OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Johann Peter Gabriel Sperling

Johann Peter Gabriel Sperling fou un compositor alemany del Barroc (1671-1720)
Va ser mestre de filosofia, regent de cor i, finalment, director de cor a Bautzen.

## Obres

* Concentus vespertinus seu Psalmi minores per annum (Bautzen, 1700;
* Principia musica (Bautzen, 1703);
* Porta musica (Leipzig, 1703).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 806 (ISBN 84 239-4556-1)
# Johann Theile

Johann Theile (Naumburg, 29 de juliol de 1646 - 24 de juny de 1724) fou un compositor i mestre de capella alemany.
Després d'haver fet els seus estudis a l'Escola de la seva ciutat natal, aprengué música amb un tal Scheffier i més tard passà a la Universitat de Halle, però no podent procurar-se allà els mitjans de subsistència es traslladà a Leipzig, on aconseguí trobar feina com a cantor i com a instrumentista. La gran reputació de Schütz, mestre de capella de Weissensfels, el decidí a posar-se en contacte amb ell per estudiar el contrapunt, rebent d'aquest mestre una completa educació musical. Una vegada format, donà lliçons de música a Szczecin.
El 1673 assolí el títol de mestre de capella de la cort de Holstein, però la guerra civil l'obligà a refugiar-se a Hamburg, on va escriure diverses obres. No abandonà per això l'ensenyança, i a la mort de Rosenmüller, mestre de capella de Wolfenbuttel, fou elegit per succeir-lo i el 1685 passà al servei del duc de Merseburg, però havent-lo deixat a la mort d'aquest príncep sense feina es retirà definitivament a la seva ciutat natal.
Les composicions de Theile foren molt estimades en el seu temps i en l'actualitat se'n coneixen només les següents signades per ell:
* Passió alemanya, amb instruments o sense, (Lübeck, 1675);
* El naixement de Jesucrist (oratori executat a Hamburg el 1681, però no imprès.
* Noviter inventum opus musicalis compositionis 4 et 5 vocum, pro pleno choro, rarae nec auditae prius artis ac suavitatis primum, super canticis eclesiae scilicet Kyrie, Patrem, Sanctus, Hosanna, Benedictus, Agnus Dei, secundum harmoniam voci Praenestiniani styli majestaticam simulque regulas fundamentales artis musicae, (Aquesta col·lecció conté 20 misses a i 5 veus.)
* Opus secundum novae sonatae rarissimae arti et suavitatis musicae, partim 2 vocum, cum simplis et duplo inversis fugis; partom 3 vocum, cum simplis, et duplo triplo inversis fugis; partim 4 vocum, cum simplis, duplo et triplo e quadruplo inversis fugis; partim 5 vocum, cum simplis duplo, triplo, quadruplo aliisque varietatis inventionibus et artificiosis syncopationibus, etc., aquesta col·lecció conté sonates, preludis, aires i sarabandes;
* Adam i Eva, òpera representada a Hamburg el 1672. Thiele fou així mateix autor de dos tractats de música.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 61, 532 (ISBN 84-239-4561-8)
# Johann Theodor Viehmeyer

Johann Theodor Viehmeyer (Marienfeld, 7 de febrer de 1870 - Starnberg, 17 de març de 1947) fou un pianista i compositor alemany.
També és conegut com a Theodor Wiehlmayer. Estudià al Conservatori de Leipzig i es donà a conèixer com a concertista, visitant en qualitat de tal, Suècia i Noruega. De 1902 a 1906 fou professor de piano al Conservatori de Leipzig, i el 1908 fou nomenat del de Stuttgart.

