OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Carboneras

Carboneras és una localitat de la província d'Almeria, Andalusia. L'any 2005 tenia 7.267 habitants. La seva extensió superficial és de 95 km² i té una densitat de 76,5 hab/km². Està situada a una altitud de 10 metres i a 68 kilòmetres de la capital de la província, Almeria.
El municipi carboner comprèn els nuclis de població de Carboneras —capital municipal—, La Arboleja, El Argamasón, Los Berneses, Cañada de Don Rodrigo, El Cañarico, El Cigarrón, La Cueva del Pájaro, El Cumbrero, Fazahalí, Gafares, La Islica, El Llano de Don Antonio, La Meseta Alta, El Molino de la Junta, Los Olivicos, Los Patricios, La Rellana de la Cruz, El Saltador Alto, El Saltador Bajo, La Serrata, Los Vicentes y El Viento. Dista 50 km. d'Huércal-Overa, l'estació de ferrocarril del qual és la més propera.
Carboneras correspon al districte marítim d'Adra, diòcesis de Sevilla, partit judicial de Vera. Ubicada a la vora del Mediterrani, al nord de la Sierra de Gata i al sud del riu de Albas, les aigües del qual fertilitzen el terreny. Té un ancoratge de sorra neta, on poden aixoplugar-se les embarcacions, i al costat d'ell hi ha una illeta anomenada de Sant Andres o de Carboneras, al costat de la qual fondegen els vaixells de gran calat. A l'est de la vila hi ha un castell que en el seu temps va ser caserna de carrabiners. Duana marítima de quarta classe. El terreny és muntanyós i àrid i només està en part, regat per les aigües del riu Albas: Abans del boom turístic produïa cereals, espart, cigrons, figues de moro i fruits diversos.
Va formar part aquest poble del ducat de Berwick, creient-se que va ser fundat per 28 soldats que, el 1540, defensaven un fort per ordre del marquès de Carpio.

## Demografia

Evolució demogràfica :
| 1996 | 1998 | 1999 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 |
| 6.215 | 6.312 | 6.360 | 6.530 | 6.660 | 6.777 | 6.996 | 7.100 | 7.267 | 7.508 |

## Referències

* 1 2 3 Enciclopèdia Espasa Volum núm. 11, pàg. 759. (ISBN 84-239-4511-1)

## Enllaços externs

* Carboneras - Sistema d'Informació Multiterritorial d'Andalusoa
* Carboneras Arxivat 2006-06-29 a Wayback Machine. - Diputació Provincial d'Almeria
# Careproctus acaecus

Careproctus acaecus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* La femella fa 5,5 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 47.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 750 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic sud-occidental: el sud de l'Argentina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1991. New species of liparidid fishes of the genus Careproctus (Scorpaeniformes, Liparididae) from Patagonia. Second Report. Voprosy Ikhtiologii v. 31 (núm. 5): 707-116.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Careproctus atakamensis

Careproctus atakamensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Descripció

* Fa 4,7 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 2.710 i 3.080 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A new deep-sea species of the genus Careproctus (Liparidae, Scorpaeniformes) from equatorial part of the Atakama Trough. Voprosy Ikhtiologii v. 38 (núm. 4): 548-549.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bryconacidnus

Bryconacidnus és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Bryconacidnus ellisi (Pearson, 1924)
* Bryconacidnus hemigrammus (Pearson, 1924)
* Bryconacidnus paipayensis (Pearson, 1929)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Pearson, N. E. 1924. The fishes of the eastern slope of the Andes. I. The fishes of the Rio Beni basin, Bolivia, collected by the Mulford expedition. Indiana University Studies v. 11 (núm. 64): 1-83, Pls. 1-12.
* ↑ Pearson, N. E. 1924.
* ↑ Eigenmann, C. H. & Myers, G. S. 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0-471-25031-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Harengula

Harengula és un gènere de peixos pertanyent a la família dels clupeids.

## Morfologia

El perfil superior i inferior del cos és convex. La mandíbula inferior es projecta lleugerament. opercle llis. Aleta dorsal gairebé al mig del cos. Presència d'aletes pelvianes (per sota de l'aleta dorsal). La base de l'aleta anal és curta (16-19 radis).

## Distribució geogràfica

És un endemisme del Nou Món.

## Taxonomia

* Harengula clupeola (Cuvier, 1829)
* Harengula humeralis (Cuvier, 1829)
* Harengula jaguana (Poey, 1865)
* Harengula thrissina (Jordan & Gilbert, 1882)
** Harengula thrissina thrissina
** Harengula thrissina peruana

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Discover Life (anglès)
* 1 2 Cuvier, G., 1829. Le Règne Animal, distribué d'après son organisation, pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Edition 2. Le Règne Animal, distribué d'après son organisation, pour servir de base à l'histoire naturelle des animaux et d'introduction à l'anatomie comparée. Edition 2. v. 2: i-xv + 1-406.
* ↑ Poey, F., 1865. Peces nuevos de la Isla de Cuba. Repertorio Físico-Natural de la Isla de Cuba v. 1: 181-192.
* ↑ Jordan, D. S. & Gilbert, C. H., 1882. Catalogue of the fishes collected by Mr. John Xantus at Cape San Lucas, which are now in the United States National Museum, with descriptions of eight new species. Proceedings of the United States National Museum v. 5 (núm. 290): 353-371.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Glossanodon mildredae

Glossanodon mildredae és una espècie de peix pertanyent a la família dels argentínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 49-51.
* 13 radis tous a l'aleta dorsal.
* 13 radis tous a l'aleta anal.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 75 i 174 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al mar d'Aràbia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Guichenot A., 1867. Ichthyologie. III. L'Argentine léioglosse, nouveau genre de Salmonoïdes. Ann. Soc. Linn. Départ. Maine-et-Loire v. 9. 15-17.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cohen, D. M. & Atsaides, S. P., 1969. Additions to a revision of Argentinine fishes. United States Fish and Wildlife Service Fishery Bulletin v. 68 (núm. 1): 13-36.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Shcherbachev, Y.N., 1987. Preliminary list of thalassobathyal fishes of the tropical and subtropical waters of the Indian Ocean. J. Ichthyol. 27(2): 37-46.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Esfinx de Tebes de terracota

L'Esfinx de Tebes de terracota és una petita esfinx que data de l'any 525 - 550 ae, i que va ser esculpida pels artistes de la regió de Beòcia en l'antiga Grècia. La peça s'exposa de manera permanent al Museu del Louvre, de París, que després d'adquirir-la al 1898 l'exposa amb el núm. d'inventari CA 939.
L'esfinx fou trobada a Tebes (Θῆβαι Thévai), una ciutat de l'antiga Grècia situada al nord de la serralada de Citeró, que separa Beòcia d'Àtica, i a la vora sud de la planícia de Beòcia. Era a 48 km al nord-oest d'Atenes. En temps antics fou la ciutat més gran d'aquesta regió.

## Característiques

* Estil: grec, procedent dels tallers de Beòcia.
* Material: terracota.
* Alçada: 29 cm.

## Referències

* ↑ Pàgina de l'objecte al Museu del Louvre.
# Anna Wilson Patterson

Anna Wilson Patterson (Lurgan, Irlanda, 27 d'octubre de 1868 - 16 de gener de 1934 a Cork) fou una compositora i organista irlandesa.
S'educà en l'Alexandra College, de Dublín, graduant-se de doctora en Música en la Royal University of Ireland, el 1889. Fou la fundadora del Feis Ceoil el 1897. El 1924 fou nomenada professora de Música irlandesa en el University College, de Cork.
Fou organista des del 1904 de la Shandon Church d'aquesta ciutat. Va cultivar la majoria de formes de composició (obres d'orquestra, corals i per a piano i orgue). Durant tota la seva vida va ser una incansable propagandista de la música popular irlandesa.
Entre els seus llibres cal assenyalar especialment: una Story of Oratorio; la biografia de Robert Schumann, en la col·lecció Master Musical Series, i Chats with Music Lovers.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. 8, pàg. 199 (ISBN 84-239-4578-2)
# Apol·linar (militar)

Apol·linar fou un militar i polític romà d'Orient, natural d'algun lloc indeterminat de la península itàlica, que havia format part de la cort del rei vàndal Hildelric però quan aquest fou desposseït pel seu germà Gelimer, juntament amb un bon nombre de romans del Regne Vàndal es passa a Justinià I, col·laborant en la Guerra Vandàlica empresa per l'Imperi Romà d'Orient on destacà pel seu valor, sobretot en la Batalla de Tricama.
Amb tota seguretat, a rel dels seus actes de valor, Belisari li encomanà la governació de les Illes Balears una vegada conquerides l'any 534. La historiografia també li ha atribuït el comandament de la conquesta, sense que això estigui explícitament consignat a les fonts, ni tampoc negat.

## Fonts

El que se sap d'Apol·linar prové d'una única cita de Procopi de Cesarea, contemporani de Justinià i narrador de les seves gestes bèl·liques, en concret a l'obra Bello Vandálico:
| « | Ad insulas vero quae prope oceani ingressum sitae funt, Ebusam, Maioricam & Minoricam ab accolis vocitatas, Apolliciarium misit, qui dudum adolesces ex Italia in Aphrica adnavigavit, in dignatione Ilderichi fuit, & ab eo donis plurimis ornatus: qui postquam eum a fratre captum rebus excidisse, uti supra narravi, animadvertit, ad Iustinianum Constantinopolim una cum caeteris Aphris qui Gizerichi res tractaverant, supplex venit. Missus deinde una cum classe inter alios contra Gilimere & Vandilos, vir fuit in hoc bello ómnium fortissimus, praesertim in pugna tricama rensi, cuius rei gratia Belisarius insulas has ei comisit. | » |
| — Procopius, Bello Vandálico, II |||

### Traducció

| « | A les illes situades prop de l'entrada de l'oceà, dites pels seus habitants Eivissa, Mallorca i Menorca, fou enviat Apol·linar, qui essent adolescent havia navegat d'Italia a Africa on Hildelric l'honorà amb molts dons i regals, però després que aquest fos capturat pel seu germà i desposseït de les seves coses, com abans s'ha narrat, amb una caterva d'africans dels que Genseric sotmeté, anà a Constantinoble a suplicar humilment a Justinià. Fou enviat, entre d'altres, en una flota a lluitar contra Gelimer i els vàndals, fou un home valerossíssim en tota aquesta guerra, sobretot a la Batalla de Tricama, gràcies a això Belisari li confià les illes. | » |

## Bibliografia

* Dolç i Dolç, Miquel (coord.). Gran Enciclopèdia de Mallorca. Volum 1. Palma: Promomallorca, p. 197. ISBN 84-8661702-2.
* Campaner y Fuertes, Álvaro. La Dominación Islamita en las Baleares. Palma (Mallorca): Miquel Font, editor, 1989. ISBN 84-86366-33-X. Faccimil, original de 1888. pp. 2-7.

## Referències

* ↑ «Atles de les Illes Balears». [Consulta: 27 desembre 2024].
* ↑ «[https://dspace.uib.es/xmlui/bitstream/handle/11201/162598/Font_Estelrich_Pere.pdf?sequence=1&isAllowed=y DE LA PERIFÈRIA A LA SINGULARITAT: UNA APROXIMACIÓ A L’ALTA EDAT MITJANA A LES ILLES BALEARS (534-903]». Treball de Fi de Grau. Facultat de: Filosofia i Lletres Universitat de les Illes Balears, Any acadèmic 2022-23. [Consulta: 27 desembre 2024].

## Vegeu també

* Illes Balears sota l'Imperi Romà d'Orient
* Belisari
Viccionari
# Careproctus credispinulosus

Careproctus credispinulosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels lipàrids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu entre 769 i 1.400 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'illa de Geòrgia del Sud.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Krøyer H. N., 1862: Nogle Bidrag til Nordisk ichthyologi. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 1. 233-310.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P. & Prirodina, V. P., 1990. Review of the Antarctic species of the genus Careproctus (Liparididae) with notes on the carcinophilic species of the genus. Voprosy Ikhtiologii v. 30 (núm. 5): 709-719.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1998. A review of recent studies of Southern Ocean Liparidae (Teleostei: Scorpaeniformes). Cybium 22(3):255-266.

## Bibliografia

* Txernova, N. V.; Stein, D. L.; Andriàixev, A. P «Family Liparidae (Scopoli, 1777) snailfishes» (en anglès). California Academy of Sciences Annotated Checklists of Fishes, 31, 72, 2004.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Bryconacidnus hemigrammus

Bryconacidnus hemigrammus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Madeira a Bolívia.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. & G. S. Myers 1929. The American Characidae (Part 5, and incl. Supplement by G. S. Myers, pp. 516-550). Mem. Mus. Comp. Zool. v. 43 (pt 5): 429-558, Pls. 57, 63, 70-74, 81-83, 94.
* ↑ Pearson, N. E. 1924. The fishes of the eastern slope of the Andes. I. The fishes of the Rio Beni basin, Bolivia, collected by the Mulford expedition. Indiana University Studies v. 11 (núm. 64): 1-83, Pls. 1-12.
* ↑ «Bryconacidnus hemigrammus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Glossanodon struhsakeri

Glossanodon struhsakeri és una espècie de peix pertanyent a la família dels argentínids.

## Hàbitat

És un peix marí, bentopelàgic i de clima temperat que viu entre 185 i 373 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central (Austràlia) i el Pacífic oriental (les illes Hawaii).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Guichenot A., 1867. Ichthyologie. III. L'Argentine léioglosse, nouveau genre de Salmonoïdes. Ann. Soc. Linn. Départ. Maine-et-Loire v. 9. 15-17.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Cohen, D. M., 1970. A new argentinid fish from Hawaii. Pacific Science v. 24 (núm. 3): 377-378.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Mundy, B.C., 2005. Checklist of the fishes of the Hawaiian Archipelago. Bishop Museum Bulletins in Zoology. Bishop Mus. Bull. Zool. (6):1-704.
* ↑ Paxton, J.R., D.F. Hoese, G.R. Allen i J.E. Hanley, 1989. Pisces. Petromyzontidae to Carangidae. Zoological Catalogue of Australia, Vol. 7. Australian Government Publishing Service, Canberra, 665 p.
* ↑ Tinker, S.W., 1978. Fishes of Hawaii, a handbook of the marine fishes of Hawaii and the Central Pacific Ocean. Hawaiian Service Inc., Honolulu. 568 p.
* ↑ Paxton, J.R. i D.M. Cohen, 1999. 'Argentinidae. P. 1884. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Esfinx de granit de Taharqa

L'Esfinx de granit de Taharqa és una escultura en forma d'esfinx creada durant la dinastia XXV d'Egipte o Regne de Cuix, pertanyent al Tercer període intermedi d'Egipte.
És d'estil d'art egipci amb influències de Cuix, construïda en granit i té una alçada de 40,6 cm i una longitud de 73 cm.
Actualment es troba al Museu Britànic de Londres.

## Descripció

L'estàtua és una obra mestra de l'art de Cuix.

### Troballa

L'escultura procedeix del Temple T de Kawa, a la Núbia Superior (Sudan), i es trobà en unes excavacions dirigides per l'egiptòleg Francis Llewellyn Griffith (1862 – 1934).

### Simbologia

L'escultura representa Taharqa, rei de la dinastia XXV d'Egipte, o Regne de Cuix, el regnat del qual data de ca. 690 ae a 664 ae; Manethó el denominava Tarcos, i n'explicava que regnà 18 anys (Sext Juli Africà), Eusebi de Cesarea l'anomena Taracos (segons Jordi Sincel·le) o Saraco (versió armènia) i li assigna vint anys de regnat; era germà de Shebitku, el rei precedent, i fill de Piankhi, rei nubià de Napata, que conquistà Egipte.

### Ubicació

La peça es troba encara al Museu Britànic, amb el núm. d'inventari EA 1770.

## Referències

* ↑ «BBC - A History of the World - About: Transcripts - Episode 22 - Sphinx of Taharqo». [Consulta: 28 setembre 2015].
* 1 2 «Sphinx of Taharqo» (en anglès). British Museum. [Consulta: 16 desembre 2011].
* ↑ «A History of the World - Object : Sphinx of Taharqo». BBC, l'11 juny 2011. [Consulta: 16 desembre 2011].

## Bibliografia

* Caygill, M. The British Museum A-Z Companion London: The British Museum Press, 1999
* Hochfield, S. and Riefstahl, I. (eds.) Africa in Antiquity Brooklyn, N.I.: Brooklyn Museum, 1978, pàg. 50–51, 168
* James, T.G.H. and Davies, W.V. Egyptian sculpture London: The British Museum Press, 1983
* Laming Macadam, M.F. The Tremps of Kawa Oxford: 1949 (vol. I), 1955 (vol. II)
* Mysliwiec, Karol Royal Portraiture of the Dynasties XXI-XXX 1988: pàg. 33, 40
* Nicholson and Shaw, Ancient Egyptian Materials and Technology Cambridge, 2000, p. 34
* Phillips, T. (ed.), Africa London, 1995, p. 49 [fig. 5)
* Strudwick, N. Masterpieces of Ancient Egypt London, 2006, pàg. 262–3.
* Taylor, J.H. Egypt and Nubia London: The British Museum Press, 1991
* Welsby, D. A. The Kingdom of Kush. The Napatan and Meroitic Empires London: The British Museum Press, 1996
# Església de l'Assumpció de Cretes

L'església parroquial de l'Assumpció de Cretes (Província de Terol, Espanya), sub invocatione Assumptionis Beatae Mariae Virginis, com era costum al S. XIII, és un edifici gòtic-renaixentista del segle xvi, construït en pedra carreu, que conforma un rotund i compacte volum en el qual predomina clarament el massís sobre el buit. Consta d'una àmplia i elevada nau única de quatre trams amb petites capelles entre els contraforts, capçalera poligonal i cor alt als peus. La sobrietat de l'interior del conjunt, cobert amb diversos tipus de voltes de creueria estrelada, només es trenca en el cor, dotat d'una balustrada clàssica.
D'altra banda, a l'exterior destaca la magnífica façana realitzada en estil manierista conjugant diversos motius clàssics. Apareix flanquejada per un orde gegant de columnes acanalades jòniques que suporten un frontó que emmarca un altre cos menor de dos pisos. El pis inferior apareix flanquejat per dos parells de columnes que subjecten un entaulament sobre el qual es desenvolupa el segon cos, format per cinc fornícules rematades per un altre frontó triangular, sobre el qual s'obren dos òculs.
A la seva dreta s'alça l'elevada torre de planta octogonal i quatre cossos de paraments llisos acabats en terrassa. La resta dels paraments exteriors només es veuen animats per la presència de potents contraforts en la meitat superior de l'edifici.

## Referències

* ↑ Comissió textos religiosos. Missa pro populo. Assumptio Beatæ Mariæ Virginis. València: AVL [Consulta: 4 abril 2019]. Arxivat 4 April 2019$^{[Datemismatch]}$ a Wayback Machine.
* Aquest text pren com a referència la declaració de Bé d'interès cultural publicada en el BOA núm. 152 de data 26 de desembre de 2001 i s'ajusta a l'article 13 LPI