OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Dioníssios Lavrangas

Dioníssios Lavrangas (grec: Διονύσιος Λαυράγκας) (Argostoli, 17 d'octubre de 1860 - Argostoli, 18 de juliol de 1941) (grec Διονύσιος Λαυράγκας), va ser un violinista, director i compositor grec i fundador de la primera companyia d'Atenes.
Els pares de Lavrangas provenien de famílies nobles establertes a l'illa de Cefalònia. Va entrar en contacte ben aviat amb les companyies d'òpera itinerants itinerants, els membres del qual, el director del concert Nazzaro Serrao i els directors d'orquestra Gedeon Olivierei i N. Tzanis van ser els seus primers professors. Les composicions primerenques, principalment cançons i romanços, van ser interpretades per la capella urbana d'Argostoli. 1882–85 va estudiar al Conservatori San Pietro a Maiella de Nàpols, de 1885 a 1894 amb Léo Delibes, Jules Massenet i Théodore Dubois al Conservatori de París. A França també va treballar com a violinista per a diverses companyies d'òpera itinerant.

## Estil

L'estil de composició de Lavrangas a l'òpera és romàntic tardà i es caracteritza per models francesos i italians, les obres són grans, orquestrades amb color i es refereixen sobretot a temes grecs. Lavrangas va contribuir més a l'establiment de la música nacional grega en el sentit d'una escola nacional amb les seves obres instrumentals que no pas a l'òpera. En obres com la Suite grega núm. 1 (1904), va utilitzar melodies i ritmes semblants al folklore, els models de rol per a les generacions més joves d'un Nikos Skalkotas o de Mános Hadjidákis. Lavrangas també va crear música de cambra i nombroses cançons, així com una extensa obra de música coral. Com a escriptor, va crear alguns llibres de text sobre l'harmonia i la composició; la seva autobiografia, Apomnimonevmata (Ἀπομνημονεύματα "Memoiren", Atenes 1937), detalla els esforços entre 1880 i 1930 per establir una escena de la música occidental a Grècia.

## Referències

* https://peoplepill.com/people/dionysios-lavragkas/
* ↑ Giorgos Leotsakos : Dionyssios Lavrangas, a: The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Londres 2001, ISBN 0-333-60800-3
# Diplotaxodon apogon

Diplotaxodon apogon és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,7 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 50-200 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* ↑ Trewavas, E., 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Turner, G. F., R. L. Robinson, P. W. Shaw i G. R. Carvalho, 2004: Identification and biology of Diplotaxodon, Rhamphochromis and Pallidochromis, Pp. 198-251. A: Snoeks, J. (ed). The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Texas, Estats Units: 1-360.
* ↑ Turner, G. F., R. L. Robinson, P. W. Shaw i G. R. Carvalho, 2004.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Turner, G. F. i J. R. Stauffer, 1998: Three new deep water cichlid fishes of the genus Diplotaxodon from Lake Malawi, with a redescription of Diplotaxodon ecclesi. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 8 (núm. 3): 239-252.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Dipturus acrobelus

Dipturus acrobelus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 95 cm de longitud total i les femelles 137,1.

## Hàbitat

És un peix marí, d'aigües profundes i demersal que viu entre 446-1.328 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., White, W.T. & Pogonoski, J.J., 2008. New skates of the genus Dipturus (Rajoidei: Rajidae) from Australian Seas. Pp. 9-51. A: Last, P.R., White, W.T., Pogonoski, J.J. & Gledhill, D.C. (eds.): Descriptions of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei). CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida. 992 p.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dipturus canutus

Dipturus canutus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 79,5 cm de longitud total i les femelles 90,4.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i bentopelàgic que viu entre 330-730 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., 2008. New short-snout members of the skate genus Dipturus (Rajoidei: Rajidae) from Australian seas. Pp. 53-98. A: Last, P.R., White, W.T., Pogonoski, J.J. & Gledhill, D.C. (eds.): Descriptions of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei). CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida. 992 p.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dipturus confusus

Dipturus confusus és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 64,9 cm de longitud total i les femelles 69,5.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i bentopelàgic que viu entre 18-390 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., 2008. New short-snout members of the skate genus Dipturus (Rajoidei: Rajidae) from Australian seas. Pp. 53-98. A: Last, P.R., White, W.T., Pogonoski, J.J. & Gledhill, D.C. (eds.): Descriptions of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei). CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gomon, M.F., C.J.M. Glover i R.H. Kuiter (eds.), 1994. The fishes of Australia's south coast. State Print, Adelaida. 992 p.
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dipturus grahami

Dipturus grahami és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 62,2 cm de longitud total i les femelles 64,1.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic que viu entre 70-490 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S., 1810. Caratteri di alcuni nuovi generi e nuove specie di animali e piante della sicilia, con varie osservazioni sopra i medisimi. (Part 1 involves fishes, pp. (i-iv) 3-69 (70 blank), Part 2 with slightly different title, pp. ia-iva + 71-105 (106 blank)). Caratteri.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Last, P.R., 2008. New short-snout members of the skate genus Dipturus (Rajoidei: Rajidae) from Australian seas. Pp. 53-98. A: Last, P.R., White, W.T., Pogonoski, J.J. & Gledhill, D.C. (eds.): Descriptions of new Australian skates (Batoidea: Rajoidei). CSIRO marine and atmospheric research paper núm. 021.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Last, P.R. i J.D. Stevens, 1994. Sharks and rays of Australia. CSIRO, Austràlia. 513 p.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Districte VI (l'Hospitalet de Llobregat)

El Districte VI és un dels sis districtes de la ciutat de l'Hospitalet de Llobregat. Situat al sud de la ciutat, comprèn un territori de 3,22 km². Inclou els barris de Bellvitge i el Gornal, on viuen 31.793 habitants (segons el padró del 2018).
Hi són característics els grans blocs de pisos. El barri de Bellvitge es va començar a construir el 1964, a l'entorn de l'antic santuari de la Mare de Déu de Bellvitge, en una zona fins llavors agrícola. La construcció del barri del Gornal data dels anys setanta.
A la Marina, entre Bellvitge i el riu Llobregat, es conserven unes poques masies: Can Trabal, al camí de Cal Joan del Ros (nom que tenia anteriorment), Cal Masover Nou, a la carretera de la Feixa Llarga, i Ca l'Esquerrer, a la carretera del Mig.
S'hi ubiquen el campus de Ciències de la Salut de Bellvitge de la Universitat de Barcelona, l'Hospital Universitari de Bellvitge i l'Hospital Duran i Reynals. En aquest darrer hospital es troben l'Institut d'Investigació Biomèdica de Bellvitge i l'Institut Català d'Oncologia.

## Referències

* ↑ Augé Bailac, Aleix. Política esportiva i Història social de l'esport a L'Hospitalet de Llobregat (1975-2008), p. 8 [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ Andrés, Guillen «Bellvitge entierra su pasado 'quinqui'» (en castellà). Metrópoli Abierta [Barcelona], 12-01-2020 [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «Districte VI (l'Hospitalet de Llobregat)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ «Districte VI (l'Hospitalet de Llobregat)». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ Ajuntament de l'Hospitalet de Llobregat «Demografia». Anuari Estadístic de la Ciutat de L'Hospitalet 2018, pàg. 21. ISSN: 1696-4799 [Consulta: 23 abril 2020].
* ↑ Gallego, Mari Carmen «Bellvitge antes de los bloques» (en castellà). La Vanguardia, 07-04-2015 [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ Gallego, Mari Carmen «Bellvitge prepara los festejos de su medio siglo de vida» (en castellà). La Vanguardia, 19-02-2013 [Consulta: 24 abril 2020].
* ↑ «El naixement d'un barri». Quaderns d'estudi. Centre d'Estudis de l'Hospitalet, núm. 9, 1990. ISSN: 2013-9705 [Consulta: 24 abril 2020].
# Do sostingut menor

Do sostingut menor (també Do#m en la notació europea i C#m en la notació americana) és la tonalitat que té l'escala major a partir de la nota do sostingut. Així, la seva escala està constituïda per les notes do#, re#, mi, fa#, sol#, la i si. La seva armadura té quatre sostinguts (do, re, fa, sol). El seu relatiu major és la tonalitat de mi major, i la tonalitat homònima és do sostingut major.
Del segle xviii només es coneixen dues simfonies escrites en aquesta tonalitat: una és de Joseph Martin Kraus, però sembla que va trobar dificultat en aquesta tonalitat, ja que la va reescriure després en do menor. Fins i tot en els dos segles següents les simfonies en do sostingut menor són rares. Dos exemples notables són la Simfonia núm. 5 de Mahler i la Simfonia núm. 7 de Prokófiev.
Aquesta tonalitat es dona més en la literatura per a piano. Domenico Scarlatti va escriure només dues sonates per a teclat en do sostingut menor: les K. 246 i 247. Haydn no va compondre obres en aquesta tonalitat i Mozart només en va escriure una. Però a partir d'obres com la sonata Clar de lluna de Beethoven, la tonalitat era més usada en les composicions.
# Domenico Corri

Domenico Corri (Roma, 4 d'octubre de 1746 - Londres, 22 de maig de 1825) fou compositor, empresari, publicitari i professor de cant.
Fou alumne del cèlebre Nicola Porpora, i a l'edat de trenta anys es traslladà a Londres, dedicant-se a l'ensenyança del cant. També va estar associat en el negoci editorial amb el seu gendre Jan Ladislav Dussek, però aviat tingué d'abandonar el negoci.
A més de les òperes Alesandro nell'Indie (1774) i The Traveller (1780), escriví nombroses cançons angleses, franceses i italianes, composicions instrumentals, els mètodes The Singer's Preceptor (Londres, 1798), Art of fingering (Londres, 1799), Complete Musical Grammar i un Musical dictionnary as a Desh (Londres, 1798).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 950. (ISBN 84-239-4515-4)
# Domenico Scorpione

Domenico Scorpione (Rossano, Calàbria, 1641 - ?) fou un compositor i tractadista italià. Ingressà en l'orde de Sant Francesc i després d'haver estat mestre de capella del convent de Roma fou cridat a Messina per exercir les mateixes funcions en la Catedral, i el 1701 passà al Seminari de Benevento. Deixà les següents composicions: Sacra modulamine una cum litaniae S.M.V., a 2 i 3 veus (Bolonya, 1675); Compieta da capella con le quattro Antifone et le litanie della B.V.M., a 5 veus (Roma, 1675); Motteti a 2, 3,4 voci con una Messa concertada a 5 voci, (Roma, 1675). A més va escriure els tractats Rifflessioni armoniche, (Nàpols, 1701); i Instrusioni corali, (Benevento, 1702).

## Notes

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 872 ISBN 84-239-4554-5
# Doumea thysi

Doumea thysi és una espècie de peix de la família dels amfílids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: riu Cross (Nigèria i Camerun).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Sauvage H. E., 1879. Notice sur la faune ichthyologique de l'Ogôoué. Bull. Soc. Philomath. Paris (Ser. 7) v. 3. 90-103.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Skelton, P.H., 1992. Amphiliidae. p. 450-467. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Harry, R. R., 1953: A contribution to the classification of the African catfishes of the family Amphiliidae, with description of collections from Cameroon. Revue de Zoologie et de Botanique Africaines v. 47 (núm. 1-2 i 3-4): 177-200; 201-232.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Skelton, P. H., 2007: New species of the amphiliid catfish genera Amphilius, Doumea and Phractura and the taxonomy of Paramphilius from west central Africa (Siluriformes, Amphiliidae). Zootaxa Núm. 1578: 41-68.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Guarda (futbol americà)

El guarda o guarda ofensiu, en anglès guard o offensive guard (G), és un tipus de jugador ofensiu de futbol americà. Pertanyen a la línia ofensiva i són dos, un a cada costat del central. Per això se'ls acostuma a nomenar com guarda dret (right guard o RG) i guarda esquerra (left guard o LG).
Tenen dos funcions principalment: si la jugada que farà l'equip és de passada, han de protegir el rerequart dels defensors, per què tingui temps de fer un bon passi; si la jugada és de correguda, la seva funció és més d'intentar avançar, per obrir forat als corredors.
Acostumen a ser jugadors molt alts i forts, fins i tot una mica més que el central. No cal que siguin ràpids, per què gairebé no corren mai, però si explosius en la seva tasca, ja que s'enfronten als jugadors més forts i durs de la defensa.
Una dada important és que els guards no poden rebre una passada, i només poden jugar la pilota, si aquesta ha caigut o ha estat tocada per altre jugador abans.

## Referències

* 1 2
* 1 2 3
* 1 2
# Rosa Almagro i Ribera de Presas

Rosa Almagro i Ribera de Presas (Barcelona, 14 d'abril de 1920 - Barcelona, 11 de febrer del 2006) va ser una compositora catalana, amb un bon nombre de peces musicals de diferents gèneres: música religiosa, cançons populars, sis sardanes i música melòdica.
Estudià amb el mestre Joaquim Vidal i Nunell al Conservatori del Liceu. Més endavant, composició amb els mestres Joan Duran i Alemany i Josefa Bijuesca.
Va fer recitals de cant de música de repertori i pròpia. L'any 1981 fou convidada a la Paeria de Lleida en un homenatge als poetes Màrius Torres i Josep Estadella i Arnó, de qui musicà força poemes, així com d'altres poetes i de propis.

## Referències

* 1 2 3 «Almagro i Ribera de Presas, Rosa». Músics per la Cobla. [Consulta: 6 març 2025].
* ↑ «Necrològiques Sancho de Ávila:Rosa Almagro Ribera». El Periódico, 13-02-2006, pàg. 43. Arxivat de l'original el 2016-04-23 [Consulta: 14 abril 2016].
* ↑ «Llista de sardanes a Sardanista.cat». [Consulta: 14 abril 2016].
# Diplotaxodon ecclesi

Diplotaxodon ecclesi és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,6 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja, principalment, Engraulicypris sardella.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical fins als 80 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: llac Malawi.

## Referències

* ↑ Trewavas, E., 1935. A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C., 1991. Diplotaxodon. p. 79. A:J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
* ↑ Turner, G. F. i J. R. Stauffer, 1998: Three new deep water cichlid fishes of the genus Diplotaxodon from Lake Malawi, with a redescription of Diplotaxodon ecclesi. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 8 (núm. 3): 239-252.
* ↑ Snoeks, J., (ed.) 2004. The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.
* ↑ Ambali, A., H. Kabwazi, L. Malekano, G. Mwale, D. Chimwaza, J. Ingainga, N. Makimoto, S. Nakayama, M. Yuma i Y. Kada, 2001. Relationship between local and scientific names of fishes in Lake Malawi/Nyasa. African Study Monographs (22)3: 123-154.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
# Estació de Malgrat de Mar

Mapa sinòptic Línia RG1 :
Mapa sinòptic línia R1 :
Malgrat de Mar és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Malgrat de Mar a la comarca del Maresme. L'estació es troba a la línia Barcelona-Mataró-Maçanet per on circulen trens de la línia R1 de Rodalies de Catalunya operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Mataró va entrar en servei el 1859 quan es va obrir la segona ampliació del ferrocarril de Barcelona a Mataró, la primera línia de ferrocarril de la península Ibèrica, des d'Arenys de Mar a Tordera. La iniciativa de la construcció del ferrocarril havia estat de Miquel Biada i Bunyol per dur a terme les múltiples relacions comercials que s'establien entre Mataró i Barcelona.
Des d'Arenys de Mar a Maçanet-Massanes la línia és en via única. Tant l'Autoritat del Transport Metropolità al Pla Director d'Infraestructures 2009-2018, com per part del Ministeri de Foment d'Espanya al Pla Rodalies de Barcelona 2008-2015, es preveu la duplicació de vies entre Arenys de Mar i Blanes.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 539.000 passatgers.
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | Santa Susanna | Blanes | Blanes Maçanet-Massanes |
| Rodalia de Girona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | Santa Susanna | Blanes | Figueres Portbou |

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R1». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «L'ATM enllesteix l'avanç del Pla Director d'Infraestructures 2009 – 2018 de la regió metropolitana de Barcelona» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2010. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «El Plan de Cercanías incluye el desdoblamiento de la línea de Vic y de la del Maresme». La Vanguardia, 25-02-2009.
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].