OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Habitatge al carrer Major de Remolins, 42 (Tortosa)

L'Habitatge al carrer Major de Remolins, 42 és una obra del municipi de Tortosa (Baix Ebre) inclosa en l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

És la construcció més remarcable de tot el carrer. Té uns 5 m de façana i consta de planta i dos pisos, coberta amb teulada a doble vessant, ample voladís sostingut pels caps de les bigues. A la planta presenta dues portes i una finestra central petita. Una de les portes, d'arc escarser, corresponia a una botiga, avui tancada. L'altra dona accés als pisos. El sector on s'obre aquesta porta és tot de carreus de pedra, formant un arc allindanat amb forma exterior de les dovelles i de mig punt; a les centrals, gravada una torre de base atalussada i de murs d'encoixinat. El primer pis té un gran balcó de pedra amb tres obertures, i el segon pis en té dues de laterals amb poca volada i una finestra petita central. Es conserva l'arrebossat dels pisos, simulant carreus en els extrems i amb esgrafiats de motius vegetals força estilitzats a les llindes de les finestres i en els sectors que divideixen els pisos. A la planta, el sector que no és de pedra està molt deteriorat.
A la mitgera que divideix aquest habitatge i el núm. 38 hi ha, fins a la base del segon pis, una paret de carreus de pedra, del gruix d'un carreu, possiblement medieval.

## Història

La torre sobre la porta principal és possible que tingué més relació amb la propera torre d'en Celió o amb l'antic portal de Vimpençol que amb algun emblema de tipus familiar.

## Referències

* 1 2 3 «Habitatge al carrer Major de Remolins, 42». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 23 desembre 2015].
# Habitatge al carrer Montjuïc, 38 (Sant Joan Despí)

L'Habitatge al carrer Montjuïc, 38 és una obra modernista de Sant Joan Despí (Baix Llobregat) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

Casa entre mitgeres de planta baixa i pis. La planta baixa té la porta i dues finestres. La superior té un balcó i tres finestres. La façana destaca pel treball de trencadís. L'acabament està rematat per una sanefa de trencadís que busca el màxim naturalisme, amb llàgrimes també de trencadís i un marc al mig on hi ha les inicials dels propietaris (M.R.) i la data (1916) al damunt.

## Història

El promotor va ser Antoni Ramonet i Rius, domiciliat al carrer Viladomat núm. 125, 1r 1a de Barcelona en el moment en què sol·licità la llicència municipal d'obres (24/5/1916).

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Montjuïc, 38». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 31 gener 2019].
# Giacomo Maccari

Giacomo Maccari (Roma, 1700 - Venècia, 1744) fou un compositor italià.
És autor de les òperes:
* Adoaldo furioso (1727);
* Aristide (1735);
* Ottaviano trionfante di Marc-Antonio (1735);
* La fundazione di Venecia (1736), totes estrenades a Venècia.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 1138 (ISBN 84-239-4531-6)
# Knodus megalops

Knodus megalops és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,9 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1911. Descriptions of two new tetragonopterid fishes in the British Museum. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 7 (núm. 38). 215-216.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politécnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Oligolepis stomias

Oligolepis stomias és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Papua Nova Guinea i el sud de Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker, P., 1874. Esquisse d'un système naturel des Gobioïdes. Arch. Neerl. Sci. Nat., Haarlem v. 9. 289-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Smith, H. M., 1941. The gobies Waitea and Mahidolia. Journal of the Washington Academy of Sciences v. 31 (núm. 9): 409-415.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kuo, S.-R. i K.-T. Shao, 1999. Species composition of fish in the coastal zones of the Tsengwen estuary, with descriptions of five new records from Taiwan. Zool. Stud. 38(4):391-404.
* ↑ Kailola, P.J., 1991. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. III. Gobiidae to Molidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea. 153 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.-L. i Sh.-D. Lin, 1983: On a new species of Oligolepis Bleeker (Perciformes: Gobiidae) from China. Journal of Fisheries of China v. 7 (núm. 1): 83-86.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Molí de Marfà

El Molí de Marfà fou un molí situat en el terme municipal de Castellcir, a la comarca del Moianès. És a l'enclavament de la vall de Marfà.
Les seves restes estan situades a la dreta de la riera de Marfà, a llevant de la masia de Marfà i a prop i a ponent de la capella de la Mare de Déu de la Tosca i del Molí de Brotons.
En el fort aiguat del 1863, que s'endugué la família sencera del proper Molí de Brotons, els membres de la família del moliner salvaren la vida refugiant-se a la teulada del molí. A continuació, fou abandonat. Tanmateix, es recuperà temporalment a la segona dècada del segle xx, moment en què consta habitat en els padrons municipals de Castellcir.

## Bibliografia

* AYMAMÍ DOMINGO, Gener i PALLARÈS PERSONAT, Joan. Els molins hidràulics del Moianès i de la Riera de Caldes. Barcelona: Unió Excursionista de Catalunya de Barcelona, 1994. (Arxiu Bibliogràfic Excursionista de la UEC). ISBN 84-85678-125
* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* El Molí de Marfà en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya
# Margrethia

Margrethia és un gènere de peixos pertanyent a la família dels gonostomàtids.

## Taxonomia

* Margrethia obtusirostra (Jespersen & Tåning, 1919)
* Margrethia valentinae (Parin, 1982)

## Referències

* ↑ Jespersen P. & Tåning A. V., 1919. Some Mediterranean and Atlantic Sternoptychidae. Preliminary note. Vidensk. Medd. Dansk Naturh. Foren. Kjøbenhavn v. 70. 215-226.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Jespersen, P. & A. V. Tåning, 1919. Some Mediterranean and Atlantic Sternoptychidae. Preliminary note. Videnskabelige Meddelelser fra Dansk Naturhistorisk Forening, Kjøbenhavn. v. 70: 215-226, Pl. 17.
* ↑ Parin, N. V., 1982. A new mesopelagic fish species, Margrethia valentinae (Gonostomatidae, Osteichthyes), from the south peripheral zone of the Pacific and Indian Oceans. Biologiya Morya (Vladivostok) v. 1982 (núm. 2): 70-72.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Peripsychoda kratkensis

Peripsychoda kratkensis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids. És endèmic a Nova Guinea.

## Descripció

* El mascle: ales de 2,05 mm de longitud i d'1,07 d'amplada, pàl·lides (no pas clapades de marró), zona costal no ampliada, les venes subcostal i cubital acaben sense connexió; ulls separats per dues facetes de diàmetre; sutura interocular en forma de "U" invertida i afeblida al centre; vèrtex 3 vegades l'amplada del pont ocular; occipuci arrodonit i amb una projecció cònica truncada a l'àpex; front amb una àrea pilosa rectangular; palp núm. 2 més llarg que el 3; antenes d'1,32 mm de llargària i amb l'escap 3 vegades la mida del pedicel; tòrax sense patagi.
* La femella no ha estat encara descrita.+

## Referències

* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* ↑ Systema Dipterorum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines.

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.
# Habitatge al carrer Sant Antoni, 14 bis (Mataró)

L'Habitatge al carrer Sant Antoni, 14 bis és una obra de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Edifici de planta baixa i dues plantes pis. Forma conjunt amb la casa núm. 14bis. Presenta una porta i finestra en planta baixa, un balcó corregut fent partió amb la casa veïna i una finestra al primer pis i un balcó i finestra a la segona planta. L'edifici està coronat per una cornisa sobre la qual s'hi va afegir una planta reculada.
La façana està estucada a carreu lliscat en planta baixa, presenta dues franges esgrafiades amb elements florals a nivell dels forjats del primer i segon pis.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Sant Antoni, 14 bis». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Giacomo Medini

Giacomo Medini fou un compositor italià que visqué entre finals del segle xix i principis del XX.
No es troben dates d'aquest compositor. Només se'n sap que a Savona, Ligúria, s'hi van representar les seves òperes Bianca do Roccaforte (1888), La tradita (1896) i In maschera (1905).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 34, pàg. 145 (ISBN 84 239-4534-0)
# Knodus savannensis

Knodus savannensis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tocantins al Brasil.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1911. Descriptions of two new tetragonopterid fishes in the British Museum. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 7 (núm. 38). 215-216.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Géry, J. 1961. Three new South-American characids. Trop. Fish Hobby. v. 9 (núm. 9, May): 26-46.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Oligosarcus schindleri

Oligosarcus schindleri és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,2 cm de llargària total i les femelles 7,3.

## Hàbitat

Viu en zones d'alta altitud.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Chapare i llacunes a prop de Cochabamba (Bolívia).

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Menezes, N. A. & Géry, J. 1983. Seven new acestrorhynchin characid species (Osteichthyes, Ostariophysi, Characiformes) with comments on the systematics of the group. Revue Suisse de Zoologie v. 90 (núm. 3): 563-592.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Amaral Campos, A. i E. Trewavas 1949: Oligosarcus Günther, a genus of South American characid fishes, and Paroligosarcus, subgen. nov. Annals and Magazine of Natural History (Series 12) v. 2 (núm. 14): 157-160.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Menezes, N.A. 1987. Tres especies novas de * Oligosarcus* Günther, 1864 e redefinacao taxonomica das demais especies do genero (Osteichthyes, Teleostei, Characidae). Bol. Zool. (BOLZ) 11: 1-39.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Escut de Biosca

L'escut oficial de Biosca té el següent blasonament:
Escut caironat: d'or, un gos contornat de sable acompanyat al cap d'una estrella de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 13 d'abril de 1994 i publicat al DOGC el 25 d'abril del mateix any dins el número 1.888.
El gos, o ca, és un element parlant i remet a la part final del nom del poble. L'estrella és un senyal tradicional de l'escut del municipi.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 13 d'abril de 1994, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Biosca.» (pdf). DOGC núm. 1888, 25-04-1994. Arxivat de l'original el 2023-03-21. [Consulta: 21 març 2023].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Solsonès
# Molíone

Segons la mitologia grega, Molíone fou una filla de Molos, heroi cretenc.
Es casà amb Àctor i fou mare d'Èurit i de Ctèat, anomenats Moliònides, que generalment es consideren fills de Posidó.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 209. Barcelona, octubre del 1997. ISBN 84-297-4146-1, plana 152.
# Perissodus

Perissodus és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental.

## Taxonomia

* Perissodus eccentricus (Liem & Stewart, 1976)
* Perissodus microlepis (Boulenger, 1898)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Liem, K. F. & Stewart, D. J., 1976. Evolution of the scale-eating cichlid fishes of Lake Tanganyika: a generic revision with a description of a new species. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 147 (núm. 7): 319-350, Pls. 1-2.
* ↑ Boulenger, G. A., 1898. Report on the fishes recently obtained by Mr. J. E. S. Moore in Lake Tanganyika. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1898 (pt 3): 494-497.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Takahashi, T., 2003: Systematics of Tanganyikan cichlid fishes (Teleostei: Perciformes). Ichthyological Research, 50 (4): 367-382.
# Habitatge al carrer Sant Francesc d'Assís, 24 (Mataró)

L'Habitatge al carrer Sant Francesc d'Assís, 24 és una obra de Mataró (Maresme) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Habitatge de planta baixa i dues plantes pis. Presenta un portal i finestra amb reixa a la planta baixa, balcó al primer pis i balcó al segon pis seguint el pla de façana. L'edifici acaba amb una cornisa suportada per mènsules i un acroteri amb balustres. La façana presenta un acabat estucat a carreu lliscat. Els balcons són de ferro treballat. Per sobre del primet pis una petita cornisa accentua l'horitzontalitat de la façana.
Aquest edifici forma conjunt amb les cases núm. 26 i 28.

## Referències

* 1 2 «Habitatge al carrer Sant Francesc d'Assís, 24». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 28 febrer 2019].
# Haemulopsis axillaris

Haemulopsis axillaris és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids que habita al Pacífic oriental central: des de Mazatlán (Mèxic) fins a l'Equador. És un peix marí, demersal i de clima tropical (24°N-2°S) que viu a la plataforma continental. Pot arribar a fer 30 cm de llargària màxima (normalment, en fa 26). El cos és oblong, comprimit, de color gris argentat i amb franges longitudinals clares o fosques. L'aleta dorsal és molt dentada, amb 12 espines i 14-16 radis tous. Es comercialitza fresc o com a farina de peix. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Steindachner F., 1869. Ichthyologische Notizen (VIII). Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 60 (1. Abth.). 120-139.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1869. Eine Abhandlung über neue oder seltene Fische des Wiener-Museums. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 6 (núm. 16): 125-126.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson, 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu. 332 p.
* ↑ Béarez, P., 1996. Lista de los peces marinos del Ecuador continental. Rev. Biol. Trop. 44(2):731-741.
* ↑ Escobar-Fernández, R. i M. Siri, 1997. Nombres vernáculos y científicos de los peces del Pacífico mexicano. Universidad Autónoma de Baja California, Sociedad Ictiológica Mexicana, A.C. Mexico.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda (Maryland)|Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Ruiz-Ramírez, S., G. Lucano-Ramírez i J. Mariscal-Romero, 1997. Length-weight relationships of soft-bottom demersal fishes form Jalisco and Colima states, Mexico. Naga ICLARM Q. 20(3/4):62-63.
* ↑ Tapia-García, M., C. Suárez-Núñez, G. Cercenares, L. Guevara, M.C. Macutil-Montes i M.C. García-Abad, 1998. Composición y distribución de la ictiofauna en la Laguna del Mar Muerto, Pacífico Mexicano. Rev. Biol. Trop. 46(2).
* 1 2 McKay, R.J. i M. Schneider, 1995.
* ↑ McKay, R.J. i M. Schneider, 1995. Haemulidae. Burros, corocoros, chulas, gallinazos, roncos. P. 1136-1173. A: W. Fischer, F. Krupp, W. Schneider, C. Sommer, K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). Guia FAO para Identificación de Especies para los Fines de la Pesca. Pacífico Centro-Oriental. 3 Vols. FAO, Roma.
* ↑ Jiménez Prado, P. i P. Béarez, 2004. Peces Marinos del Ecuador continental. Vol. 2: Guía de Especies. SIMBIOE/NAZCA/IFEA.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB