OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Heptapterus tapanahoniensis

Heptapterus tapanahoniensis és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Maroni i Sinnamary.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Bleeker P., 1858. De visschen van den Indischen Archipel. Beschreven en toegelicht. Siluri. Acta Soc. Sci. Indo-Neerl. v. 4. i-xii + 1-370.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Le Bail, P.-Y., P. Keith i P. Planquette, 2000. Atlas des poissons d'eau douce de Guyane (tom 2, fascicle II). Publications scientifiques du Muséum national d'Histoire naturelle, París: 307 p.

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Buckup, P. A., 1988: The genus Heptapterus (Teleostei, Pimelodidae) in southern Brazil and Uruguay, with the description of a new species. Copeia 1988 (núm. 3): 641-653.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mees, G. F., 1967: Freshwater fishes of Suriname: the genus Heptapterus (Pimelodidae). Zoologische Mededelingen (Leiden) v. 42 (núm. 20): 215-229.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Herklotsichthys koningsbergeri

Herklotsichthys koningsbergeri és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.
Pot arribar a fer 13 cm de llargària màxima (normalment, en fa 10). 13-21 radis tous a l'aleta dorsal i 12-23 a l'anal. És un peix d'aigua dolça, salabrosa i marina; pelàgic-nerític; anàdrom i de clima subtropical (13°S-27°S, 112°E-126°E) que viu entre 0-50 m de fondària.
Es troba a Austràlia Occidental i el mar d'Arafura. És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Weber, M. & de Beaufort, L. F., 1912. Contributions to the knowledge of Indo-Australian fishes. Verhandelingen der Koninklijke Akademie van Wetenschappen (Amsterdam) (Sect. 2) v. 17 (núm. 3): 1-21.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - 'Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ Russell, B.C. i W. Houston, 1989. Offshore fishes of the Arafura Sea. Beagle 6(1):69-84.

## Bibliografia

* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* McDowall, R.M., 1988. Diadromy in fishes: migrations between freshwater and marine environments. Croom Helm, Londres.
# Herklotsichthys lossei

Herklotsichthys lossei és una espècie de peix pertanyent a la família dels clupeids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8 cm de llargària màxima (normalment, en fa 7).
* 13-21 radis tous a l'aleta dorsal i 12-23 a l'anal.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima subtropical (31°N-24°N, 47°E-57°E) que viu entre 0-50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al golf Pèrsic i, probablement també, el mar Roig.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1951. New fish names and records. Proc. R. Zool. Soc. N. S. W. v. for 1949-1950. 61-68.
* ↑ Wongratana, T., 1983. Diagnoses of 24 new species and proposal of a new name for a species of Indo-Pacific clupeoid fishes. Japanese Journal of Ichthyology v. 29 (núm. 4): 385-407.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985. FAO Species Catalogue. Vol. 7. Clupeoid fishes of the world (suborder Clupeioidei). An annotated and illustrated catalogue of the herrings, sardines, pilchards, sprats, shads, anchovies and wolf-herrings. Part 1 - Chirocentridae, Clupeidae and Pristigasteridae. FAO Fish. Synop. 125(7/1):1-303.
* ↑ Whitehead, P.J.P., 1985.
* ↑ Randall, J.E., 1995. Coastal fishes of Oman. University of Hawaii Press, Honolulu, Hawaii. 439 p.
* ↑ Sommer, C., W. Schneider i J.-M. Poutiers, 1996. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Somalia. FAO, Roma. 376 p.

## Bibliografia

* Coppola, S.R., W. Fischer, L. Garibaldi, N. Scialabba i K.E. Carpenter, 1994. SPECIESDAB: Global species database for fishery purposes. User's manual. FAO Computerized Information Series (Fisheries). Núm. 9. Roma, FAO. 103 p.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Hermann Keyserling

Hermann Keyserling (Kõnnu, Estònia, 20 de juliol, 1880 - Innsbruck, Àustria, 26 d'abril, 1946) fou un filòsof, naturalista i escriptor estonià, alemany del bàltic.
Feu els estudis en el gimnàs de Pärnu, en les Universitats de Ginebra, Dorpat –avui Tartu--, Heidelberg i Viena, estudiant simultàniament ciències naturals i química, doctorant-se el 1902 en filosofia. De 1903 a 1905 va estar a França i Anglaterra, i de 1906 a 1907 a Berlín; feu, posteriorment, altres viatges per Europa i Àfrica. Duran la primera guerra mundial residí a Raikküla, comtat de Rapla (Estònia) i, posteriorment, fou expulsat pel bolxevics, a Darmstadt, on va residir.
Aquest escriptor s'inspirava en la filosofia de Plató i Kant, simpatitzant amb totes les tendències intuicionistes i irracionalistes (Schelling, Bergson, Dilthey, Simmel). El 1920 fundà a Darmstadt, amb el suport del gran duc de Hessen, una Escola de la saviesa, on invità el poeta indi Tagore. Tenia un coneixement profund de la cultura d'Orient, que creia que s'havia d'incorporar al món occidental.

