OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Joan de Queralt i de Xetmar

Joan de Queralt i de Xetmar (Barcelona, 24 d'octubre de 1679 - Barcelona, 12 de març de 1756) va ser un noble català, cinqué comtat de Santa Coloma.

## Biografia

Fill d'Andreu de Queralt i de Maria de Xetmar, no se'n disposa de gaire informació fins ben entrada la vida adulta. Miquel Conill explica que «el deseo de condecorar su noblesa con lenguas y noticias peregrinas le sacó del nativo suelo y trasladó a reynos estraños, singularmente el de Francia, por mucho tiempo».
El 25 de juliol de 1711 signà capítols matrimonials amb Francesca de Descatllar, amb qui es casà l'endemà a Barcelona. El seu fill Ignasi Andreu de Queralt i Descatllar nasqué a Santa Coloma de Queralt el 18 d'abril de 1717.
Joan no va implicar-se en la vida política del Principat, ja que només en consta documentació patrimonial, i el 1729 fou denunciat per la Comunitat de Preveres de Sant Joan de Barcelona. El 1742 rebé un certificat de pagament del dret de mitja anata i servei de llances -pagar per no aportar soldats- com a grande d’Espanya; en últim lloc, també rep rendes reals i rèdits de l’Arboç (1748).
El 17 de gener de 1753 dictà testament a Barcelona, on possiblement va morir el 12 de març de 1756.

## Referències

* ↑ de Cadenas y Vicent, Vicente. Extracto de los expedientes de la Orden de Carlos 3°, 1771-1847 (en castellà). Madrid: Hidalguia, 1986, p. 145.
* ↑ Conill, Miquel. Heroica vida y exemolares virtudes del Ven: Dr. D. Francisco de Queralt (en castellà). Cervera: Universitat de Cervera, 1726, p. 14.
* ↑ «AHAT, Parroquials, Santa Coloma de Queralt, baptismes (1688-1728), f.362», 1717. [Consulta: 3 febrer 2022].
* ↑ «Causa del prior y comunidad de presbíteros de Sant Joan de Barcelona contra Juan Queralt y Reart, conde de Santa Coloma» (en castellà), 1729. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Biblioteca de Queralt/ Queralt 6/3», 1742. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ «Biblioteca de Catalunya, Fons Queralt, 7/21» (en castellà), 1748. [Consulta: 15 febrer 2022].
* ↑ Gómez Rovira, 2016, p. 114.

## Bibliografia

* Rovira i Gómez, Salvador-J. «Els títols nobiliaris vinculats a les comarques meridionals del Principat de Catalunya. Edat moderna». Paratge, núm. 29, 2016, pàg. 107-118.
# Pteropsaron incisum

Pteropsaron incisum és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Fa 5,2 cm de llargària màxima. 5 espines i 18-20 radis tous a l'aleta dorsal i 22-23 radis tous a l'anal. 32 vèrtebres.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí i batidemersal (entre 116 i 307 m de fondària), el qual viu al Pacífic oriental: les illes Hawaii i Xile.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. i Snyder J. O., 1902. A review of the trachinoid fishes and their supposed allies found in the waters of Japan. Proceedings of the United States National Museum V. 24 (núm. 1263). 461-497.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Gilbert, C. H., 1905. II. The deep-sea fishes of the Hawaiian Islands. A: The aquatic resources of the Hawaiian Islands. Bulletin of the U. S. Fish Commission, vol. 23 (pt 2) (for 1903): 577-713, Pls. 66-101.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 Smith, D. G. i G. D. Johnson, 2007. A New species of Pteropsaron (Teleostei: Trichonotidae: Hemerocoetinae) from the Western Pacific, with notes on related species. Copeia 2007(2):364-377.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mundy, B. C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Randall, J. E., 2007. Reef and shore fishes of the Hawaiian Islands. Sea Grant College Program, University of Hawai'i, Honolulu. i-xivb + 1-546.
* ↑ All fishes of Hawaii (USA) Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Revista de Biología Marina, Valparaíso. V. 24 (núm. 2): 1-132.
* ↑ All fishes of Chile (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 1998. Base de dades de la col·lecció de peixos del Bernice P. Bishop Museum (BPBM). Bishop Museum, 1525 Bernice Street, Honolulu, Hawaii, els Estats Units.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Böhlke, J. E., 1953. A catalogue of the type specimens of Recent fishes in the Natural History Museum of Stanford University. Stanford Ichthyological Bulletin v. 5 (art. 1): 1-168.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
# Microglanis secundus

Microglanis secundus és una espècie de peix de la família dels pseudopimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Catatumbo i Sipaliwini.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H., 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Mees, G. F., 1974. The Auchenipteridae and Pimelodidae of Suriname (Pisces, Nematognathi). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 132: 1-256, Pls. 1-15.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gomes, A. L., 1946: A review of Microglanis, a genus of South American catfishes, with notes on related genera. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan Núm. 494: 1-19, Pl. 1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Malabarba, L. R. i J. K. F., Jr. Mahler, 1998: Review of the genus Microglanis in the rio Uruguay and coastal drainages of southern Brazil (Ostariophysi: Pimelodidae). Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 9 (núm. 3): 243-254.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Shibatta, O.A., 2003. Pseudopimelodidae (Bumblebee catfishes, dwarf marbled catfishes). p. 401-405. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Jordi Enjuanes-Mas

Jordi Enjuanes-Mas (Navars, 17 de març de 1942 – Barcelona, 21 de març de 2009) fou un poeta català, autor de diversos llibres de poesia on s'apleguen la major part dels seus poemes, editats abans en blogs entre els anys 2006 i 2009.
Fent un ús primordial del sonet i de les formes clàssiques, la seva poesia recull un ampli ventall de temes: franciscanisme, vida quotidiana, sàtira, lírica amorosa, amor al país. Destaca en les seves darreres produccions la influència de sant Joan de la Creu, i el llibre Jandalán, conjunt de poesies en castellà.

## Obra publicada

* 2002 Dèlia / Nel mezzo, Ed. Departament de Llengua Catalana i Literatura IES Camí de Mar, Calafell, juny 2002. Núm. Dip legal T-826-2002
* 2005 Les hores, Ed. Ajuntament de la Vila de Sallent, juny 2005. Núm. Dip legal B-40.488-2005
* 2009 Camí de Mar, Ed. Dpt. Llengua Catalana i Literatura IES Camí de Mar, Calafel, juliol 2009. Núm. Dip legal B.31.368-2009
* 2012 Jandalán, Ed. Piedad Vera, Castellar del Vallès, octubre 2012. Núm. Dip legal B-26.553-2012
* 2015 Dèlia / Nel mezzo, 2ª ed. rev., Ed. Piedad Vera, Castellar del Vallès, octubre 2015. Núm. Dip legal B-26.553-2012
* 2016 Les heures, Ed. Piedad Vera, trad. Nathalie Aubert, Ginebra, Dip. legal T-194-2016.

## Premis

* 1982 Englatina d'Or als Jocs Florals Franciscans, Berga, per De tot enlloc per tot camí venim
* 2004 XIV Premi de poesia Josep Fàbregas i Capell de la Vila de Sallent per Les hores

## Referències

* ↑ Torrents, Jacint «Jordi Enjuanes-Mas, poeta en xarxa. In memoriam». Llengua Nacional, núm. 71, II trim. 2010.
* ↑ «La poesia de Jordi Enjuanes-Mas: percaçant la caça,». Revista de Catalunya, núm. 292, Oct-nov-des 2015.
* ↑ Forner Escobet, Climent. Besllums (Assaigs de crítica literària).). ISBN 8486631521. LCCN 2007439339.. Berga: Edicions de L'Albi, 2006, p. 106-107.
* ↑ Enjuanes-Mas, Jordi. Jandalán (en castellà). 1º. Castellar del Vallès: Ed. Piedad Vera, octubre 2012.
* ↑ «Jandalán y la poesía de Jordi Enjuanes-Mas».
* ↑ «Presentacio dels llibres Jandalan i Camí de Mar».
* ↑ «Catàleg Biblioteca de Catalunya». Arxivat de l'original el 2016-03-09. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya».
* ↑ «Catàleg Xarxa Biblioteques Municipals Diputació Barcelona».
* ↑ «Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya».
* ↑ «Juegos Florales Franciscanos» (en castellà). La Vanguardia, 14-05-1982, pàg. 49.
* ↑ «Catàleg Col·lectiu de les Universitats de Catalunya».
# Gobiobotia tungi

Gobiobotia tungi és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ Kreyenberg M. 1911. Eine neue Cobitinen-Gattung aus China. Zool. Anz. v. 38 (núm. 18-19). 417-419.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* He, S. i Y. Chen, 1998. Gobiobotinae. p. 389-413. A Chen, Y.-Y. i et al. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Beijing. 1-531.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pierre Chopelet

Pierre Chopelet fou un cantant i ballarí francès.
Debutà com a ballarí en l'Òpera de París, en temps de Lully, és a dir, vers el 1680; i mercès sens dubte als consells d'aquell gran artista, abandonà el ball pel cant, en veure les grans facultats vocals que posseïa.
Començà com a suplent de Dumeny i, després de retirar-se de l'escena, el substituí en els seus papers, creant, a més, molts d'altres de gran importància, com el Telemon, de la Hesione (1700) de Campra, i el Dardanus de Rameau, a Scylla (1701); aconseguí gran èxit al cantar el Phaéton del seu mestre i amic Lully el 1702.
Es retirà de l'escena vers el 1713, i morí paralític poc temps després.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 618. (ISBN 84-239-4517-0)
# Jordi Llimona i Barret

Jordi Llimona i Barret (Barcelona, 20 de maig de 1924 - 11 de setembre de 1999) fou un religiós i escriptor català, fill de Rafael Llimona i Benet.

## Biografia

Fill del pintor Rafael Llimona i net de l'escultor Josep Llimona, sempre va estar fascinat per la figura de sant Francesc d'Assís. Ingressà a l'Orde dels Germans Menors Caputxins el 1942, el 1950 fou ordenat sacerdot, el 1951 va ser director del Centre Filosòfic d'Olot i el 1969 es llicencià en teologia a la Universitat Gregoriana de Roma. Com a pensador seguia la línia de Pierre Teilhard de Chardin, amb un pensament religiós sempre en recerca i amb hipòtesis agosarades. Les tesis evolutives de Teilhard de Chardin li són el punt a partir del qual Jordi LLimona observa i analitza les relacions Església-Estat. el porta a un optimisme existencial i escatològic que li permet de fer una reflexió teològica serena i tolerant, gens agressiva, integradora de tothom i dialogant amb tothom, respectuosa de la pluralitat i de la llibertat. El seu pensament se centra en una cosmovisió positiva i dinàmica de l'existència, i com a exponent d'un cristianisme compromès amb els valors de la llibertat, solidaritat i progrés, així com fidel a la cultura i a la nació catalana.
Ha estat membre de l'Associació d'Escriptors en Llengua Catalana i ha col·laborat a les publicacions Destino, Presència, Avui, Criterion, Qüestions de Vida Cristiana, Catalunya Franciscana i Diari de Barcelona. Apassionat defensor del Concili del Vaticà II, participà en la caputxinada (1966) i el 1970 fou obligat a deixar la docència a la Facultat de Teologia de Barcelona per les seves idees poc ortodoxes. Com a membre del Grup Independents pel Socialisme (amb Alexandre Cirici i Pellicer, Maria Aurèlia Capmany i Joan Manuel Serrat), participà en la fundació del PSC-Congrés. El 1999 va rebre la Creu de Sant Jordi i la Medalla d'Honor de Barcelona.

## Obres

* L'Església i l'estat (1963)
* Sempre nòmades (1970)
* Fe sense fronteres (1973)
* Humans tanmateix (1973)
* Com entendre la Bíblia (1979)
* Jesús de Natzaret (1980)
* Els nostres àngels (1981).
* La noia de Cadaqués i altres històries (1970)
* Per una mort més humana (1991)
* L'hora dels pobles (1993)
* Viure (1996)
* La tolerància i els seus fonaments (1997)

## Referències

* 1 2 Pallarès-Personat, Joan «Jordi Llimona i Barret, "Pare Llimona"». Catalunya Cristiana, vol. XLVI, núm. 2354, 08-12-2024, pàg. 42.
* ↑ Jordi Llimona, capuchino catalanista y antifranquista, necrològica a El País
* ↑ «Salvador illa obtiene el premio Fernando de los Ríos: ¿límites de la secularización de la política?». La Vanguardia, 26-04-2022.
* ↑ «Jordi Llimona i Barret». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Jordi Llimona a Biografies Socialistes

## Enllaços externs

* Notícies de Jordi Llimona a El País
# Gobiodon prolixus

Gobiodon prolixus és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba als oceans Índic i Pacífic.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1856. Bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van het eiland Boeroe. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 11. 383-414.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Winterbottom, R. & A. S. Harold. 2005. Gobiodon prolixus, a new species of gobiid fish (Teleostei: Perciformes: Gobiidae) from the Indo-west Pacific. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 118 (núm. 3): 582-589.
# Paragnetina ochrocephala

Paragnetina ochrocephala és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels pèrlids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Referències

* ↑ Klapálek, 1907. Rozpr. Ceské. Akad. 16(31):17.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Klapálek, 1921. Ann. Soc. ent. Belg. 61:61.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:496.
* Ignac Sivec, Bill P. Stark i Shigekazu Uchida, 1988: Synopsis of the World Genera of Perlinae (Plecoptera: Perlidae). Scopolia, núm. 16, pp. 1-66, Ljubljana (Enllaç).

## Enllaços externs

* Encyclopedia of Life (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlidae Species Listing Arxivat 2011-01-16 a Wayback Machine. (anglès)
# Joaquim II

Joaquim Hèctor o Joaquim II (Cölln, avui Berlín, 13 de gener de 1505 - Köpenick, 3 de febrer de 1571) fou membre de la Casa de Hohenzollern, fou el príncep-elector del Marcgraviat de Brandenburg entre 1535 i 1571. Joaquim II fou fill de Joaquim I Nèstor de Brandenburg, elector de Brandenburg, i de la seva esposa Elisabet de Dinamarca, Noruega i Suècia filla de Joan I de Dinamarca. El seu segon nom "Hèctor" fa referència al príncep troià Hèctor, de la mitologia grega. Fou pare de Joan Jordi de Brandenburg.
El 1522 com a capità del cercle de la Baixa Saxònia, lluità gloriosament contra els turcs; el 1535 succeí al seu pare en el senyoriu de les Marques antiga i central, mentre el seu germà Joan rebia Neumark, i el 1539 introduí en els seus Estats la Reforma protestant, malgrat que en la defensa d'aquesta es mostrà molt prudent i circumspecte, perquè tenia per màxima procurar davant de tot la pau i tranquil·litat del país.
Va romandre fidel a l'emperador Carles V, i el 1542 armà de bell nou un exèrcit contra els turcs, malgrat que sense cap resultat. El 1537 signà un pacte de germandat amb els ducs de Silèsia, i el 1569 adquirí l'expectativa sobre Prússia. El seu amor al luxe i el seu desordre en les matèries financeres, així com la seva passió per la bella Anna Sydow, influïren llastimosament en la ruïna financera del país.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 28, 2ª. part, pàg. 2818, ISBN 84-239-4528-6
# Ptychochromis inornatus

Ptychochromis inornatus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 12,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Madagascar.

## Referències

* ↑ Steindachner, F., 1880. Ichthyologische Beiträge (IX). I. Über eine Sammlung von Flussfischen von Tohizona auf Madagascar. II. Über zwei neue Agonus-Arten aus Californien. III. Über einige Fischarten aus dem nördlichen Japan, gesammelt von Professor Dybowski. Sitzungsber. Akad. Wiss. Wien v. 82 (1. Abth., núm. 2): 238-266, Pls. 1-6.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sparks, J. S., 2002. Ptychochromis inornatus: a new cichlid (Teleostei: Cichlidae) from northwestern Madagascar, with a discussion of intrageneric variation in Ptychochromis. Copeia 2002 (núm. 1): 120-130.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City, Nova Jersey, Estats Units.
* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Sparks, J. S., 2003: Taxonomic status of the Malagasy cichlid Ptychochromis grandidieri (Teleostei: Cichlidae), including a molecular phylogenetic analysis of the ptychochromine cichlids. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 14 (núm. 4): 317-328.
* Stiassny, M. L. J. i J. S. Sparks, 2006: Phylogeny and taxonomic revision of the endemic Malagasy genus Ptychochromis (Teleostei: Cichlidae), with the description of five new species and a diagnosis for Katria, new genus. American Museum Novitates Núm. 3535: 1-55.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Gobioides grahamae

Gobioides grahamae és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,3 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 26.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des de la Guaiana fins al nord del Brasil.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1800. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 2. i-lxiv + 1-632.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Palmer, G. & Wheeler, A. C., 1955. Further notes on the fishes of the genus Gobioides. Annals and Magazine of Natural History (Series 12) v. 8 (núm. 85): 67-68.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Murdy, E.O., 1998. A review of the gobioid fish genus Gobioides. Ichthyol. Res. 45(2):121-133.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Kullander, S.O., 2003. Gobiidae (Gobies). p. 657-665. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pierre Hédouin

Pierre Hédouin (Boulogne-sur-Mer, (Pas de Calais), 28 de juliol de 1789 - París, 20 de desembre de 1868), fou advocat, escriptor i compositor musical.
Després d'obtenir el títol d'advocat, estudià música amb Caroline Montigny-Rémaury i A.Grétry, i el 1827 estrenà una òpera titulada La fausse prevention, que va compondre amb col·laboració amb L. A. Piccinni. A més, va compondre dues col·leccions de romances. Entre 1842/50, fou cap de l'Oficina del Ministeri d'Obres Públiques a París
De les seves obres literàries cal citar: Marie de Boulogne (1824); Mosaique (Valenciennes, 1846) i Glück; la révolution qu'il à opérée sur notre première scène lyrique (1859).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 907. (ISBN 84-239-4527-8)