OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Lestradea stappersii

Lestradea stappersii és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: és una espècie de peix endèmica del sud del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 «Lestradea stappersii» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Lestradea, p. 231-232. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Fish registrations within the museum database of the Vertebrate Section of the Royal Museum for Central Africa. MRAC, Tervuren, Bèlgica.
* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, Robert J. Cichlids of the World (en anglès). Neptune City, NJ: TFH Publications, 1988. ISBN 9780866228930.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kohda, M., Y. Yanagisawa, T. Sato, K. Nakaya, Y. Niimura, K. Matsumoto i H. Ochi, 1996. Geographical colour variation in cichlid fishes at the southern end of Lake Tanganyika. Environ. Biol. Fish. 45(3):237-248.
* Liem, K. F., 1981: A phyletic study of the Lake Tanganyika cichlid genera Asprotilapia, Ectodus, Lestradea, Cunningtonia, Ophthalmochromis, and Ophthalmotilapia. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 149 (núm. 3): 191-214.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Librada Avelino

Librada Avelino fou una pionera educadora, feminista i defensora dels drets humans a les Filipines.

## Biografia

Amb setze anys, durant l'ocupació espanyola, va obtenir el títol de mestra, la més jove d'obtenir-lo. Va continuar els estudis, i es va especialitzar en gramàtica castellana i també en música. Era una àvida lectora i tenia el desig de ser professora de secundària. Va obtenir la llicència, però ella volia una preparació millor, per la qual cosa va continuar els estudis, i l'any 1893 va obtenir el diploma qualificat.
El 1896, enmig del conflicte bèl·lic que va culminar amb l'ocupació dels Estats Units, l'Ada (com era coneguda per les seves amistats i coneixences) va intentar continuar perseguint el seu amor per l'ensenyament. Va fundar una escola privada, on s'ensenyava en espanyol, però no va prosperar, davant l'exigència d'educació en anglès. Al principi del 1901 va ser nomenada directora de l'escola pública per a nenes a Pandacan. Va ser la primera dona directora d'una escola pública. Va lluitar contra les interferències de les autoritats dels EUA, defensant la seva independència i la llibertat d'ensenyament i càtedra. Finalment, el 1907 va fundar el Centro Escolar de Señoritas, que va acabar obtenint la consideració d'universitat. Actualment, és coneguda com a Universidad Centro Escolar.
El 1929 li va ser atorgat el Mestratge en Pedagogia honoris causa per la Universitat de les Filipines, per la seva contribució a l'educació i al progrés. Va ser la primera dona receptora d'aquest reconeixement. La “maestra Ada” va impartir classes per a les dones, tot impulsant que aquestes participessin en la política i en els assumptes públics. També els va contagiar el seu amor pel coneixement i per la participació.

## Llegat

Librada Avelino ha estat votada en un procés participatiu realitzat al març del 2010 a Palafrugell de dones que mereixen un carrer.

## Referències

* ↑ La informació està treta de http://www20.gencat.cat/docs/icdones/02%20Serveis/Arxiu%20docs/pub_calendari2011.pdf%5BEnllaç+no+actiu%5D desenvolupat per l'Institut Català de les Dones amb autorització per usar-lo sota GFDL.
* ↑ Puig, Evarist «Les dones esperantistas de la Vila». Revista de Palafrugell [Palafrugell], núm. 208, 2-2011, pàg. 23.
# Licomedes (pare de Deidamia)

Segons la mitologia grega, Licomedes (en grec antic Λυκομήδης), va ser rei dels dolops a l'illa d'Esciros, pare de Deidamia.
Era rei a l'època de la guerra de Troia. Tetis li confià el seu fill Aquil·les quan volia deslliurar-lo del seu destí, ja que sabia que si anava a assetjar Troia, hi moriria. Licomedes l'amagà al gineceu entre les seves filles, disfressat de dona. L'heroi es va enamorar d'una de les filles del rei, Deidamia, que li va donar un fill, Neoptòlem. Entre les dones es coneixia Aquil·les amb el nom de Pirra, Issa o Cercísera. A la fi va ser descobert per Ulisses.
També acollí Teseu quan era a l'exili després de la mort dels Palàntides, o de la mort d'Hipòlit, o per altres motius, segons els autors, i aquest li va demanar de refugiar-se a la seva cort. Licomedes va tenir por que el nouvingut no es guanyés el respecte i l'admiració dels seus súbdits i li usurpés el regne, o potser no li volia tornar les riqueses que li guardava en dipòsit. El va portar amb un pretext amistós al cim d'un penya-segat i el va matar a traïció tirant-lo de dalt a baix.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 326. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 137. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Licopeu

Segons la mitologia grega, Licopeu fou un heroi calidoni, fill d'Agri, i germà de Tersites, Onquest, Pròtou, Celèutor i Melanip.
Participà amb els seus germans en una conjura per expulsar del tron de Calidó al seu oncle Eneu. Més tard, Licopeu va morir a mans de Diomedes, que havia vingut des d'Argos a defensar Eneu.
Segons una altra tradició, Licopeu va morir a mans de Tideu, que va haver de fugir d'Etòlia a Argos a causa d'aquest crim.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 326. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 137-138. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Licos (fill de Pandíon)

D'acord amb la mitologia grega, Licos (en grec antic Λύκος, "llop), va ser un heroi, fill de Pandíon i de Pília i germà d'Egeu.
Quan els fills de Pandíon van tornar a Atenes, Licos regnà sobre una part de l'Àtica, però el seu germà Egeu el va expulsar, i ell es va refugiar a Messènia. Allà va ser un sacerdot i endeví molt conegut, i estava al servei de Demèter. Se li atribueix la fundació del culte a Apol·lo Liceu. Va iniciar Afareu en els misteris dels grans déus. Una altra versió diu que va emigrar a Lícia i el fa epònim del país.
L'heroi messeni Aristòmenes (amb el qual col·laborava l'endeví Teocle, de la família dels iàmides) a començaments del segle v aC, va conèixer un oracle de Licos que prometia que amb el temps Messènia, en aquell moment en guerra, recuperaria tota la seva esplendor. Va enterrar llavors una relíquia sagrada que va considerar com la llavor del futur i es llançà a la guerra, que anà guanyant en un primer moment i que li va permetre de resistir l'escomesa dels espartans a la fortalesa d'Eira.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 328. ISBN 9788496061972.
* ↑ Montero, Santiago. Diccionario de adivinos, magos y astrólogos de la antigüedad. Valladolid: Trotta, 1997, p. 189. ISBN 8481641618.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi. Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 138. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 8429741461
# Limnochromis abeelei

Limnochromis abeelei és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 23,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És una espècie de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: sud del llac Tanganyika.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Maréchal, C. i M. Poll, 1991. Limnochromis. p. 243-245. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 4.
* ↑ Brichard, P., 1989. Pierre Brichard's book of cichlids and all the other fishes of Lake Tanganyika. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1988. Tanganyika cichlids. Verduijn Cichlids & Lake Fish Movies, Zevenhuizen, Països Baixos. 272 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M., 1981: Contribution a la faune ichthyologique du lac Tanganika. Révision du genre Limnochromis Regan, 1920. Description de trois genres nouveaux et d'une espèce nouvelle: Cyprichromis brieni. Annales de la Société Royale de Belgique v. 111 (núms. 1-4): 163-179.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Scheuermann, H., 1977: A partial revision of the genus Limnochromis (Regan 1920). Cichlidae -- Journal of the British Cichlid Association v. 3 (núm. 2): 69-73.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lincoln Building

El Lincoln Building és un immoble d'oficines situat al núm. 60 del carrer 42 de Nova York, davant l'estació Grand Central Terminal.
Va ser acabat el 1930. L'arquitectura d'estil neogòtic és deguda a James Edwin Ruthvin Carpenter. Aquest gratacel ateny 205 metres d'alçària i té cinquanta-tres pisos.
Encara que sigui de dimensions més reduïdes que d'altres construccions del barri, com els Chrysler Building i MetLife Building, el Lincoln presenta característiques interessants: les seves finestres gòtiques al cim, el seu hall, i una estàtua de bronze representant Abraham Lincoln, realitzada per Daniel Chester French.

## Enllaços externs

* Web de la societat de gestió de l'immoble Arxivat 2008-05-30 a Wayback Machine.
# Liparis chefuensis

Liparis chefuensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* El mascle fa 16,5 cm de llargària màxima i la femella 14.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 5 i 30 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar Groc.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Wu, H.-W. & Wang, K.-F., 1933. A review of the discobolous fishes on the Chinese coast. Contributions from the Biological Laboratory of the Science Society of China. (Zoological Series) v. 2 (núm. 2): 77-86.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Choi, Y., K. Kido i K. Amaoka, 1998. Redescription of a snailfish, Liparis chefuensis, with comments on its sexual dimorphism and synonymy (Scorpaeniformes: Liparidae). Ichthyol. Res. 45(3):314-318.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Huh, S.H. i Y.R. An, 2000. Species composition and seasonal variation of fish assemblage in the coastal water off Gadeok-do, Korea. J. Korean Fish. Soc. 33(4):288-301.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615p.