## Estudis científics

D. glogygnitzer Forellenstein (1903). Petrographische Untersuchungen in Erupt-Geb Sustirols (1903). I dels filosòfics i de teoria i història de la cultura. Das Gefüge der Welt (Múnic, 1906) 3a edició (1923). Unsterblichkeit (Múnic, 1907, 3a edició Darmstadt (1920). Individuum und Zeitgeist (Reval, 1909. Schopenhauer als Verbilder (Leipzig, 1910) Prolegomena zur Natur philosophie (Múnic, 1910). Das Schucksalproblem (1911). Zur Psychologie der Systeme (1911). Das Wesen der Intuition und ihre Rolle in der Philosophie (1912). Ueber die innere Beziehung swischen den Kulturproblemen des Orients und der Oksidents (1913). Das Reisetagebuch eines Philosophen (Múnic, 1919, 7a edició Darmstadt (1923). Philosophie als Kunst (Darmstadt, 1920, 2a edició 1922). Weisheit und Sinn (1922). Schöpferische Erkenntnis (Darmstadt, 1922). Die metaphysische Wirklichkeit, traducció francesa en Rev. de Métaph. et, de Mor. (XIX).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Segona part del volum núm. 28, pàg. 3426 ISBN 84-239-4582-0
# Hermann Steudner

Hermann Steudner (Greiffenberg, Silèsia, 1 de setembre de 1832 - Waw, 10 d'abril de 1863 fou un explorador i naturalista alemany. Estudià ciències naturals a Berlín i Würzburg; de 1861 a 1862 acompanyà a Theodor von Heuglin des de Massawa a Khartum, on el 1863 formà part de l'expedició d'Alexine Tinne a la Regió de Bahr al-Ghazal; però trobant-se a Waw, caigué malalt de les febres i morí. Les seves narracions foren publicades des de 1862 fins al 1864, en el Zeitschrift für allgemeine Erdkunde, de Berlín.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, vol. núm. 57, pàg. 1182 ISBN 84-239-4557-X
* Uwe Fiedler: Auf den Spuren des Afrikaforschers Hermann Steudner. BoD – Books on Demand, 2015
# Hermann von Glenck

Hermann von Glenck (Zuric, 5 de gener de 1883 - Thun, 2 de març de 1952) fou un compositor suís.
Hermann von Glenck, viu a Basilea. Va rebre les primeres lliçons de violí de Heisterhagen, que encara era estudiant de Louis Spohr, i de composició de Lothar Kempter. Després d'assistir a l'escola secundària, von Glenck va anar a Berlín el 1900 i va estudiar teoria i composició a la Hochschule für Musik amb Robert Kahn. El director d'orquestra Arthur Nikisch es va convertir en el seu model.
Aviat van seguir les representacions de les seves primeres obres, fins i tot el 1904 sota la seva direcció a París. El 1902/03 es va convertir en répétiteur a Weimar, el 1904 Kapellmeister a Metz. A més, va dirigir en diverses ciutats alemanyes, incloent-hi el 1908 a Berlín amb la Berliner Philharmoniker amb l'estrena alemanya de "Rhapsody Espagnole" de Ravel. De 1909 a 1911 von Glenck va ser mestre de capella a la Hofkapelle stuttgart. Allà va estrenar el seu "Liebesklage und Trauerhymne". Per consideracions de salut, va haver de renunciar a Stuttgart després de només dos anys.
De tornada a Suïssa, es va dedicar exclusivament a la composició en el període següent. El 1921/22 va dirigir concerts en els quals va interpretar per primera vegada diverses obres de compositors suïssos, com Walter Schulthess i Othmar Schoeck amb el violinista Stefi Geyer. De 1927 a 1944 von Glenck va viure a Gräfelfing, prop de Múnic, però només ocasionalment va aparèixer com a director d'orquestra i es va preocupar principalment per la composició. El 1946 va tornar a Suïssa i va passar els seus anys crepusculars a Thun. Hermann von Glenck va morir el 2 de març de 1952.
Va escriure diverses obres simfòniques, una òpera, peces per a piano i violí, un concert de violí, lieder i una Serenata per a flauta, violí i arpa.

## Obra

Les principals obres compositogràfiques de Hermann von Glenck són:
* Simfonia Carità Eterna per a gran orquestra amb soprano solista op. 11 (1906)
* Liebesklage und Trauerhymnus per a orquestra (1910)
* Concert per a violí (estrenat el 1912)
* Suite de variacions per a orquestra op. 17 (1918, estrenada el 1920)
* Serenata per a flauta, viola i arpa (estrenada el 1921)
* Concert per a violí i orquestra (1926)
* Concert per a piano (1927)
* Concert simfònic per a violoncel i orquestra (1951); així com cançons, peces per a piano i cantates.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 26, pàg. 286. (ISBN 84-239-4526-X)

## Enllaços externs

* https://persondata.toolforge.org/p/Hermann_von_Glenck
* https://viaf.org/viaf/30402714/
# Hermenegild Miralles i Anglès

Hermenegild Miralles i Anglès (Barcelona, 19 d'agost de 1859 - 1 de maig de 1931) fou un empresari i innovador català que treballava en el camp de l'edició, les arts gràfiques i enquadernació artística industrial.

## Biografia

Va néixer al carrer dels Escudellers de Barcelona, fill d'Eduard Miralles i Peres i de Josepa Anglès i Gibert, ambdós naturals de Barcelona. Es va casar l'any 1881 amb Victoriana Zaragoza, amb qui va tenir 6 fills.
Es va formar al taller de Pere Domènech i Saló i va arribar a ser un dels principals renovadors de la tècnica de l'enquadernació a Catalunya, així com un destacat col·leccionista d'enquadernacions modernistes. Fou el fundador i primer director de la revista Hispania. Juntament amb Ramon de Montaner, van crear una gran empresa de litografia i enquadernació industrial. Els Miralles va patentar tot un sistema innovador de rajoles d'imitació fetes de cartó pedra, que va fer servir a llocs tan emblemàtics com el Cafè Torino i el Petit Torino, o la Casa Vicens de Gaudí.

## Referències

* 1 2 «Naixements 1859, llibre 4rt, f. 29, núm. 116». AMCB.
* 1 2 ««Hermenegildo Miralles, Arts Gràfiques i Enquadernació»,material de l'exposició del 2005 a la Biblioteca de Catalunya».
* 1 2 «Hermenegildo Miralles i Anglès». Repertori de col·leccionistes i col·leccions d'art i arqueologia de Catalunya - (RCCAAC). Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Aitor Quiney. «Les rajoles d'imitació d'Hermenegildo Miralles i la seva relació amb Gaudí». Activitats. Amics del Museu Nacional d'Art de Catalunya, 31-01-2022.
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors: ruta del modernisme, Barcelona. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 145. ISBN 978-84-96696-02-0.
* ↑ «Les rajoles d'Hermengild Miralles». Art Endins. TV3.

## Vegeu també

* Rajoles hidràuliques
* Arts aplicades

## Enllaços externs

* «Miralles i Anglès, Hermenegildo». Fons i col·leccions. Biblioteca de Catalunya.
# Heteropneustes kemratensis

Heteropneustes kemratensis és una espècie de peix de la família Heteropneustidae i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 27 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conques dels rius Mekong, Chao Phraya i Tapi.

## Referències

* ↑ «Heteropneustes kemratensis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Diogo, R., M. Chardon i P. Vandewalle, 2003: On the osteology and myology of the cephalic region and pectoral girdle of Heteropneustes fossilis (Siluriformes: Heteropneustidae), with commens on the phylogenetic relationships between Heteropneustes and the clariid catfishes. Animal Biology. v. 53 (núm. 4): 379-396.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hora, S. L., 1936: Siluroid fishes of India, Burma and Ceylon. II. Fishes of the genus Akysis Bleeker. III. Fishes of the genus Olyra McClelland. IV. On the use of the generic name Wallago Bleeker. V. Fishes of the genus Heteropneustes Müller. Records of the Indian Museum (Calcuta) v. 38 (pt 2): 199-209.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astyanax multidens

Astyanax multidens és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6): 91-106.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astyanax ribeirae

Astyanax ribeirae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical entre 23 °C-27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1911. New characins in the collection of the Carnegie Museum. Ann. Carnegie Mus. v. 8 (núm. 1): 164-181, Pls. 4-9.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1995. Aquarien Atlas. Band 4. Mergus Verlag GmbH, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Melle, Alemanya. 864 p.

## Bibliografia

* Azpelicueta, M. de las M., A. Almirón i J.R. Casciotta 2002. Astyanax paris: a new species from the río Uruguay basin of Argentina (Characiformes, Characidae). Copeia (4):1052-1056.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Morelli, S., L.A. Bertollo, F. Foresti, O. Moreira-Filho i S.A. de Almeida-Toledo 1983. Cytogenetic considerations on the genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic variability. Caryologia. 36(3):235-244.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Astyanax rivularis

Astyanax rivularis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu São Francisco.

## Referències

* ↑ Baird, S. F. & C. F. Girard 1854. Descriptions of new species of fishes collected in Texas, New Mexico and Sonora, by Mr. John H. Clark, on the U. S. and Mexican Boundary Survey, and in Texas by Capt. Stewart Van Vliet, U. S. A. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 7: 24-29.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lütken, C. F. 1875. Characinae novae Brasiliae centralis a clarissimo J. Reinhardt in provincia Minas-Geraes circa oppidulum Lagoa Santa in lacu ejusdem nominis, flumine Rio das Velhas et rivulis affluentibus collectae, secundum characteres essentiales breviter descriptae. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1874 (núm. 3): 127-143.
* ↑ «Astyanax rivularis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Casatti, L. i R.M.C. Castro 1998. A fish community of the São Francisco River headwaters riffles, southeastern Brazil. Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(3):229-242.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Morelli, S., L.A. Bertollo, F. Foresti, O. Moreira-Filho i S.A. de Almeida-Toledo 1983. Cytogenetic considerations on the genus Astyanax (Pisces, Characidae). I. Karyotypic variability. Caryologia. 36(3):235-244.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.