OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heiko Butscher

Heiko Butscher era un futbolista alemany. Va començar com a futbolista al SV Ellwangen. Va ser actiu com a futbolista professional, generalment com a defensor, de de 1999 a 2015 quan va acabar la carrera al VfL Bochum i va continuar com a entrenador.

## Referències

* ↑ «Heiko Butscher | Laufbahn | Spielerprofil» (en alemany). Kicker. Olympia-Verlag. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Butscher wieder in Blau-Weiß - VfL Bochum 1848», 18-05-2015. Arxivat de l'original el 2015-05-18. [Consulta: 9 febrer 2025].
* ↑ «Heiko Butscher | VfL Bochum 1848 - Spielerprofil» (en alemany). Bundesliga. DFL Deutsche Fußball Liga. [Consulta: 9 febrer 2025].
# Estació de les Tres Torres

Mapa Metro Línia 6 :
Mapa sinòptic de la Línia Barcelona-Vallès de FGC :
Les Tres Torres és una estació ferroviària de la línia de metro L6 i de les línies suburbanes S1 i S2 de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya (FGC) a la línia Barcelona-Vallès. Està situada al districte de Sarrià - Sant Gervasi de Barcelona.
L'antic baixador en superfície es posà en servei l'any 1906, tot i que el tren ja hi passava des de 1863, i servia com a punt d'enllaç amb l'antic tramvia del carrer Anglí. En aquell moment se l'anomenava Enllaç perquè connectava amb el tramvia d'Estació de Peu del Funicular. La zona estava molt poc urbanitzada amb només tres xalets a l'entorn. El baixador va agafar volada al 1919, quan es va suprimir el servei directe que hi havia entre el carrer Granados de Sarrià i la plaça Catalunya, i llavors els viatgers del tramvia del carrer Anglí es veien obligats a fer transbord en aquesta estació. L'empresa Ferrocarril de Sarrià a Barcelona (FSB) va inaugurar la nova estació subterrània el 1952, ja que s'estava soterrant la línia des de l'estació de Muntaner. Aquesta estació és la que es conserva actualment, i té la particularitat que, com es troba a molt poca profunditat, disposa d'accessos independents per cada andana. Així, no hi ha comunicació entre elles i, si es vol canviar d'andana, s'ha de sortir al carrer. Cada accés compta amb escales fixes, un ascensor i les màquines validadores i de venda de bitllets. El 2003 es van perllongar les andanes de l'estació pel costat Sarrià de 60 a 75 metres de longitud, si bé el tram prolongat té una amplada inferior. Això permet l'estacionament de trens de quatre cotxes.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 1.058.325 passatgers.

## Serveis ferroviaris

Línia Barcelona-Vallès de FGC :
| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Barcelona - Pl. Catalunya | La Bonanova | Sarrià | Sarrià |
| Barcelona - Pl. Catalunya | La Bonanova | Sarrià | Terrassa Nacions Unides |
| Barcelona - Pl. Catalunya | La Bonanova | Sarrià | Sabadell Parc del Nord |

## Accessos

* Via Augusta - carrer Calatrava (banda muntanya) per accedir a l'andana dels trens direcció Sarrià
* Via Augusta - carrer Àngel Guimerà (banda mar) per accedir a l'andana dels trens direcció Pl. Catalunya

## Vegeu també

* Llista d'estacions de Ferrocarrils de la Generalitat de Catalunya
* Llista d'estacions del metro de Barcelona
* Xarxa ferroviària de Catalunya

## Referències

* 1 2 3 Contel, J. M. «L'estació de Tres Torres». Suplement Gràcia, 3-2009. (CC-BY).
* ↑ «Les Tres Torres». trenscat.cat. [Consulta: 28 agost 2017].
* ↑ «Les Tres Torres - Tren de Sarrià 150 anys». FGC. Arxivat de l'original el 2018-07-29. [Consulta: 28 juliol 2018].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].
# Marte Olsbu Røiseland

Marte Olsbu Røiseland (també escrit alguna vegada Roeiseland; Arendal, 7 de desembre de 1990) és una biatleta noruega. Doble medalla d'argent en l'esprint i el relleu mixt als Jocs Olímpics de Pyeongchang 2018, s'endugué les seves dues primeres victòries a la Copa del Món de Biatló 2018-2019 els dies 21 i 22 de desembre del 2018, guanyant l'esprint i la persecució de Nové Město na Moravě. Diverses vegades titulada amb Noruega a les diferents categories de relleus, guanyà el seu primer títol individual de campiona del món el 2020 al Campionat del Món de Biatló a la prova esprint. Va assolir una fita sense precedents durant aquells campionats quan guanyà medalles a les set proves en què va competir: amb una medalla d'or en tots els relleus (dames, individual mixt i mixt) per a Noruega, bronze en la persecució i en l'individual, i obtingué un cinquè títol a l'arribada de la sortida massiva.
La Copa del Món de Biatló 2021-2022 va ser la millor de la seva carrera. Després de quatre medalles olímpiques, va guanyar el seu primer títol individual en dominar l'esprint al Biatló als Jocs Olímpics de 2022 a Beijing l'11 de febrer de 2022.

## Palmarès internacional

Jocs Olímpics :
| Any | Indret | Medalla | Prova |
| 2018 | Pyeongchang ( Corea del Sud) | 2 | Velocitat |
| 2018 | Pyeongchang ( Corea del Sud) | 2 | Relleu mixt |
| 2022 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 1 | Velocitat |
| 2022 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 1 | Relleu mixt |
| 2022 | Pequín ( R.P. de la Xina) | 3 | Individual |
| Campionat del món ||||
| Any | Indret | Medalla | Prova |
| 2016 | Oslo ( Noruega) | 1 | Relleu |
| 2016 | Oslo ( Noruega) | 3 | Relleu mixt |
| 2019 | Östersund ( Suècia) | 1 | Relelu |
| 2019 | Östersund ( Suècia) | 1 | Relleu mixt |
| 2019 | Östersund ( Suècia) | 1 | Relleu mixt individual |
| 2020 | Anterselva ( Itàlia) | 1 | Velocitat |
| 2020 | Anterselva ( Itàlia) | 1 | Sortida en grup |
| 2020 | Anterselva ( Itàlia) | 1 | Relleu |
| 2020 | Anterselva ( Itàlia) | 1 | Relleu mixt |
| 2020 | Anterselva ( Itàlia) | 1 | Relleu mixt individual |
| 2020 | Anterselva ( Itàlia) | 3 | Persecució |
| 2020 | Anterselva ( Itàlia) | 3 | Individual |
| 2021 | Pokljuka ( Eslovènia) | 1 | Relleu |
| 2021 | Pokljuka ( Eslovènia) | 1 | Relleu mixt |
| Campionat d'Europa ||||
| Any | Indret | Medalla | Prova |
| 2014 | Nové Město ( Txèquia) | 1 | Velocitat |
| 2014 | Nové Město ( Txèquia) | 3 | Relleu |
# Gaspar Llamazares Trigo

Gaspar Llamazares Trigo (Logronyo, 28 de novembre de 1957) és un polític espanyol, coordinador d'Esquerra Unida fins que va dimitir el 2008, degut als resultats nefastos que va obtenir la coalició.

## Biografia

Segon d'una família de sis germans, va passar la infantesa i joventut a Salinas, municipi asturià de Castrillón. Va estudiar Medicina a la Universitat Autònoma de Madrid i a la Universitat d'Oviedo, on va acabar els estudis. Allà va fundar la revista Bocetos, on es plantejava un enfocament més social de la medicina enfront dels paradigmes biologicistes que aleshores dominaven la ciència mèdica. Després va completar els estudis amb un màster de Salut Pública a la Universitat de l'Havana. El 1985 es va incorporar com a docent al Departament de Medicina Preventiva de la Universitat de Santiago de Compostel·la i més tard a la Unitat Docent de Medicina de Família a Cazoña (Cantàbria).
Va iniciar l'activitat política al Partit Comunista d'Astúries el 1981, participant en l'Agrupació de Castrillón i a la Comissió de Salut del Comitè Central. El 1988 va ser elegit Secretari General i Coordinador General d'Esquerra Unida a Astúries, derrotant el sector liderat per Gerardo Iglesias. El 1991 va entrar com a diputat a la Junta General del Principat d'Astúries, va ser portaveu del grup parlamentari d'Esquerra Unida i va continuar una col·laboració mantinguda fins aleshores amb els successius governs socialistes de la regió. El 1995 va ser protagonista de la polèmica ruptura amb el Partit Socialista Obrer Espanyol, que va portar el Partit Popular al govern d'Astúries. A la legislatura 2000-2004 va ser diputat al Congrés per Astúries. Va substituir Julio Anguita com a Coordinador General d'Esquerra Unida l'any 2000. El 14 de març de 2004 va ser elegit diputat per Madrid. A final de 2004 va ser reelegit Coordinador General d'Esquerra Unida per un estret marge de vots, enmig d'una fort divisió interna de la coalició pels dolents resultats electorals i per discrepàncies sobre l'apropament de la coalició al Partit Socialista Obrer Espanyol.
El gener de 2005 va ser confirmat com a Coordinador General d'Esquerra Unida per pocs vots.
Es portaveu titular del grup parlamentari de l'Esquerra Plural i portaveu a la Comissió Constitucional, d'Afers Exteriors i mixta per a la Unió Europea.
Va ser impulsor al costat de Baltasar Garzón del partit polític Actúa a l'agost de 2017.
És casat i té una filla.

## Referències

* ↑ «Baltasar Garzón y Llamazares registran a Actúa como partido político». El Boletín, 08-08-2017 [Consulta: 18 desembre 2018].
# Rho1 d'Àries

Rho¹ d'Àries (ρ¹ Arietis) és una estrella en la constel·lació d'Àries. Posseeix un ascensió recta de 02h 54′ 55.17′′ i una declinaçió de +17° 44′ 05.3″. La seva magnitud aparent és igual a 7.01. Considerant la seva distància de 313 anys-llum en relació a la Terra, la seva magnitud absoluta és igual a 2.10. Pertany a la classe espectral A3.

## Vegeu també

* Designació de Bayer
* Designació de Flamsteed
* Catàleg Henry Draper
* Catàleg Hipparcos

## Referències

* ↑ «VizieR Online Data Catalog: Henry Draper Catalogue and Extension, published in Ann. Harvard Obs. 91-100 (1918-1925)» (en anglès). Annals of the Astronomical Observatory of Harvard College, segle XX.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ «UBV photometry of stars whose positions are accurately known. V». Astronomy and Astrophysics, 1987, pàg. 561–564.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.
* ↑ «Object query : HD 18091» (en anglès). Simbad. [Consulta: 2 febrer 2019].

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
# Ros (lligadura militar)

El ros és una petita lligadura militar similar al xacó i per tant del grup dels morrions. Fet de feltre molt lleuger i de poc pes, va ser introduït en l'exèrcit espanyol pel general Ros de Olano el 1855, el nom del qual porta. Té la característica de ser més alt per davant que per darrere.
Es va assajar com a model al batalló de caçadors de Madrid i després va ser adoptat per tota la infanteria, artilleria, cavalleria lleugera, infanteria de marina i cossos de carrabiners del regne. El seu cost per reial orde de 1863 va ser el de 26 rals de velló.

## Referències

* ↑ de Sousa Congosto, Francisco. AKAL. Introducción a la historia de la indumentaria en España. Madrid: Istmo, 2007. ISBN 978-84-7090-429-5.
* ↑ . «Ros». DRAE. [Consulta: 10 febrer 2016].

## Bibliografia

* Diccionari militar, J.D.W.M., 1863
# Sheratan

Sheratan (Beta d'Àries / β Arietis) és una estrella de la constel·lació d'Àries, és la segona banya del moltó. Al Sharatan significa "els dos signes", una referència al fet que l'estrella marcava l'equinocci vernal juntament amb la seva companya binària Gamma Arietis fa molts de milers d'anys.
Té una magnitud aparent de +2,66. És del tipus espectral A5V (una estrella blanca de la seqüència principal). Està a 59,6 anys llum de la Terra.
Aquesta estrella és una binària espectroscòpica. La seva companya orbita en 107 dies amb una excentricitat molt gran de 0,88. Basant-se en la massa estimada de la companya és semblant a una estrella de la classe G.

## Referències

* ↑ Christopher J. Corbally «Contributions to the Nearby Stars (NStars) Project: Spectroscopy of Stars Earlier than M0 within 40 Parsecs: The Northern Sample. I» (en anglès). Astronomical Journal, 4, 10-2003, pàg. 2048–2059. DOI: 10.1086/378365.
* ↑ Afirmat a: Catalogue of Stellar Photometry in Johnson's 11-color system. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 2002.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* 1 2 3 4 5 Floor van Leeuwen «Validation of the new Hipparcos reduction» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 2007, pàg. 653–664. DOI: 10.1051/0004-6361:20078357.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars in the northern hemisphere. II. Measurement of v sin i» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 10-2002, pàg. 897-911. DOI: 10.1051/0004-6361:20020943.
* ↑ Dimitri Pourbaix «SB9: The ninth catalogue of spectroscopic binary orbits» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 2, 9-2004, pàg. 727–732. DOI: 10.1051/0004-6361:20041213.
* ↑ Marwan Gebran «A new method for the inversion of atmospheric parameters of A/Am stars» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 5-2016. DOI: 10.1051/0004-6361/201528052.
* ↑ «Spectroscopic observations and curve of growth analyses of the four A stars omicron Peg, beta Ari kappa Ari and 32 Vir». Astronomy and Astrophysics, 1977, pàg. 35–46.

## Bibliografia

* X. P. Pan et al, 1990, "Apparent orbit of the spectroscopic binary Beta ARIETIS with the time Mark III Stellar Interferometer", Astrophysical Journal, vol. 356, 20 de juny.

## Enllaços externs

* SIMBAD, base de dades astronòmiques
* Imatge, CDS
# Curimata macrops

Curimata macrops és una espècie de peix de la família dels curimàtids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius Poti i Parnaíba (nord-est del Brasil).

## Referències

* ↑ Bosc L. A. G. 1816-1819. (Pisces accounts.) A Nouveau Dictionnaire d'Histoire Naturelle..., Nouv. Ed. Paris. Nouv. Dict. Hist. Nat. v. 1-36.
* ↑ Eigenmann, C. H. & R. S. Eigenmann. 1889. A revision of the edentulous genera of Curimatinae. Ann. N. Y. Acad. Sci. v. 4 (núm. 12): 409-440.
* ↑ «Curimata macrops». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Feldberg, E., J.L.R. Porto i L.A.C. Bertollo, 1992. Karyotype evolution in Curimatidae (Teleostei, Characiformes) from the Amazon region. I. Studies on the Genera Curimata, Psectrogaster, Steindachnerina and Curimatella. Rev. Brasil. Genét. 15(2):369-383.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Vari, R. P. 1983: Phylogenetic relationships of the families Curimatidae, Prochilodontidae, Anostomidae, and Chilodontidae (Pisces: Characiformes). Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 378: i-iii + 1-60.
* Vari, R. P. 1988: The Curimatidae, a lowland neotropical fish family (Pisces: Characiformes); distribution, endemism, and phylogenetic biogeography. Proceedings of a workshop on Neotropical distribution patterns. 343-377.
* Vari, R. P. 1989: A phylogenetic study of the neotropical characiform family Curimatidae (Pisces: Ostariophysi). Smithsonian Contributions to Zoology No. 471: i-iv + 1-71.
* Vari, R. P. 1992: Systematics of the neotropical characiform genus Curimatella Eigenmann and Eigenmann (Pisces, Ostariophysi), with summary comments on the Curimatidae. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 533: i-iii + 1-48.
* Vari, R.P. 2003. Curimatidae (Toothless characiforms). p. 51-64. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Venere, P.C. i P.M. Galetti, 1989. Chromosome evolution and phylogenetic relationships of some neotropical Characiformes of the family Curimatidae. Brasil. J. Genet. 12:17-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cyclopharynx

Cyclopharynx és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids que es troba a la República Democràtica del Congo.

## Taxonomia

* Cyclopharynx fwae (Poll, 1948)
* Cyclopharynx schwetzi (Poll, 1948)

## Referències

* 1 2 3 Poll, M. «Descriptions de Cichlidae nouveaux recueillis par le Dr. J. Schwetz dans la rivière Fwa (Congo belge)» (en francès). Revue de Zoologie et Botanique Africaine, v. 41, núm. 1), 1948, pàg. 91-104, Pl. 21.
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)

## Bibliografia

* Poll, M. & J.P. Gosse, 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324
# Cynthia Westcott

Cynthia Westcott (North Attleborough, 29 de juny de 1898 - 22 de març de 1983) va ser patòloga, autora i experta en roses. Va publicar diversos llibres i manuals sobre horticultura i malalties de les plantes. El seu treball també es va presentar al The New York Times, House and Garden i The American Home. Westcott va ser anomenada "la metgessa de la planta" després del seu primer llibre del mateix nom.
Va néixer a North Attleboro, Massachusetts, el 29 de juny de 1898. Va obtenir el grau de llicenciatura al Wellesley College el 1920 i el doctorat en patologia vegetal a Cornell el 1932. Va ser objecte d'un perfil biogràfic a The New Yorker al juliol de 1952. Va morir d'una malaltia cardíaca el 22 de març de 1983 a North Tarrytown, Nova York. Un arxiu de les notes d'investigació de Westcott i la correspondència comercial, es troba a la Biblioteca de la Universitat de Cornell.

## Premis i honors

* American Horticultural Council (1955)
* Medalla d'or, Societat Americana de Rosa (1960)
* Medalla d'or, Garden Club de Nova Jersey
* Garden Writers Award, Associació Americana de Viveristes (1963)

## Obres

* Westcott, C. (1937). The Plant Doctor: Com, per què i quan de control de malalties i insectes al vostre jardí. Nova York: Frederick A. Stokes.
* Westcott, C. (1946). El llibre d'errors del jardiner; 1.000 Plagues d'insectes i el seu control. Nova York: American Garden Guild i Doubleday.
* Westcott, C. (1950). Manual de malalties vegetals. Nova York: Van Nostrand.
* Westcott, C. (1952). Qualsevol persona pot créixer a les roses . Toronto: Van Nostrand.
* Westcott, C. (1953). Enemics del jardí. Princeton, NJ: D. Van Nostrand.
* Westcott, C. (1957). Plantejar el doctorat és divertit. Princeton, NJ: Van Nostrand.
* Westcott, C. (1961). És el pitjor del seu jardí? Garden City, NY: Doubleday.
* Westcott, C. i Jerry T. Walker, eds. (1966). Manual sobre plagues de jardí . Brooklyn, NY: Brooklyn Botanic Garden.
* Westcott, C. i Peter K. Nelson, eds. (1980). Manual sobre control biològic de plagues de plantes. Número especial de Plants & Gardens, vol. 16, núm. 3. Brooklyn, NY: Brooklyn Botanic Garden.

## Referències

* ↑ Faust, Joan Lee «Dr. Cynthia Westcott Dead; Rose Expert and Pathologist». , 24-03-1983.
* ↑ Horst, R K «Pioneer Leaders in Plant Pathology: Cynthia Westcott, Plant Doctor» (en anglès). Annual Review of Phytopathology, 22, 1, 9-1984, pàg. 21–26. DOI: 10.1146/annurev.py.22.090184.000321. ISSN: 0066-4286.
* ↑ Gale «Cynthia Westcott». Contemporary Authors Online [Detroit], 2002. GALE|H1000105132.
* ↑ «El Cynthia Westcott Papers». [Consulta: 10 juny 2022].

## Bibliografia

* Horst, R. Kenneth. (1984). "Líders pioners en patologia vegetal: Cynthia Westcott, plant doctor". Revisió anual de la fitopatologia 22: 21-26.
* Kinkead, Eugene. (1952, 26 de juliol). "Perfils: metge als parterres". The New Yorker, 26-43.
# Cyprinella panarcys

Cyprinella panarcys és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Mèxic.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hubbs, C. L. & R. R. Miller. 1978. Notropis panarcys, n. sp., and N. proserpinus, cyprinid fishes of subgenus Cyprinella, each inhabiting a discrete section of the Rio Grande complex. Copeia 1978 (núm. 4): 582-592.
* International Union for Conservation of Nature and Natural Resources (UICN), 1990. 1990 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, Gran Bretanya. 288 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Càucon

Càucon (en grec antic Καύκων), va ser, segons la mitologia grega, un heroi, fill de Licàon, i per tant, de la raça dels pelasgs.
Donà nom a un poble, el dels caucons, que vivia a l'oest del Peloponès. Va morir fulminat per un llamp de Zeus juntament amb els seus germans i el seu pare, a causa de la impietat de Licàon.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 45. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 92. ISBN 9788496061972.