OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Choeroichthys latispinosus

Choeroichthys latispinosus és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical i associat als esculls de corall que viu fins als 8 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de South Murion (Austràlia Occidental).

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 «Choeroichthys latispinosus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1976: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Choeroichthys (Pisces: Syngnathidae), with descriptions of two new species. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 89 (núm. 3): 39-65.
* Lourie, S. A., Amanda C.J. Vincent i Heather J. Hall: Seahorses: An Identification Guide to the World's Species and their Conservation. Dorling Print Limited, Dorling House: Londres, Gran Bretanya: Project Seahorse, 1999.
# Choeroichthys smithi

Choeroichthys smithi és una espècie de peix de la família dels singnàtids i de l'ordre dels singnatiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovovivípar i el mascle transporta els ous en una bossa ventral, la qual es troba a sota de la cua.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Durban (Sud-àfrica), la badia de Maputo i Pinda (Moçambic).

## Referències

* 1 2 3 «Choeroichthys smithi» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Dawson, C. E., 1976: Review of the Indo-Pacific pipefish genus Choeroichthys (Pisces: Syngnathidae), with descriptions of two new species. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 89 (núm. 3): 39-65.
* Dawson, C.E., 1985. Indo-Pacific pipefishes (Red Sea to the Americas). The Gulf Coast Research Laboratory Ocean Springs, Mississipi, Estats Units.
# Chris Sutton (motociclista)

Chris Sutton (Chobham, 14 de novembre de 1959), conegut familiarment com a Sooty, és un antic pilot de trial anglès que destacà en competició al Regne Unit al tombant de la dècada del 1970. Després d'haver estat campió juvenil britànic (British Youth Trials Champion), entre el 1977 i el 1979 va formar part de l'equip oficial de l'importador de Suzuki al Regne Unit, Beamish, on al llarg d'aquells anys va tenir per companys a Nigel Birkett, Malcolm Rathmell i John Reynolds. Més tard va competir amb Montesa, OSSA i Fantic.

## Palmarès al Campionat britànic de trial

Font:
| Any | Motocicleta | Posició |
| 1977 | Suzuki | 15è |
| 1978 | Suzuki | 12è |
| 1979 | Suzuki | 6è |
| 1980 | Montesa | 6è |
| 1981 | Montesa | 6è |
| 1982 | OSSA | ? |
| 1983 | Montesa/Fantic | 8è |

## Referències

* ↑ «The rider... Sutton Chris» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 15 febrer 2023].
* ↑ Dickinson, John. «Special Feature: It really was a different world» (en anglès). tmxnews.co.uk, 16-12-2015. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Rapley, Mike. «Recalled by rappers» (en anglès). trialsguru.net, 2016. [Consulta: 20 febrer 2023].
* 1 2 Hulme, John. «Classic competition - 1978 SSDT» (en anglès). pressreader.com. Classic Trial, 01-06-2018. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Johns, Roger. «The Southern contenders - Chris ‘Sooty’ Sutton» (en anglès). trialsguru.net. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ «A worthy winner. Martin Lampkin» (en anglès). issuu.com. Classic Trial Magazine, núm. 35, hivern 2020, pàg. 17 [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ «Rathmell's Viva Montesa» (en anglès). pressreader.com, 20-08-2020. [Consulta: 25 febrer 2023].
* ↑ «Great Britain» (en anglès). trialonline.org. [Consulta: 12 gener 2023].
# Christian Benjamin Uber

Christian Benjamin Uber (Breslau, avui Wrocław, Polònia, 22 de setembre de 1746 - 1812) fou un compositor, magistrat i jurista alemany.
Amador apassionat de la música, contribuí poderosament al desenvolupament d'aquest art en la seva ciutat natal, celebrant nombrosos concerts de cambra a ca seva, amb la cooperació de distingits aficionats. Produí moltes obres d'aquest gènere; sonates per a piano, divertimenti, concertinos, una serenata i un quintet per a instruments d'arc, més el vaudeville Clarise, músic d'escena per la comèdia Der Volontär, la cantata Deukalion und Pyrrha i una Ode aus der Gechichte der Fanny Wilkes.
Fou també distingit jurisconsult i desenvolupà elevats càrrecs en la magistratura. Els seus fills Friedrich i Alexander també foren músics i compositors.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 65, pàg. 711 (ISBN 84-239-4565-0)
# Christian Cannabich

