OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pseudotolithus

Pseudotolithus és un gènere de peixos de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Pseudotolithus brachygnathus (Bleeker, 1863)
* Pseudotolithus elongatus (Bowdich, 1825)
* Pseudotolithus epipercus (Bleeker, 1863)
* Pseudotolithus moorii (Günther, 1865)
* Pseudotolithus senegalensis (Valenciennes, 1833)
* Pseudotolithus senegallus (Cuvier, 1830)
* Pseudotolithus typus (Bleeker, 1863)

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1863. Mémoire sur les poissons de la côte de Guinée. Natuurk. Verh. Holland. Maatsch. Wet. Haarlem (Ser. 2) v. 18. 1-136.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 Bleeker, P., 1863. Mémoire sur les poissons de la côte de Guinée. Natuurkundige verhandelingen van de Hollandsche Maatschappij der Wetenschappen te Haarlem (Ser. 2) v. 18: 1-136, col. Pls. 1-28.
* ↑ Bowdich, S. L., 1825. Fishes of Madeira. Pp. 121-125 i 233-238. A: T. E. Bowdich. Excursions in Madeira and Porto Santo during the autumn of 1823, while on his third voyage to Africa. Londres. Fish. Madeira: i-xii + 1-278, 11 pls. + 10 pls.
* ↑ Günther, A., 1865. Description of a new species of Corvina from the Gambia. Annals and Magazine of Natural History (Series 3) v. 16 (núm. 91): 48-49.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1833. Histoire naturelle des poissons. Tome neuvième. Suite du livre neuvième. Des Scombéroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 9: i-xxix + 3 pp. + 1-512, Pls. 246-279.
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 5: i-xxviii + 1-499 + 4 pp., Pls. 100-140.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Sasaki, K., 1993: Corvina senegalla Cuvier, a senior synonym of Pseudotolithus (Pseudotolithus) brachygnathus Bleeker (Sciaenidae: Periciformes (sic)). Japanese Journal of Ichthyology v. 40 (núm. 3): 361-362.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Peromyscus gymnotis

Peromyscus gymnotis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds d'entre 0 i 1.675 msnm a El Salvador, Guatemala, Hondures, Mèxic i Nicaragua. Els seus hàbitats naturals són els boscos perennifolis de gran altura, les parts riberenques dels boscos caducifolis, els boscos secundaris i els cafetars amb ombra. Està amenaçat per l'extensió de l'agricultura i el turisme. El seu nom específic, gymnotis, significa ‘orella nua’ en llatí.

## Referències

* ↑ Pérez, S. et al. Peromyscus gymnotis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 16 agost 2016.
* ↑ Entrada «Peromyscus» d'Animalia (en anglès).
# Simfonia de cambra núm. 3 (Weinberg)

La Simfonia de cambra núm. 3 per a orquestra de corda, op. 151, fou composta per Mieczysław Weinberg el 1987 i es va estrenar al Conservatori de Moscou el 19 de novembre de 1990 per l'Orquestra Simfònica de la Ràdio de l'URSS sota la direcció de Vladímir Fedosséiev.

## Moviments

La simfonia té una estructura de quatre parts:
* Lento
* Allegro
* Adagio
* Andante

## Origen i context

L'obra és una transformació orquestral del Quartet de corda núm. 5 compost pel mateix Weinberg. El músic va seleccionar els moviments adients i va substituir el cinquè moviment per un final propi. Aquesta peça representa un notable arranjament amb una estreta vinculació amb el quartet original.

## Referències

* 1 2 Whitehouse, Richard. «Ressenya del disc» (en anglès). Naxos. [Consulta: 2 abril 2020].
# Nannostomus britskii

Nannostomus britskii és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1872. On a new genus of characinoid fishes from Demerara. Proceedings of the Zoological Society of London. 1872 (pt 1): 146.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Weitzman, S. H., 1978. Three new species of fishes of the genus Nannostomus from the Brazilian states of Pará and Amazonas (Teleostei: Lebiasinidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 263: 1-14.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oyakawa, O.T., 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Hoedeman, J. J., 1950: Rediagnosis of the characid-nannostomine fish genera Nannostomus and Poecilobrycon. Amsterdam Naturalist (Bulletin Zoologisch Museum van Amsterdam) v. 1 (núm. 1): 11-27, Pls. 8-9.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Weitzman, S. H. i J. S. Cobb, 1975: A revision of the South American fishes of the genus Nannostomus Günther (family Lebiasinidae). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 186: i-iii + 1-36.
* Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Juan Ayra

Juan Ayra (Guantánamo, 23 de juny de 1911 - valor desconegut, 26 d'octubre de 2008) fou un futbolista cubà de la dècada de 1930.
Fou internacional amb la selecció de Cuba, amb la qual participà en la Copa del Món de futbol de 1938.
Pel que fa a clubs, destacà a Real Club España de Mèxic.

## Referències

* ↑ ¿Hubo futbolistas españoles en el Mundial de Francia 1938? La selección de Cuba. Arxivat 2016-03-17 a Wayback Machine. Cuadernos de Fútbol, núm. 55, fecha: 1 junio 2014, ISSN: 1989-6379
* ↑ Juan Ayra Fitxa i estadístiques a la FIFA
* ↑ Perfil a 11v11.com
# Rhamdia guasarensis

Rhamdia guasarensis és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Veneçuela.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Bleeker P. 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* DoNascimiento, C., F. Provenzano & J. G. Lundberg. 2004. Rhamdia guasarensis (Siluriformes: Heptapteridae), a new species of cave catfish from the Sierra Perijá, northwestern Venezuela. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 117 (núm. 4): 564-574.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pardices, A., E. Bermigham i A. Montilla & I. Doadrio 2002: Evolutionary history of the genus Rhamdia (Teleostei: Pimelodidae) in Central America. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 25: 172-189.
* Silfvergrip, A.M.C. 1996. A systematic revision of the Neotropical catfish genus Rhamdia (Teleostei, Pimelodidae). Stockholm University and Swedish Museum of Natural History. 156 pp. + 8 pls.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Karel Burian

Karel Burian (Rakovnik, Bohèmia, 12 de gener de 1870 - Senomaty, Bohèmia, 25 de setembre de 1924) fou un tenor txec, especialitzat en les obres de Wagner. Feu el seu debut amb gran èxit el 1891, al Teatre Nacional de Brünn, passant després al teatre de l'Òpera de Dresden, on actuà nombroses temporades, conquistant una merescuda reputació com intèrpret d'obres wagnerianes, pel que fou contractat per la direcció del teatre de Bayreuth per cantar Parsifal, Tristany i Lohengrin, que foren les seves obres de major lluïment. El compositor Richard Strauss li confià la part d'Herodes en l'estrena a París de la seva òpera Salomé. Com a excepcional cantant wagnerià, recorregué en triomf les principals escenes europees.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Apèndix núm. II, pàg. 717, ISBN 84-239-4572-3
# Habromys ixtlani

Habromys ixtlani és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de la Sierra de Juárez (Oaxaca, Mèxic), on viu a altituds d'entre 2.500 i 3.000 msnm. El seu hàbitat natural són les selves nebuloses. Està amenaçat per la desforestació dins el seu àmbit de distribució, que és extremament restringit. El seu nom específic, ixtlani, significa ‘d'Ixtlán’ en llatí.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T.; Vázquez, E. Habromys ixtlani. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 agost 2016.
* ↑ Entrada «Habromys» d'Animalia (en anglès).
# Simfonia de cambra núm. 4 (Weinberg)

La Simfonia de cambra núm. 4 per a orquestra de corda, op. 153, fou composta per Mieczysław Weinberg a Moscou en molt poc espai de temps, entre el 30 d'abril i el 12 de maig de 1992. Composta per a orquestra de corda, clarinet i un triangle, està dedicada al compositor Borís Txaikovski i és l'última partitura completada pel compositor.
Composta en un sol moviment la podem dividir en quatre parts que s'interpreten sense interrupció:
* Lento
* Aallegro molto, moderato
* Adagio, meno mosso
* Andantino, adagissimo
L'autor va fer la peça quatre anys abans de morir d'una dura malaltia, i la descrivia com un resum de la seva vida. Es considerava menystingut tot i haver sobreviscut tant a l'antisemitisme com a la mort d'amics seus com Xostakóvitx i a la generació excepcional de finals del segle XX amb Gueorgui Kantxeli o Sofia Gubaidúlina.

## Referències

* ↑ Encina Cortizo, María. «Notes del programa» (en castellà). Oviedo.es. [Consulta: 16 gener 2020].
* ↑ Martín Bermúdez, Santiago. «Programa de mà». Fundació March. Arxivat de l'original el 14 de gener 2020. [Consulta: 14 gener 2020].
# Nannothrissa parva

Nannothrissa parva és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4,2 cm de llargària màxima.
* 12-18 radis tous a l'aleta dorsal i 20-22 a l'anal.
* Cos esvelt.

## Reproducció

Al llac Tumba té lloc entre l'agost i el setembre.

## Alimentació

Menja plàncton (algues unicel·lulars, diatomees i, sobretot, copèpodes) i, també, insectes aquàtics i Hydrachnidiae.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, pelàgic i de clima tropical (6°N-3°S).

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: conca del riu Congo.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Poll M., 1965. Un genre nouveau de Clupeidae (Pellonulinae) du bassin central du Congo. Rev. Zool. Bot. Afr. v. 72 (pts 3-4). 309-315.
* ↑ Regan, C. T., 1917. A revision of the clupeid fishes of the genus Pellonula and of related genera in the rivers of Africa. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 19 (núm. 110): 198-207.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ Gourène, G. i G.G. Teugels, 1994. Synopsis de la classification et phylogénie des Pellonulinae de l'Afrique Occidentale et Centrale (Teleostei; Clupeidae). J. Afr. Zool. 108(1):77-91.
* ↑ Poll, M., G.G. Teugels i P.J.P. Whitehead, 1984. Clupeidae. P. 41-55. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* BioLib (anglès)
# Rhamphochromis esox

Rhamphochromis esox és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 42 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Boulenger, G. A. 1908. Diagnoses of new fishes discovered by Capt. E. L. Rhoades in Lake Nyassa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 2 (núm. 9): 238-243.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Nova Jersey, Estats Units).
* Konings, A. 2001. Malawi Cichlids in their natural habitat. Cichlid Press, Estats Units. 3a edició.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. 1991. Distribution and Ecology of the Cichlids of the African Great Lakes. Pp. 36-59 a M. Keenleyside, ed. Cichlid Fishes: Behavior, Ecology and Evolution. Londres, Gran Bretanya: Chapman and Hall.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Herschel Evans

Herschel Evans (Denton (Texas), 9 de març de 1909 - Nova York, 9 de febrer de 1939) fou un saxofonista i clarinetista de jazz.
Es formà en aquells instruments de form autodidàctica i als vint anys actuà com a solista en diversos conjunts com els d'Edar Battle, Terrence Holder i Troy Floyd. Després va romandre una temporada a Kansas, sempre en prestigiosos conjunt de jazz; el 1930 ingressà en la cèlebre orquestra de Lionel Hampton, i el 1936 en la no menys famosa de Count Basie, en la que hi va romandre fins al seu prematur decés. Fou precisament amb en Basie quan començà assolir la plena maduresa amb el seu instrument. Amb el saxo participà en duels memorables amb d'altres virtuosos, tals com Lester Young company seu en l'orquestra de Basie.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1 (ISBN 84-239-4557-X)
# Habromys lepturus

Habromys lepturus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic del Cerro Zempoaltepec (Oaxaca, Mèxic), on viu a altituds superiors a 2.500 msnm. El seu hàbitat natural són les selves nebuloses. Està amenaçat per la desforestació dins el seu àmbit de distribució, que és extremament restringit. El seu nom específic, lepturus, significa ‘cuaprim’ en llatí.

## Referències

* ↑ Álvarez-Castañeda, S. T.; Castro-Arellano, I.; Lacher, T.; Vázquez, E. Habromys lepturus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 21 agost 2016.
* ↑ Entrada «Habromys» d'Animalia (en anglès).
# Simfonia n. 2 "Ciutat de Tarragona"

La Simfonia núm. 2 "Ciutat de Tarragona" és una obra de Joan Guinjoan per a orquestra composta entre l'any 1996 i 1998. Estrenada al Palau de la Música Catalana el 4 de desembre de 1998, va ser interpretada per l'Orquestra Simfònica de Barcelona i Nacional de Catalunya i en Cristian Mandeal en va ser el director. Aquesta peça va ser encarregada per l'Ajuntament de Tarragona i va tenir lloc en commemoració del 65è aniversari de l'autor, i estava dedicada a Montserrat Icart. La simfonia té una duració aproximada de 22 minuts i està editada per Tritó (Barcelona).

## Referències

* ↑ García, B. J. L.. Joan Guinjoan: catálogo de obras = catàleg d'obres. Barcelona: Generalitat de Catalunya, 2007.
* ↑ Guinjoan, Joan. Simfonia núm. 2 "Ciutat de Tarragona". Barcelona: Tritó, 2001.

## Bibliografia

* http://www.historiadelasinfonia.es/naciones/la-sinfonia-en-espana/la-sinfonia-en-el-siglo-xx/guinjoan/ (en castellà)
* https://www.trito.es/ca/cataleg/59/simfonia-num-2-ciutat-de-tarragona
# Naparaie

Naparaie va ser una reina nubia d'Egipte de la dinastia XXV. Era filla del rei Piankhi i germana i esposa del rei Taharqa.
Naparaie en jeroglífic :
Es coneix el nom de Naparaie gràcies a la seva tomba a Al-Kurru (Ku. 3). A la seva piràmide s'hi va trobar una taula d'ofrenes d'alabastre (Khartum, núm. 191).
Va tenir diversos títols:
* Gran de la Gràcia (wrt im3t)
* Gran de Lloances (wrt hzwt)
* Dolça d'amor (bnrt mrwt)
* (gran?) Esposa del rei (hmt niswt (wrt?))
* Senyora de les Dues Terres (hnwt t3wy)
* Germana del Rei (snt niswt).

## Referències

* ↑ Dodson i Hilton, 2004, p. 234-240.
* 1 2 Grajetski, 2005, p. 88.
* ↑ Dunham i Laming Macadam, 1949, p. 139-149.

## Bibliografia

* Dodson, Aidan; Hilton, Dyan. The Complete Royal Families of Ancient Egypt (en anglès). Thames & Hudson, 2004. ISBN 0-500-05128-3.
* Dunham, Dows; Laming Macadam, M. F. «Names and Relationships of the Royal Family of Napata». The Journal of Egyptian Archaeology, 35, 1949, pàg. 139-149.
* Grajetski, Wolfram. Ancient Egyptian Queens: a hieroglyphic dictionary (en anglès). Londres: Golden House Publications, 2005. ISBN 0954721896.
# Hespèrides (nimfes)

Les Hespèrides (Hesperides, Ἑσπερίδες), en la mitologia grega, eren les "nimfes del crepuscle" i eren filles d'Atles i d'Hèsperis (però també han estat considerades filles de Nix, o de Forcis i de Ceto, o de Zeus i de Temis). Tampoc no hi ha unanimitat quant al seu nombre. Segons l’autor, n’eren tres, quatre o set. Els noms més usats són: Egle, Hèspera, Aretusa (o Hesperaretusa, que és la unió de les dues anteriors), Aèrica i Eritea.
Vivien a l'extrem occidental del món, prop de les illes dels Benaurats, i la seua missió primordial era tindre cura del jardí dels déus, especialment de l'arbre de la vida que produïa pomes d'or, un regal que la Terra havia fet a Hera quan es va casar amb Zeus. En aquesta comesa els ajudava el drac Ladó, fill de Tifó i Equidna (o de Forcis i de Ceto). Les Hespèrides cantaven en cor prop de la font on brotava l'ambrosia.
Un dels treballs que Euristeu encarregà a Hèracles fou apoderar-se de les pomes i portar-les-hi. L'heroi ho aconseguí després de matar el drac (o, segons altres, el mateix Atles les anà a collir mentre Hèracles sostenia la volta del cel en lloc seu). Més endavant, Atena va tornar les pomes al jardí de les Hespèrides.

## Referències

* ↑ Apol·lodor en la Biblioteca mitològica II 5, 11.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Edicions de 1984, 2008, p. 265. ISBN 978-84-96061-97-2.
* ↑ Higí en Faules I.
* ↑ Higí. Faules (vol. I). Fundació Bernat Metge, 2011. ISBN 978-84-9859-181-1.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 265-266. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 114. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Karl Gleitz

Karl Gleitz (Hitzerode, 13 de setembre de 1862 - 1920), fou un musicòleg, compositor i director d'orquestra alemany.
Estudià en el Conservatori de Leipzig i l'Acadèmia de Múnic, i després s'establí a Berlín.
Obres principals:

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 284. (ISBN 84-239-4526-X)
# Pseudotropheus crabro

Pseudotropheus crabro és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* ↑ Regan, C. T. 1922. The cichlid fishes of Lake Nyassa. Proceedings of the Zoological Society of London. 1921 (pt 4) (núm. 36): 675-727, Pls. 1-6.
* ↑ BioLib
* 1 2 «Pseudotropheus crabro» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C., 1991. Pseudotropheus. p. 401-415. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (editors) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París. Vol. 4.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). TFH Publications, 1993. ISBN 9780866224222.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ribbink, A. J. & D. S. C. Lewis. 1982. Melanochromis crabro sp. nov.: a cichlid fish from Lake Malawi which feeds on ectoparasites and catfish eggs. Netherlands Journal of Zoology v. 32 (núm. 1): 72-87.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.