## Bibliografia

* Chernova, N.V., D.L. Stein i A.P. Andriàixev, 2004. Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (31):72.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Liparis frenatus

Liparis frenatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 7,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 3 i 379 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a les costes del mar del Japó a Honshu i Hokkaido (el Japó), i al mar d'Okhotsk (badia d'Aniva).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A., 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Praga. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H. & Burke, C. V., 1912. New cyclogasterid fishes from Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 42 (núm. 1907): 351-380, Pls. 41-48.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Kido, K., 1988. Phylogeny of the family Liparididae, with the taxonomy of the species found around Japan. Mem. Fac. Fish. Hokkaido Univ. (35)2:125-256.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lirceolus cocytus

Lirceolus cocytus és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.
Es troba als corrents d'aigua dolça de Phantom Cave Spring (el comtat de Jeff Davis, Texas, els Estats Units) i de la cova Sótano de Amezcua (Coahuila de Zaragoza, Mèxic).

## Referències

* ↑ Bowman, T.E. & G. Longley, 1976. Redescription and assignment to the new genus Lirceolus of the Texas water slater, Asellus smithii (Ulrich) (Crustacea: Isopoda: Asellidae). Proceedings of the Biological Society of Washington 88: 489–496. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2016-03-03. [Consulta: 30 juny 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Lewis, J. J., 2001. Three new species of subterranean asellids from western North America, with a synopsis of the species of the region (Crustacea: Isopoda: Asellidae). Texas Memorial Museum, Speleological Monographs 5: 1-15.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 ADM Exploration Foundation (anglès)
* ↑ The Maverick Grotto Arxivat 2012-08-14 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Aquatic Invertebrates of Texas Arxivat 2014-03-02 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* ↑ The Aquatic Invertebrates of Texas (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Rocha-Ramírez, Arturo, Álvarez, Fernando, Alcocer, Javier, Chávez-López, Rafael, Escobar- Briones, Elva, 2009. Revista Mexicana de Biodiversidad, v. 80, núm. 3. «Lista anotada de los isópodos acuáticos epicontinentales de México (Crustacea: Isopoda).».

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
# Llei Concursal

La Llei Concursal o Llei 22/2003 és una llei d'àmbit espanyol que derogà la normativa anterior sobre deutes i unificà els anteriors quatre procediments concursals: fallida, suspensió de pagaments, concurs de creditors i quitament i espera per un de sol, denominat Concurs. Des de l'1 de setembre del 2004 és en vigor, a Espanya, la, de 9 de juliol, Concursal,

## Referències

* ↑ Ley 22/2003, de 9 de julio, Concursal a noticiasjuridicas.com (castellà)
* ↑ Publicada al BOE núm. 164, de 10-07-2003, pàgs. 26905-26965
# Llei Deixonne

La llei Deixonne fou la primera llei francesa que va autoritzar l'ensenyament de les llengües regionals de França. Fou proclamada com la «llei 51-46 relativa a l'ensenyament de les llengües i dialectes locals» l'11 de gener de 1951, i fou vigent fins al 1975. Va ser una primera derogació prudent a l'uniformisme lingüístic a França, perquè fins aleshores només s'hi autoritzava l'ús del francès en qualsevol organisme públic o d'ensenyament.
Autoritza l'ensenyament facultatiu de certes llengües regionals durant una hora a la setmana: el basc, el bretó, el català i l'occità i organitza la formació i recerca universitària sobre les llengües regionals i l'etnografia. Més tard se li afegiren dos decrets per autoritzar l'ensenyament del cors (decret 74-33 de 16 de gener de 1974), el tahitià (decret 81-553 de 12 de maig de 1981) i les llengües melanèsiques (decret 92-1162 de 20 d'octubre de 1992) (l'ajië, el drehu, el nengone i el paicî). A més, el decret núm. 70-650 de 10 de juliol de 1970 permet de tenir en compte les llengües regionals per a l'obtenció del baccalauréat. Fou nomenada llei Deixonne pel diputat Maurice Deixonne, el qual va redactar l'informe de la comissió parlamentària de l'Educació nacional i va presentar el projecte de llei. La llei Deixonne avui és abolida: fou substituïda per la llei Bas-Lauriol de 1975 i per la llei Toubon de 1994.

## Referències

* ↑ publicada al diari oficial de la República francesa del 13 de gener de 1951
* ↑ Jaques Leclerc, «Loi no 51-46 du 11 janvier 1951 relative à l'enseignement des langues et des dialectes locaux, La llei Deixonne abrogées (francès)» Arxivat 2011-06-08 a Wayback Machine., L'aménagement linguistique dans le monde, Québec, Universita Laval, 2014

## Enllaços externs

* Text de la llei Al Portal-oc (francès)
# Margarida Maria d'Àustria

Margarida Maria d'Àustria (Madrid, 14 d'agost de 1621-16 d'agost de 1621), també citada com Maria Margarida, va ser una infanta d'Espanya, morta al cap de poques hores de néixer.
Nascuda al Reial Alcàsser de Madrid el 14 d'agost de 1621, va ser la primera filla del rei Felip IV i de la seva primera muller, la reina Isabel de Borbó.
La infanta va arribar a ser batejada, però només va viure 40 hores, va morir el 16 d'agost. En va donar testimoni, en el moment del lliurament dle cos, el secretari d'Estat, Juan de Ciriza. Va ser enterrada al Panteó d'Infants del monestir de San Lorenzo de El Escorial, on fou testimoni de la seva arribada Andrés de Losada. Segons el pare Flórez, va morir a les 29 hores i, per tant, hauria mort el 15 d'agost.
Els reis no tindrien un altre fill fins al naixement de la infanta Margarida Maria Caterina, el 1623.

## Referències

* 1 2 3 Vilar Pascual, Luis. Diccionario histórico, genealógico y heráldico de las familias de la Monarquía Española (en castellà). Madrid: Imprenta de D. Francisco Sánchez, 1859, p. 305.
* 1 2 González Dávila. Teatro de las grandezas de la Villa de Madrid Corte de los Reyes Católicos de España (en castellà). Madrid: Thomas Iunti, 1623, p. 196.
* 1 2 3 4 Quevedo, José. Historia del Real Monasterio de San Lorenzo... del Escorial... (en castellà). Madrid: Establecimiento Tipográfico de Mellado, 1849, p. 367.
* 1 2 Jarana Vidal, Sara «Festejando a una infanta: el bautizo de María Eugenia en Madrid, 1626». Atrio. Revista de Historia del Arte, núm. 26, 2020.
* 1 2 Flórez, Enrique. Memorias de las reynas catholicas (en castellà). vol. 2. Madrid: Antonio Marín, 1761, p. 932-933.
* ↑ Álvarez de la Fuente, José. Diario histórico político-canónico y moral (en castellà). Madrid: Thomás Rodríguez Frías, 1733, p. 120.
* 1 2 Escudero, José Antonio. Los Secretario de Estado y del Despacho (1474-1724) (en castellà). Madrid: Boletín Oficial del Estado, 2020, p. 516. ISBN 978-84-340-2606-3.
* ↑ Álvarez y Baena, José Antonio. Hijos de Madrid, ilustres en santidad, dignidades, armas, ciencias y artes. Diccionario histórico (en castellà). Madrid: Oficina de D. Benito Cano, 1791, p. 36.
# Durga McBroom

Durga McBroom (Los Angeles, 16 d'octubre de 1962) és una cantant i actriu nord-americana, coneguda per fer els cors del grup britànic Pink Floyd. Va néixer el 16 d'octubre de 1962 a Califòrnia (Estats Units).
Lectora empedreïda des de primerenca edat i amant de Joni Mitchell, va estudiar teatre, la qual cosa li va donar l'oportunitat de tenir un paper en el clàssic dels 80 "Flashdance", entre altres treballs.
Però la seva afició per la música i el cant la van portar, al costat de la seva germana Lorelei, a treballar amb artistes com Neil Rodgers. David Gilmour va escoltar l'esmentat disc i, sorprès per aquestes germanes, les va convidar a formar part de les coristes de la banda, lloc en què Durga es va mantenir durant la resta dels Tours de Pink Floyd des de 1988, participant en espectacles tan memorables com els xous a Venècia, el palau de Versalles, el festival de Knewborth, a més d'aparèixer a "Delicate Sound of Thunder".
Durga es va mudar a Londres degut als seus treballs amb Pink Floyd i en aquesta ciutat va formar "Blue Pearl", grup amb què va aconseguir un gran èxit a Europa, assolint el núm. 1 amb el tema "Naked In The Rain". "Alive" va ser un altre single en el qual David Gilmour i Richard Wright són músics convidats, a més de Guy Pratt.
Posteriorment torna als EUA, el 1994 participa a The Division Bell i en la totalitat del tour de la banda. Al mateix temps publica un llibre de poesia titulat "Gods and Lovers" i treballa amb David Gilmour en els seus espectacles de rock de cambra.
L'octubre de 2011, Durga, juntament amb la seva germana Lorelei van cantar The Great Gig In The Sky a Anaheim amb el Australian Pink Floyd Show.

## Referències

* ↑ «Pink Floyd singers join The Australian Pink Floyd for a very special performance of Great Gig In The Sky» (en anglès), 18-10-2011. [Consulta: 8 març 2012].

## Enllaços externs

* Durga McBroom MySpace