorden,
* Repertoriestudeien,
* Schüle des Gehörs,
* Das Pedals des klavier,
A més, va compondre l'òpera Bruna. Lieder, peces característiques per a piano i un fragment de concert.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 1083 (ISBN 84-239-4554-5)
# Haplochromis aeneocolor

Haplochromis aeneocolor és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes present al llac George (Uganda). Els mascles poden assolir els 7,5 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H.R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Greenwood, P. H. 1973. A revision of the Haplochromis and related species (Pisces: Cichlidae) from Lake George, Uganda. Bull. Br. Mus. (Nat. Hist.) Zool. v. 25 (núm. 5): 141-242.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* van Oijen, M.J.P., J. Snoeks, P.H. Skelton, C. Maréchal i G.G. Teugels, 1991. Haplochromis. p. 100-184. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985
# Harry Rowe Shelley

Harry Rowe Shelley (New Haven, 8 de juny de 1858 – Short Beach, Connecticut, 12 de setembre de 1947) fou un organista i compositor estatunidenc.
Estudià música a Yale sota la direcció del professor Stolckel, a Brooklyn amb Dvořák i més tard a París i Londres. Fou organista de l'església central de New Haven; organista de Brooklyn fins al 1899; organista d'una de les esglésies baptistes de Nova York, el 1899, i membre de l'Institut Nacional d'Arts i Lletres.
Va compondre; Romeo and Juliet, drama líric; Santa Claus, intermezzo líric, i una Simfonia en fa major, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 55.pàg. 997 (ISBN 84-239-4555-3)
# Harry Walker (microcotxe)

Els Harry Walker varen ser uns prototipus de microcotxe que fabricà l'empresa Harry Walker als tallers Dunjó a mitjan dècada de 1950. Anaven equipats amb motor Hispano Villiers i tot indica que no es van arribar a comercialitzar.
Harry Walker era una empresa que es dedicava a la importació, fabricació i comercialització de maquinària, accessoris i recanvis per a la indústria de l'automoció i treballava per a diverses marques. Cap al 1970, a la seva fàbrica del Passeig de Valldaura hi treballaven unes 470 persones, les quals saltaren a la fama pels 62 dies de vaga que van protagonitzar del 17 de desembre de 1970 al 15 de febrer de 1971 en ple franquisme. La vaga i les protestes veïnals per la contaminació que produïa la fàbrica van causar-ne el declivi i finalment, el 1977 l'empresa va decidir traslladar-se a Polinyà amb un nom nou: Fagensa. Els 3.000 m² del recinte que ocupava la fàbrica es van convertir en equipaments, entre ells l'actual plaça Harry Walker.

## Referències

* ↑ «Harry Walker» (en castellà). grupo7.com. [Consulta: 5 maig 2016].
* 1 2 «Vaga dels treballadors de Harry Walker». antropologia.cat. [Consulta: 5 maig 2016].
* ↑ Aymamí, Montse «La Crisis como negocio» (en castellà). Mundo, núm. 1947, 02-11-1977, pàg. 4. Arxivat de l'original el 2018-11-07 [Consulta: 7 novembre 2018].
* ↑ «La plaça de Harry Walker deu el nom a una antiga fàbrica». btv.cat. BTV, 03-02-2014. [Consulta: 5 maig 2016].
# Harttia garavelloi

Harttia garavelloi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 8,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Steindachner F. 1877. Die Süsswasserfische des südöstlichen Brasilien (III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.). 559-694.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, P. de. 1939. Sobre o gênero Harttia, Steind. (Peixes: Loricariidae). Bol. Biol. Sao Paulo (N. S) v. 4 (núm. 1): 11-13, Pl. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T. 1993. Cinco espécies novas de Harttia Steindachner, 1876 da região sudeste do Brasil, de comentários sobre o gênero (Teleostei, Siluriformes, Loricariidae). Comun. Mus. Ciênc. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 6: 3-27.
* Rapp Py-Daniel, L. H. & E. C. Oliveira 2001. Seven new species of Harttia from the Amazonian-Guyana region (Siluriformes: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 1): 79-96.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Harttia kronei

Harttia kronei és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 12 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, A. de. 1908. Peixes da Ribeira. Resultados de excursão do Sr. Ricardo Krone, membro correspondente do Museu Nacional do Rio de Janeiro. Kosmos, Rio de Janeiro [Rev. Art. Sci. Litt.] v. 5 (núm. 2): 5 unnum. pp.
* Miranda Ribeiro, P. de. 1939. Sobre o gênero Harttia, Steind. (Peixes: Loricariidae). Bol. Biol. Sao Paulo (N. S) v. 4 (núm. 1): 11-13, Pl. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Rapp Py-Daniel, L. H. & E. C. Oliveira 2001. Seven new species of Harttia from the Amazonian-Guyana region (Siluriformes: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 1): 79-96.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Harttia torrenticola

Harttia torrenticola és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu São Francisco (Brasil).

## Referències

* ↑ Steindachner F. 1877. Die Süsswasserfische des südöstlichen Brasilien (III). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 74 (1. Abth.). 559-694.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miranda Ribeiro, P. de. 1939. Sobre o gênero Harttia, Steind. (Peixes: Loricariidae). Bol. Biol. Sao Paulo (N. S) v. 4 (núm. 1): 11-13, Pl. 2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T. 1993. Cinco espécies novas de Harttia Steindachner, 1876 da região sudeste do Brasil, de comentários sobre o gênero (Teleostei, Siluriformes, Loricariidae). Comun. Mus. Ciênc. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 6: 3-27.
* Rapp Py-Daniel, L. H. & E. C. Oliveira 2001. Seven new species of Harttia from the Amazonian-Guyana region (Siluriformes: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 12 (núm. 1): 79-96.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Harvey Worthington Loomis

Harvey Worthington Loomis (Nova York, 5 de febrer de 1865 - Boston, 25 de desembre de 1930) fou un compositor estatunidenc. És recordat històricament per la defensa que va fer dintre de les Associacions en defensa dels indígenes del seu país.
Fou deixeble del cèlebre Antonín Dvořák, i a més de nombroses composicions soltes, va donar al teatre les obres següents:
* Put to the Test,
* The Traitor Mandolin,
* In Old New Amsterdam,
* Love and Witchcraft,
* The Echanted Fountain,
* Blanc et Noir,
* The Maid of Athens,
* The Burglar's Bride,
* Gaing Ups,
* The Bey of Baba,
* La canzone fatale.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 31, pàg. 102 (ISBN 84-239-4531-6)
# Hayne van Ghizeghem

Hayne van Ghizeghem (c. 1445 – 1476 o 1497) fou un compositor francoflamenc de les primeries del Renaixement.
Fou chantre de la capella de la catedral de Cambrai i de la cort de Carles I dit el Temerari el 1462. De Hayne s'han conservat dues cançons a 4 veus i una a 3 en el Odhecaton de Petrucci (1501) i una altra a 3 en el Trium vocum carmina de Formschneider (1538), així com altres inèdites.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 1360 (ISBN 84 239-4527-8)
# Hedjetnebu

Hedjetnebu (ḥḏ.t nbw) va ser una princesa egípcia que va viure durant la V Dinastia. El seu pare era el faraó Djedkare.

## Biografia

Era filla de Djedkare, el vuitè i penúltim governant de la V dinastia. Es desconeix si la seva mare era la consort reial de Djedkares Setibhor o una altra dona. Es coneixen cinc germans o germanastres de Hedjetnebu: els seus germans Isesiankh i Neserkauhor i les seves germanes Kekheretnebti, Mereretisesi i Nebtiemneferes.
Hedjetnebu en jeroglífic :
Hedjetnebu va ser enterrada a la mastaba K d'Abusir, al sud-est del temple mortuori de Niuserre. Les restes esquelètiques de la princesa mostren que feia 152 cm d'alçada i que va morir quan tenia 18 o 19 anys. Hedjetnebu era germana plena de la princesa Kekheretnebti, que va ser enterrada en una tomba propera. L'examen de les restes esquelètiques mostra que les germanes tenien algunes similituds i estaven relacionades amb Djedkare Isesi. Les evidències mostren que la tomba de Kekheretnebti es va construir primer, seguida aviat per la construcció de la tomba de Hedjetnebu. Un escriva dels fills reials anomenat Idu es va fer construir una tomba poc temps després de la construcció de la tomba per a les princeses.

## Títols

L’únic títol conegut de Hejetnebu és el de Filla del Rei del seu cos.

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004.
* ↑ Callender i Verner, 2002, p. 121.
* ↑ Verner, 2001, p. 410.
* ↑ Callender i Verner, 2002, p. 85.

## Vegeu també

* La dona a l'Antic Egipte.

## Bibliografia

* Callender, Vivienne G.; Verner, Miroslav. Abusir VI: Djedkare’s Family Cemetery (en anglès). Set Out, 2002. ISBN 978-8086277226.
* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Verner, Miroslav «Archaeological Remarks on the 4th and 5th Dynasty Chronology» (en anglès). Archiv orientalni, 69, núm. 3, 2001, pàg. 363-418. ISSN: 0044-8699.
# Hedvig Charlotta Nordenflycht

Hedvig Charlotta Nordenflycht (Estocolm, 28 de novembre de 1718 – 29 de juny de 1763) fou una poeta sueca, propulsora dels drets de les dones.
A la primerenca edat de setze anys intimà amb un mecànic que infiltrà en el seu esperit les creences i la moral del liberalisme més radical. Quan aquest morí el 1737, es casà el 1741 amb el clergue protestant Jacob Fabricius, del qual la separà la mort al cap de set mesos. La tristesa que li causà aquesta pèrdua i la tasca que s'imposà de la publicació de l'obra pòstuma de Fabricius, Amarantthen (1741), donaren un impuls al seu enginy poètic, i el 1743 un dels seus admiradors publicà la seva poesia titulada Gemecs de la tórtora abandonada. La seva manca de salut la portà a Estocolm, on publicà els seus poemes Quinligt tankespel. Af en Herdiuna i Norden (Jocs d'una imaginació de dona), Estocolm, 1744-50, en els quals es veu la influència de les seves cavil·lacions filosòfiques. El 1751 l'estat la pensionà amb 600 corones anuals: amb aquesta ajuda hagués pogut gaudir d'una vida tranquil·la i assossegada, de no haver-s'hi interposat els seus amors amb el jove literat Fischerström (1761). Nordenflycht fou una ardent promotora del llibertinatge artístic francès, però la seva poesia porta el segell de la verdadera inspiració i personalitat.
A més de les obres citades se li deuen: Idees sobre com emprar la poesia, Judicis de la dona vers un pastor del Nord, Suècia salvada, La defensa de les dones, aquesta última contra Rousseau; Cants poètics religiosos, La soledat, La calma, Assaig d'una Caroliada, poema en honor de Carles X Gustau, etc. Les seves Obres completes, les publicà P. Hanselli (Estocolm, 1852).
Els seus últims poemes, escrits el 1762-1763, descriuen la seva passió pel jove economista Johan Fischerström, vint anys menor que ella, i el triangle amorós que formen amb la comtessa Catalina Charlotte de la Gardie. Aquesta dolorosa situació l'hauria empès a cometre suïcidi.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 38, pàg. 1074 (ISBN 84-239-4538-3).
# Heinrich Carl Breidenstein

Heinrich Carl Breidenstein (Steinau an der Straße, 28 de febrer de 1796 - Bonn, 12 de juliol de 1876) fou un compositor i musicòleg alemany.
Primerament estudià lleis i després filologia a Heidelberg, sent més tard professor supernumerari d'aquella Universitat, havent-se dedicat a la música així mateix, el 1821, es traslladà a Colònia on, després d'haver après privadament l'art musical durant un cert temps, fou nomenat director d'orquestra de la universitat atorgant-se'li també la càtedra de música; a les seves iniciatives se li degué principalment l'erecció de l'estàtua de Beethoven a la ciutat de Bonn, component el mateix Breidenstein la notable cantat executada en la solemne inauguració de la mateix el (1845); algunes de les seves composicions corals assoliren gran popularitat; a més se li deuen un notable mètode de cant (Sing-schule) i d'orgue i la transcripció per a piano de l'obra de Händel Israel in Egypt (1826). Fou el col·laborador musical de la Grubers Encyklopädie.

## Referències

* ↑ Diversos autors, 1991, p. 743.

## Bibliografia

* Diversos autors «Enciclopèdia Espasa» (en castellà). Editorial Espasa, núm. 9, 1991.
# Heinrich Elkamp

Heinrich Elkamp (Itzehoe, 1812 - 1868 desapareixen per complet les seves traces) fou un compositor i pianista. Es donà conèixer per una sonata per a piano i diversos quartets que foren molt ben acollits per la critica i pel públic (1834). L'any següent va compondre un oratori, Paulus, que aconseguí extraordinari èxit i que alguns crítics jutgen superior al que amb el mateix títol va compondre Felix Mendelssohn. Compongué un altre oratori Die Heillige Zeit que conté belleses de primer ordre, una col·lecció de melodies i una fantasia amb variacions per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 19, pàg. 791 ISBN 84-239-4519-7
# Heinrich Köselitz

Johann Heinrich Köselitz, també fou conegut pel pseudònim de Peter Gast (Annaberg-Buchholz, Saxònia, 10 de gener de 1854 - 15 d'agost de 1918) fou un compositor alemany del Romanticisme.
Estudià en el Conservatori de Leipzig amb Ernst Friedrich Richter i després filosofia a Basilea amb Jacob Burckhardt, on també va estudiar i contraure una estreta amistat amb Nietzsche i després de passar molts anys a Itàlia fou nomenat director dels Arxius Nietzsche de Weimar.
Va compondre les òperes:
* Willram (1879);
* König Wenzel, Orpheus und Dyonisos i Die heimliche Ehe (Danzing, 1891;
* la comèdia musical Scherz, Liszt und Rache (1881); Wallpurgis, festival (1903), una simfonia, una obertura, un quartet, cors i lieder.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 28, segona part, pàg. 3510 (ISBN 84-239-4582-0)
# Heinrich Schmidt

Heinrich Schmidt (Kirchenlamitz, 30 d'abril de 1861 – Bayreuth, 23 de maig de 1923) fou un compositor i musicòleg alemany.
Estudià a l'Escola Reial de Música de Múnic, i per espai de molts anys fou professor del Seminari d'Institutors de Bayreuth. Va compondre un concert per a orgue i instruments d'arc; lieder i cors; música per espectacles populars, així com una sèrie de transcripcions amb el títol de Streichorchester für Mittelschulen; John Mattheson, ein Förderer der deutschen Tonkunst, im Lichte seiner Werke (1897); Die Orgel unserer Zeit in Wort und Bild (1904); Der Männerchor auf natürlicher Grundlage (1913); Der gemischte Chor auf natürlicher Grundlage (1920); Richard Wagner in Bayreuth.

## Referències

* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana:. (en castellà). apéndice núm. 9. Madrid: Espasa-Calpe, cop. 1930-1933, p. 1153. ISBN 84-239-4579-0.
# Heinrich Spangenberg

Heinrich Spangenberg (Darmstadt, 24 de maig de 1861 - 27 de setembre de 1925) fou un compositor i director d'orquestra alemany.
Estudià en els Conservatoris de Frankfurt, Moscou i Viena, i al principi es dedicà a donar concerts de piano, aconseguint després una plaça de segon director del teatre i de professor del Conservatori de Magúncia, del que passà el 1886 al Freudenberg de Wiesbaden. El 1888 fou nomenat director del Lehrergesangverein de la mateixa ciutat, i poc temps després fundà el Conservatori del seu nom.
Va compondre nombrosos cors per a veus d'homes, una Suite per a piano i violí; Preludi i doble fuga, per a orgue; peces per a piano; Frau Holle, llegenda dramàtica; les òperes Korsische Hochzeit i Der Hexengeiger, i música simfònica.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 57, pàg. 760 (ISBN 84-239-4557-X)
# Heinrich Wilhelm Stolze

Heinrich Wilhelm Stolze (Erfurt, 1 de gener de 1801 - Celle, 12 de juny de 1868) fou un organista i compositor alemany del Romanticisme.
Deixeble de Kittel, Gebhardi i Fischer, el 1828 fou nomenat organista a Clausthal i l'any següent a Celle, ensems que s'encarregava de la direcció de les escoles. Finalment fundà en aquesta ciutat una escola coral mixta. Compongué Allg, Choralbuch f. Thüringen, Choralmelodienbuch, col·lecció de 100 lieder d'1 a 4 veus; Die Eroberung Jerusalems que conté un oratori, cantates, motets i peces per a orgue. també va compondre la música per a una opereta de Goethe, Claudine von Villa Bella.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1213 ISBN 84 239-4557-X