OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hemibagrus nemurus

Hemibagrus nemurus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 65 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Mekong, Chao Phraya i Xe Bangfai. També és present a la península de Malaca, Sumatra, Java i Borneo.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baird, I.G., V. Inthaphaisy, P. Kisouvannalath, B. Phylavanh i B. Mounsouphom 1999. The fishes of southern Lao. Lao Community Fisheries and Dolphin Protection Project. Ministry of Agriculture and Forestry, Lao PDR.161 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. i W. J. Rainboth 1999: The bagrid catfish genus Hemibagrus (Teleostei: Siluriformes) in central Indochina with a new species from the Mekong River. The Raffles Bulletin of Zoology v. 47 (núm. 2): 555-576.
* Ng, H. H. i C. J., Jr. Ferraris 2000: A review of the genus Hemibagrus in southern Asia, with descriptions of two new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 52 (núm. 11): 125-142.
* Rainboth, W.J. 1996. Fishes of the Cambodian Mekong. FAO Species Identification Field Guide for Fishery Purposes. FAO, Roma, Itàlia. 265 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Otto Taubert

Otto Taubert (Naumburg, 26 de juny de 1833 - Torgau, 1 d'agost de 1903) fou un compositor i literat alemany.
Feu els seus primers estudis en el Gimnàs de la seva ciutat natal, entrant més tard en el cor de la Catedral. Després fou deixeble de d'O. Claudius i ensems cursà en la Universitat de Halle, doctorant-se en filosofia el 1859. Des del 1863 fou professor del Gimnàs de Torgan, i al mateix temps cantor de l'església i director de la Societat de Cants. Amb els escassos recursos de què disposava en la ciutat, organitza concerts excel·lents i contribuí a fomentar l'afició a la música entre el poble. Va compondre Paul Schede (Melissus) Leben und Schriften (1864), Die Pflege der Musik in Torgan (1868), Der Gymnasialsingchor in Torgan (1870), Daphne das erste deutsche operntextbuch (1878), Gedichte inombrosos cors i lieder, devent-se-li a més:

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 59, pàg. 887 ISBN 84-239-4559-6
# Glyptothorax longicauda

Glyptothorax longicauda és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 19,3 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a la Xina.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escut de Rotglà i Corberà

L'escut de Rotglà i Corberà és un símbol representatiu oficial de Rotglà i Corberà, municipi del País Valencià, a la comarca de la Costera. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. Partit. Al primer quarter, d'or, un roser de sinople amb quatre roses de gules (pels Rotglà). Al segon quarter, d'or, tres corbs de sable en pal (pels Corberà). Al timbre corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Resolució de 31 de juliol de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 4.330, de 6 de setembre de 2002.
S'hi representen les armes de cadascun dels dos pobles que el 1854 van formar el municipi actual: les dels Rotglà, antics senyors de la localitat homònima, antigament l'Alcúdia Blanca, i les armes parlants de Corberà.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Costera.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* ↑ «Resolució de 31 de juliol de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual es s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Rotglà i Corberà (València)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.330, 06-09-2002, pàg. 22.889.
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 200 [Consulta: 12 setembre 2015].
# Mary Luziny

Mary Luziny (valor desconegut - valor desconegut) va ser una ballarina espanyola.
Nascuda en una família aristocràtica. Per contrarietats de la vida va acabar a París, on va ser deixebla d'Isadora Duncan. Va ser primera ballarina de la Gran Òpera de París, a més d'actuar al teatre Olimpia, a la mateixa ciutat. Després va viatjar per diversos països estrangers, obtenint èxits a la Casa de l'Òpera de Berlín o el Coliseum de Londres. Es va especialitzar en danses clàssiques, amb un repertori força ampli i variat. Hom afirma que el seu estil era original, pur i refinat. Val a dir que també va fer d'actriu, sota la direcció de José Tallaví i va estar després a la companyia de sarsuela de Vicente Lleó.
Centrada en la dansa, el 1917, quan sembla que ja tenia certa fama, va ser contractada pel Teatre Apolo de València durant un breu temps. Després, el 1918 va treballar com a ballarina al Teatre Lara de Madrid, on va actuar en espectacles de varietés, i on va debutar amb un espectacle de la seva creació anomenat Museum, que va tenir molt d'èxit entre el públic. El mateix any, va ser presentada al Palau de Belles Arts de Barcelona, amb motiu d'una exposició artística, i a la Sala Edison de Figueres, i al Gran Casino del Sardinero de Santander. El 1919 va tornar a Madrid i va actuar al Teatre Apolo. L'any següent va actuar al Teatre Eldorado de Barcelona, i el 1923 a diversos teatres a Santiago i Lugo. El mateix any a Galícia, en el context d'una exposició artística, va conferenciar sobre el tema de la dansa al llarg del temps. El 1925 va actuar al Teatre Moderno de Salamanca.

## Referències

* ↑ «Portada». Mundo gráfico, 27-10-1920 [Consulta: 5 juny 2020].
* 1 2 3 4 «Mary Luziny». La Veu de Catalunya, 18-06-1918.
* 1 2 «Noticias e informaciones teatrales». La Correspondencia de España, 03-04-1918.
* 1 2 3 4 «Los teatros». El Adelanto. Diario político de Salamanca, 28-01-1925.
* ↑ «Festivales Mary Luziny». La Publicidad, 14-06-1918.
* 1 2 «Exposición de arte. Último festival Mary Luziny». El Diluvio, 28-06-1918.
* ↑ «Noticias teatrales». El Pueblo. Diario Republicano de Valencia, 18-12-1917.
* ↑ González Blanco, Andrés «Mary Luziny, genial artista de varietés» ( PDF). Vida Artística [Barcelona], núm. 2, 14-05-1918, pàg. 19.
* ↑ «Sala Edison». Alt Empordà, 06-07-1918.
* ↑ «Mary Luziny». Alt Empordà, 13-07-1918.
* ↑ «Gran Casino del Sardinero». El Cantábrico, 09-10-1918.
* ↑ «Informaciones teatrales. Gacetillas». La Correspondencia de España, 30-04-1919.
* ↑ «Eldorado». El Diluvio, 04-06-1920.
* ↑ «Mary Luziny». El Eco de Santiago, 29-09-1923.
* ↑ «Mary Luziny». El Progreso, 28-10-1923.
* ↑ «Ayer, en el Círculo». El Progreso, 31-10-1923.
# Piotr Turtxanínov (compositor)

Piotr Ivànovitx Turtxanínov, rus: Пётр Иванович Турчанинов (Kíev, 20 de novembre de 1779 - Sant Petersburg, 4 de març de 1856) fou un eclesiàstic i compositor rus.
En el seu poble nadiu fou nen de cor i, havent-lo escoltat un dia Potiomkin, el portà a la capital i el confià a cura de Sarti, amb el qual fa fer grans progressos, ensems que estudiava la carrera eclesiàstica. El 1809 aconseguí un lloc en l'església de Gàtxina, d'on fou cridat més tard per desenvolupar les funcions de director del cor de la Metropolitana. El 1827 fou nomenat mestre de cant de la Capella dels cantors de la cort, i de 1831 a 1847 fou sacerdot de diverses esglésies.
Músic consumat i d'extraordinari bon gust, harmonitzà amb verdader encert les antigues melodies litúrgiques, deixant, a més, un bon nombre de composicions originals, la majoria de caràcter vocal, que foren publicades en quatre volums.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 65, pàg. 552 (ISBN 84-239-4565-0)
# Hemibagrus taphrophilus

Hemibagrus taphrophilus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1862-1863. Atlas ichthyologique des Indes Orientales Néêrlandaises, publié sous les auspices du Gouvernement colonial néêrlandais. Vol. II. Siluroïdes, Chacoïdes et Hétérobranchoïdes. Amsterdam. Atlas Ichthyol. v. 2. 1-112.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. i W. J. Rainboth 1999: The bagrid catfish genus Hemibagrus (Teleostei: Siluriformes) in central Indochina with a new species from the Mekong River. The Raffles Bulletin of Zoology v. 47 (núm. 2): 555-576.
* Ng, H. H. i C. J., Jr. Ferraris 2000: A review of the genus Hemibagrus in southern Asia, with descriptions of two new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 52 (núm. 11): 125-142.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La República (periòdic)

La República va ser una publicació periòdica en castellà de Badalona de tendència republicana que va aparèixer breument l'any 1891.
La publicació va néixer a conseqüència de la unió de tots els comitès republicans de la ciutat de Badalona. Amb motiu de l'acceptació institucional del sufragi universal, es va fundar el 10 de febrer de 1891, data marcada en què se celebrava l'aniversari de la Primera República Espanyola, en va ser el seu director el mestre Francesc Feliu i Vegués. Com molt bé deia el seu subtítol «Organo de todos los Comités Republicanos de Badalona», la publicació va erigir-se en representant i òrgan de la premsa de tots els republicanos sense distinció de fractures ideològiques entre ells i lligada, això sí, al republicanisme purament local. A més, la redacció del periòdic es va presentar procedent del camp del periodisme i es van comprometre a «prestar nuestra cooperación, nuestro modesto grano de arena al edificio que se levanta en nuestra patria, consolidado sobre las bases de la Igualdad, Libertad y Fraternidad». Va desaparèixer a causa d'una decisió dels tribunals.
Van publicar un total de 21 números, primer de forma quinzenal, després des del número 12 va ser de caràcter setmanal. Es va escriure bàsicament en castellà, si bé el català va aparèixer esporàdicament per qüestions literàries. La publicitat que hi apareixia va ser molt variable al llarg de la seva existència. Pel que fa al contingut, va tractar sobretot de política d'àmbit local, de fet era el seu objectiu principal, tot i que això no eximia que publiquessin també altres informacions, de fet durant un temps també va tenir fulletó.Entre els seus col·laboradors cal destacar a Pau Rodon i Amigó o Linus Lleó.

## Referències

* 1 2 García Pons, 1979, p. 43.

## Bibliografia

* García Pons, Enrique. Historia de la prensa badalonesa (1868-1939). Badalona: Oficina Municipal de Premsa, Departament de Cultura, Ajuntament de Badalona, 1979.
# Otto Taubmann

Otto Taubmann (Hamburg, 8 de març de 1859 - Berlín, 4 de juliol de 1929) fou un compositor i crític alemany.
Fou alumne del Reial Conservatori de Música de Dresden, on tingué per professors en Wüllner, Nicodé i Blassmann; després va fer un viatge d'estudi, de retorn del qual es donà a conèixer com a director d'orquestra, i després fou director del Conservatori de Wiesbaden, director d'orquestra de Teatre de Sant Petersburg, director de l'Associació Coral de Mannheim-Ludwigshafen i des de 1895 desenvolupà un càrrec semblant a Berlín.
Des de 1898 fou crític musical del Berl Börse-Courier i des de 1917 va pertànyer a l'Acadèmia de Belles Arts i fou professor de composició en el Conservatori Klindworth-Scharwenka.
Se li deuen:
* Salm 13, per a solos, cor i orquestra.
* Deutsche Messe,per a solos, cor, orquestra i orgue.
* Tauweter, per a cor d'homes i orquestra.
* dos poemes per a cor a 6 veus.
* Sängerweibe, per a cor i orgue (1904)
* Porzia. òpera.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 59, pàg. 887 (ISBN 84-239-4559-6)
# Glyptothorax ngapang

Glyptothorax ngapang és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Manipur (Índia).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escut de Rubí

L'escut oficial de Rubí té el següent blasonament:
    Escut caironat truncat: 1r. de gules, 2 claus passades en sautor amb les dents a dalt i mirant cap enfora, la d'or en banda per damunt de la d'argent en barra; 2n. d'or, 4 pals de gules. Per timbre una corona mural de ciutat.

## Història

Va ser aprovat el 2 d'abril de 1990 i publicat al DOGC l'11 del mateix mes amb el número 1279.
Les claus de sant Pere són l'atribut del patró de la ciutat i els quatre pals recorden que el municipi va estar sota la jurisdicció reial.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Occidental

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Rubí (Vallès Occidental).» (pdf). DOGC núm. 1279. Generalitat de Catalunya, 11-04-1990. [Consulta: 25 juny 2010].
# Hemibagrus vietnamicus

Hemibagrus vietnamicus és una espècie de peix de la família dels bàgrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Vietnam.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Ng, H. H. i W. J. Rainboth 1999: The bagrid catfish genus Hemibagrus (Teleostei: Siluriformes) in central Indochina with a new species from the Mekong River. The Raffles Bulletin of Zoology v. 47 (núm. 2): 555-576.
* Ng, H. H. i C. J., Jr. Ferraris 2000: A review of the genus Hemibagrus in southern Asia, with descriptions of two new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 52 (núm. 11): 125-142.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# La Sauleda (Palafrugell)

La Sauleda és un barri del sud-oest de Palafrugell nascut durant la dècada del 1960 i 1970 arran de l'onada migratòria del sud d'Espanya d'aquesta època.
La configuració del barri va començar a materialitzar-se l'any 1967 quan l'Ajuntament de Palafrugell va aprovar la construcció d'un bloc de planta baixa i quatre pisos amb un total de 58 habitatges a nom de la Cooperativa de Viviendas San Martín. Després en seguiren més, convertint-se així amb un barri ben definit i amb identitat pròpia.
Després de quasi 40 anys i diverses generacions, la Sauleda disposa d'un col·legi, d'una escola bressol, d'un camp de futbol i d'un parc urbà estrenat el gener de 2011.

## Toponímia

Segons l'Onomasticon Cataloniae de Joan Coromines, queda clar que l'etimologia possible és s'auleda (els alzinars) o saliceta (salzeredes). El topònim Sauleda consta en documents del segle xiv i fa referència a un paratge extens, entre Palafrugell i Mont-ras, on hi havia una riera i una llacuna.
Per això el nom ha de provenir de saule o salze, arbre que es troba en llocs on hi ha força aigua. El palafrugellenc Jordi Cama ha localitzat el topònim en capbreus del segle xiv i ha comprovat que s'ha anat utilitzant sense interrupció fins a l'actualitat.

## Mas Gras

L'edifici més antic que s'ha conservat de la Sauleda és el mas Gras. Entre 1300 i 1800 es té constància d'aquest mas amb el nom original del mas Poch. El pou-safareig era utilitzat pels veïns de la zona. El 2012 es va dur a terme un pla de consolidació de les restes del pou-safareig.

## Referències

* ↑ Bisbe, Elisa; Heras, Marc «Els barris de la Vila». Revista de Palafrugell, núm. 219, 1-2012 [Consulta: 16 agost 2012].
* ↑ DDAA 2000: pp. 188 – 190
* ↑ «Història de la Sauleda». Paraules de Dones, núm. 1, 12-2009.
* ↑ «Parc de la Sauleda». Ajuntament de Palafrugell. [Consulta: 16 agost 2012].
* ↑ DDAA 2000: p. 183

## Bibliografia

* Salvatella, Josep; Colomé, Montserrat. Crònica d'un segle. Palafrugell 1900 – 1999. Palafrugell: Edicions Baix Empordà, abril de 2000.
* Cama, Jordi; Turró, Jordi. Dins la vila i fora muralles. Del 1300 al 1800. Ajuntament de Palafrugell/Diputació de Girona, 2009 (Quaderns de Palafrugell).
* Solana Solana, Miguel. La gent de Palafrugell. Població i migració del segle xv al segle XX. Ajuntament de Palafrugell/Diputació de Girona, 2003 (Quaderns de Palafrugell).

## Enllaços externs

* Pla de Barris La Sauleda-Carrer Ample Arxivat 2012-09-10 a Wayback Machine.
# Otto Tiehsen

Otto Tiehsen (Dantzig, ara Gdańsk, 15 d'octubre de 1817 - 15 de maig de 1849) fou un compositor alemany.
Va fer els seus estudis musicals en la Reial Acadèmia de Belles Arts de Berlín, on aconseguí diversos premis. Fixà la seva residència en aquella capital, on es feu popular, ja que les seves peces aviat foren del domini públic i fou considerat com l'autor en voga. Un aneurisma posà fi als seus dies quan estava en la flor de la seva vida i en la plenitud del seu art.
Les seves obres principals són:
* Kyrie et Gloria, a 6 veus soles i cors (aquesta obra fou premiada per la Reial Acadèmia de Belles Arts el 1839;
* Cantata per Nadal, per a soprano i cor a 6 veus;
* Crucifixus, a 6 veus;
* Annette, òpera còmica en un acte, representada en el Teatre Reial de Berlín el 26 de desembre.
* 16 melodies i un gran nombre de lieder, duets vocals, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 61, pàg. 847 (ISBN 84-239-4561-8)
# Glyptothorax punjabensis

Glyptothorax punjabensis és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pakistan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pirro Albergati

Pirro Albergati (Bolonya, 1663 - idm. 1735) fou compositor italià.
Afavorit per pertànyer a una família noble, la qual tenia inclús un teatre propi, cultivà tots els gèneres musicals, tant la música de cambra com l religiosa, sent autor de diverses composicions instrumentals, dels oratoris Santa Caterina; Santo Eustachio; Santa Eufemia i Il convito di Baldassaro, i dues cantates sagrades, publicades en el seu Pietro armonico (1687).
A més, va escriure, dues òperes: Gli Amici (1633) i Il principi selvaggio (Bolonya, 1712).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 4, pàg. 114 (ISBN 84-239-4504-9)