OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Diagramma centurio

Diagramma centurio és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 100 cm de llargària màxima.
* 9-10 espines i 21-25 radis tous a l'aleta dorsal i 7 radis tous a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical que viu entre 3 i 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: des de Kenya fins a Durban, les illes Comores, Madagascar i les Seychelles.

## Ús comercial

La seua carn és de qualitat excel·lent.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Histoire naturelle des poissons. v. 5: i-xxviii + 1-499 + 4 pp., Pls. 100-140.
* ↑ Oken L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Heemstra, P.C. i E. Heemstra, 2004. Coastal fishes of southern Africa. National Inquiry Service Centre (NISC) and South African Institute for Aquatic Biodiversity (SAIAB), Grahamstown. 488 p.
* 1 2 Heemstra, P.C. i E. Heemstra, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Diagramma punctatum

Diagramma punctatum és una espècie de peix pertanyent a la família dels hemúlids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 33,5 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Japó, Indonèsia, les costes septentrionals i orientals de Nova Guinea, Nova Caledònia i altres indrets del Pacífic occidental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Oken L., 1817. V. Kl. Fische. Isis (Oken) v. 8 (núm. 148). 1779-1782.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Histoire naturelle des poissons. v. 5: i-xxviii + 1-499 + 4 pp., Pls. 100-140.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia i German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p.
* ↑ Department of Fisheries Malaysia, 2009. Valid local name of Malaysian marine fishes. Department of Fisheries Malaysia. Ministry of Agriculture and Agro-based Industry. 180 p.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Mdlaw Megbi

El Mdlaw Megbi és un club de futbol eritreu de la ciutat d'Asmara.

## Palmarès

* Lliga eritrea de futbol:
** 1997
* Copa eritrea de futbol:
** 2008

## Referències

* ↑ «Eritrea - List of Champions». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
* ↑ «Eritrea - List of Cup Winners». RSSSF. [Consulta: 16 desembre 2017].
# Estació d'Ocata

Mapa sinòptic Línia RG1 :
Mapa sinòptic línia R1 :
Ocata és una estació de ferrocarril propietat d'Adif a Ocata (barri del Masnou) a la comarca del Maresme. L'estació és a la línia Barcelona-Mataró-Maçanet per on circulen trens de les línies de rodalia R1 i RG1 de Rodalies de Catalunya operades per Renfe Operadora.
Aquesta estació de la línia de Mataró va entrar en servei el 28 d'octubre de 1848, tot i que el baixador original no es conserva, quan es va obrir el ferrocarril de Barcelona a Mataró, la primera línia de ferrocarril de la península Ibèrica. A Barcelona es va construir la terminal entre la Barceloneta i la Ciutadella, a la vora del Torín a l'inici de la desapareguda avinguda del Cementiri, que posteriorment seria substituïda per l'Estació de les Rodalies. La iniciativa de la construcció del ferrocarril havia estat de Miquel Biada i Bunyol per dur a terme les múltiples relacions comercials que s'establien entre Mataró i Barcelona.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 1.046.000 passatgers.
L'any 2022 es van iniciar les obres per soterrar i millorar els accessos de l'estació i desprès d'unes obres que van tenir alguns retards, la nova estació va reprendre el servei el 2 de març de 2024.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Molins de Rei L'Hospitalet de Llobregat | El Masnou | Premià de Mar | Mataró Arenys de Mar Calella Blanes Maçanet-Massanes |
| Rodalia de Girona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | El Masnou | Premià de Mar | Figueres Portbou |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R1». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 2017-06-08. [Consulta: 25 novembre 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].
* ↑ «Tot a punt a l'estació d'Ocata per reprendre el servei ferroviari». [Consulta: 8 febrer 2025].

## Notes

* ↑ On actualment hi ha el carrer del Doctor Aiguader, la platja de vies de l'Estació de França, el Passeig de Circumval·lació, i prosseguint per l'Avinguda d'Icària.

## Vegeu també

* Estació del Masnou
* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Gorgasia naeocepaea

Gorgasia naeocepaea és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 30,4 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Meek, S. E. & S. F. Hildebrand, 1923. The marine fishes of Panama. Part I. Field Mus. Nat. Hist. Publ. Zool. Ser. v. 15 (publ. 215): i-xi + 1-330, Pls. 1-24.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Böhlke, J. E., 1951. A new eel of the genus Taenioconger from the Philippines. Copeia 1951 (núm. 1): 32-35.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Gorgasia naeocepaea» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Castle, P.H.J. i J.E. Randall, 1999. Revision of Indo-Pacific garden eels (Congridae: Heterocongrinae), with descriptions of five new species. Indo-Pacific Fishes (30):52 p.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Eusebio Guiteras Font

Eusebio Guiteras Font (Matanzas (Cuba), 5 de maig, 1823 - Filadelfia (Estats Units), 24 de desembre, 1893), va ser un destacat pedagog matancer, va escriure obres dedicades fonamentalment a l'educació a Cuba, mestre i director del Col·legi L'Empresa.
Fou un bon llatinista, s'esmerçà en la traducció d'Horaci i Virgili. Junt amb el seu germà Antoni, va viatjar arreu d'Europa, Asia i Àfrica i és molt interessant la narració de les seves excursions.
Col·laborà en el diaris i revistes culturals com La Aurora, Album de lo bueno y lo bello (1860), Revista Habanera (1861), Verdad Católica i Revista de la Habana. Publicà: Guia de las cuevas de Bellamar (1863), i que fou la primera de la seva clase en el país; i fruit de les seves aficions pedagògiques foren els seus Textos de lectura graduada (3 toms), que es van estendre quasi per tota l'illa i van merèixer diverses edicions.
Entre les seves altres obres i figuren:
* Irene Albar;
* Un invierno en New-York, en les quals recull les seves vivencies en la ciutat dels gratacels (1861);
* Gabriel Reyes;
* Romance Cubano en 1861, fou premiada en els Primers Jocs Florals de Matanzas.
* Primer Cuaderno de Lecturas en 1856 en Filadelfia.
* Segundo Cuaderno de Lecturas en 1857 en Filadelfia.
* Tercer Cuaderno de Lecturas en 1858 en Filadelfia.
* Cuarto Cuaderno de Lecturas en 1868 en Matanzas. Aquest fou prohibit per les autoritats espanyoles, doncs tractava de la independencia de Cuba.
* La Cartilla en 1878 en Nueva York.
Durant la seva estada als Estats Units d'Amèrica coneix a José Martí de qui va ser un actiu col·laborador.
El seu fill Juan (1852-1920), fou un insigne metge nacionalitzat nord-americà; i el seu germà Pedro José (1814-1890), també com ell, fou un pedagog i escriptor.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 7 8 La familia Guiteras: síntesis de cubanía. Páginas matanceras, Arnaldo Jiménez de la Cal, año 2004, página 24.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 308. (ISBN 84-239-4527-8)
# Antonio Traversari

Antonio Traversari (Ravenna, Emília-Romanya, 1810 - 1860) fou un compositor italià.
Estudià al Conservatori de Nàpols, on tingué per mestre en d'altres a Donizetti. dedicat des de molt jove a la composició, produí moltes misses, cantates, etc., així com les òperes:
* Il Fuoruscito;
* Lettera di raccomandazione;
* Gli originali;
* Don Cesar di Bazan;
* Il diavolo;
* La Novella Eloisa;
* Erostrato;
* Il rinnegato.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 63, 1568 (ISBN 84-239-4563-4)
# Antoní Soler de Lloberas i Quintanas

Antoní Soler de Lloberas i Quintanas (Gaià, Bages, 1819-1892) va ésser un hisendat i delegat a l'Assemblea de Manresa (1892).

## Referències

* ↑ OLLÉ I ROMEU, Josep. M. Homes del catalanisme: Bases de Manresa. Diccionari biogràfic. Barcelona: Rafael Dalmau (editor), 1995 (Col·lecció Camí Ral, núm. 6). ISBN 84-232-0484-7. Plana 248.
# Antònia Mir i Arguilaguet

Antònia Mir i Argilaguet (Lleida, ?? - Lleida, 25 de març de 1983) fou una pintora catalana.
Va aprendre a dibuixar amb el pintor Joaquim Xauradó durant el període en què aquest residí a Lleida. Més endavant, durant una estada estiuenca a Altafulla, va conèixer el pintor barceloní Antoni Gelabert, que influiria en la seva obra i en la decisió de dedicar-se a la pintura professionalment. Va muntar el seu propi taller al carrer Major de Lleida, un estudi anomenat Les Arts, on també faria de docent per a diverses generacions de pintores lleidatanes. Es va especialitzar en la pintura de flors i natures mortes, tot i que també va treballar la pintura de paisatge. Va realitzar diverses exposicions al Cercle de Belles Arts de Lleida i a l'Institut d'Estudis Ilerdencs, fins que morí el 1983. Es conserva obra seva al Museu d'Art Jaume Morera.
L'any 2000 el XVIè Premi de Pintura del Cercle de Belles Arts de Lleida es lliurà en homenatge a Antònia Mir.

## Referències

* 1 2 «XVI Premi de Pintura, homenatge a Antònia Mir» pàg. 63. Revista del Cercle de Belles Arts de Lleida, núm. 15, 01-09-2000. [Consulta: 15 gener 2023].
* ↑ «Premi de Pintura homenatge a Antònia Mir». Cercle de Belles Arts de Lleida. [Consulta: 19 maig 2016].
# António José Soares

António José Soares (Lisboa, Portugal, 1783 - 1865) fou un organista i compositor portuguès. Va ser organista de la seu patriarcal i professor de música del Seminari. Deixà nombroses composicions religioses i profanes, entre elles una cantata que fou executada en el Teatro Nacional de São Carlos de Lisboa el 1818; un concert per a piano i orquestra; misses, te deum, vespres, matines, nocturns, romances, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 1087 ISBN 84 239-4556-1
# Anòsmia

L'anòsmia és la incapacitat per percebre olors, o en altres paraules, la manca de funcionament de l'olfacte. Un terme relacionat, hipoòsmia, comporta una capacitat disminuïda d'olor. Sovint l'anòsmia és precedida per una hipoòsmia i sovint les causes són compartides.
L'anòsmia pot ser temporal, però l'anòsmia traumàtica pot ser permanent.
L'anòsmia pot causada per:
* Inflamació de la mucosa nasal: principalment per rinitis. És la causa més freqüent.
* Obstrucció de les vies nasals: per exemple: pòlips nasals.
* Destrucció o afectació d'estructures del sistema olfactori des del bulb olfactori al còrtex cerebral, inclòs. És causa poc freqüent.
En concret, segons la revista The Lancet, la inflamació crònica es deu a canvis en el revestiment de mucosa dels sins paranasals i dels cornets mitjà i superior. Ja que l'anòsmia és causada per canvis inflamatoris en les vies nasals, es tracta simplement reduint la presència d'inflamació. Rarament, també podria ser causada per meningitis crònica o neurosífilis que augmentarien la pressió intracranial durant un llarg període, i en alguns casos per ciliopatia incloent la ciliopatia causada per discinèsia ciliar primària (síndrome de Kartagener, síndrome Afzelius o síndrome Siewert). Molts pacients poden experimentar anòsmia unilateral, sovint com a resultat d'un trauma menor al cap. Aquest tipus d'anòsmia normalment només es detecta es prova per separat l'olfacte de les fosses nasals. L'ús d'aquest mètode de prova de cada fossa nasal per separat sovint mostren un sentit reduït o fins i tot completament absent d'olor d'una de les fosses nasals.
Algunes societats de l'àmbit de l'otorrinolaringologia defensen que l'anòsmia o la hipoòsmia podrien símptomes a considerar per al diagnòstic de la COVID-19 i que podrien haver estat descartats entre els pacients considerats asimptomàtics. Cal dir que aquests símptomes també poden ser provocats, entre d'altres, per diferents virus com ara els del refredat comú.
Algunes persones poden ser anòsmiques per una olor en particular. Això es coneix com a "anòsmia específica". L'absència del sentit de l'olfacte des del naixement s'anomena anòsmia congènita.

## Referències

* ↑ «Loss of smell (anosmia). Causes.». Mayo Clinic.
* ↑ Knight, Allan «Anosmia». The Lancet, vol. 332, núm. 8609, 1988, p. 512. DOI: 10.1016/S0140-6736(88)90160-2. PMID: 2900434.
* ↑ «Anosmia». The Lancet, vol. 241, núm. 6228, 1943, p. 55. DOI: 10.1016/S0140-6736(00)89085-6.
* ↑ «Impact of Defective Cilia». Cilopathy Alliance. Arxivat de l'original el 9 setembre 2018. [Consulta: 26 desembre 2021].
* ↑ Hassan, Ul «Ciliopathy with special emphasis on kartageners syndrome». Int J Health Sci (Qassim), vol. 3, núm. 1, 2009, pàg. 65-9. PMC: 3068795. PMID: 21475513.
* ↑ Harvey, Peter «Anosmia». Practical neurology, vol. 6, núm. 1, 2006, p. 6.
* ↑ «COVID-19» (en anglès). Arxivat de l'original el 2020-07-07. [Consulta: 24 març 2020].
* ↑ Periódico, El. «¿El Covid-19 treu l'olfacte?», 23-03-2020. [Consulta: 24 març 2020].
# Apareiodon vladii

Apareiodon vladii és una espècie de peix de la família dels parodòntids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H., 1916. On Apareiodon, a new genus of characid fishes. Ann. Carnegie Mus. v. 10 (núms. 1-2): 71-76, Pls. 11-12.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Pavanelli, C. S., 2006: New species of Apareiodon (Teleostei: Characiformes: Parodontidae) from the Rio Piquiri, Upper Rio Paraná, Brazil. Copeia 2006 (núm. 1): 89-95.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Garavello, J. C., 1977: Descrição de Apareiodon vittatus sp. n. do Rio Iguaçu e comentários sobre as espéces do gênero Apareiodon (Eigenmann, 1916) (Ostariophysi, Parodontidae). Revista Brasileira de Biologia v. 37 (núm. 2): 447-455.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Pavanelli, C.S., 1999. Revisão taxonômica da Família Parodontidae (Ostariophysi: Characiformes). Universidade Federal de São Carlos, Brasil, 332p. Tesi doctoral.
* Pavanelli, C.S., 2003. Parodontidae (Parodontids). p. 46-50. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Pavanelli, C. S. i H. A. Britski, 2003: Apareiodon (Eigenmann, 1916 (Teleostei, Characiformes), from the Tocantins-Araguaia basin, with description of three new species. Copeia 2003 (núm. 2): 337-348.
* Roberts, T. R., 1974: Osteology and classification of the noetropical characoid fishes of the families Hemiodontidae (including Anodontinae) and Parodontidae. Bulletin of the Museum of Comparative Zoology v. 146 (núm. 9): 411-472, Pl. 1.
* Scharcansky, A. i C. A. S. Lucena, 2008: Phylogenetic assessment of ultrastructural and histological characters of teeth in the Anostomoidea, Hemiodontidae and Parodontidae (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes). Zootaxa Núm. 1948: 36-56.
* Starnes, W. C. i I. Schindler, 1993: Comments on the genus Apareiodon (Eigenmann) (Characiformes: Parodontidae) with the description of a new species from the Gran Sabana region of eastern Venezuela. Copeia 1993 (núm. 3): 754-762.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Aphanius baeticus

Aphanius baeticus és una espècie de peix de la família dels ciprinodòntids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la península Ibèrica.

## Estat de conservació

Les seues principals amenaces són la destrucció del seu hàbitat, la contaminació de l'aigua, les freqüents sequeres i la introducció d'espècies exòtiques (com ara, Gambusia holbrooki, Fundulus heteroclitus i el cranc de riu americà -Procambarus clarkii-).

## Referències

* ↑ BioLib (anglès) i (txec)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ «Aphanius baeticus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Crivelli, A.J. (2006). "Aphanius baeticus." 2006 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2006. [Consulta: 6 abril 2023]

## Bibliografia

* Doadrio, I., 2001. Atlas y libro rojo de los peces continentales de España. Madrid MMA, CSIC.
* Doadrio, I., J. A. Carmona & C. Fernández-Delgado. 2002. Morphometric study of the Iberian Aphanius (Actinopterygii, Cyprinodontiformes), with description of a new species. Folia Zool. v. 51 (núm. 1): 67-79. Any 2002.
* Hrbek, T. i Meyer, A., 2003. Closing of the Tethys Sea and the phylogeny of Eurasian killifishes (Cyprinodontiformes: Cyprinodontidae). Journal of Evolutionary Biology 16: 17–36.
* Perdices, A., Carmona, J.A., Fernandez-Delgado, C. i Doadrio, I., 2001. Nuclear and mitochondrial data reveal high genetic divergence among Atlantic and Mediterranean populations of the Iberian killifish Aphanius iberus (Teleostei: Cyprinodontidae). Heredity 87: 314–324.
* Schönhuth, S., Luikart, G. i Doadrio, I., 2003. Effects of a founder event and supplementary introductions on genetic variation in a captive breeding population of the endangered Spanish killifish. Journal of Fish Biology 63: 1538-1551.
# Aphanotorulus unicolor

Aphanotorulus unicolor és una espècie de peix pertanyent a la família dels loricàrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 13,9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical (25 °C-28 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca superior del riu Amazones.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Isbrücker, I. J. H. & Nijssen, H., 1983. Aphanotorulus frankei, une espèce et un genre nouveaux de poissons-chats cuirassés du Bassin du Rio Ucayali au Pérou (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Revue française d'Aquariologie Herpetologie v. 9 (núm. 4) (1982): 105-110.
* ↑ Steindachner, F., 1908. Über zwei neue Siluroiden und zwei Curimatus-Arten, sowie über eine Varietät von Ancistrus vittalus aus dem Amazonasgebiete innerhalb Brasiliens. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 45 (núm. 11): 163-168.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Armbruster, J.W., 1998. Review of the loricariid catfish genus Aphanotorulus and redescription of Aphanotorulus unicolor (Teleostei: Siluriformes). Ichthyol. Explor. Freshwat. 8(3):253-262.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.
* ↑ Burgess, W.E., 1989. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey. 784 p.
* ↑ Weber, C., 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). P. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB