OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Gimnòtids

Els gimnòtids (Gymnotidae) constitueixen una família de peixos pertanyent a l'ordre dels gimnotiformes.

## Etimologia

Del grec gymnotes, -etos (nuesa).

## Descripció

* Cos llarg i en forma d'anguila.
* Absència de l'aleta dorsal i de les aletes pectorals.
* Aleta anal molt llarga.
* Tenen al voltant de 100 vèrtebres.
* Tenen òrgans adaptats per produir biolectricitat.

## Hàbitat

Habiten masses d'aigua dolça i tranquil·les (des de rius fondos fins a pantans).

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica i Sud-amèrica.

## Gèneres

* Electrophorus (Gill, 1864)
** Anguila elèctrica (Electrophorus electricus) (Linnaeus, 1766)
* Gymnotus (Linnaeus, 1758)

## Costums

Són nocturns. Algunes espècies s'enterren en el substrat quan les aigües on viuen flueixen amb força.

## Referències

* ↑ Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0-471-25031-7
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Romero, P., 2002. An etymological dictionary of taxonomy. Madrid.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gill T. N., 1864. (Several points in ichthyology and conchology). Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 16 (núm. 3). 151-152.
* ↑ Linnaeus, C., 1766. Systema naturae sive regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Laurentii Salvii, Holmiae. 12th ed. Systema naturae sive regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Laurentii Salvii, Holmiae. 12th ed. v. 1 (pt 1): 1-532.
* ↑ Linnaeus, C., 1758. Tomus I. Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Editio decima, reformata. Holmiae. (Laurentii Salvii): (1-4), 1-824. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2008-06-10. [Consulta: 9 desembre 2010].
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Campos-da-Paz, R., 2003. Gymnotidae (Naked-back knifefishes). P. 483-486. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fritzsche, R. A., 1982. Osteichthyes. A: Parker, S.P., Synopsis and Classification of Living Organisms, vol. 2. McGraw-Hill, Nova York: 858-944.
* Shuker, KPN, 2001. The Hidden Powers of Animals: Uncovering the Secrets of Nature. Londres: Marshall Editions Ltd. 240 p.
* Storer, T.I., Usinger, R.L., Stebbins, R.C. & Nybakken, J.W., 1979. General Zoology. Sisena edició. McGraw-Hill Book Company, Nova York: i-ix, 1-902.

## Enllaços externs

* AnimalBase (anglès)
* uBio (anglès)
# Partit de les Dones (Polònia)

El Partit de les Dones (polonès Partia Kobiet, PK) és un partit polític polonès que defensa els interessos de les dones i l'estat del benestar. Fou fundat l'11 de gener de 2007 per la popular escriptora Manuela Gretkowska. A les eleccions parlamentàries poloneses de 2007 va obtenir el 0,28% dels vots populars i cap escó ni al Sejm ni al Senat de Polònia.

## Referències

* ↑ «Partia Kobiet» (en anglès). [Consulta: 8 març 2025].
* 1 2 «Feminist parties: "Everything for the future - and nothing to hide" | Krakow Post» (en anglès), 04-12-2008. [Consulta: 8 març 2025].
# Pseudocheirodon arnoldi

Pseudocheirodon arnoldi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Centreamèrica: rius dels vessants atlàntic i pacífic de Panamà.

## Referències

* ↑ Meek S. E. & Hildebrand S. F. 1916. The fishes of the fresh waters of Panama. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 10 (núm. 15). 1-374.
* ↑ Boulenger, G. A. 1909. Description of a new characinid fish from Mexico. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 4 (núm. 24): 497-498.
* ↑ «Pseudocheirodon arnoldi». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fink, W.L. i R.R. Miller 1985. Cheirodon arnoldi, a senior synonym of Cheirodon affinis, a common Panamanian characid fish (Teleostei, Ostariophysi). Copeia 4:1058-1060.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Malabarba, L.R. 1998. Monophyly of the Cheirodontinae, characters and major clades (Ostariophysi: Characidae). p. 193-233. A L.R. Malabarba, R.E. Reis, R.P. Vari, Z.M.S. Lucena i C.A.S. Lucena (eds.) Phylogeny and classification of neotropical fishes. Porto Alegre: EDIPUCRS.
* Malabarba, L.R. 2003. Subfamily Cheirodontinae (Characins, tetras). p. 215-221. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Mawangdui

