OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mylochromis lateristriga

Mylochromis lateristriga és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20,7 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja crustacis.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical entre 23 °C-27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del llac Malawi.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C., 1991. Maravichromis. p. 252-257. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units, 495 p.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1997: Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.
* ↑ Eccles, D.H. i E. Trewavas, 1989. Malawian cichlid fishes: the classification of some haplochromine genera. Lake Fish Movies, Alemanya Occidental.
* ↑ Nsiku, E., 1999. Changes in the fisheries of Lake Malawi, 1976-1996: ecosystem-based analysis. University of British Columbia, Vancouver, Canadà. 217 p.
* ↑ Snoeks, J. i M. Hanssens, 2004. Identification guidelines to other non-mbuna. p.266-310. A: Snoeks, J. (ed.) The cichlid diversity of Lake Malawi/Nyasa/Niassa: identification, distribution and taxonomy. Cichlid Press, El Paso, Estats Units, 360p.

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Derijst, E. i J. Snoeks, 1992: Maravichromis Eccles & Trewavas, 1989, a junior synonym of Mylochromis Regan, 1920 (Teleostei, Cichlidae). Cybium v. 16 (núm. 2): 173.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Regions de planificació de Letònia

Les regions de planificació de Letònia (letó: Latvijas plānošanas reģioni) és una forma d'organització territorial de Letònia a nivell d'agrupació d'iniciatives de planificació per al desenvolupament, que la conformen cinc regions: Kurzeme, Latgale, Riga, Vidzeme i Zemgale. Els límits de les regions s'alinien amb els límits dels municipis de Letònia segons la reforma municipal que es va dur a terme l'1 de juliol de 2009. Les regions de planificació de Letònia són divisions administratives no territorials, ja que no s'esmenten en la llei que estableix les divisions territorials administratives de Letònia.

## Llista

| Regions | Ciutat més important | Àrea | Població - (per km²) |
| Riga | Riga | 10,132 km² | 1,030,071 - (101.7/km²) |
| Kurzeme | Liepāja | 13,596 km² | 301,621 - (22.2/km²) |
| Latgale | Daugavpils | 14,549 km² | 304,032 - (20.9/km²) |
| Zemgale | Jelgava | 10,733 km² | 254,461 - (23.7/km²) |
| Vidzeme | Valmiera | 15,246 km² | 211,309 - (13.9/km²) |
| Latvia | Riga | 64,256 km² | 2,070,371 - (32.2/km²) |

## Història

Les institucions regionals van començar la formació el 1997 d'acord amb les iniciatives municipals en la planificació del desenvolupament comú. Arran de la legislació sobre el desenvolupament regional, les cinc regions de planificació van ser creades d'acord amb la decisió del 5 de maig de 2009, núm. 391 del Gabinet de Ministres letó: "Les decisions sobre els territoris de les regions de planificació.".

## Referències

* ↑ «Administratīvo teritoriju un apdzīvoto vietu likums» (en latvian). likumi.lv, 08-12-2008. [Consulta: 10 gener 2010].
* ↑ «Plānošanas reģioni» (en latvian). Ministry of Regional Development and Local-governments. Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 10 gener 2010].
* ↑ «Noteikumi par plānošanas reģionu teritorijām» (en latvian). Cabinet of Ministers of Latvia, 05-05-2009. Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 10 gener 2010].

## Enllaços externs

* «Ministry of Regional Development and Local-governments». Arxivat de l'original el 2011-07-22. [Consulta: 6 febrer 2015].
# Hemimyzon yaotanensis

Hemimyzon yaotanensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Sichuan (Xina).

## Referències

* ↑ Regan C. T. 1911. The classification of the teleostean fishes of the order Ostariophysi.--I. Cyprinoidea. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 8 (núm. 43). 13-32.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fang, P.-W. 1931. Notes on new species of homalopterin loaches referring to Sinohomaloptera from Szechuan, China. Sinensia v. 1 (núm. 9): 137-145.
* Freyhof, J. i F. Herder 2002: Records of Hemimyzon in Vietnam, with the description of a new species (Cypriniformes: Balitoridae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 13 (núm. 1): 53-58.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Julia Culp

Julia Bertha Culp (Groningen, 6 d'octubre de 1880 – Amsterdam, 13 d'octubre de 1970), fou una celebrada mezzosoprano durant els anys 1901-1919 anomenada El rossinyol alemany.
Primer estudià en el Conservatori d'Amsterdam i després amb Etelka Gerster a Berlín. El 1902-1903 viatjà arreu d'Itàlia i el 1904 per Anglaterra i Àustria-Hongria on fou molt aplaudida. També donà mostres del seu talent per Alemanya, Espanya, França, Dinamarca, Suècia, Noruega i Rússia. La seva magnifica veu de contralt i la seva excel·lent dicció musical li van assegurar un lloc preeminent entre els artistes de concert.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 16, pàg. 1082. (ISBN 84-239-4516-2)
# Dicrostonyx torquatus

Dicrostonyx torquatus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. És endèmic de Rússia, on viu a les regions costaneres de l'oceà Àrtic i el Pacífic. S'alimenta dels brots i les fulles dels salzes i bedolls, així com de móres vermelles i altres baies. Els seus hàbitats naturals són la tundra àrtica o subàrtica i les zones de transició de bosc i tundra amb petits matolls del gènere Salix. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, torquatus, significa ‘de collar’ en llatí.

## Referències

* ↑ Tsitsulina, K.; Formózov, N.; Xéftel, B. Dicrostonyx torquatus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 20 abril 2016.
* ↑ Entrada «Dicrostonyx» d'Animalia (en anglès).
# L'atrapasomnis

L'atrapasomnis (títol original en anglès: Dreamcatcher) és una novel·la de terror i ciència-ficció de l'escriptor Stephen King publicada el 2001, basada en elements de body horror, thriller i invasions extraterrestres. Ambientat a la localitat estatunidenca de Derry, a l'estat de Maine, quatre amics es troben amb extraterrestres telepàtics, rebutgen a les forces armades i el poder redemptiu de la seva pròpia infantesa mentre es troben en un viatge de caça als boscos del poble.
El llibre ajudà a l'autor a recuperar-se d'un accident de cotxe patit el 1999 i fou enllestit en mig any. Segons King en el seu epíleg, el títol provisional durant la seva elaboració fou Cancer. La seva muller, Tabitha King, el persuadí a canviar-lo. L'any 2003 es publicà una adaptació cinematogràfica amb el títol homònim, tot i que la versió en català es titulà El caçador de somnis. L'any 2014, King explicà a la revista Rolling Stone que «no li agrada gaire L'atrapasomnis», i assegurà que redactà el llibre sota els efectes de l'oxicodona.

## Argument

Temps enrere, Henry, Jonesy, Pete i Beaver feren quelcom fantàstic, quelcom que posaria la resta de les seves vides en un complet alleujament després de rescatar un noi amb la síndrome de Down dels assetjaments del barri. La seva ajuda desinteressada a Duddits establí les bases per a una amistat duradora i creà habilitats psíquiques en cadascun d'ells. Anys després, el quintet esdevingué inseparable. Però el quartet inicial cresqué deixant Derry i Duddits enrere. Només un viatge de caça anual manté els quatre units, excepte Duddits. El viatge d'aquell any succeïa com qualsevol altre, fins que s'estavellà una nau espacial que contenia passatgers antipàtics i perillosos. El govern decretà la quarantena de la zona, conspirant per matar a qualsevol criatura viva de la zona infectada. Un estranger arrabassa el cos de Jonesy, pensant estendre la seva raça de fongs arreu del món. La capacitat dels amics per comunicar-se sense paraules fortifica el seu intent d'aturar la virulència extraterrestre. Gradualment van entenent que la força i figura central que uneix els amics i unifica la seva lluita per salvar-se ells i la resta del món és Duddits.

## Referències

* 1 2 «Book Reviews - Dreamcatcher» (en anglès). BookPage.com. [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «Matt Thorne on Stephen King: Dreamcatcher» (en anglès). TheGuardian.com, 24-03-2001. [Consulta: 19 març 2020].
* ↑ «Page 4 of Stephen King: The Rolling Stone Interview» (en anglès). Rolling Stone, 2014. Arxivat de l'original el 2017-08-10. [Consulta: 19 març 2020].

## Enllaços externs

* Crítica del llibre Arxivat 2012-10-19 a Wayback Machine. a Entertainment Weekly (anglès)
* Personatges a L'atrapasomnis Arxivat 2017-09-12 a Wayback Machine. (anglès)
# Joseph Panny

Joseph Panny (Kollmitzberg-Ardagger, Baixa Àustria, 23 d'octubre de 1796 – Magúncia, 7 de setembre de 1838) fou un violinista i compositor austríac. Contemporani de Beethoven, molt poques de les seves obres romanen en el repertori actiu en l'actualitat.
Fou director de concerts a Bergen i Altona, i després d'una vida aventurera a Magúncia fundà una escola de música, a la qual assistí durant un temps Cornelius.
Va compondre un concert de violí i orquestra per a Paganini, quartets, trios, sonates per a violí, tres Misses amb acompanyament d'orquestra, cors per a veus d'homes, lieder, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 41, pàg. 803 (ISBN 84-239-4541-3)
# Myloplus

Myloplus és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Myloplus arnoldi (Ahl, 1936)
* Myloplus asterias (Müller & Troschel, 1844)
* Myloplus planquettei (Jégu, Keith & Le Bail, 2003)
* Myloplus rubripinnis (Müller & Troschel, 1844)
* Myloplus torquatus (Kner, 1858)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Ahl, E. 1936. Beschreibung neuer Fische der Familie Characidae aus Südamerika. Zoologischer Anzeiger v. 114 (núms. 1/2): 19-26.
* 1 2 Müller, J. & Troschel, F. H. 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Archiv für Naturgeschichte v. 10 (pt 1): 81-99 + Zu pag. 99.
* ↑ Jégu, M., N. Hubert, i E. Belmont-Jégu 2004: Réhabilitation de Myloplus asterias (Müller & Troschel, 1844), espèce-type de Myloplus Gill, 1896 et validation du genre Myloplus Gill (Characidae: Serrasalminae). Cybium v. 28 (núm. 2): 119-157.
* ↑ Jégu, M., P. Keith & P.-Y. Le Bail. 2003. Myloplus planquettei sp. n. (Teleostei, Characidae), une nouvelle espèce de grand Serrasalminae phytophage du bouclier guyanais. Rev. Suisse Zool. v.110 (núm. 4): 833-853.
* ↑ Kner, R. 1858. Zur Familie der Characinen. Sitzungsberichte der Kaiserlichen Akademie der Wissenschaften. Mathematisch-Naturwissenschaftliche Classe v. 32 (núm. 22): 163-168.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)
# Regne d'Armènia Occidental (283-297)

El regne d'Armènia Occidental (283-297), fou un estat creat pels romans i sota protectorat romà que va existir fins al 297 quan tota Armènia es va reunificar.
Fou creat el 283 després que els romans van ocupar Ctesifont i els perses van demanar la pau i el rei Narsès d'Armènia (futur Narsès de Pèrsia), que aleshores era rei vassall d'Armènia com a privilegi patrimonial pel compte del seu germà el gran-rei Bahram II, va haver-se de retirar de la part occidental del país on els romans van proclamar rei a Khosrov II (Narsès va conservar la part oriental); el 287 els perses van reconèixer la situació que havia existit de facto (283-287) però llavors el rei Khosrov II fou assassinat i els romans van portar aleshores al tron al seu germà Tiridates III.
El 296 els perses van atacar Armènia Occidental però foren rebutjats pel cèsar Galeri i per Tiridates III. El ara rei persa Narsès (antic rei d'Armènia, i després d'Armènia Oriental) va renunciar a Armènia i Ibèria, així com l'alta vall del Tigris (Sofene, Anzitene, Ingilene, Arzanene, Moxoene, Corduena o Karduene i Zabdiquene), a la tardor següent (297) i llavors Tiridates III va passar a ser rei de tota l'Armènia desapareixent el regne d'Armènia Occidental.

## Referències

* Anne Elizabeth Redgate, The Armenians, Blackwell Publishing, 1998, 331 pags (ISBN 0631220372).
* Cyrille Toumanoff, Les dynasties de la Caucasie chrétienne de l'Antiquité jusqu'au XIXe siècle : Tables généalogiques et chronologiques, Roma, 1990
* Cyrille Toumanoff, « The Third-Century Armenian Arsacids: A chronological and Genealogical Commentary », a Revue des études arméniennes, núm. 6 (1969)
* Gérard Dédéyan (dir.), Histoire du peuple arménien, Toulouse, Ed. Privat, 2007 (1a ed. 1982), 991 p. (ISBN 978-2-7089-6874-5), pàg. 174.
* Moïse de Khorène, Historia, Llibre III, cap. 22.
# Heminoemacheilus hyalinus

Heminoemacheilus hyalinus és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zhu S.-Q. & Cao W.-X., 1987. The noemacheiline fishes from Guangdong and Guangxi with descriptions of a new genus and three new species (Cypriniformes: Cobitidae). Acta Zool. Sin. v. 12 (núm. 3). 321-331.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lan, J.-H., J.-X. Yang & Y.-R. Chen, 1996. One new species of cavefish from Guangxi (Cypriniformes: Cobitidae). Zool. Res. v. 17 (núm. 2): 109-112.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hanel, L. i J. Novák, 2002. Ceské názvy zivocichu V. Ryby a ryboviti obratlovci (Pisces) 3., maloústí (Gonorhynchiformes) - máloostní (Cypriniformes). Národní muzeum (zoologické oddelení), Praga.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* ION (anglès)
# Psamètic II

Psamètic II o Neferibra-Psametiko,, va ser fill de Necó II i va haver de regnar uns sis anys, de 595 a 589 aC., com afirmen Sext Juli Africà i Heròdot, encara que Eusebi de Cesàrea narra que Psammutis va regnar disset anys.
L'activitat d'aquest sobirà es va abocar principalment a la campanya contra Kush, on regnaven els descendents dels sobirans de la dinastia XXV. L'expedició es va produir el 592 aC., partint d'Elefantina es va internar fins a la tercera cataract] del Nil lluitant contra el rei Antalani, o el seu germà i successor Aspelta. Després de la victòria de les tropes egípcies, integrades principalment per mercenaris libis, es va replegar al nord de la primera cataracta.
Un papir, amb escriptura demòtica, exposa l'ajornament d'un viatge de Neferibra a Canaan, probablement justificat per l'estipulació de tractats comercials i la temptativa de recuperar, almenys parcialment, la influència perduda després de la derrota de Necó II contra l'exèrcit babilònic.

## Testimonis de la seva època

L'obelisc de Montecitorio va ser erigit en època de Psamètic II a Heliòpolis. L'emperador romà Cèsar August va ordenar portar-lo a Roma per usar-se com un gran rellotge de sol al Camp de Mart. Es va ensorrar al segle x. El papa Sixt V ordena aixecar-lo el 1587. Benet XIV ho restaura i ho torna a erigir al segle xviii. Actualment es troba a la Piazza di Montecitorio, a Roma.
* Va erigir dos obeliscs A Heliòpolis (Arnold)
* Va fundar el temple d'Hibis, oasi d'El-Jarga (Arnold)
* El temple a El-Mahalla ell-Kubra (Arnold)
* Afegits al temple de Neit a Sais (Arnold)
Inscripcions amb el nom del rei:
* Estela núm. UC14536 (Museu Petrie)
* Fragments trobats a File (Arnold)
* Blocs a El-Naharya, 15 km al sud de Sais (Arnold)
* Blocs de temples trobats a: Abidos, Karnak, Elefantina (Arnold)
* Esmentat en inscripcions gravades en roca a la vora de Konossos i Elefantina (de Morgan)
* Fragment d'una porta de bronze a Memfis (Petrie/Mackay/Wainwright)

## Referències

* Psamético II, en digitalegypt. University College London. (anglès)
* Wernere, Keler, El Asombro de Herodoto (1975) Editorial Bruguera ISBN 978-84-0204-430-3 (castellà)
# Ellobius fuscocapillus

Ellobius fuscocapillus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a l'Afganistan, l'Iran, el Pakistan i el Turkmenistan. Es tracta d'un animal excavador que s'alimenta de les parts subterrànies de les plantes. El seu hàbitat natural és l'estepa oberta amb sòls poc compactes que no siguin de sorra. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, fuscocapillus, significa ‘pèl fosc’ en llatí.

## Referències

* ↑ Schönbrodt, G.; Kryštufek, B.; Molur, S. Ellobius fuscocapillus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 24 abril 2016.
* ↑ Entrada «Ellobius» d'Animalia (en anglès).
# Sicydium adelum

Sicydium adelum és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical (22 °C-31 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: vessant atlàntic de Costa Rica.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1837. Histoire naturelle des poissons. Tome douzième. Suite du livre quatorzième. Gobioïdes. Livre quinzième. Acanthoptérygiens à pectorales pédiculées. Hist. Nat. Poiss. v. 12. i-xxiv + 1-507 + 1 p.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bussing, W. A., 1996. Sicydium adelum, a new species of gobiid fish (Pisces: Gobiidae) from Atlantic slope streams of Costa Rica. Rev. Biol. Trop. v. 44 (núm. 2): 819-825.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Bussing, W.A., 1998. Peces de las aguas continentales de Costa Rica. 2a edició. San José, Costa Rica: Editorial de la Universidad de Costa Rica. 468 p.
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Gobiidae (Gobies). p. 657-665. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Akihito; Meguro, K «On the differences between the genera Sicydium and Sicyopterus (Gobiidae)» (en anglès). Japanese Journal of Ichthyology, 26, 1979, pàg. 192–202.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A: M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ogilvie-Grant, W. R., 1884: A revision of the fishes of the genera Sicydium and Lentipes, with descriptions of five new species. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1884 (pt 2): 153-172, Pls. 11-12.
* Watson, R. E., 2000: Sicydium from the Dominican Republic with description of a new species (Teleostei: Gobiidae). Stuttgarter Beiträge zur Naturkunde. Serie A (Biologie). Núm. 608: 1-31.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB