OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Blachea

Blachea és un gènere de peixos marins pertanyent a la família dels còngrids i a l'ordre dels anguil·liformes.

## Etimologia

Blachea fa referència a J. Blanche per les seues contribucions al coneixement dels peixos anguil·liformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a la conca Indo-Pacífica (Taiwan, el Japó, el nord-oest d'Austràlia, Fiji i Nova Caledònia).

## Cladograma

| Congrinae | Blachea (Karrer & Smith, 1980) Blachea longicaudalis (Karmóvskaia, 2004) Blachea xenobranchialis (Karrer & Smith, 1980) Acromycter Bassanago Bathycongrus Bathyuroconger Castleichthys Conger Congrhynchus Congriscus Congrosoma Diploconger Gnathophis Japonoconger Kenyaconger Lumiconger Macrocephenchelys Poeciloconger Promyllantor Pseudophichthys Rhynchoconger Scalanago Uroconger Xenomystax |

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* 1 2 Karmóvskaia, E. S., 2004. Benthopelagic bathyal conger eels of families Congridae and Nettastomatidae from the western tropical Pacific, with descriptions of ten new species. J. Ichthyol. v. 44 (Suppl. 1): S1-S32.
* ↑ Ho, H.-C. i K.-T. Shao, 2010. A remarkable new record of congrid eel Blachea xenobranchialis (Karrer & Smith, 1980) (Pisces: Anguilliformes) from Taiwan. Journal of the Fisheries Society of Taiwan, vol. 37 (núm.4): 285-290.
* ↑ Sakurai, S., H. Imamura i M. Yabe, 2013. First record of the congrid eel Blachea xenobranchialis from the Okinawa Trough, Japan. Japanese Journal of Ichthyology, vol. 60 (núm. 2): 135-140.
* ↑ Gloerfelt-Tarp, T. i P.J. Kailola, 1984. Trawled fishes of southern Indonesia and northwestern Australia. Australian Development Assistance Bureau, Austràlia, Directorate General of Fishes, Indonèsia, and German Agency for Technical Cooperation, República Federal d'Alemanya. 407 p. Pàgs. 57 i 304.
* ↑ Paxton, J. R., D. F. Hoese, G. R. Allen i J. E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p. Pàg. 140.
* ↑ List of Marine Fishes reported from Fiji (Republic of) - FishBase (anglès)
* ↑ List of Marine Fishes reported from New Caledonia - FishBase Arxivat 2015-09-24 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* 1 2 Karrer, C. & D. G. Smith, 1980. A new genus and species of congrid eel from the Indo-west Pacific. Copeia 1980 (núm. 4): 642-648. Pàg. 643.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Hoese, D. F., D. J. Bray, J. R. Paxton i G. R. Allen, 2006. Fishes. A: Beasley, O. L. i A. Wells (eds.). Zoological Catalogue of Australia. Vol. 35.2 Australia: ABRS & CSIRO Publishing, 1472 p. Pàg. 291.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1028 pàgines.
# Blanche Deschamps-Jéhin

Blanche Deschamps-Jéhin (Lió, 18 de setembre de 1857 - París, juny de 1923) fou una soprano francesa.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat natal i després en el de París. Debutà en el Théâtre de la Monnaie de Brussel·les el 1879 i va conquerir des d'aquell dia el favor del públic. D'allà passà a l'Òpera amb el mateix èxit, quan va destacar en la Carmen de Bizet, en el Mefistofele d'Arrigo Boito i en Els mestres cantaires de Nuremberg de Wagner.

## Carrera

Va estudiar a Lió i París, abans de fer el seu debut operístic professional el 1879 en el paper protagonista de Mignon d'Ambroise a La Monnaie de Brussel·les. Va continuar la seva carrera en aquest establiment durant uns anys, sobretot interpretant el paper protagonista en l'estrena de lHérodiade de Jules Massenet el 1881, i Uta en la creació de Sigurd d'Ernest Reyer el 1884.
Després es va unir al grup de l'Opéra-Comique a mitjans de la dècada de 1880 i va cantar allà durant més d'una dècada. Va interpretar els papers de Margared en la creació de Le Roi d'Ys d'Édouard Lalo (1888), Madame de la Haltière a Cendrillon de Massenet (1899), i la Mare en la creació de Louise de Gustave Charpentier. També va cantar ocasionalment a l'Òpera de Montecarlo on va crear el paper protagonista dHulda de César Franck (1894), i el paper de la baronessa a Chérubin de Massenet (1905). El 1891, va fer la seva primera presentació a l'Òpera de París interpretant Léonor a La Favorite de Gaetano Donizetti, després interpretant Fidès a Le Prophète de Meyerbeer, Amneris a Aïda de Verdi, Hedwige a Guillaume Tell de Rossini, Dalila Samson et Dalila de Camille Saint-Saëns, Gertrude a Hamlet Ambroise Thomas, Ortrude (Lohengrin de Wagner), i Véronique a Messidor d'Alfred Bruneau (1897). El seu repertori també inclou Carmen, Azucena (Il trovatore), Erda Siegfried i Brangäne (Tristany i Isolda), que va crear a França (10 de setembre de 1897, al "Théâtre du Grand Cercle du Casino" d'Èx-los-Bens Savoia).
El 1890 va contraure matrimoni amb Léon Jehin, ex director d'orquestra del Théâtre de la Monnaie. Va cantar arreu dels teatres europeus.

## Notes i referències

* Aquest article està extret parcialment o totalment de l'article de la Viquipèdia en anglès titulat "Blanche Deschamps-Jéhin"
* 1 2 Elizabeth Forbes : "Blanche Deschamps-Jehin", Grove Music Online ed. L. Macy (Accessed February 28, 2009), (accés payant)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 1ª, part. pàg. 468 (ISBN 84-239-4518-9)
# Boleslau III de Bohèmia

Boleslau III de Bohèmia (965-1037), de malnom el Roig, va ser fill i successor de Boleslau II.
Va perdre les conquistes del seu avi Boleslau I a Polònia i es va fer tan odiós al seu poble per les seves crueltats que l'any 1002 una revolta el va deposar, i Přemyslid Vladivoj amb el suport de Boleslau I de Polònia es va convertir en duc de Bohèmia, i va aconseguir el suport d'Enric II d'Alemanya, que va cedir-li el Ducat de Bohèmia com a feu reial. Enric es va passar els anys següents consolidant el seu poder polític dins les fronteres alemanyes. Quan Vladivoj va morir en 1003, Boleslau I de Polònia va envair Bohèmia i Moràvia reposant Boleslau III, que es revenjà de la noblesa sense misericòrdia, especialment de la família de Wrechowece. Enric II va dirigir una reeixida campanya per recuperar els territoris, cedint el ducat de Bohèmia a Jaromír de Bohèmia, posant-la definitivament sota jurisdicció imperial.
Boleslau I de Polònia el feu presoner, el feu cegar i el tancà en una fortalesa de Polònia, on morí el 1037.

## Referències

* ↑ Berend, Nora; Urbańczyk, Przemysław; Wiszewski, Przemysław. Central Europe in the High Middle Ages: Bohemia, Hungary and Poland, c. 900-c. 1300. Cambridge University Press, 2013, p. 142. ISBN 978-0-521-78156-5.
* ↑ The Right of Succession to the Empire of Germany (en anglès), 1740, p. 11.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 1395 (ISBN 84-239-4508-1)
# Bollmannia chlamydes

Bollmannia chlamydes és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba des de Colòmbia fins al nord del Perú.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia chlamydes». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bollmannia communis

Bollmannia communis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Florida (Estats Units) i tot el Golf de Mèxic.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia communis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bollmannia longipinnis

Bollmannia longipinnis és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba al Pacífic oriental central.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia longipinnis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Bollmannia umbrosa

Bollmannia umbrosa és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels cipriniformes que es troba a Panamà.

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Bollman 1890. Descriptions of new species of fishes collected at the Galapagos Islands and along the coast of the United States of Colombia, 1887-'88. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 12 (núm. 770): 149-183.
* ↑ «Bollmannia umbrosa». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bedenbaugh, R. L., 1988. A review of the Pacific members of the gobiid fish genus Bollmannia Jordan., Old Dominion University:1-56.
* Birdsong, R. S., Murdy, E. O. i Pezold, F. L., 1988. A study of the vertebral column and median fin osteology in gobioid fishes with comments on gobioid relationships., Bull. Mar. Sci., 42:174-214.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Ginsburg, I., 1939. Twenty-one new American gobies., J. Wash. Acad.Sci., 29(2):51-63.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Larson, H.K. i E.O. Murdy 2001. Gobiidae. Gobies. p. 3578-3603. A K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Boraras brigittae

Boraras brigittae és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud de Borneo (Indonèsia).

## Referències

* ↑ Kottelat, M. & C. Vidthayanon 1993. Boraras micros, a new genus and species of minute freshwater fish from Thailand (Teleostei: Cyprinidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 4 (núm. 2): 161-176.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Riehl, R. i H.A. Baensch, 1996. Aquarien Atlas, Band 1. 10a. edició. Mergus Verlag GmBH, Melle, Alemanya. 992 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo, 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Borsa de València

La Borsa de València és una borsa de valors fundada l'any 1981 destinada a la negociació en exclusiva de les accions i valors convertibles o que atorguen dret d'adquisició o subscripció.
En la pràctica, els emissors de renda variable acudeixen també a la Borsa de València com a mercat on formalitzar les seues ofertes de venda d'accions o ampliacions de capital. Així mateix, també es contracta en borsa la renda fixa, tant deute públic com privat.
La Borsa de València té la seua seu al Palau dels Boïl d'Arenós, al carrer Llibrers núm. 2 de la ciutat de València. De 1992 a 1995 va dirigir la Borsa Joaquín Maldonado Chiarri, fill de Joaquim Maldonado i Almenar, impulsor de la creació de la Borsa de València.

## Enllaços externs

* Borsa de València

## Referències

* ↑ «Fallece el ex presidente de la Bolsa de Valencia Joaquín Maldonado Chiarri». El Pais, 05-12-2005 [Consulta: 15 maig 2020].
* ↑ (castellà) Puche, F.P.: Joaquín Maldonado, en la frontera del siglo, LasProvincias.es, 2 de setembre 2007 (data d'accés: 02-02-09).
# Bosc de les Berengueres

El Bosc de les Berengueres és un bosc del terme municipal de Castellcir, de la comarca del Moianès.
Està situat en el sector nord-occidental del terme, en diferents indrets dels entorns de la masia de les Berengueres: nord-est, sud-oest, oest... Les parts més extenses són en els costers de la riba dreta de la Riera de Santa Coloma, com ara la Solella de les Berengueres

## Bibliografia

* GARCIA-PEY, Enric. Castellcir. Recull onomàstic. Barcelona: Societat d'Onomàstica - Institut Cartogràfic de Catalunya, 2005. (Col·lecció Monografies, núm. 29). ISBN 978-84-393-6858-8.

## Enllaços externs

* El Bosc de les Berengueres en el seu entorn, a l'Institut Cartogràfic de Catalunya; el topònim no surt en el mapa
# Boter

Un boter era un menestral que tenia l'ofici de fer bótes, tines, tonells i altres contenidors destinats a contenir líquids, especialment vi, o pesca salada.
Al segle xiii ja hi havia una confraria o col·legi de boters a Barcelona, i a mitjan segle xv n'hi havia vint-i-un. Hi havia boters a totes les ciutats i viles, com ara a Girona, Lleida i Puigcerdà. El 1880, una vegada ja abolides les confraries, l'expansió de la indústria botera i l'exportació de vins, es constituí a Vilafranca del Penedès una societat de boters que arribà a mil associats el 1883, i fou la més important dels Països Catalans. Al Principat, el 1906, encara treballaven 260 obradors de boter.
A Mallorca, les ordenances més antigues del col·legi dels boters són de 1441. Els boters treballaven al barri mariner, entorn de la Llonja i la Drassana, sobretot al carrer dit «carrer de la Boteria» (nom documentat el segle xv i encara ara); per aquest motiu, tenien la sala al carrer de la Marina (actualment avinguda d'Antoni Maura) i la seva església de referència era la de Sant Joan de Malta, on veneraven el seu patró, sant Joan Baptista. A més, els boters de Mallorca veneraven el seu propi santcrist, el Sant Crist dels Boters, guardat també a Sant Joan de Malta i que actualment surt a la processó del Dilluns Sant amb la Confraria Creuada de l'Amor Diví. L'escut del col·legi consistia en una bota entre una aixa i un repols. Pel que fa a la Part Forana, el 1596 els boters d'Inca se separaren dels de la ciutat i formaren un col·legi amb els fusters i els picapedrers, mentre que a Manacor també consta que existí un col·legi de boters.
És un dels oficis exposats al Museu del Traginer d'Igualada.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 49.
* ↑ «Boter». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Bibiloni, Gabriel. Els carrers de Palma. Palma: Gabriel Bibiloni, 2012, p. 171. ISBN 978-84-616-2222-1.
* ↑ Quetglas Gayà, B. Los gremios de Mallorca. Imprenta Politécnica, 1980, p. 227-230.
* ↑ Gracià, Oriol «aromes de fusta». Sàpiens [Barcelona], núm. 101, 3-2011, p. 20. ISSN: 1695-2014.
# Bothrocara soldatovi

Bothrocara soldatovi és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 204-1950 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a la mar d'Okhotsk.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bean, T. H., 1890. New fishes collected off the coast of Alaska and the adjacent region southward. A: Scientific results of explorations by the U. S. Fish Commission steamer Albatross. Proceedings of the United States National Museum v. 13 (núm. 795): 37-45.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Schmidt, P. Yu, 1950. Fishes of the Sea of Okhotsk [= Ryby Okhotskogo morya]. Transactions of the Pacific Committee Acad. Sci. U.S.S.R. v. 6: 1-370, Pls. 1-20.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Fedorov, V.V., I.A. Chereshnev, M.V. Nazarkin, A.V. Shestakov i V.V. Volobuev, 2003. Catalog of marine and freswater fishes of the northern part of the Sea of Okhotsk. Vladivostok: Dalnauka, 2003. 204 p.
* ↑ Balanov, A.A. i E.N. Il'inskii, 1992. Species composition and biomass of mesopelagic fishes in the sea of Okhotsk and the Bering sea. J. Ichthyol. 32(4):85-93.
* ↑ Orlov, A.M., 1998. Demersal ichthyofauna of Pacific waters around the Kuril islands and Southeastern Kamchatka. Russ. J. Mar. Biol. 24(3):144-160.

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Anderson, M. E., D. E. Stevenson i G. Shinohara, 2009: Systematic review of the genus Bothrocara (Bean, 1890) (Teleostei: Zoarcidae). Ichthyological Research v. 56: 172-194.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB