OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Francesc Duran i Reynals

Francesc Duran i Reynals (Barcelona, 5 de desembre de 1899 - New Haven, EUA, 27 de març de 1958) fou un metge i microbiòleg català.
Fill de l'escriptor i dibuixant Manuel Duran i Duran, i germà d'Eudald, Estanislau, Raimon i Manuel Duran i Reynals, treballà a l'Institut Pasteur de París i l'any 1928 es traslladà als Estats Units per treballar a The Rockefeller Institute for Medical Research de Nova York. El 1938 es traslladà a la Universitat Yale on dirigí un laboratori d'investigació del càncer.
Les seves aportacions més importants han estat, precisament, en l'etiologia viral del càncer. La seva teoria vírica del càncer s'ha vist refrendada, ja que ha estat provada l'associació d'alguns càncers com el del virus del papil·loma humà al coll de l'úter amb virus.

## Referències

* ↑ «Annals de Medicina: Francesc Duran i Reynals, l'home». Arxivat de l'original el 2007-12-12. [Consulta: 3 agost 2009].
* ↑ «Fitxa a l'IEC». Arxivat de l'original el 2005-09-14. [Consulta: 3 agost 2009].
* ↑ Harrington, Thomas S. «Genis de la Medicina». Sàpiens [Barcelona], núm. 105, 7-2011, p. 26-27. ISSN: 1695-2014.
* ↑ «Homenatge al Dr. Francesc Duran i Reynals». Bloc de la Biblioteca del Campus Bellvitge. Arxivat de l'original el 2010-07-18. [Consulta: 3 agost 2009].

## Enllaços externs

* «Francesc Duran i Reynals». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* Dr. Francesc Duran i Reynals - Galeria de Metges Catalans del COMB
* ELS INVESTIGADORS - Francesc Duran i Reynals Arxivat 2010-05-04 a Wayback Machine.
* http://www.rac1.cat/a-la-carta/cerca?text=&programId=via-lliure&sectionId=honorables-catalans&from=&to= Arxivat 2016-10-11 a Wayback Machine.
# Pericoma stuckenbergi

Pericoma stuckenbergi és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Rüdiger Wagner, 2008. 1. Moth-flies of a central African mountain stream (Diptera, Psychodidae). Aquatic Insects: International Journal of Freshwater Entomology, vol. 1, núm. 1.
# Pangasius nasutus

Pangasius nasutus és una espècie de peix de la família dels pangàsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 90 cm de llargària total.

## Alimentació

Menja peixos.

## Hàbitat

Viu en rius i llacs.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier G. & Valenciennes A. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15. i-xxxi + 1-540.
* 1 2 BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* 1 2 Kottelat, M. i E. Widjanarti 2005. The fishes of Danau Sentarum National Park and the Kapuas Lakes area, Kalimantan Barat, Indonesia. Raffles Bull. Zool. Supplement (13):139-173.
* ↑ Taki, Y. 1978. An analytical study of the fish fauna of the Mekong basin as a biological production system in nature. Research Institute of Evolutionary Biology Special Publications núm. 1, 77 p. Tòquio (Japó).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Roberts, T.R. i C. Vidthayanon 1991. Systematic revision of the Asian catfish family Pangasiidae, with biological observations and descriptions of three new species. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 143:97-144.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Rafael Pujós i Gasset

Rafael Pujós i Gasset (Cardedeu, 22 de març del 1930) va ser alcalde de Santa Maria de Palautordera del 1965 al 1976. Va arribar a Santa Maria de Palautordera amb només 11 anys. Treballà cinquanta anys en l'empresa local "Tintes y Aprestos Guiñau" fins que es jubilà, com a director, el 1995.
Fou nomenat alcalde de la població el 30 de juliol de 1965, després d'un període transitori posterior a la dimissió del seu predecessor, Esteve Isern. Portà la vara d'alcalde fins al 25 de gener del 1976, quan es restablia la democràcia al país. El seu govern estigué marcat per gran nombre de realitzacions, com la inauguració del camp de futbol (1975), la construcció del pavelló municipal d'esports i l'escola d'educació primària "Mare de Déu del Remei", la urbanització de carrers i places: la de l'Ajuntament, la de l'entrada del poble i les places del Doctor Fleming i de Francesc Rossell. També es posà l'enllumenat públic al poble i s'obrí l'avinguda del Montseny fins al poble de Sant Esteve de Palautordera.
El 2002 va rebre el guardó municipal "Vitamènia" per la seva actuació com a president de l'"Esplai" (casal de gent gran).

## Referències

* ↑ «Rafael Pujós, al web "Alcaldes i alcaldesses del Vallès Oriental" del Museu de Granollers». [Consulta: 1r agost 2014].
* ↑ «Guardó "Vitamènia" 2012». La veu de Palau, núm. 32, 5-2012, pàg. 7. Arxivat de l'original el 2014-08-26 [Consulta: 26 agost 2014].

## Enllaços externs

* Entrevista biogràfica
# Natàlia Nikonórova

Natàlia Iúrievna Nikonórova (rus: Наталья Юрьевна Никонорова) (28 de setembre de 1984) és una política i diplomàtica de Donetsk. Nikonórova va ser ministra d'Afers exteriors de la República Popular de Donetsk (RPD), representant permanent en el Grup de Contacte Trilateral de Minsk i cap del comitè interdepartamental per a l'acreditació de missions humanitàries.

## Biografia

Nikonórova va néixer el 28 de setembre de 1984 a Donetsk. En 2001, es va graduar en l'institut núm. 115 de Donetsk i va ingressar en la Universitat Internacional Salomó de Kíiv. En 2005, es va traslladar a la Facultat de Dret de la Universitat Econòmica Nacional de Kíiv (KNEU), on es va graduar en 2006.
De 2006 a 2012, va treballar de manera remunerada com a assistenta dels diputats de la Rada Suprema (parlament nacional d'Ucraïna) Sviatoslav Piskun i Hennadi Moskal. Al mateix temps, des de 2008, va assistir a l'escola de postgrau del Koretsky KIHP, ingressant en l'Acadèmia Interregional de Gestió de Personal (MAUP) en 2012.
De 2014 a 2016, va dirigir el departament jurídic del Consell Popular de la República Popular de Donetsk.
En 2016, Nikonórova va ser nomenada ministra d'Afers exteriors de la RPD, convertint-se posteriorment també en la cap del comitè interdepartamental per a l'acreditació de les missions humanitàries.
Des de 2018 fins a la dissolució de la RPD, també va ser el seu representant permanent en la comissió trilateral per a la resolució del conflicte al Donbàs (on hi havia treballat com a membre des de 2015).

## Referències

* 1 2 3 «В ДНР опять неожиданность» (en rus), 23-02-2016. [Consulta: 25 gener 2021].
* ↑ https://denis-pushilin.ru/doc/ukazy/Ukaz_60_19122022.pdf
# Peripsychoda tridentata

Peripsychoda tridentata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Mascle: ulls separats per una distància igual a 3 facetes de diàmetre; sutura interocular en forma de "V" invertida; vèrtex igual a 3 vegades l'amplada del pont ocular; front amb una àrea pilosa rectangular; el palp núm. 1 és cilíndric, mentre que el 2 i el 3 són d'igual mida; antenes d'1,14 mm de llargària i amb l'escap poc més llarg que dues vegades la mida del pedicel; tòrax amb un patagi petit i unit mitjançant una tija gruixuda i membranosa; ales d'1,75 mm de llargada i de 0,75 mm d'amplada i amb la vena subcostal feblement unida a R1; fèmur més llarg que la tíbia.
* Femella: similar al mascle, però amb el lòbul de la placa subgenital en forma de rectangle; espermateca lleugerament reticulada; antenes d'0,82-0,84 mm de longitud i ales d'1,80-1,85 mm de llargària i de 0,70-0,72 mm d'amplada.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1935, 246-249.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Moth Flies (Drain Flies) and Sand Flies (Diptera: Psychodoidea) of Papua Indonesia (anglès)
* ↑ Systema Dipterorum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.
# Rafel Janini Janini