Christian Cannabich (Mannheim, 28 de desembre de 1731 - Frankfurt del Main, 20 de gener de 1798) fou un compositor, violinista i mestre de capella alemany. Era pare del també músic Carl
Fou deixeble de Carl Stamitz, el 1747 figurà en l'orquestra de la cort de Mannheim que dirigí des de 1759, passant a ocupar el 1778 la direcció de l'orquestra italiana establerta a Múnic. El major mèrit de Cannabich estiba en les seves simfonies, les quals ofereixen el model de l'orquestra moderna en els mitjans de tractar-la i que serveixen de transició a les obres de Haydn i Mozart, el qual li atribuí molts elogis; per més que les seves composicions pateixen per un comú, de manca d'originalitat. Durant uns anys fou director de la música de la cort i del teatre de l'Òpera alemanya de Múnic fins al 1806, i on entre d'altres alumnes tingue a Joseph Lenoble, d'aquest càrrec en fou substituït per Ferdinand Fränzl.
Se li deuen diverses òperes i balls de gran espectacle, entre els que sobresurten per la seva originalitat l'òpera Azacaja, representada a Mannheim el 1778, el ball El descens d'Hèrcules als inferns, i més de 100 simfonies, quartets i trios per a instruments de corda, duos per a violí i flauta, etc.
En la seva època de Mannheim tingué molts alumnes i un d'ells Giovanni Battista Toëschi, precisament el succeí com a director d'orquestra en la cort de Múnic.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 11 (ISBN 84-239-4511-1)
* ↑ Enciclopèdia Espasa v. 29, pàg. 1599, (ISBN 84-239-4529-4)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 62, pàg. 357. (ISBN-84-239-4562-6)
# Christian Franz Rummel

Christian Franz Ludwig Friedrich Alexander Rummel (Gollachostheim, 27 de novembre de 1787 - Wiesbaden, 13 de febrer de 1849) fou un musicòleg, pianista, compositor, clarinetista i violinista alemany. Era el pare de Joseph i Josephine ambdós també músics.
Fou deixeble de l'abat Vogler a Mannheim i el 1804 assolí la plaça de músic major. Durant la guerra de la Independència va estar a Espanya i es casà amb una noia espanyola. Després, de 1815 a 1841, fou director d'orquestra de la cort de Wiesbaden. Fou un excel·lent compositor, hàbil pianista i bon clarinetista.
La seva producció musical, molt nombrosa, comprèn obres per a banda militar, concerts, quintets, solos per a clarinet, composicions per a piano, entre elles una sonata a quatre mans, i un Mètode per aquest instrument.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 840 (ISBN 84 239-4552-9)
# Christian Gottfried Körner

Christian Gottfried Körner (Leipzig, 2 de juliol, 1756 - Berlín, 13 de maig, 1831) fou un poeta i literat alemany.
Estudià Dret a Göttingen i Leipzig, i el 1783 fou nomenat cap de la cancelleria de l'Ajuntament de Dresden, i més tard referendat del Consell secret.
Fou amic de Goethe i íntim de Schiller, del que publicà la primera edició de les seves Obres completes. També publicà pòstumament les del seu fill Theodor Körner (1791-1813), el 1815.
A més se li deuen: Aesthetische Ansichten (1808) i Schillers Briefwechsel mit Körner.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28 2ª. part, pàg. 3507 (ISBN 84-239-4582-0)
# Christiane Karg

Christiane Karg (Feuchtwangen, Alemanya, 6 d'agost de 1980) és una soprano operística alemanya.
Nascuda a Feuchtwangen, Baviera, Karg va estudiar al Mozarteum, cant amb Heiner Hopfner i lied amb Wolfgang Holzmair. Va estudiar el repertori italià durant mig any al conservatori de Verona. Es va graduar al Mozarteum el 2008 i va rebre la Medalla Lilli Lehmann. Va prendre classes magistrals amb Grace Bumbry, Mirella Freni, Robert Holl i Ann Murray, entre d'altres.
Karg va fer el seu debut al Festival de Salzburg el 2006, com a Melia a Apollo et Hyacinthus de Mozart i com a Weltgeist a Die Schuldigkeit des ersten Gebotes. Un any més tard va tornar a actuar al Festival de Salzburg com a Madame Silberklang a Der Schauspieldirektor i en el paper principal de Bastien und Bastienne.
A partir de la temporada 2008/2009, Karg va passar a formar part de l'Òpera de Frankfurt, on va aparèixer com a Susanna a Les noces de Fígaro de Mozart, com a Pamina a La flauta màgica, com a Musetta a La bohème de Puccini, com a Zdenka a Arabella de Richard Strauss i com a Mélisande a Pelléas et Mélisande de Debussy. Va aparèixer com a Sophie a Der Rosenkavalier de Richard Strauss a l'Òpera de Frankfurt, dirigida per Sebastian Weigle, a la Semperoper de Dresden, dirigida per Christian Thielemann, i a La Scala de Milà. Va fer el seu debut a la Royal Opera House de Londres el 2015 com a Pamina a La flauta màgica de Mozart.
Va actuar com a soprano solista en la Segona Simfonia de Mahler en una actuació al Rheingau Musik Festival del 2017 al Monestir Eberbach sota la direcció de Christoph Eschenbach, amb Gerhild Romberger, la SWR Vokalensemble, el Chor des Bayerischen Rundfunks i la SWR Symphonieorchester.
El 17 d'agost de 2019 va inaugurar la 27a edició de la Schubertíada a la Canònica de Santa Maria de Vilabertran, acompanyada sobre l'escenari pel pianista Gerold Huber.

## Premis

* 2007: Neue Stimmen (6è premi)
* 2008: Premi Especial de Veu/Lied al concurs internacional de cant Tenor Viñas del Liceu de Barcelona
* 2008: Premi de la Fundació Hamel al Festival de Música Schleswig-Holstein
* 2009: Jove artista de Opernwelt de l'any 2009
* 2010: Guanyadora de l'ECHO Klassik 2010 en la categoria "Jove artista", "cantant"
* 2016: Guanyadora de l'ECHO Klassik 2016 en la categoria "Solistische Einspielung" (gravació individual)
* 2018: Brahmspreis

## Referències

* 1 2 «Christiane Karg - KunstKlang Feuchtwangen», 29-07-2017. Arxivat de l'original el 2017-07-29. [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ «Christiane Karg — People — Royal Opera House». [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ Stäbler, Marcus. «Am Beginn einer steilen Karriere» (en alemany), 14-04-2007. [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ Classic, S. W. R.; Classic, S. W. R. «Mit Mahler beim Rheingau Musik Festival» (en alemany). Arxivat de l'original el 2019-08-17. [Consulta: 17 agost 2019].
* ↑ Girona, Diari de. «La soprano alemanya Christiane Karg inaugura avui la 27a Schubertíada». [Consulta: 17 agost 2019].
# Christlieb Siegmund Binder

Christlieb Siegmund Binder (Dresden, 29 de juliol de 1723 - Dresden, 1 de gener de 1789) fou un compositor i organista alemany.
Va ser un dels alumnes més avantatjats de Hebenstreit, i organista de la cort de Saxònia. A més, tocava, el pantaleó, instrument molt difícil, inventat pel seu mestre.
Publicà sonates per a piano i trios; deixà fuges, concerts i 24 sonates manuscrites.
Un fill de Binder, August Siegmund Binder (1761–1815) també va treballar com a organista i compositor a Dresden; el seu segon fill, Carl Wilhelm Ferdinand Binder (n. 1764) va ser fabricant d'arpes a Weimar.

## Referències

* ↑ Baron, John H. Chamber Music: A Research and Information Guide. Routledge, 10 de juny de 2010, p. 1096. ISBN 978-1-135-84827-9.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 887. (ISBN 84-239-4508-1)
# Christoph Sätzl

Christoph Sätzl (Brixen, 1592 - 13 d'abril de 1655) fou un compositor d'ètnia alemanya del segle xvii. Fou director de música d'un convent de monges del Tirol i deixà les obres següents:
* Ecclesiastici concentus 1,2,3,4, e 5 vocibus concinendi, (Augsburg, 1621)
* Concerti a 2 voci e 3 stromenti,
* Cantiones genethliacae ad Christicunas, quinque vocum,
* Hortus pensilis, motets a 2,3,4,5, i 6 veus amb violins,
* Cantate per Pasqua a 5 e 6 voci,
* IX messe a 1,2,3,4, e 5 voci, (Innsbruck, 1646),
* Jubilus Davidicus, salms de 2 a 5 veus,
* Missae quatuor novae 4, 5 et pluribus vocibus concinendae.

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 731 ISBN 84-239-4554-5
# Chrysiptera

Chrysiptera és un gènere de peixos de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Chrysiptera albata (Allen & Bailey, 2002)
* Chrysiptera annulata (Peters, 1855)
* Chrysiptera biocellata (Quoy & Gaimard, 1825)
* Chrysiptera bleekeri (Fowler & Bean, 1928)
* Chrysiptera brownriggii (Bennett, 1828)
* Chrysiptera caeruleolineata (Allen, 1973)
* Chrysiptera cyanea (Quoy & Gaimard, 1825)
* Chrysiptera cymatilis (Allen, 1999)
* Chrysiptera flavipinnis (Allen & Robertson, 1974)
* Chrysiptera galba (Allen & Randall, 1974)
* Chrysiptera giti (Allen & Erdmann, 2008)
* Chrysiptera glauca (Cuvier, 1830)
* Chrysiptera hemicyanea (Weber, 1913)
* Chrysiptera kuiteri (Allen & Rajasuriya, 1995)
* Chrysiptera niger (Allen, 1975)
* Chrysiptera notialis (Allen, 1975)
* Chrysiptera oxycephala (Bleeker, 1877)
* Chrysiptera parasema (Fowler, 1918)
* Chrysiptera pricei (Allen & Adrim, 1992)
* Chrysiptera rapanui (Greenfield & Hensley, 1970)
* Chrysiptera rex (Snyder, 1909)
* Chrysiptera rollandi (Whitley, 1961)
* Chrysiptera sheila (Randall, 1994)
* Chrysiptera sinclairi (Allen, 1987)
* Chrysiptera springeri (Allen & Lubbock, 1976)
* Chrysiptera starcki (Allen, 1973)
* Chrysiptera talboti (Allen, 1975)
* Chrysiptera taupou (Jordan & Seale, 1906)
* Chrysiptera traceyi (Woods & Schultz, 1960)
* Chrysiptera tricincta (Allen & Randall, 1974)
* Chrysiptera unimaculata (Cuvier, 1830)

## Referències

* ↑ Allen, G. R. & S. Bailey 2002. Chrysiptera albata, a new species of damselfish (Pomacentridae) from the Phoenix Islands, Central Pacific Ocean. Aqua, J. Ichthy. Aquat. Biol. v. 6 (núm. 1): 39-43.
* ↑ Allen & Erdmann «A new species of damselfish (Pomacentridae: Chrysiptera) from western New Guinea and the Togean Islands, Indonesia». Aqua (Miradolo Terme), 13, 3-4, 2008, pàg. 171-178.
* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Animal Diversity Web (anglès)
* ↑ NCBI (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Allen, G.R., N.J. Cross i C.J. Allen 2006: Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. Fishes.
* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). 2905. ISBN 0-940228-47-5.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Swainson W. 1839. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 2. i-vi + 1-448.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chrysobrycon myersi

Chrysobrycon myersi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Pachitea al Perú.

## Referències

* ↑ Weitzman, S. H. & N. A. Menezes 1998. Relationships of the tribes and genera of the Glandulocaudinae (Ostariophysi: Characiformes: Characidae) with a description of a new genus, Chrysobrycon. Pp. 171-192, a Malabarba et al. 1998.
* ↑ Weitzman, S. H. & Thomerson, J. E. 1970. A new species of glandulocaudin characid fish, Hysteronotus myersi, from Peru. Proceedings of the California Academy of Sciences (Series 4) v. 38 (núm. 8): 139-155.
* ↑ «Chrysobrycon myersi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Weitzman, S.H. i S.V. Fink 1985. Xenurobryconin phylogeny and putative pheromone pumps in glandulocaudine fishes (Teleostei: Characidae). Smithson. Contrib. Zool. (SCZ), 24 Dec., Núm. 421: i-iii + 1-121.
* Weitzman, S.H. 2003. Glandulocaudinae (Characins, tetras). p. 222-230. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chuck Palahniuk

Charles Michael Chuck Palahniuk (Pasco, Washington, Estats Units, 21 de febrer de 1962) és un novel·lista satíric estatunidenc i periodista independent resident a Portland (Oregon). És famós per la seva guardonada novel·la Club de lluita, que posteriorment David Fincher va adaptar al cinema. Les seves obres, similars en estil a les de Bret Easton Ellis, Irvine Welsh i Douglas Coupland, l'han fet un dels novel·listes més populars de la Generació X.

## Bibliografia
### Ficció

* Insomnia: If You Lived Here, You'd Be Home Already, no publicat
* Fight Club, 1996. Es tracta de la seva novel·la més famosa. Palahniuk la va escriure en els seus temps lliures mentre treballava pel Freightliner. Inicialment es tractava d'un conte, publicat dins del recull "Pursuit and Hapiness", que acabaria convertint-se en el capítol 6 de la novela. Palahniuk va ampliar-lo, convertint-lo en una novela que, contra les seves pròpies expectatives, va ser rebut amb entusiasme pel seu editor, que va apostar per la seva publicació. Tot i que la primera edició del llibre va rebre crítiques positives i alguns premis, el seu pas per les llibreries va ser efímer. Palahniuk havia tingut problemes per trobar un agent literari i, de fet, no en va tenir un fins a la publicació de Fight Club. No obstant, quan la Twentieth Century Fox va mostrar interès en l'obra, Palahniuk va firmar amb en Edward Hibbert, actor i agent literari. En Hibbert va guiar i negociar l'acord que va dur Fight Club al cinema. L'any 1999, tres anys després de la publicació de la novela, l'adaptació cinematogràfica dirigida per en David Fincher va ser estrenada. La pel·lícula no va ser un èxit de taquilla, tot i que va ser núm. 1 de les llistes americanes el primer cap de setmana. La reacció de la crítica no va ser unànime. Però un moviment de culte cap a la pel·lícula va sorgir amb la seva edició en format DVD. La novela ha tingut nombroses reedicions, destacant-ne les de l'any 2004, on l'autor hi aporta una nova introducció sobre l'èxit de la versió cinematogràfica, i la de l'any 2005, on Palahniuk hi incorpora un epíleg.
* Survivor, 1999
* Invisible Monsters, 1999
* Choke, 2001
* Lullaby, 2002
* Diary, 2003
* Haunted, 2005
* Rant 2007

### No ficció

* Fugitives and Refugees: A Walk in Portland, Oregon, 2003
* Stranger Than Fiction: True Stories, 2004

## Referències

* ↑ «Chuck Palahniuk». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
# Chénier (nissaga de literats)

La nissaga de literats Chénier és una família francesa que inclou diversos escriptors i poetes d'importància en la història de la literatura francesa. El més conegut de tots és André Chénier, un poeta simbolista que va viure a finals del segle xviii i que va ser executat durant la Revolució Francesa. Altre membre destacat de la nissaga va ser el seu germà Marie-Joseph Chénier, un dramaturg. La nissaga de literats Chénier va tenir una gran influència en la literatura francesa de l'època i continua sent reconeguda avui dia per la seva obra poètica i literària.
Chénier (nissaga de literats)
* Louis de Chénier (1722-1795), diplomàtic i escriptor.
* Louis Salvador Chénier (1761-1823), militar, fill de Louis.
* André Chénier (1762-1794), poeta i literat, fill de Louis.
* Marie-Joseph Chénier (1764-1811), poeta dramàtic i polític, fill de Louis.
* Louis-Joseph Gabriel Chénier (1800-1880), literat i jurisconsult, fill de Louis Salvador.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 163/165. (ISBN 84-239-4517-0)
# Cine Maryland

El Cine Maryland va ser una sala d'exhibició cinematogràfica ubicada en el núm. 5 de la plaça d'Urquinaona de Barcelona. Va obrir les portes l'any 1934 (octubre) amb la pel·lícula Paso a la juventud. Va tancar les portes l'any 2004, després d'haver-se especialitzat en els seus darrers anys en la projecció de films pornogràfics (Sala X). Per un breu període i arran de l'espanyolització dels noms dels cinemes després de la Guerra Civil, va passar a dir-se Cine Plaza.

## Enllaços externs

* Notícia sobre la inauguració del Cine Maryland
* Notícia sobre el tancament del Cine Maryland