## Obres

* Preludi i fuga, per a orgue
* 5 Spezial-Etuden,
* Schule der Fingertechnik,
* Tonleiterschule,
* Universal-Etuden,
També va donar noves edicions de l'Schule der Virtuose, de Carl Czerny, i Tägliche Studien de Carl Tausing.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 212 (ISBN 84-239-4570-7)
# Johann Valentin Meder

Johann Valentin Meder (Wasungen, Turíngia, Alemanya, 3 de maig de 1649 - Riga, Letònia, Juliol de 1719) fou un compositor i organista alemany de l'època barroca.
Fou músic de diversos prínceps alemanys, i el 1788 es traslladà a Danzig amb el càrrec de mestre de capella, però caigué en desgràcia del capítol municipal d'aquella ciutat per haver intentat introduir en la ciutat l'òpera, fent representar les seves dues produccions titulades Nero i Coelia. Per tal motiu Meder s'establí a Königsberg el 1698, i l'any següent passà a Riga, de la qual catedral en fou nomenat organista el 1701.
Publicà: Caprici a due violini col basso per l'organo (Danzig, 1698), i deixà manuscrites diverses obres, entre elles, una Passió, diversos motets, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 24 (ISBN 84 239-4534-0)
# Calidó (fill d'Ares)

D'acord amb la mitologia grega, Calidó (en grec antic: Καλυδών) va ser un fill d'Ares i d'Astínome. Va sorprendre Àrtemis mentre es banyava i la deessa el transformà en una roca a la muntanya anomenada Calidó, prop del riu Aqueloos.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 41. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 84. ISBN 9788496061972.
# Hyphessobrycon ecuadoriensis

Hyphessobrycon ecuadoriensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6): 91-106.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., Henn, A. W. & Wilson, C. 1914. New fishes from western Colombia, Ecuador, and Peru. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 133.). Indiana University Studies Núm. 19: 1-15.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1997. A new species of Hyphessobrycon (Teleostei: Characidae) from Neblina region of Venezuela and Brazil, with comments on the putative 'rosy tetra clade'. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(3):209-242.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1998. Phantom tetras: a brief account of their ichthyological and aquarium history. Trop. Fish Hobbyist 46(11):124-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Dasyatis rudis

Dasyatis rudis és una espècie de peix de la família dels dasiàtids i de l'ordre dels myliobatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 320 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic oriental: Nigèria, Benín i el golf de Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Bibliografia

* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966. (anglès)
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units. (anglès)
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. (llatí)(xinès)

## Referències

* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Capapé, C. i M. Desoutter, 1990. Dasyatidae. p. 59-63. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 1. (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315. (anglès)
* ↑ Séret, B., 1990. Dasyatidae. p. 62-75. A: C. Levêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.). Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 1. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França, 384 p. (francès)

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
# Haworthiopsis scabra var. smitii

Haworthiopsis scabra var. smitii, coneguda abans com Haworthia scabra var. smitii, és una varietat de Haworthiopsis scabra i està dins del gènere Haworthiopsis.

## Distribució i hàbitat

Malgrat que estar ben representada a les col·leccions, no se sap molt sobre la distribució d'aquesta varietat, però es diu que prové dels turons de conglomerats a l'est d'Oudtshoorn, a la província sud-africana del Cap Occidental.

## Taxonomia

Haworthiopsis scabra var. smitii va ser descrita per G.D.Rowley i publicat a Alsterworthia Int., Special Issue 10: 5, a l'any 2013.

### Etimologia

Haworthiopsis: La terminació -opsis deriva del grec ὀψις (opsis), que significa "aparença", "semblant" per la qual cosa, Haworthiopsis significa "com a Haworthia", i que honora al botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
scabra: epítet llatí que significa "aspre, escabrosa".
var. smitii: epítet

### Sinonímia

* Haworthia smitii Poelln., Desert Pl. Life 10: 186 (1938). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia pumila var. smitii (Poelln.) Halda, Acta Mus. Richnov., Sect. Nat. 4(2): 36 (1997).

## Referències

* ↑ Gildenhuys, Sean D. (PDF) (en anglès) A synoptic review and new infrageneric classification for the genus Haworthiopsis (Xanthorrhoeaceae: Asphodeloideae) [Consulta: 7 octubre 2021].
* ↑ «Haworthiopsis scabra var. smitii». Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-09-30. [Consulta: 30 setembre 2021].
* ↑ «-opsis». [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès), 2019. [Consulta: 16 desembre 2020].
* ↑ «Sinonímia de Haworthiopsis scabra var. smitii». Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-09-30. [Consulta: 30 setembre 2021].
# Haworthiopsis sordida

Haworthiopsis sordida, coneguda abans com Haworthia sordida és una planta suculenta de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthiopsis sordida és una suculenta de creixement lent que forma rosetes sense tija, generalment solitàries, de fins a 10 cm de diàmetre. Les fulles fan de 15 x 2 cm, de color verd molt fosc. Les fulles noves són finament tuberculoses i corbes cap a l'exterior, mentre que les fulles més velles són més erectes i gairebé sense tubercles; tant les fulles joves i velles tenen els marges obtusos. La inflorescència és poc ramificada i laxa. Les flors són blanques i apareixen en tiges llargues i primes des de finals d'hivern fins a principis d'estiu; tenen els tèpals fusionats, tub recte, els tèpals inferiors interns revoluts.

## Distribució

Haworthiopsis sordida es troba a la part sud de la província del Cap Oriental de Sud-àfrica.

## Taxonomia

Haworthia sordida va ser descrita per Adrian Hardy Haworth i reubicada a Haworthiopsis com a Haworthiopsis sordida per G.D.Rowley el 2013.

### Etimologia

Haworthiopsis: La terminació -opsis deriva del grec ὀψις (opsis), que significa 'aparença', 'semblant' per la qual cosa, Haworthiopsis significa "com a Haworthia", i que honora al botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
sordida: epítet llatí que significa "brut".

### Varietats acceptades

* Haworthiopsis sordida var. sordida. Varietat tipus
* Haworthiopsis sordida var. lavrani (C.L.Scott) G.D.Rowley, Alsterworthia Int., Special Issue 10: 5 (2013).

### Sinonímia

* Haworthia sordida Haw., Saxifrag. Enum. 2: 51 (1821). (Basiònim/sinònim substituït)
* Aloe sordida (Haw.) Schult. & Schult.f. in J.J.Roemer & J.A.Schultes, Syst. Veg., ed. 15 bis 7: 644 (1829).
* Catevala sordida (Haw.) Kuntze, Revis. Gen. Pl. 2: 707 (1891).
* Haworthia scabra subsp. sordida (Haw.) Halda, Acta Mus. Richnov., Sect. Nat. 4(2): 34 (1997).
* Haworthia scabra var. sordida (Haw.) Halda, Acta Mus. Richnov., Sect. Nat. 4(2): 34 (1997).

## Referències

* 1 2 3 «Haworthiopsis sordida» (en anglès). Word of Succulents. [Consulta: 11 desembre 2020].
* 1 2 3 Bayer, M. Bruce «Haworthiopsis sordida» (en anglès). Thougts and observacions on the genus Haworthia. Haworthia Updates. Lawrence. M. Loucka, 2013-2020. ISSN: 2306-0956 [Consulta: 11 desembre 2020].
* 1 2 «Haworthiopsis bruynsii». World Checklist of Selected Plant Families. Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2020-11-07 [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ Haworthia sordida a Tropicos
* ↑ «-opsis». [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ «Varietats acceptades en negreta de Haworthiopsis sordida». World Checklist of Selected Plant Families. Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2017-09-14. [Consulta: 30 setembre 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthiopsis sordida». World Checklist of Selected Plant Families. Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-09-30. [Consulta: 30 setembre 2021].
# Haworthiopsis venosa

Haworthiopsis venosa, coneguda abans com Haworthia venosa és una espècie del gènere Haworthiopsis que pertany a la subfamília de les asfodelòidies i és nativa a Namíbia i a Sud-àfrica. Es troba en una àmplia zona, des del Karoo interior i Namíbia fins al sud i fins a la part nord de la vall del riu Breede. Aquí hi creix en vessants rocosos.
És una planta suculenta perennifòlia que forma estores i pot arribar a fer entre 8 i 60 cm d'alçada. Les rosetes no tenen tiges de 12 a 15 fulles carnoses, triangulars, lanceolades i de color verd fosc presenten algunes línies de color verd pàl·lid al llarg de la part superior i amb petites dents al llarg dels marges. Haworthiopsis venosa és una planta suculenta perennifòlia que forma estores i pot arribar a fer entre 8 i 60 cm d'alçada. Les rosetes no tenen tiges de 12 a 15 fulles carnoses, triangulars, lanceolades i de color verd fosc presenten algunes línies de color verd pàl·lid al llarg de la part superior i amb petites dents al llarg dels marges.
A la primavera (de novembre a desembre) té tiges de 15 cm de llargada de flors tubulars de color verd blanc en raïms.

## Taxonomia

Haworthia venosa va ser descrita per Adrian Hardy Haworth i reubicada a Haworthiopsis com a Haworthiopsis tessellata per G.D.Rowley el 2013.

### Etimologia

Haworthiopsis: La terminació -opsis deriva del grec ὀψις (opsis), que significa 'aparença', 'semblant' per la qual cosa, Haworthiopsis significa "com a Haworthia", i que honora al botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
venosa: epítet llatí que significa "venosa".

### Sinonímia

* Aloe venosa Lam., Encycl. 1: 89 (1783). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia venosa (Lam.) Haw., Saxifrag. Enum. 2: 44 (1821).
* Catevala venosa (Lam.) Kuntze, Revis. Gen. Pl. 2: 707 (1891).

## Referències

* ↑ Dorling Kindersley. RHS A-Z encyclopedia of garden plants (en anglès), 2008, p. 1136. ISBN 978-1405332965.
* ↑ Haworthia venosa a Tropicos
* ↑ «Haworthiopsis venosa (Salm-Dyck) G.D.Rowley, Alsterworthia Int., Special Issue 10: 5 (2013).». Arxivat de l'original el 2021-09-29. [Consulta: 11 desembre 2020].
* ↑ «-opsis». [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ Harrison, Lorraine. Mitchell Beazley. RHS Latin for gardeners (en anglès), 2012, p. 224. ISBN 9781845337315.
* ↑ «Sinòmims de Haworthiopsis venosa». World Checklist of Selected Plant Families. Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-09-29. [Consulta: 29 setembre 2021].
# Anton Malej

Anton Malej (Ljubljana, 16 de gener de 1908 - Luxemburg, 15 de juliol de 1930) va ser un gimnasta artístic eslovè que va competir sota bandera iugoslava durant la dècada de 1920.
Malej formava part del moviment gimnàstic sokol. El 1928 va prendre part en els Jocs Olímpics d'Amsterdam, on disputà les set proves del programa de gimnàstica. Guanyà la medalla de bronze en la competició del concurs complet per equips, mentre en les altres sis proves finalitzà en posicions més edarrerides.
El 1930 fou convocat per disputar el Campionat del Món de gimnàstica artística a Luxemburg. El primer dia de la competició va acabar tràgicament per a l'equip: Leon Štukelj quedà ferit en finalitzar la seva rutina a la barra fixa, i Malej quedà greument ferit a la columna vertebral mentre acabava la rutina de les anelles. Štukelj es va recuperar ràpidament, però les lesions que Malej tenia van ser mortals. Va morir a l'hospital de Luxemburg el 15 de juliol de 1930. El company de Malej, Antosiewicz, va culpar els accidents a uns preparatius defectuosos: per culpa de la pluja, la competició es va traslladar d'un estadi a un gimnàs cobert d'una escola propera. Després es va dur a terme una investigació i va determinar que les catifes de l'escola eren massa fines.

## Referències

* ↑ «Anton Malej Olympic Results». sports-reference.com. Arxivat de l'original el 18 d'abril 2020. [Consulta: 21 febrer 2019].
* 1 2 «Damir Globochnik, Olimpijec Tone Malej». Revijasrp.si. Arxivat de l'original el 2016-08-04. [Consulta: 24 setembre 2016].
# Otari Kvantrixvili

Otari Vitalievitx Kvantrixvili (en georgià : ოთარ კვანტრიშვილი, també conegut com a Otárik; Zestaponi, 27 de gener de 1948 - Moscou, 5 d'abril de 1994) va ser un georgià cap d'un dels grups més importants del crim organitzat al Moscou de principis de la dècada del 1990.
Nascut el 1948 a Zestaponi, un poble de la regió d'Imerècia, de jove practicà la lluita esportiva. Condemant per violació el 1964, Otari Kvantrixvili i el seu germà Amiran van formar part de l'històric grup criminal de Guennadi Karkov (El Mongol), que operava a Moscou. Quan aquest es va dissoldre els anys 80 Otari va crear-ne el seu propi a través del Dynamo Sports Club, integrat per esportistes del seu entorn. El grup es va dedicar inicialment a l'extorsió, però evolucionà cap a la creació societats empresarials aparentment filantròpiques com la Fundació per a la Protecció Social dels Atletes o l'Academia dels Esports, que servien a Otari per mantenir una imatge d'empresari i alhora reclutar nous membres, operar en el mercat negre i defraudar impostos. Amb la fi del règim soviètic i la transició cap al capitalisme, Kvantrixvili es convertí en un personathe popular, amic de celebritats com el cantant Ióssif Kobzon, i va gaudir de favors del president Borís Ieltsin. A finals de 1993 va anunciar la creació d'un partit polític, el Partit dels Atletes. També exercí un paper de mediador en les disputes que aquells anys mantenien a Moscou les màfies txetxenes i eslaves, fet que segons algunes versions seria l'origen del seu assassinat, quan un franctirador el va disparar el 5 d'abril de 1994 quan sortia dels banys Krasnopresnenskie de la capital russa. Pel seu assassinat van ser condemnats, el 29 de setembre de 2008, quatre membres de l'organització Orekhovskaia: Oleg Pylev (cadena perpètua), Aleksei Xerstobitov (23 anys de presó), Pàvel Makàrov (13 anys de presó) i Serguei Ielizàrov (11 anys de presó).

## Referències

* ↑ Erlanger, Steven «A Slaying Puts Russian Underworld on Parade» (en anglès). The New York Times, 14-04-1994 [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ Meyers, Jeff. The Criminal–Terror Nexus in Chechnya. Lexington Books, 2017, p. 83. ISBN 9781498539319 [Consulta: 26 abril 2020].
* ↑ «Леше Солдату не зачли раскаяния» (en rus). Kommersant, 30-09-2008 [Consulta: 26 abril 2020].

## Bibliografia

* Galeotti, Mark. The Vory: Russia's Super Mafia. Yale University Press, 2018. ISBN 9780300187625.
# Oriol Molas Grau

Oriol Molas Grau (Camprodon, 1968) és un escriptor català. Llicenciat en Filologia catalana per la Universitat de Barcelona, ha dedicat bona part de la seva etapa laboral al sector editorial. Com a poeta ha publicat tres obres: Ànimes de paper (Columna, 1986), Swing (Editora de Sau, 1990) i Vent (Columna, 1992); com a novel·lista: Cazeneuve i la revenja dels desvalguts (Capital Books, 2018) i Cazeneuve i les clavegueres de la ciutat (Capital Books, 2019). Aquestes dues escrites juntament amb l'autor Ferran Grau. L'any 1986 va guanyar el Certamen Literari per a Joves Sant Jordi i el 1987 el 1r premi Glaciar de contes breus. El 2021 va ser premiat exaequo amb el XXXIII premi de narracions curtes Ferran Canyameres. L'any 2023 va publicar la novel·la, El llapis vermell (Edicions de 1984).

## Obra publicada
### Poesia

* Ànimes de paper (Columna, 1986)
* Swing (Editora de Sau, 1990)
* Vent (Columna, 1992)

### Novel·les

* Cazeneuve i la revenja dels desvalguts (Capital Books, 2018), conjuntament amb Ferran Grau
* Cazeneuve i les clavegueres de la ciutat (Capital Books, 2019), conjuntament amb Ferran Grau
* El llapis vermell (Edicions de 1984, 2023)

## Referències

* 1 2 «Oriol Molas». [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ Torras, Marina. «La gran festa literària d'Òmnium», 28-06-2021. [Consulta: 8 desembre 2024].
* ↑ Iquadrat. «Molas, Oriol». [Consulta: 27 febrer 2023].
* ↑ «Molas Grau, Oriol - Editorial Tirant Lo Blanch». [Consulta: 8 desembre 2024].