Rafel Janini Janini (Tarragona, 1866 - València, 1948) fou un enginyer agrònom català.
Llicenciat l'any 1888 va destacar pel seu treball per a millorar la riquesa agrícola i forestal i erradicar la plaga de la fil·loxera, especialment al País Valencià. Avançat a la seva època pel que fa a l'ecologisme i la defensa del medi ambient va dirigir l'Estació d'Ampelografia Americana de València i l'Estació de Viticultura i Enologia de Requena (1919-1924). Precisament a la localitat de Requena hi ha bust en record seu, obra de l'escultor Marcos Díaz Pintado, i des de 1960 un carrer de València porta també el seu nom.
Distingit amb la Gran Cruz de la Orden civil del Mérito Agrícola (1911) va jubilar-se l'any 1933.

## Llegat

A ell devem el primer tractat espanyol dedicat a donar a conèixer i fomentar els arbres monumentals, titulat Algunos árboles y arbustos viejos de la provincia de Valencia publicat l'any 1914 (València; Impr. de Francisco Vives Mora).
El 2013 la Diputació de València va adquirir vint-i-tres plaques fotogràfiques positives originals, de gran valor històric i documental, utilitzats en la seva obra.

## Referències

* ↑ Diario de Tortosa núm. 2.883 de 23/01/1892 (pàg. 2).
* ↑ Real decreto concediendo la Gran Cruz de la Orden civil del Mérito Agrícola á D. Rafael Janini y Janini (Gaceta de Madrid núm. 294, de 21/10/1911)
* ↑ Gaceta de Madrid núm. 54, de 23/02/1933.
* ↑ Un roble fotografiado por Janini hace 100 años ilustra el calendario de árboles monumentales de Imelsa (Europa Press; 27/12/2013).
# Naupli (fill de Clitoneu)

Segons la mitologia grega, Naupli (en grec antic: Ναύπλιος) va ser un heroi, fill de Clitoneu.
Destacat navegant, va participar en l'expedició dels argonautes com a pilot, després de la mort de Tifis. Casat amb Clímene, filla de Catreu, va ser el pare d'Èax, Nausimedont i Palamedes. Naupli és l'heroi viatger per excel·lència. Els reis recorrien a ell com a pilot experimentat, per a enviar a l'exili a determinats membres de la família que havien caigut en desgràcia. Hi ha diverses llegendes, molt semblants en les quals Naupli juga el mateix paper: una és la llegenda de Tèlef. Àleu, pare d'Auge, li va confiar la filla que havia estat seduïda per Hèracles amb la missió d'ofegar-la. Durant la travessia va néixer el petit Tèlef, i Naupli, compadit els va portar cap a Mísia. Una altra llegenda diu que Catreu li va confiar les seves dues filles, Aèrope i Clímene, segons uns perquè s'havien unit amb uns esclaus, o segons una altra versió perquè un oracle li havia dit que un net seu el mataria. Catreu va confiar les seves filles a Naupli amb l'ordre de llençar-les al mar, però les va salvar: va doner Aèrope a Atreu (o a Plístenes) i es va casar amb Clímene.
El seu fill Palamedes es va unir a l'armada grega contra Troia, però allà va ser lapidat per unes falses acusacions d'Odisseu. A partir d'aquell moment, Naupli va buscar la venjança. Va escampar la brama entre les mullers dels combatents que els seus marits eren morts o tenien concubines, i va impulsar les dones a tenir amants. Va aconseguir-ho especialment en els casos de Clitemnestra, la dona d'Agamèmnon, de Meda, la dona d'Idomeneu i d'Egialea, la de Diomedes. Ho va provar amb Penèlope, però sense èxit. Però Anticlea, la mare d'Odisseu, el va enganyar: li va anunciar a Naupli la mort d'un dels seus fills, i, en el seu dolor, es va suïcidar. Una mica abans, havia encès fogueres als esculls de Cafareu, a Eubea, perquè s'hi estavellessin les naus que tornaven de Troia fent creure als navegants que arribaven a port.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: edicions de 1984, 2008, p. 379-380. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 154-155. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Lucigadus nigromarginatus

Lucigadus nigromarginatus és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 247-717 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oest del Pacífic.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert C. H. & Hubbs C. L. 1920. Contributions to the biology of the Philippine Archipelago and adjacent regions. The macrouroid fishes of the Philippine Islands and the East Indies. Bull. U. S. Natl. Mus. Núm. 100, v. 1 (pt 7). 369-588.
* ↑ Radcliffe, L. 1912. Descriptions of a new family, two new genera, and twenty-nine new species of anacanthine fishes from the Philippine Islands and contiguous waters. (Scientific results of the Philippine cruise of the Fisheries steamer "Albatross," 1907-1910.--Núm. 21.). Proceedings of the United States National Museum v. 43 (núm. 1924): 105-140, Pls. 22-31.
* ↑ «Lucigadus nigromarginatus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. i A. Williams, 1999. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) from the continental slope of western and northwestern Australia. Proc. Calif. Acad. Sci. 51(3):105-243.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* BioLib (anglès)
# Peristedion amblygenys

Peristedion amblygenys és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids. És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu fins als 82 m de fondària. Es troba al Pacífic occidental central: les illes Filipines.
És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler, H. W., 1938. Descriptions of new fishes obtained by the United States Bureau of Fisheries steamer "Albatross", chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Proceedings of the United States National Museum v. 85 (núm. 3032): 31-135.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Richards, W.J., 1999. Triglidae. Gurnards, sea robins, armored gurnards, and armored sea robins. p. 2359-2363. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
# Ialmen

Segons la mitologia grega, Ialmen (en grec antic Ἰάλμενος, Iálmenos), fou un heroi, fill d'Ares i d'Astíoque, filla d'Àctor.
Regnà a Orcomen amb el seu germà Ascàlaf.
Participà, amb els Minies, en la guerra de Troia al front dels beocis. Segons Homer, el seu contingent comptava amb trenta naus. Després de la caiguda de Troia, Ialmen, amb les seves naus, no tornà a la seva pàtria, i va anar-se a establir al Pont Euxí, on va fundar una colònia que en temps d'Estrabó encara s'anomenava la "dels aqueus del Pont" i consideraven Orcomen la seva metròpoli.
Ialmen i el seu germà Ascàlaf figuren entre els argonautes, i Ialmen és un dels pretendents d'Helena. Compromès en el jurament col·lectiu, va haver de participar en la guerra de Troia per alliberar-la. Va ser un dels grecs amagats al cavall de Troia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i llatina. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 279. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 120. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Panimerus hermelinus

Panimerus hermelinus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba al Líban.

## Referències

* ↑ Eaton, A.E., 1913. The Percy Sladen Trust expedition to the Indian Ocean in 1905, under the leadership of Mr J. Stanley Gardiner, M.A. Vol. IV, núm. XXV. —Diptera, Psychodidae. Transactions of the Linnean Society of London Zoology 2 15: 423-432 (425). Imatge
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Vaillant, F, Mobayed Z., 1987. Cinq espèces nouvelles de Diptères (Psychodidae, Psychodinae) du Liban. Annales de Limnologie. 23:121-127.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Raiamas buchholzi

Raiamas buchholzi és una espècie de peix de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes present des del sud del Camerun fins al riu Congo. Els mascles poden assolir els 14 cm de longitud total.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Lévêque, C. i J. Daget 1984 Cyprinidae. p. 217-342. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ORSTOM, París i MRAC, Tervuren. Vol. 1.

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N., ed. 1998. Catalog of Fishes. Special Publication of the Center for Biodiversity Research and Information, núm. 1, vol. 1-3. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. 2905. ISBN 0-940228-47-5.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D.E., 1990. A working list of fishes of the world. Copies available from D.E. McAllister, Canadian Museum of Nature, P.O. Box 3443, Ottawa, Ontario K1P 6P4, Canadà. 2661 p. plus 1270 p. Index
* Moyle, P. i J. Cech.: Fishes: An Introduction to Ichthyology, 4a edició, Upper Saddle River, Nova Jersey, Estats Units: Prentice-Hall. Any 2000.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Page, Lawrence M. & Burr, Brooks M. (1991): Freshwater Fishes, p. 131, Houghton Mifflin, Nova York, Estats Units. ISBN 0-395-91091-9
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.