Mawangdui (en xinès tradicional: 馬王堆; en xinès simplificat: 马王堆; en pinyin: Mǎ wáng duī) és un jaciment arqueològic xinès situat en Wulibei (五里牌) pocs quilòmetres a l'est de Changsha en la província de Hunan. Marcat per dos túmuls en forma de cadira (mawang és una deformació de dt.'an 馬鞍 cadira"), el jaciment va ser excavat entre 1972 i 1974. Es van descobrir tres tombes de l'època dels Han occidentals (190-168 a C) i que contenien les mòmies del marquès de Dai (軼侯), de la seua esposa (Mòmia Na Dai) i del seu fill. La de la marquesa, que va sobreviure a la seua família, es troba en un excel·lent estat de conservació. Morta entre 168 i 145 a C, reposava en la tomba núm. 1 en una cambra funerària de fusta, embolicada en 20 capes de teixit fixades per nou cinturons, col·locada en quatre fèretres encaixats i envoltats de compartiments per al mobiliari funerari.
Cobertes entre 16 i 20 metres de terra compacta, les tombes estaven envoltades de capes de carbó i argila blanca que van mantenir un grau d'humitat constant, assegurant una preservació sorprenent en tan llarg espai de temps d'objectes de fusta lacada (estoigs de condícia amb trípode, pitxers, culleres, escumadores, copes i gots, gerres, safates, ventalls) i de peces de seda. Entre aquestes últimes, vestits, una banda funerària pintada i nombrosos rotllos manuscrits (boshu 帛書) relacionats en la seua major part amb el corrent taoista, entre ells els documents coneguts més antics sobre medicina xinesa així com Daodejing (dos exemplars) i el Yijing. També hi havia provisions, herbes medicinals, instruments musicals (cítara, òrgan de 22 tubs, cornamuses), 162 figuretes de fusta i maquetes funeràries.
Les tombes, situades a una profunditat d'entre 16 i 20 metres sota terra, s'obrin cap al nord. L'accés en el moment de la sepultura es facilitava per un camí en costa.

## Referències

* ↑ «An oxygen-free case at the Hunan Museum now protects 2,100-year-old Lady Dai.». Nova, PBS. [Consulta: 1r desembre 2012].
# Johann Nepomuk Adalbert Maxandt

Johann Nepomuk Adalbert Maxandt (Diwicz, Bohèmia, 1750 – [...?]) fou un organista i compositor austríac.
Va ser deixeble de Kopřiva, i després va recórrer arreu d'Àustria, desenvolupant les funcions d'organista de diversos convents; el 1756 aconseguí el càrrec de director del cor de Friedberg, (Frymburk, en txec) i fou molt distingit com a professor d'orgue.
Publicà una missa a quatre veus i orquestra, i deixà manuscrites diverses misses solemnes, sis motets, sis misses de Rèquiem, sonates i variacions per a piano, preludis i altres composicions per a orgue, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 1245-46 (ISBN 84-239-4533-2)
* «Maxandt, Johann Nepomuk» (en alemany). Deutsche Biographie. [Consulta: 28 desembre 2016].
* «Johann Nepomuk Albert Maxant (Maxandt)» (en txec i alemany). Kohoutí Kříž : šumavské ozvěny. [Consulta: 28 desembre 2016].
* «Jan Nepomuk Vojtěch Maxant» (en anglès). Register of Distinguished Personalities of Český Krumlov and the surrounding Region. [Consulta: 28 desembre 2016].
# Gino Angelo Capponi

Gino Angelo Capponi (1607 - 30 de gener de 1688), fou un compositor de música italià que vivia Roma el 1654.
En l'arxiu de la Capella Sixtina s'hi conserva una Missa i un Cantabo Domino a quatre sopranos, manuscrit de la seva composició, havent publicat a més una Raccolta di messe e salms a vuit veus i un Miserere a nou (Roma, 1650), i Salmi e litanie, a cinc veus (Roma, 1654).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 11, pàg. 578. (ISBN 84-239-4511-1)
# Perieres

Segons la mitologia grega, Perieres (en grec antic Περιήρης), va ser un rei de Messènia. El més habitual és considerar-lo fill d'Èol i d'Enàrete. En aquest cas és l'heroi de qui descendeixen els eolis de Messènia. Allà, com a rei d'Andània, es va casar amb Gorgòfone, la filla de Perseu, i fou pare de Leucip i d'Afareu. De vegades se li atribueixen uns altres dos fills, Tindàreu i Icari. En aquesta genealogia, Perieres és l'avantpassat comú dels Tindàrides (els Dioscurs, Helena i Clitemnestra), de les Leucípides (Febe i Hilaïra) de Penèlope, de Linceu i d'Idas.
Una altra tradició diu que Perieres és fill de Cinortas, i, per tant, no es remunta al llinatge de Deucalió, sinó al de Lacedèmon, i directament a través d'ell, de Zeus i Taígete. Aquesta genealogia prové d'Esparta.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 431. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 172. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Giorgio Ronconi

Giorgio Ronconi (Milà, 6 d'agost de 1810 - Madrid, 8 de gener de 1890) fou un baríton italià.
Malgrat que el seu pare (Domenico Ronconi) també era cantant d'òpera (tenor), la seva família primerament el volia dedicar a la carrera militar; però Ronconi havia somniat amb la vida de cantant, les ovacions entusiastes i una marxa triomfal a través de tots els escenaris del món líric. Fou artista, i amb les lliçons del mestre Patrici i la seva decidida vocació i incansable tossuderia, el portaren a assolir el seu propòsit, debutant a París el 1831 amb l'òpera La straniera, i en pocs temps adquirí un nom il·lustre en el món artístic.
Des d'aquell moment la vida de Ronconi fou una sèrie inacabable de triomfs a Lucia, María di Rohan, Barbiere, Puritani, Nabucco i tantes altres obres en les que compartí els triomfs amb Alboni i la Persiani, Lablache i tantes altres notabilitats, així com una gira triomfal que va fer per Espanya els anys quaranta junt amb les sopranos Carlotta Cattinari, Caroline Unger i el tenor Napoleone Moriani. Dotat d'una bella veu de baríton, admirable en els tipus dramàtics i senes rival en els de caràcter buf, Ronconi com molts de la seva tessitura, arrabassà molts anys al públic en l'escena, i quan l'edat li dificultà aquells triomfs es consagrà a l'ensenyança, formant excel·lents deixebles a l'Havana, primer, i més tard en l'Escola Nacional de Música i Declamació.
Ronconi es va casar amb la soprano Elguerra Giannoni. El seu germà Sebastiano Ronconi (1814 - 1900) va ser també baríton, i va tenir una reeixida carrera a Europa i Amèrica.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 52. pàg. 250 (ISBN 84-239-4552-9)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 12, pàg. 588. (ISBN 84-239-4512-X)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 36, pàg. 1088 (ISBN 84 239-4536-7)
* ↑ Forbes, Elizabeth. «Ronconi, Giorgio». A: Stanley Sadie. The new Grove dictionary of Opera (en anglès). vol. 4. Londres: MacMillan, 1992, p. 34 - 35. ISBN 0-333-73432-7.
# Pseudogastromyzon lianjiangensis

Pseudogastromyzon lianjiangensis és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Guangdong (Xina).

## Referències

* ↑ Nichols J. T. 1925. A new homalopterin loach from Fukien. Am. Mus. Novit. Núm. 167. 1-2.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Chen, J. T. F. i Y.-S. Liang 1949: Description of a new homalopterid fish, Pseudogastromyzon tungpeiensis, with a synopsis of all the known Chinese Homalopteridae. Quarterly Journal of the Taiwan Museum (Taipei) v. 2 (núm. 4): 157-172.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Liang, Y.-S. 1942: Notes on some species of Homalopterid loaches referring to Pseudogastromyzon from Fukien, China. Contributions from the Research Institute of Zoology and Botany, Fukien Provincial Academy Núm. 1: 1-10.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Tang, W.-Q. i Y.-Y. Chen 1996: Ultrastructural observation on the chin adhesive apparatus and subgenus division of Pseudogastromyzon. Acta Zoologica Sinica v. 42 (núm. 3): 231-236.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Zheng, C.-Y. 1981. The homalopterid fishes from Guangdong Province, China. Journal of Jinan University (Natural Science) v. 1: 55-63.
* Zheng, C.-Y. i J.-P. Li 1986: A preliminary review of the genus Pseudogastromyzon (Homalopteridae, Cyprinidae) of China. Journal Sci. Med. Jinan University 1986 (núm. 1): 75-84.
* Zheng, C.-Y. 1991. Gastromyzonidae. p. 261-286. A: J.-H. Pan, L. Zhong, C.-Y. Zheng, H.-L. Wu and J.-H. Liu (eds). 1991. The freshwater fishes of Guangdong Province. Guangdong Science and Technology Press, Guangzhou. 589 pp.
# May Belfort (Toulouse-Lautrec)

May Belfort és un cartell (litografia en color sobre paper) de 80 × 62 cm realitzat per Henri de Toulouse-Lautrec el 1895, el qual es troba al Museu Nacional d'Art de Catalunya.

## Context històric i artístic

A banda de la seua interessant trajectòria pictòrica i dibuixística (com a il·lustrador va col·laborar en les millors revistes de l'època, com ara Le Rire, Paris Illustré i La Revue blanche), Toulouse-Lautrec va excel·lir com a litògraf i cartellista. Aquest cartell creat per anunciar la presentació de la cantant irlandesa May Belfort al Petit Casino de París el 1895, com tots els que l'artista va fer, ja en vida va assolir un gran èxit i va ser premiat en una exposició internacional de cartells celebrada a Reims el 1896.
L'extraordinària qualitat de tota l'obra cartellística de Toulouse-Lautrec va causar un gran impacte, que es va deixar sentir en molts dels millors artistes del seu temps dedicats a aquesta modalitat, així com entre els fauves francesos i els expressionistes alemanys. Dels artistes catalans que van rebre aquesta influència cal esmentar, entre d'altres, Ramon Casas, Santiago Rusiñol, Isidre Nonell i el jove Pablo Picasso.
En fou una donació de Raimon Noguera de Guzmán el 1959.

## Descripció

En l'obra de Toulouse-Lautrec (dedicada gairebé exclusivament a temes que reflecteixen l'ambient dels cafès concert, els bordells i la vida nocturna parisenca) i concretament en aquest cartell, es constata la influència que l'art japonès (molt en voga en aquella època) va exercir sobretot en la composició, l'estilització, la forma i l'arabesc dels cartells anunciadors d'aquest artista, influx que amb la seua personal manera de fer va aconseguir revolucionar les arts gràfiques.
May es presenta en aquesta obra amb la seua típica túnica, abillada com una nena (la seua veu suau acostumava a interpretar cançons infantils amb lletres de doble sentit) i sostenint un gat negre a les mans (animal que l'acompanyava a tot arreu, incloent-hi les actuacions).

## Referències

* 1 2 Museu Nacional d'Art de Catalunya (català)
* 1 2 3 4 Cecília Vidal i Maynou a Guia del Museu Nacional d'Art de Catalunya. Barcelona: MNAC, 2004. ISBN 8480431369. Pàgs. 324-325.
* ↑ Artehistoria (castellà)

## Bibliografia

* Jane Abdy, 1969. The French Poster: Chéret to Cappiello, Clarkson N. Potter, Inc., Nova York, pàg. 84.
* T. Donson & M. Griepp, 1982. Henri de Toulouse-Lautrec: Great Lithographs by Toulouse-Lautrec, Dover Publications, Inc., Nova York, núm. 43.

## Enllaços externs

* Pinterest.
* YouTube.
# Pa del Pamano

Pa del Pamano és un tipus de pa negre de blat de xeixa tradicional de la Vall d'Àssua, al Pallars Sobirà, durant l'ocupació franquista de Catalunya i el franquisme, en situacions d'aïllament. Aquest tipus de blat és apte per cultivar-lo en zones d'orografia difícil cosa que permetia que tradicionalment es conreés a les comarques de la plana de Lleida i del Pirineu. El pa es compon per un 80% de glúcids, un 10% de proteïna de fibra, un 2% de lípids i la resta de calci, ferro i vitamines B equitativament.
A finals del 2010, es va recuperar l'elaboració d'aquest pa per iniciativa de Slow Food Terres de Lleida, gràcies a la recuperació d'aquesta varietat de blat a patir d'un banc de llavors del sòl. Segons el president de Slow Food Joan Inglada, "és un pa d'autosuficiència, d'aïllament i de llarga durada, i que té unes propietats nutricionals 'de primer nivell'".

## Referències

* ↑ «Slow Food recupera el 'pa del Pamano' que es feia al Pirineu durant la Guerra Civil i la postguerra». 3cat24.cat, 25-11-2010. [Consulta: 28 desembre 2010].
* 1 2 3 «Slow Food recupera el 'pa del Pamano' que es feia al Pirineu». Ecodiari, 29-11-2010. [Consulta: 28 desembre 2010].
* ↑ «Recuperen el pa del Pamano» (revista). Sàpiens. Grup Cultura 03 [Barcelona], núm. 99, 12-2010, pàg. 13. ISSN: 1695-2014 [Consulta: 28 desembre 2010].
# Rutilus atropatenus

Rutilus atropatenus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al territori de l'antiga URSS.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1820. Ichthyologia Ohiensis [Part 5]. Western Rev. Misc. Mag. v. 2 (núm. 4). 235-242.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Berg, L.S., 1964. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. volum 2, 4a edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Joachim Cron

Joachim Antonín Cron, o Baptista Antonius Michael Kristianus (Podbořany, 30 de setembre de 1751 - Osek (districte de Teplice) 20 de gener de 1826) va ser un clergue catòlic romà, un cistercenc i un compositor d'Osek.
Fou deixeble de František Brixi i Josef Seger, seguí diversos cursos en la Universitat de Praga i el 1776 entrà en l'Orde del Cister. Fou professor de teologia a Litoměřice i Chomutov, i per acabar, va ensenyar a la Facultat de Teologia a Praga i durant diversos anys va ser degà d'aquesta facultat. A més de Jakob Trautzel, Benedict Venus i Nivard Sommer, pertany a un grup de monjos d'Osek dotats d'alt nivell musical del canvi dels segles xviii i xix.
Va ser un dels millors organistes del seu temps i a més d'algunes obres didàctiques va escriure nombroses composicions per a clarinet i piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 16, pàg. 460. (ISBN 84-239-4516-2)
# Giovan Tomaso di Maio

Giovan Tomaso di Maio (1490 - 1563) fou un compositor italià del Renaixement.
Des de 1548 fou organista de l'església de la SS. Annunziata de Nàpols i ocupà un lloc important en el capítol històric de la villanella i d'altres formes vocals de l'època.
Entre les seves publicacions es compten Canzon villanesca, libro 1.ª a 3 v. (Venècia, 1546) i algunes obres en diverses antologies, com per exemple nou peces a Fioretti di frottole...libro 2.º (Nàpols, 1519).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 10. (ISBN 84-239-4531-6)