OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hassan Adams

Hassan Adams (nascut el 20 de juny de 1984 a Los Angeles, Califòrnia) és un exjugador de bàsquet estatunidenc que ha jugat a diferents a dos equips de l'NBA.

## Carrera
### High School

Hassan Adams va acudir al Westchester High School a Westchester, Los Angeles. Allà va fer una mitjana de 18 punts, 5 rebots i 3 assistències per liderar al seu equipo a un rècord de 32-2 i aconseguir el California State Division I-A Championship i l'USA Today No. 1 rànquing al seu any sènior. Va ser un McDonald All-American i va estar en el segon equip del Parade All-America. Anomenat "California Mr. Basketball", primer base a rebre aquest honor des de Baron Davis el 1997.

### Universitat

Va arribar el 2006 a l'NBA després de passar por la Universitat d'Arizona un periple de 4 anys, des de 2002 a 2006). Amb Lute Olson d'entrenador, Adams jugava d'aler, però ara ha sigut reciclat a jugar més minuts com escolta. Va portar el número 21 durant la seva carrera col·legial.

#### Estadístiques

| Any | Rebs. PP | Assist. PP | Pts. PP |
| 2002-03 | 3,6 | 0,6 | 9,0 |
| 2003-04 | 7,0 | 2,0 | 17,0 |
| 2004-05 | 6,0 | 3,0 | 12,0 |
| 2005-06 | 5,0 | 3,0 | 17,5 |
Ràpidament, Hassan Adams es va tirar l'equipo a l'esquena i es va erigir com el líder, però va tacar la seva imatge en el seu any sènior quan el març de 2006 el van enxampar conduint amb una taxa d'alcoholèmia que superava l'establert a Arizona. A conseqüència d'això, va ser suspès.

## NBA

Al draft de 2006, Adams va ser escollit pels New Jersey Nets a la 2a ronda amb el núm. 54. A les sessions de treball prèvies al draft, Adams va tenir la mala sort de lesionar-se després que l'aler de Texas, P.J. Tucker, li trepitgés el peu.
Hassan Adams va passar amb més pena que gloria la seva primera temporada a la lliga, on va tenir una actuació testimonial. Va tenir la seva millor actuació davant els Boston Celtics el 29 de novembre de 2006 al fer 16 punts en 23 minuts de joc, el seu màxim a la lliga.
# Haworthiopsis pungens

Haworthiopsis pungens, coneguda abans com a Haworthia pungens, és una espècie de planta suculenta amb flor que creix a la província del Cap Oriental, Sud-àfrica.

## Descripció

És una suculenta prolífera, caulescent, amb fulles afilades i llises de color verd fosc, que creixen en cinc (i ocasionalment tres) fileres. Forma grups dispersos. En la seva aparença, s'assembla més a Astroloba rubriflora o Haworthiopsis viscosa (tot i que les fulles de H. pungens són llises i les plantes tenen una forma menys dreta).

## Distribució

Aquesta espècie vulnerable es troba en dues localitats d'una petita àrea de Langkloof, prop de Joubertina, a la província del Cap Oriental, Sud-àfrica. Aquí creix en conglomerats rocosos que miren cap a l'oest en la vegetació fynbos.

## Taxonomia

Haworthia pungens va ser descrita per Martin Bruce Bayer i publicada a Haworthia Revisited 188. 1999. L'espècie es va col·locar antigament al subgènere Haworthia Hexangulares. Els estudis filogenètics han demostrat que el subgènere Hexangulares en realitat no està relacionat amb altres Haworthia (està més relacionat amb Gasteria). Per tant, l'espècie es va traslladar a Haworthiopsis.

### Etimologia

Haworthiopsis: La terminació -opsis deriva del grec ὀψις (opsis), que significa 'aparença', 'semblant' per la qual cosa, Haworthiopsis significa "com a Haworthia", i que honora al botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
pungens: epítet llatí que significa "punxegut" i es refereix a la forma de fulla.

### Sinonímia

* Haworthia pungens M.B.Bayer (Basiònim/sinònim reemplaçat)
* Tulista pungens (M.B.Bayer) G.D.Rowley

## Referències

* ↑ Red List of South African Plants
* ↑ http://haworthiaupdates.org/haworthia-revisited-52-haworthia-pungens/
* ↑ Haworthia pungens a Tropicos
* ↑ Manning, John; Boatwright, James S.; Daru, Barnabas H.; Maurin, Olivier; van der Bank, Michelle «A Molecular Phylogeny and Generic Classification of Asphodelaceae subfamily Alooideae: A Final Resolution of the Prickly Issue of Polyphyly in the Alooids?» (en anglès). Systematic Botany, 39, núm. 1, març 2014, pàg. 55-74. DOI: 10.1600/036364414X678044 [Consulta: 30 octubre 2020].
* ↑ http://www.haworthia.org.uk/haworthia.htm
* ↑ «-opsis». [Consulta: 16 setembre 2020].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès), 2019. [Consulta: 13 desembre 2020].
* ↑ «Haworthiopsis pungens». World Checklist of Selected Plant Families. Reial Jardí Botànic de Kew [Consulta: 13 desembre 2020].
# Heinrich Esser

Heinrich Esser (Mannheim, Alemanya, 15 de juliol de 1818 – Salzburg, Àustria, 3 de juny de 1872) fou un violinista i director d'orquestra alemany.
A vint anys fou nomenat director de concerts de la cort, i el 1842 desenvolupà interinament les funcions de mestre de capella, sent nomenat poc temps després director de la Liedertafel de Magúncia, el 1847 del teatre Kärnthuerthor de Viena, i el 1857 director d'orquestra de l'Òpera Imperial de Viena i dels Concerts filharmònics de la mateixa ciutat.
A més de les òperes Silas (Mannheim, 1840), Riquiqui (Aquisgrà, 1843) i Die beiden Prinzen (Múnic, 1845), deixà diverses composicions per a orquestra i quartets de corda i nombrosos lieder, més coneguts que les primeres.
En la capital austríaca també donà lliçons de cant, tenint entre altres alumnes la soprano Amalie Materna.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 22. pàg. 414 (ISBN 84-239-4522-7)
# Heinrich Germer

Heinrich Germer (Sommersdorf, 1837 - Dresden, 1913) fou un pianista i professor alemany. Estudià en l'Acadèmia de Berlín, i després es dedicà a l'ensenyança a Dresden. Va escriure les obres: Die Technik des Klavierspiels (1877), obra traduïda al francès i anglès; Musikalische Ornamentik, suplement de l'anterior; Rhytmische Probleme; Elementar Klavierschule, així com nombrosos estudis.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 1450 ISBN 84-239-4525-1

## Enllaços externs

* Índex d'obres
* Breu biografia (alemany)
# Heinrich Goetze

Heinrich Goetze o també Götze (Wartha, Silèsia, 1836 – Breslau avui Wroclaw, 1906) fou un compositor alemany del Romanticisme. Fou professor de música a Breslau, a Liebenthal i en altres poblacions. Compongué el Salm XIII, per a cor mixt i moltes obres per a orgue i piano, lieder… A més, fou un notable pedagog, com ho mostren les seves obres Populare Abhabdlungen über Klavierspiel (1879); Musikalische Schreibübungen; i Die praktische anwendung der Harmonielehre beim Unterricht im Orgelspiele.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 774 ISBN 84-239-4526-X
# Heinrich Gotllieb Noren

Heinrich Gotllieb Noren (Graz, 5 de gener de 1861 - Rottach-Egern, 6 de juny de 1928) fou un violinista i compositor austríac.
Fou deixeble de Massart a París, i com a violí solista fou contractat en diverses esglésies de Bèlgica, Rússia, Alemanya i Espanya. Posteriorment es dedicà a la composició, sent deixeble a Berlín, a Berlín de Gernsheim. Últimament se'l nomenà professor del Conservatori Stern de la capital alemanya, després d'haver dirigit des de 1896fins al 1902 al Conservatori de Krefeld, que ell havia fundat.
Va compondre: Elegische Gesangssachen, una Pastoral i Esquisses, per harmònium, violí i violoncel; variacions simfòniques titulades Kaleidoskop, una Suite per a piano, una Serenade per a orquestra, diverses obres per a violí i piano, per a piano sol, lieder, cors per a veus d'home, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 38, pàg. 1084 (ISBN 84-239-4538-3)
# Bryconamericus galvisi

Bryconamericus galvisi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,6 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 37.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Putumayo.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., McAtee W. L. & i D. P. Ward 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Ann. Carnegie Mus. v. 4 (núm. 2). 110-157.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Román-Valencia, C. 2000. Tres nuevas especies de Bryconamericus (Ostariophysi: Characidae) de Colombia y diagnóstico del género. Rev. Biol. Trop. v. 48 (núm. 2/3): 449-464.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Careproctus rhodomelas

Careproctus rhodomelas és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 12 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 605 i 928 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H. & Burke, C. V., 1912. New cyclogasterid fishes from Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 42 (núm. 1907): 351-380, Pls. 41-48.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kido, K., 1988. Phylogeny of the family Liparididae, with the taxonomy of the species found around Japan. Mem. Fac. Fish. Hokkaido Univ. (35)2:125-256.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Glyptothorax minutus

Glyptothorax minutus és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Jaume de Montjuïc

Jaume de Montjuïc (Barcelona, [...?] - després del 1321) fou un jurista català. Fou jutge a la Ciutat Comtal i professor de dret a Bolonya. Són molt notables els seus Comentaris al Codi dels Usatges escrit el segle xiv. Va escriure, entre altres obres: Apparatus in usaticus Barcinonensis; Concilium super constitutione regis Petri, i Glosae seu postillae in Usaticos Barcinonensis, que fou publicada amb les glosses de Jaume i Guillem Vallseca i Jaume Callís per Carles Amorós a Barcelona el 1554 (Antiquiores), i d'altres comentaris sobre els Usatges, sobre les constitucions de Pere II d'Aragó i Jaume el Just, sobre la jurisdicció reial i els consells de pau i treva, entre d'altres.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 34, pàg. 188, (ISBN 84 239-4534-0)
# Calembour

El calembour és un joc de paraules basat en una distorsió lingüística, sobretot fonètica. Els recursos per a la creació de calembours són, principalment, l'homofonia, el doble sentit, la polisèmia i la paronomàsia.
Hi ha un cert consens d'atribuir l'origen de l'artifici verbal a François Georges Maréschal, marqués de Bièvre (1747-1789). No obstant això, no n'hi ha tant a l'hora de determinar l'etimologia del mot calembour. Una de les hipòtesis és que provingués d'un llibre d'un monjo de Calemberg, que contenia un recull de tals jocs de paraules.

## Exemples

* «A casa d'en Pere Poc, com més són mengen més pocs.»
Es deien Poc de cognom, llavors, com més eren, més Pocs menjaven.
* «És possible menjar un pa menjat avui i pastat demà?»
Demà és en realitat de mà, per tant, pastat amb la mà.
* «Quan plou, què és el cacau?»
Cacau en català oriental es pronuncia igual que que cau; aleshores l'interrogat contesta que és l'aigua, però es respon: «el cacau sempre és cacau, tant quan plou com quan no plou.»
* «Quin és el lloc menys apropiat per transitar-hi un delinqüent, un home que porta una malifeta a la consciència? Doncs un carrer». «Quin és el Sant que ha de beure per força a galet? Doncs Sant Privat de Bas.» (Josep Carner)

## Referències

* ↑ «Calembour». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Serra, Màrius. Verbàlia 2.0. Empúries, 2010. ISBN 978-84-9787-676-6.
* ↑ «François Georges Maréschal» (en francès). Larousse. [Consulta: 7 gener 2017].
* ↑ Arnault, Antoine-Vincent. «Jeux de mots, quolibets, calembours, coq-à-lâne». A: Œuvres. Tom 6. Bossange, p. 256.
* ↑ Amades i Gelats, Joan. Jocs de paraules i jocs de memòria. ISBN 84-95559-75-7.
# Anoplocapros inermis

Anoplocapros inermis és una espècie de peix de la família dels aracànids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 37 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i de clima subtropical que viu entre 10-300 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia: Nova Gal·les del Sud i Victòria.

## Referències

* ↑ Kaup, J. J., 1855. Uebersicht über die Species einiger Familien der Sclerodermen. Arch. Naturgeschichte v. 21 (núm. 1): 215-233.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fraser-Brunner, A., 1935. Notes on the Plectognath fishes.--II. A synopsis of the genera of the family Ostraciontidae. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 92): 313-320.
* ↑ «Anoplocapros inermis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ May, J.L. i J.G.H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Estació de Vilabella

Mapa sinòptic línia R13 :
Vilabella és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Vilabella, a la comarca de l'Alt Camp. L'estació es troba a la línia Barcelona-Vilanova-Valls i hi tenen parada trens de la línia R13 dels serveis regionals de Rodalies de Catalunya, operat per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Vilanova i Valls va entrar en funcionament l'any 1883 quan va entrar en servei el tram construït per la Companyia dels Ferrocarrils de Valls a Vilanova i Barcelona (VVB) entre Calafell i Valls, un any més tard que l'obertura de la línia entre Vilanova i la Geltrú i Calafell.
L'any 2016 va registrar l'entrada de menys de 1.000 passatgers.
Serveis regionals de Rodalies de Catalunya :
| Procedència/Destinació | < | Línia | > | Procedència/Destinació |
| La Plana - Picamoixons Lleida Pirineus | Nulles-Bràfim | | Salomó | Sant Vicenç de Calders Barcelona-Estació de França Barcelona-Sant Andreu Comtal |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R2». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 12 de juliol 2010. [Consulta: 4 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Xarxa ferroviària de Catalunya
* Renfe Operadora
# Estany Llat

L'Estany Llat és un llac d'origen glacial del Massís del Carlit, dins del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a 2.175,2 metres d'altitud, a l'est del Carlit, a la zona nord-est del terme al qual pertany, a ponent del Llac de la Bollosa i a llevant del Carlit. Pertany al conjunt d'estanys de la capçalera del Riu d'Angostrina, del qual és un dels inferiors, al sud-oest del bloc d'estanys. Per damunt seu té l'Estany de Sobirans, el de Trebens, el d'en Gombau, el del Castellar, l'Estany de les Dugues i l'Estany de Vallell i l'Estany Llong, i per dessota, les Basses d'en Gombau, cap al sud-oest, i l'Estany de la Comassa, l'Estany Sec, l'Estany del Viver i l'Estany Negre cap al sud-est. Els estanys inferiors al de les Dugues s'uneixen a les Basses d'en Gombau, d'on davalla cap al sud el Riu d'Angostrina, a través del Rec de l'Estany Llat.

## Referències
### Notes

* ↑ L'Estany Llat en els ortofotomapes de l'IGN

### Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Els Angles». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Estany de Vallell

L'Estany de Vallell és un llac d'origen glacial del Massís del Carlit, dins del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a l'est del Carlit, a la zona nord-est del terme al qual pertany, a ponent del Llac de la Bollosa i a llevant del Carlit. Pertany al conjunt d'estanys de la capçalera del Riu d'Angostrina, del qual és l'inferior i el situat més al sud-est del bloc d'estanys. Per damunt seu té l'Estany de Sobirans, el de Trebens, el d'en Gombau, el del Castellar i l'Estany de les Dugues, i per dessota, l'Estany Llong, l'Estany Llat, cap al sud-oest, i l'Estany de la Comassa, l'Estany Sec, l'Estany del Viver i l'Estany Negre cap al sud-est. Els estanys inferiors al de les Dugues s'uneixen a les Basses d'en Gombau, d'on davalla cap al sud el Riu d'Angostrina, a través del Rec de l'Estany Llat.

## Referències
### Notes

* ↑ [ L'Estany de Vallell en els ortofotomapes de l'IGN]

### Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Els Angles». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Estany de l'Esparver

L'Estany de l'Esparver és un llac d'origen glacial situat a 2.161,9 metres d'altitud del Massís del Carlit, dins del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És al nord-est del Carlit, a la zona nord-est del terme al qual pertany. És al nord del Llac de la Bollosa, a prop a l'esquerra de la Tet.

## Referències

* ↑ L'Estany de l'Esparver en els ortofotomapes de l'IGN

## Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Els Angles». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.