OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guérman Leóntiovitx Jukovski

Guérman Leóntiovitx Jukovski (Radivíliv, 13 de novembre de 1913 - Kíiv, 15 de març de 1976), ucraïnès: Ге́рман Лео́нтійович Жуко́вський, fou un compositor soviètic ucraïnès. Artista del poble de l'RSS d'Ucraïna (1973) guanyador del Premi Stalin de segon grau (1950).

## Biografia

Guerman Jukovski va néixer a Radzivilov (ara Radivilov, regió de Rivne d'Ucraïna). El 1937 es va graduar al Conservatori de Kíev en piano amb K. N. Mikhailov i en composició amb L. N. Revutski. Va participar en la Gran Guerra Patriòtica. Va caure en captivitat nazi, de la qual va escapar.
El 1951-1958 va ensenyar polifonia al departament de composició del Conservatori Estatal P. I. Txaikovski.
El 28 de febrer de 1979, sobre la base d'un decret del Consell de Ministres de l'RSS d'Ucraïna, l'escola de música infantil núm. 6 de Kíev (ara l'escola d'art infantil núm. 6) va rebre el nom de G. L. Jukovski.
Va morir el 1976 als 63 anys a Kíev.

## Honors i premis

* Ordre de l'Estrella Roja (15 de maig de 1945)
* Premi Stalin de segon grau (1950) - per la cantata "Glòria a la meva pàtria"! (1949)
* Artista honorat de l'RSS d'Ucraïna (1958)
* Orde de Lenin (24/11/1960)
* Artista popular de l'RSS d'Ucraïna (1973)
* Medalles

## Bibliografia

* Chl. ed. Yu. В. Arribada. Enciclopèdia musical. - Moscou: Enciclopèdia soviètica, 1974. - T. 2. - С. 405-406. - 959 s.

## Enllaços externs

* (rus) Guérman Leóntiovitx Jukovski al web dic.academic.ru
# Gerald Berners

Gerald Berners (Apley Park, 18 de setembre de 1883 – Faringdon House, 19 d'abril de 1950) fou un compositor anglès.
Descendent de l'antiga casa aristocràtica, ja que la baronia de Berners, que tenia, data de mitjan segle xv, la seva carrera fou la diplomàtica, en la que hi va romandre des de 1909 fins al 1919, però la seva decidida vocació per la música el feren abandonar la direcció inicial, consagrant-se des de l'última data citada a l'estudi de la composició, que cursà a Dresden i Viena amb Stravinski i Casella, el que explica l'avançat de les seves produccions des dels primers lieder, publicats el 1913.
A banda dels lieder i altres col·leccions del mateix gènere va escriure:
* Three Pieces, Fantasie espagnole i Fugue, per a orquestra;
* La Carrouse du Saint-Sacrément (1923).
* Les peces per a piano Le poison d'or, Trois petites marches funèbres, Fragments psychologiques i Valses bourgeoises, en totes les quals mostra un fi sentit de l'humour, a l'estil de Ravel, malgrat que amb un accentuat sabor racial.
L'obra orquestral més coneguda i celebrada de Berners és la Fantasie espagnole. Els Valses bourgeoises, foren premiats a Salzburg, el 1923, per un jurat internacional; La Carrouse du Saint-Sacrément, escrita sobre un llibre de Merimée, fou estrenada a París el 1924.
En va morir el 1950, va llegar els seus béns al seu company Robert ('Mad Boy') Heber Percy, que va viure a Faringdon fins a la seva pròpia mort el 1987.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. 158 (ISBN 84-239-4572-3)
# Pericoma trifasciata

Pericoma trifasciata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: l'Estat espanyol, les illes Britàniques, França, Bèlgica, els Països Baixos, Suïssa, Itàlia, Alemanya, Dinamarca, Lituània, Àustria, Hongria i Txèquia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ M. I. Domínguez, F. Martínez López i A. Pujante, 1997. Determinación de la calidad de las aguas en once arroyos de la cuenca del río Cabriel. Ecología, núm. 11, 1997, pàgs. 63-81. Arxivat 2012-02-20 a Wayback Machine.
* ↑ The Society for the study of flies (Diptera) (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Belgian Species List 2012 (anglès)
* ↑ Catàleg d'Espècies dels Països Baixos (neerlandès)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ New and Rare for Lithuania Insect Species Arxivat 2010-11-17 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ PESI (anglès)
# Escut de Beniardà

L'escut de Beniardà es un símbol representatiu oficial de Beniardà, municipi del País Valencià situat a la comarca de la Marina Baixa. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona, truncat. Al primer quarter, en camp de gules, un Agnus Dei passant d'argent, nimbat d'or amb una banderola d'argent carregada amb una creu plena de gules i amb l'asta d'or. Al segon quarter, en camper d'or, quatre pals de gules; ressaltant d'una banda d'atzur, sembrada de flors de lis d'or. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Resolució de 4 de novembre de 1999, publicada en el DOGV núm. 3.638, de 2 de desembre de 1999.
L'anyell és l'atribut de sant Joan Baptista, patró del poble. A sota es representen les armes dels ducs de Gandia i comtes de Dénia, senyors de Beniardà als segles xiv i xv.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Marina Baixa.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* ↑ Generalitat Valenciana «Resolució de 4 de novembre de 1999, del Con­seller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'apro­va l'escut de l'Ajuntament de Beniardà (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.638, 02-12-1999, pàg. 19.395 [Consulta: 12 gener 2023].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 71 i 270 [Consulta: 12 gener 2023].
# Molí a l'esquerra del riu Brugent

El Molí a l'esquerra del riu Brugent és una obra de Capafonts (Baix Camp) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Està situat la conca del riu Brugent.

## Descripció

És una estructura arquitectònica de planta quadrangular alçada amb murs de pedra escairada, de la qual resten solament parts de la base. Es conserva també l'obertura per la que entrava l'aigua de la bassa, construïda amb un arc semicircular fet de blocs de pedra treballada disposats a sardinell.
Trebm restes de la bassa, i d'una resclosa propera.

## Història

Apareix citat en diversos llibres.

## Referències

* 1 2 3 4 «Molí a l'esquerra del riu Brugent». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 9 novembre 2018].
* ↑ Manent, 1981, pàg. 28: Recorden haver-hi vist treballar després de la guerra.
* ↑ Iglésies, Santasusagna, guia Itinerària, 1929, pàgs. 179-180: Als cinc minuts (de la Manugra), entre el camí i el riu, hi ha el molí del Balenyà.
* ↑ Iglésies i altres, guia Itinerària, 1960, volum 1, pàg. 383: Entre el camí i el riu hi ha el molí del Balenyà, amb la seva gran bassa.
* ↑ Palau Rafecas, 1990, pàgs. 81-103. L'anomena molí de l'Ombra i el numera amb el núm. 53 dins del conjunt de molins fariners que té inventeriats al riu Francolí. Ens fa la descripció: A peu de camí, hi queden els vestigis d'aital molí, tots coberts per la vegetació.

## Enllaços externs

* «Molí a l'esquerra del riu Brugent». Mapa de recursos culturals. Diputació de Tarragona.
# Knodus heteresthes

Knodus heteresthes és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tapajós.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H. 1911. Descriptions of two new tetragonopterid fishes in the British Museum. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 7 (núm. 38). 215-216.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Knodus heteresthes». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Keith, P., P.-Y. Le Bail i P. Planquette 2000. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 2, fascicle I). Publications scientifiques du Muséum national d'Histoire naturelle, París: 286 p.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Planquette, P., P. Keith i P.-Y. Le Bail 1996. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 1). Collection du Patrimoine Naturel, vol.22. IEGB-Muséum national d'Histoire naturelle, París, INRA, CSP, Min. Env., París. 429 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Gvozdarus svetovidovi

Gvozdarus svetovidovi és una espècie de peix pertanyent a la família dels nototènids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 100 cm de llargària màxima.
* És de color marró clar al ventre, mentre que el cap, el dors i els flancs són foscos. Les aletes dorsals són més clares i llurs membranes transparents. Aletes pelvianes i anal clares. Boca i cavitat branquial fosques.
* 7 espines i 30 radis tous a l'aleta dorsal i cap espina i 31 radis tous a l'anal.
* 51 vèrtebres.

## Hàbitat

És un peix d'aigua marina, pelàgic-oceànic i de clima polar (65°S-74°S) que viu fins als 550 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic: els mars de Ross i de la Cooperació.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Balushkin A. V., 1989. Gvozdarus svetovidovi gen. et sp. n. (Pisces, Nototheniidae) from the Ross Sea (Antarctic). Zool. Zh. v. 68 (núm. 1). 83-88.
* ↑ Balushkin, A.V., 1989. Gvozdarus svetovidovi gen. et sp. n. (Pisces, Nototheniidae) from the Ross Sea (Antarctica). J. Ichthyol. 34(1):152-158.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Balushkin, A. V., 1989. Gvozdarus svetovidovi gen. et sp. n. (Pisces, Nototheniidae) from the Ross Sea (Antarctic). Zoologicheskii Zhurnal v. 68 (núm. 1): 83-88.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Dewitt, H.H., P.C. Heemstra i O. Gon, 1990. Nototheniidae. P. 279-331. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.). Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* ↑ Miller, R.G., 1993. A history and atlas of the fishes of the Antarctic Ocean. Foresta Institute, Nevada.
* ↑ Dewitt, H.H., P.C. Heemstra i O. Gon, 1990. Nototheniidae. P. 279-331.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
* Encyclopedia of Life (anglès)
# Peripsychoda bulbula

Peripsychoda bulbula és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Femella: ulls separats per 2,5 facetes de diàmetre; sutura interocular arrodonida i una mica afeblida a la zona central; vèrtex 3 vegades l'amplada del pont ocular i amb els costats arrodonits; palp núm. 1 bulbós i més ample que el 2; occipuci estés com una projecció cònica; front amb una àrea triangular pilosa; antenes de 0,90 mm de longitud i amb l'escap dues vegades la mida del pedicel; ales d'1,62 mm de llargària i de 0,62 mm d'amplada i amb la vena subcostal lliure i no pas unida a R1; fèmur més llarg que la tíbia; placa subgenital amb el lòbul apical en forma de "V"; espermateca petita i reticulada a la major part de la seua superfície.
* El mascle no ha estat encara descrit.

## Distribució geogràfica

És un endemisme de Nova Guinea.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sitzungsberichte der Gesellschaft Naturforschender Freunde zu Berlin, 1935, 246-249.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Quate, L.W.; Quate, S.H., 1967. A monograph of Papuan Psychodidae, including Phlebotomus (Diptera). Pacific Insects Monograph, 15: 1–216.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Systema Dipterorum Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Duckhouse, D.A. & Lewis, D.J., 1989. Superfamily Psychodoidea. 15. Family Psychodidae. A: Evenhuis, N.L. (ed.). Catalog of the Diptera of the Australasian and Oceanian Regions. Honolulu i Leiden: Bishop Museum Press i E.J. Brill, 1155 pàgines.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Ježek J., 1987. Results of the Czechoslovak-Iranian entomological expeditions to Iran 1977. Peripsychoda iranica sp. n. (Diptera, Psychodidae) with comments to the genus and redescriptions of included species. Acta Entomologica Musei Nationalis Pragae 42: 189–206.
# Margherita Costa

Margherita Costa (Ferrara, vers el 1600–ídem, després del 1657) fou una poeta i cantatriu italiana.
Rivalitzava a Roma amb la famosa cantant anomenada la Checca, i tenien, tant l'una com l'altra, entusiastes partidaris; amb la seva disputa feren cèlebre aquella rivalitat que apassionava uns i altres. Més endavant se la troba en la cort de Ferran II de Mèdici. Fou tal la seva fama que el cardenal Mazzarino la cridà a París, al costat d'altres artistes per cantar Orfeu de Luigi Rossi, primera òpera cantada en aquella capital el 1647.
Publicà un volum de poesies titulat Il violino cioé Rime amorose, en què cada composició porta el nom d'un instrument musical. Se la coneixia generalment amb el nom de la Ferrarense.

## Referències

* ↑ Salvi, Marcella. Escenas en conflicto: el teatro español e italiano desde los márgenes del Barroco. Peter Lang, 2005, p. 59–71. ISBN 978-0-8204-7846-3.
* ↑ Coller, Alexandra. Women, Rhetoric, and Drama in Early Modern Italy. Taylor & Francis, 6 de juliol de 2017, p. 52–67. ISBN 978-1-134-78017-4.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 15, pàg. 1240 (ISBN 84-239-4515-4).
# Gymnapogon annona

Gymnapogon annona és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5 cm de llargària màxima.
* És de color groc pàl·lid translúcid amb les aletes grogues i els ulls verd-blau.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical, el qual viu a les aigües somes dels esculls costaners.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: Austràlia i Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans i de costums nocturns.

## Referències

* ↑ Regan C. T., 1905. On a collection of fishes from the inland sea of Japan made by Mr. R. Gordon Smith. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 15 (núm. 85). 17-26.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Whitley, G. P., 1936. More ichthyological miscellanea. Memoirs of the Queensland Museum v. 11 (pt 1): 23-51, Pl. 4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Gymnapogon annona» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001. Pictorial guide to Indonesian reef fishes. Part 1. Eels- Snappers, Muraenidae - Lutjanidae. Zoonetics, Austràlia. 302 p.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Shao, K.-T. i J.-P. Chen, 1986. Ten new records of cardinalfishes from Taiwan, with a synopsis of the family Apogonidae. J. Taiwan Mus. 39(2):61-104.
* ↑ Shen, S.C. (ed.), 1993. Fishes of Taiwan. Department of Zoology, National Taiwan University, Taipei. 960 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404-463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p
* ↑ Kuiter, R.H. i T. Tonozuka, 2001.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Gymnapogon vanderbilti

Gymnapogon vanderbilti és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 1,9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, bentònic, associat als esculls i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: Kiribati (les illes de la Línia).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Regan C. T., 1905. On a collection of fishes from the inland sea of Japan made by Mr. R. Gordon Smith. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 15 (núm. 85). 17-26.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1938. The fishes of the George Vanderbilt South Pacific Expedition, 1937. Monographs of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia Núm. 2: 1-349, Pls. 1-12.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Gymnapogon vanderbilti» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Gon, O. i D. Golani, 2002. A new species of the cardinalfish genus Gymnapogon (Perciformes, Apogonidae) from the Red Sea. Ichthyol. Res. 49(4):346-349.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Allen, G.R., 1999. Apogonidae. Cardinalfishes. P. 2602-2610. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). Roma, FAO. 2069-2790 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Gymnelopsis humilis

Gymnelopsis humilis és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes que es troba al nord del Mar d'Okhotsk.
És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu fins als 153 m de fondària. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Soldatov V. K., 1922. On a new genus and three new species of Zoarcidae. Ezh. Zool. Muz. Ross. Akad. Nauk v. 23 (núm. 2). 160-163.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Nazarkin, M. V. & N. V. Chernova. 2003. A new species of eelpouts, Gymnelopsis humilis sp. nov. (Zoarcidae), from the northern part of the Sea of Okhotsk. Voprosy Ikhtiol. v. 43 (núm. 5): 602-606.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1982: Revision of the fish genera Gymnelus Reinhardt and Gymnelopsis Soldatov (Zoarcidae), with two new species and comparative osteology of Gymnelus viridis. National Museum of Canada Publications in Zoology Núm. 17: i-iv + 1-76.
* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB