OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cottiusculus gonez

Cottiusculus gonez és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 10 cm de llargària màxima.

## Depredadors

Al Japó és depredat per Alcichthys alcicornis, Gadus macrocephalus, Hexagrammos otakii, Liparis tanakae i Physiculus japonicus.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 150-250 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el mar del Japó, el mar d'Okhotsk i la costa pacífica de Hokkaido.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Starks E. C., 1904. A review of the Cottidae or sculpins found in the waters of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 27 (núm. 1358). 231-335.
* ↑ Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1904. A review of the Cottidae or sculpins found in the waters of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 27 (núm. 1358): 231-335.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Kai, Y. i T. Nakabo, 2009. Taxonomic review of the genus Cottiusculus (Cottoidei: Cottidae) with description of a new species from the sea of Japan. Ichthyol. Res. 56(3):213-226.
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Fujita, T., D. Kitagawa, Y. Okuyama, Y. Ishito, T. Inada i Y. Jin, 1995. Diets of the demersal fishes on the shelf off Iwate, northern Japan Mar. Biol. 123: 219-233.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.
* ↑ Nóvikov, N. P.; Sokolovski, A. S.; Sokolóvskaia, T. G.; Iàkovlev, I. M., 2002. The fishes of Primorye. Vladivostok, Far Eastern State Tech. Fish. Univ., 552 p.
* ↑ Sokolovskaya, T.G., A.S. Sokolovskii i E.I. Sobolevskii, 1998. A list of fishes of Peter the Great Bay (the Sea of Japan). J. Ichthyol. 38(1):1-11.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cottus koreanus

Cottus koreanus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Corea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fujii, R., Y. Choi & M. Yabe, 2005. A new species of freshwater sculpin, Cottus koreanus (Pisces: Cottidae) from Korea. Species Diversity v. 10 (núm. 1): 7-17.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cotylopus

Cotylopus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Cotylopus acutipinnis (Guichenot, 1863)
* Cotylopus rubripinnis (Keith, Hoareau & Bosc, 2005)

## Referències

* ↑ Guichenot, A., 1863. Faune ichthyologique. A: L. Maillard, Notes sur l'ile de la Réunion (Bourbon). París. Fauna Ichthyol. Réunion 2nd Partie, Annexe C.. C1-C32.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Keith, P., T. Hoareau & P. Bosc, 2005. The genus Cotylopus (Teleostei: Gobioidei) endemic to the rivers of islands of the Indian Ocean with description of a new species from Mayotte (Comoros). Journal of Natural History, 39 (17): 1395 - 1406.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Watson, R. E., 1996: Review of the freshwater goby genus Cotylopus (Teleostei: Gobiidae: Sicydiinae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 6 (núm. 1): 61-70.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Cyclichthys spilostylus

Cyclichthys spilostylus és una espècie de peix de la família dels diodòntids i de l'ordre dels tetraodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 34 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja invertebrats de closca dura.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 3-90 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba des del Mar Roig fins a Sud-àfrica, el sud del Japó, les Filipines, Austràlia i Nova Caledònia. També és present a les Illes Galápagos i Israel.

## Costums

És actiu durant la nit.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1855. Uebersicht über die Species einiger Familien der Sclerodermen. Arch. Naturgeschichte v. 21 (núm. 1). 215-233.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Leis, J. M. & J. E. Randall, 1982. Chilomycterus spilostylus, a new species of Indo-Pacific burrfish (Pisces, Tetraodontiformes, Diodontidae). Records of the Australian Museum v. 34 (núm. 3): 363-371.
* ↑ «Cyclichthys spilostylus». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Leis, J.M., 2001.
* ↑ Leis, J.M., 2001. Diodontidae. Porcupine fishes (burrfishes). p. 3958-3965. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* ↑ Humann, P. i N. Deloach, 1993. Reef fish identification. Galápagos. New World Publications, Inc., Florida. 267 p.
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 3. Jawfishes - Sunfishes, Opistognathidae - Molidae. Zoonetics, Australia. 623 - 893.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Jeroni Pau

Jeroni Pau (Barcelona, entorn de 1458 - Barcelona, 1497) fou un destacat humanista català. Poeta erudit i autor d'epístoles retòriques en llatí, també va conrear la poesia i el gènere epistolar. Jeroni era fill de Jaume Pau, conseller dels reis Alfons el Magnànim i Joan II, i net de Pere Pau, metge de la muller d'Alfons el Benigne. Estudià dret civil i dret canònic a diverses universitats italianes, possiblement a Bolonya, Perusa, Florència i Siena, i està documentada la seva estada a la Universitat de Pisa el curs 1475-76. Se l'anomena doctor utriusque iuris. Jeroni va ser canonge de Barcelona i també de Vic. Estigué al servei del cardenal Roderic de Borja, posterior papa Alexandre VI, com a jurista (1475-1492). A Roma la seva opinió era consultada, quan es tractaven temes històrics, lingüístics o jurídics. L'any 1492, malalt, va tornar a la seva Barcelona natal, on va morir el 1497. Col·laborà amb importants intel·lectuals italians i catalans. Juntament amb Bernat Fenollar va escriure Regla d'esquivar vocables e mots grossers i pagesívols.

## Bibliografia

* Tom núm. 15, pàg. 11892 de La Gran Enciclopèdia en Català. edicions 62
* Torres i Amat, Fèlix. Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes y dar alguna idea de la antigua y moderna literatura de Cataluña (en castellà). Barcelona: Imprenta de J. Verdaguer, 1836, p. 472 [Consulta: 12 octubre 2013].

## Enllaços externs

* Biografia de Jeroni Pau Arxivat 2010-06-08 a Wayback Machine.
# Bee Movie

Bee Movie és una pel·lícula de comèdia d'animació estatunidenca de 2007 produïda per DreamWorks Animation i Columbus 81 Productions, i distribuïda per Paramount Pictures. Dirigida per Simon J. Smith i Steve Hickner a partir d'un guió de l'equip de guionistes de Jerry Seinfeld, Spike Feresten, Barry Marder i Andy Robin, és protagonitzada per les veus originals en anglès del mateix Seinfeld, Renée Zellweger, Matthew Broderick, John Goodman, Patrick Warburton i Chris Rock. La pel·lícula se centra en en Barry B. Benson (Seinfeld), un abellot de la mel que intenta demandar la humanitat per explotar les abelles després de saber, de la mà de la seva nova amiga florista Vanessa Bloome (Zellweger), que els humans venen i consumeixen mel. S'ha doblat al català.
Es va estrenar a Nova York el 25 d'octubre de 2007 i va arribar als cinemes dels Estats Units el 2 de novembre. Va recaptar 293,5 milions de dòlars a tot el món amb un pressupost de 150 milions. Va rebre crítiques contradictòries, que van elogiar el seu humor i el repartiment de veus, però que van criticar la seva trama i la seva falta d'originalitat. No obstant això, des d'aleshores ha guanyat un seguiment de culte, en part impulsat pels mems de la pel·lícula compartits a les xarxes socials, que la majoria de les vegades exploten la premissa surrealista, el guió i els cameos de celebritats de la pel·lícula.

## Referències

* ↑ «Bee Movie». ésAdir. [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «Bee Movie premiere». New York Daily News. Arxivat de l'original el November 1, 2021. [Consulta: 2 novembre 2021].
* ↑ LaPorte, Nicole. «Bee buzzes into '07». Variety, 27-04-2005. Arxivat de l'original el November 1, 2021. [Consulta: 2 novembre 2021].
* ↑ Scott, A. O. «A Drone No More: No Hive for Him!». The New York Times, 02-11-2007.
* ↑ Burr, Ty «Bee plus». The Boston Globe, 02-11-2007.
* ↑ Amidi, Amid. «Jerry Seinfeld Won't Make A Bee Movie Sequel, But Not For The Reason You Might Think». Cartoon Brew, 27-06-2016. Arxivat de l'original el March 15, 2018. [Consulta: 15 març 2018].
# Hermann Spielter

Hermann Spielter (Bremen, 20 d'abril de 1860 – 10 de novembre de 1925) va ser un compositor americà nascut a Alemanya, que va arribar als Estats Units en 1880.
Estudià en el Conservatori de Leipzig i el 1884 aconseguí el premi Mozart. Fou director de diverses societats corals en el seu país i el 1894 passà a Nova York, on fou professor del Col·legi de música de la ciutat des de 1897 fins al 1911. També va ser crític musical del New York Revue.
Entre les seves composicions hi figuren una sonata per a violoncel i piano; un trio per a violí, violoncel i piano; peces per a diversos instruments; cors, i sobretot lieder.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 822 (ISBN 84 239-4556-1)
# Friedrich Wieck

Friedrich Wieck (Pretzsch, 18 d'agost de 1785 - Loschwitz, 6 d'octubre, 1873) fou un pedagog alemany. Fou el sogre de Robert Schumann.
Freqüentà el Gimnàs de Torgan i després estudià Teologia a Wittenberg; però més tard es dedicà per complet a la música. A Leipzig fundà una fàbrica de pianos, a la qual afegí un establiment de préstecs sobre objectes de música. Tot seguit es consagrà, cada vegada amb més intensitat, a l'ensenyança del piano i el cant, tenint entre els seus alumnes Isidor Seiss, i Franz Brendel, que seria un conegut crític musical i musicòleg. El 1840 fixà el seu domicili a Loschwitz.
Les seves dues filles, Clara i Marie, aprengueren d'ell la música: Clara (després esposa de Robert Schumann) nasqué del primer matrimoni amb Marianne, filla del cantor Tromlitz, que, després de divorciar-se, es casà amb el professor de música Bargiel; Marie (nascuda del seu segon matrimoni amb Clementine Fechner) va néixer a Leipzig el 1832.
Wieck va escriure:
* Klavier und Gesang (Leipzig, 1853, 3a ed., 1878),
* Musikalische Bauernsprüche (2a ed., Leipzig, 1876).

## Referències

* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 54, pàg. 1580. (ISBN-84-239-4554-5)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 761 (ISBN 84-239-4509-X)
* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàgs. 206-07 (ISBN 84-239-4570-7)
# José Dupuis

Joseph-Lambert Dupuis, conegut amb el nom artístic de José Dupuis (Lieja, Bèlgica, 18 de març de 1833 - Nogent-sur-Marne, França, 9 de maig del 1900) fou un cantant i actor d'opereta belga de gran renom. Es va dedicar principalment a l'opéra-bouffe a París, especialment al Théâtre des Variétés.

## Biografia

Des de molt jove va estudiar música i tocava admirablement el cornetí de pistó. Sentint vocació pel teatre, s'incorporà a una companyia de còmics que treballava per les províncies, i més tard va poder contractar-se en un petit teatre nomenat de les Folies Nouvelles, on adquirí notorietat cantant operetes d'Hervé, Pilati, Laurent de Rillé, etc.
Passats alguns anys entrà en les Varietés, arribant a ser l'intèrpret favorit de les obres de Jacques Offenbach que li valgueren una gran reputació com a actor i com a cantant còmic.
Creà diversos caràcters, com a Barba Blava, La bella Elena, La gran duquessa, etc.

## Referències

* ↑ Forbes E, Ganzl K. José Dupuis. A: The New Grove Dictionary of Opera. Macmillan, Londres i Nova York, 1997.
* ↑ Enciclopèdia Espasa, volum núm. 18, 2a part, pàg. 2548- ISBN 84-239-4581-2
# Craterocephalus pimatuae

Craterocephalus pimatuae és una espècie de peix que pertany a la família dels aterínids. Té 6-8 espines i 8-9 radis tous a l'aleta dorsal i 1 espina i 9-10 radis tous a l'anal. És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (7°S-8°S). Es troba a la confluència dels rius Pima i Tua, els quals són afluents muntanyencs del riu Purari (Papua Nova Guinea). És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Crowley, L. E. L. M., Ivantsoff, W. & Allen, G. R., 1991. Freshwater fishes of the genus Craterocephalus (Atherinidae) from the southern drainages of Papua New Guinea and Irian Jaya with reference to Craterocephalus stercusmuscarum stercusmuscarum from Australia. Records of the Western Australian Museum v. 15 (núm. 1): 33-52.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R., 1991. Field guide to the freshwater fishes of New Guinea. Christensen Research Institute, Madang, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* UICN, 1994. 1994 IUCN red list of threatened animals. International Union for Conservation of Nature and Natural Resources, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Creagrutus gephyrus

Creagrutus gephyrus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones d'alta altitud.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius andins de l'est de l'Equador i nord-est del Perú.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Böhlke, J. E. & Saul, W. G. 1975. The characid fish genus Creagrudite Myers a synonym of Creagrutus Günther, with the description of a new species from Amazonian Ecuador. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 127 (núm. 3): 25-28.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Creagrutus maxillaris

Creagrutus maxillaris és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco, les Guaianes i riu Negro a Veneçuela i el Brasil.

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Myers, G. S. 1927. Descriptions of new South American fresh-water fishes collected by Dr. Carl Ternetz. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 68 (núm. 3): 107-135.
* ↑ «Creagrutus maxillaris». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R.P. i A.S. Harold 2001. Phylogenetic study of the Neotropical fish genera Creagrutus Günther and Piabina Reinhardt (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes), with a revision of the Cis-Andean species. Smith. Cont. Zool. 613:1-239.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Castell d'Enfesta

El castell d'Enfesta està situat al nucli homònim, al municipi de la Molsosa (Solsonès) i ha estat declarat bé cultural d'interès nacional.

## Història

Les primeres notícies documentals són del 1081, tot i que va patir modificacions als segles xiv-xv). Era la residència dels senyors d'Enfesta, castlans que administraven el lloc en nom dels vescomtes de Cardona.
El 1745, el comerciant i flequer de Barcelona Oleguer Guitart i Gorch va adquirir el castell i el lloc d'Enfesta, incloent-hi el seu molí fariner, a Maria d'Aguilar, baronessa de Segur, i al seu fill Ramon de Copons i d'Aguilar, convertint-se en senyor jurisdiccional d'aquest lloc i de la quadra de Mantellí.
L'església de Santa Maria Des del 2009, el castell és propietat de la família Ben-Aicha, que ha dut a terme la restauració del castell.

## Edifici

Està situat al cim del turó on es troba el poble d'Enfesta. Consta de planta baixa, un pis i golfes amb teulada a una vessant i el carener paral·lel a la façana principal.
La façana té una llargada d'uns 15 m i està orientada a l'oest. A la planta baixa s'obren dos portals d'arc de mig punt adovellats; el més ample i alt està centrat en la façana, mentre que l'altre queda a l'esquerra i a la clau té un relleu d'una creu emmarcada en dos cercles concèntrics. Al primer pis s'obren tres finestres de llinda i la central, més gran que les laterals, està emmarcada per motllures i la decora un guardapols. A les golfes s'obren finestres de petites dimensions. A la teulada hi ha un campanar d'espadanya d'un sol ull. La part de darrera està enrunada. Per tal de que no s'esfondrés completament s'ha reforçat l'obra mitjançant bigues de ferro que el subjecten.
Dins del recinte hi ha l'església de Santa Maria, d'estil romànic i gòtic primitiu, amb volta de pedra. Va servir com a parròquia del poble fins al 1975, quan l'estat ruïnós va aconsellar de suspendre-hi el culte.

## Galeria d'imatges

* Castell d'Enfesta amb estructura restaurada (2019)
* Finestral principal d'estil gòtic restaurat (2018)
* El castell restaurat (any 2016)
* La façana nord abans de la restauració
* Les façanes sud i oest abans de la restauració
* Les façanes est i nord abans de la restauració
* El sector enrunat del castell abans de ser restaurat
* El finestral de damunt del portal del castell abans de ser restaurat

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 «Castell d'Enfesta». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Oleguer Guitart Gorch». geneanet. Lluís Losantos.
* ↑ AHPB, notari Bonaventura Galí, 12-04-1745.
* ↑ Cots i Castañé, 1983, p. 246.

## Bibliografia

* Cots i Castañé, Albert «Aproximació a l’estudi dels conflictes senyorials a Catalunya (1751-1808)». Estudis d’història agrària, 6, 1983, pàg. 241-268.

## Enllaços externs

* «Castell d'Enfesta». Castells Catalans (blog), 11-10-2016.