OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Acapoeta

Acapoeta és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Acapoeta tanganicae (Boulenger, 1900)

## Referències

* ↑ Boulenger, G. A. 1900. Diagnoses of new fishes discovered by Mr. J. E. S. Moore in Lake Tanganyika. I. Cyprinidae, Siluridae. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 6 (núm. 35): 478-481.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cicne (fill d'Apol·lo)

D'acord amb la mitologia grega, Cicne (en grec antic Κύκνος) va ser un heroi, fill d'Apol·lo i de Tíria, filla d'Amfínom.
Vivia entre Pleuró i Calidó, a Etòlia. Era molt bell, però capriciós i esquerp, tant, que va anar decebent tots els seus amics i enamorats, ja que Cicne per la seva arrogància, no n'acceptava cap. Els enamorats ben aviat el van avorrir i li giraven l'esquena. Només Fili, es va mantenir al seu costat. Però Cicne el tractava despectivament. En aquell temps va aparèixer a Etòlia un lleó enorme que es menjava el bestiar i atacava a la gent. Cicne ordenà a Fili que per demostrar el seu amor, sense cap arma matés el lleó. Fili s'hi va comprometre i ho va aconseguir. Quan el lleó feia la seva aparició va menjar moltíssim i va beure una gran quantitat de vi, i quan la fera se li acostà, Fili va vomitar tot el que havia menjat, i el lleó va aprofitar aquell aliment, quedant emborratxat pel vi. Fili li va tapar la boca amb la roba que duia i el va ofegar. Se'l carregà a l'espatlla i el portà a Cicne, però aquest li va encarregar encara una altra prova. Havien aparegut uns voltors molt grossos que mataven a la gent, i li va manar de portar-los-hi vius. Fili no sabia com fer-ho, però, per designi diví, va veure que una àguila que havia caçat una llebre, la deixava caure, encara viva, al seu davant. Fili va empastifar-se amb la seva sang i es va ajeure a terra. Els voltors, pensant que era mort, se li van llençar al damunt, però Fili n'agafà dos per les potes i els portà a Cicne. Aquest encara li va encarregar una altra prova. Li manà que agafés un toro amb les seves mans i que el portés a l'altar de Zeus. Com que Fili no sabia com sortir-se'n va demanar ajuda a Hèracles, que l'hi envià dos toros, tots dos en zel per la mateixa vaca. Van combatre entre ells i quan els dos eren a terra, Fili en lligà un i el portà fins a l'altar. Però Hèracles li va dir que abandonés el seu servilisme, i Fili es va negar a donar el toro a Cicne. Aquest, en veure's menyspreat, no ho va poder sofrir i es va precipitar a un llac proper, el Conop, i va ofegar-se. La seva mare, Tíria, ho va veure i també es precipità a la mateixa llacuna. Apol·lo, apiadant-se d'ells, els va transformar en cignes. En aquell indret, quan és el temps de llaurar, hi apareixen gran quantitat de cignes. Prop d'allà hi ha la tomba de Fili.

## Referències

* ↑ Antoní Liberal. «XII. Cicne». A: Recull de metamorfosis. Barcelona: Fundació Bernat Metge, 2012, p. 149-152. ISBN 9788498592061.
* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 103. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 50. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Estudi op. 25, núm. 8 (Chopin)

L'"Estudi op. 25 núm. 8", en re bemoll major és un dels dotze Estudis op. 25 per a piano compostos per Frédéric Chopin. Va ser publicat en 1837, juntament amb la resta d'estudis de l'opus 25, que va compondre entre 1832 i 1836.
Aquest estudi és també conegut pel sobrenom de "Aux sixtes" (en català, "Per sextes"), el qual fa treballar exaustivament les sisenes a les dues mans. És un estudi perfecte, a part d'estètic, perquè l'estudiant practiqui les sisenes. Hans von Bülow va dir, a propòsit dels intervals de sextes en aquest estudi, que eren l'exercici més útil de tots els que es poden trobar en els Estudis de Chopin.

## Referències

* ↑ Barkin, Elaine «Notes in Progress». Journal of Music Theory, vol. 22, 2, 1978, pàg. 291-311..
# Haworthia mucronata var. rooibergensis

Haworthia mucronata var. rooibergensis, és una varietat de Haworthia mucronata del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia mucronata var. rooibergensis és una suculenta perennifòlia que pot arribar a fer entre 3 a 30 cm quan es troba en floració. Posseeix moltes espines a les seves fulles i són de color blanquinós. L'època de floració és força primerenca cap al setembre, probablement exclou la influència de les plantes de Haworthia arachnoidea aggregata que floreixen a l'estiu.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a la província sud-africana del Cap Occidental, concretament a l'est i prop de Vanwyksdorp, que s'estén sobre una distància d'uns 15 km.
En el seu hàbitat creix en àrees transitòries entre vegetació suculenta i semifynbos amb precipitacions una mica més altes i un clima més fresc.

## Taxonomia

Haworthia mucronata var. rooibergensis va ser descrita per Esterhuizen i Battista i publicat a Haworthiad 13: 5, a l'any 1999.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
mucronata: epítet llatí que significa "punxegut" i fa referència a la forma de la fulla.
var. rooibergensis: epítet geogràfic a on es va trobar, a l'àrea de Seweweekspoort.

### Sinonímia

* Haworthia rooibergensis (Esterhuizen & Battista) Breuer, Alsterworthia Int. 17(2): 9 (2017).

## Referències

* ↑ Meyer, N. L.; Germishuizen, Gerrit. National Botanical Institute. Plants of Southern Africa: An Annotated Checklist (en anglès), 2003, p. 1004. ISBN 1919795995 [Consulta: 28 juliol 2021].
* 1 2 3 4 Jilemicky, Jakub. «Haworthia rooibergensis» (en anglès). www.soilandroots.com. [Consulta: 28 juliol 2021]. «Sinònim de Haworthia mucronata var. rooibergensis»
* ↑ «Haworthia mucronata var. rooibergensis» (en anglès). World Checklist of Selected Plants Families. (WCSP). Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-28. [Consulta: 28 juliol 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Haworthia mucronata» (en anglès). World of Succulents. Reial Jardí Botànic de Kew, 2020. [Consulta: 5 maig 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthia mucronata var. rooibergensis» (en anglès). World Checklist of Selected Plants Families. (WCSP). Reial Jardí Botànic de Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-28. [Consulta: 23 juliol 2021].

## Enllaços externs

* Foto de Haworthia mucronata var. rooibergensis
# Charles Meerens

Charles Meerens (Bruges, 26 de desembre de 1831 - 1909) fou un intèrpret i musicòleg belga de l'època del Romanticisme. Meerens feu sòlids estudis musicals, i ja havia aconseguit fer-se aplaudir com a concertista de violoncel, quan les circumstàncies l'obligaren a canviar de rumb, dedicant-se llavors a l'estudi de les lleis físic-matemàtiques que regeixen l'art musical. En els seus escrits es declara enemic de les teories fisiològiques que han estat admeses generalment, i assegura que els fenòmens naturals dels cossos sonors, tals com els harmònics i els sons resultants, són completament estranys a la percepció musical. Els seus treballs principals són:
* Le métrométre ou moyen simple de connaïtre le degré de vitesse d'un mouvement indiqué (1859);
* Instruction élémentaire de calcul musical (1864);
* Phénoménes musico-physiologiques (1868);
* Hommage à la mémoire de M. Delezeune (1869);
* Examen analytique des expériences d'acoustique musicale de M. M. A Corun et E. Mercadier (1869);
* Le diapason et la notation muysicale simplifés (1873);
* Mémoiree sur le diapason (1877);
* Petite méthode pour apprendre la musique et le piano (1878);
* La gamme majeure et mineure (1890);
* Acoustique musicale (1892);
* L'avenir de la science musicale (1894);
* Le tonométre d'après l'invention de Scheibler (1895);
* La science musicale à la portée de tous les artistes et amateurs (1902).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 190 ISBN 84 239-4534-0
# Acheilognathus macromandibularis

Acheilognathus macromandibularis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Hubei (Xina).

## Referències

* ↑ Bleeker P. 1859. Conspectus systematis Cyprinorum. Natuurkd. Tijdschr. Neder. Indië v. 20. 421-441.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Doi, A., R. Arai & H.-Z. Liu. 1999. Acheilognathus macromandibularis, a new bitterling (Cyprinidae) from the lower Changjiang basin, China. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 10 (núm. 4): 303-308.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cine Atlanta

El Cine Atlanta va ser un sala d'exhibició cinematogràfica ubicada en el carrer de Trafalgar (núm. 2), tocant a Plaça d'Urquinaona de Barcelona. Va obrir les portes el 7 de març de 1945 i impulsat per Modest Castañé Lloret.
Tenia una capacitat de 560 butaques. Aquestes estaven distribuïdes de forma semicircular davant la pantalla. Motiu pel qual hi havia butaques que tenien un visió reduïda o defectuosa del film.
Es destaquen dues grans etapes. La primera des de la inauguració fins al gener de 1972, perríode durant el qual va programar conjuntament amb l'Astoria. I la segona des del final de la primera fins al gener de 1972 que va programar amb l'Alexandra. A partir d'aquest moment la programació anà a càrrec de Cinesa.
La primera projecció va ser Me casé con una bruja de René Clair. L'1 de desembre de 1975 va començar a programar en solitari, començant amb el film La caída de los dioses. Amb la fi del franquisme, la sala va començar a projectar pel·lícules en versió original que estaven censurades durant la dictadura. Entre 1979 i 1984 la programació consistí, bàsicament, en pel·lícules eròtiques.
El 28 de juny de 1985 el cinema es convertí en sala X.
El cinema va tancar definitivament el 8 de novembre de 1987. Poc temps després va morir el seu propietari, Modest Castañé Llopart, el 13 de febrer de 1988.

## Enllaços externs

* Nota informativa de premsa de la inauguració del Cine Atlanta de Barcelona

## Referències

* 1 2 3 Munsó Cabús, Joan. Els cinemes de Barcelona. Barcelona: Edicions Proa, 1995.
* ↑ Bar.cel.ona.uta. «BARCELOFÍLIA: CINEMA ATLANTA. Trafalgar 2 (1945-1987)», diumenge, 19 juny 2011. [Consulta: 12 juny 2017].
* 1 2 Lahuerta Melero, Roberto. Barcelona sus cines de estreno, repertorio y arte y ensayo. Barcelona: Quarentena Ediciones, 2016.
# Estudi op. 25, núm. 9 (Chopin)

L'"Estudi op. 25 núm. 9", en sol bemoll major, és un dels dotze Estudis op. 25 per a piano compostos per Frédéric Chopin; la data de composició se situa entre 1832 i 1834. També es coneix amb el sobrenom de "Le papillon" (en català, "La papallona"), tot i que aquests sobrenoms es van afegir posteriorment; moltes altres de les seves peces tenen aquests tipus de títols afegits. Sobre aquest tema el pianista Arthur Friedheim va dir: "mentre que alguns títols eren superflus, aquest no és adequat".
Aquest estudi és utilitzat per pianistes de jazz i l'interpreten sovint amb un toc més jazzístic o de swing. També apareix en la pel·lícula El truc final (The Prestige), quan el personatge Robert Angier (interpretat per Hugh Jackman) es disposa a efectuar un truc amb una gàbia d'ocell; als crèdits finals és citat com a "Butterfly Étude" (en català, "Estudi papallona").
Tècnica:
Aquest estudi treballa bàsicament les octaves convinades amb terceres (o altres intervals) a la mà dreta. I també fa exercitar els salts a la mà esquerra.
* "Estudi op. 25, núm. 9"
* Interpretació de Romuald Greiss en un piano Budynowicz (1850)

## Referències

* ↑ Descripció dels estudis per Arthur Friedheim en la seva edició de Schirmer. Vegeu Frederic Chopin: Etudes, editats per Friedheim. Col·lecció Schirmer's Library of Musical Classics. Schirmer: Nova York, 1916.

## Enllaços externs

* Études op. 25: Partitura lliure a l'IMSLP.
* The Ultimate Chopin Etudes Discography a Eternal Chopin Etudes Space
* Guia, enregistraments i partitura Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine. a Chopin Music Arxivat 2008-04-20 a Wayback Machine.
# Haworthia mutica

Haworthia mutica és una espècie del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia mutica és una suculenta que creix sense tiges i individualment. Les 12 a 15 fulles retallades formen una roseta amb un diàmetre de 6 a 8 cm. El limbe foliar és de color verd marronós, poc translúcid, fa 6 cm de llarg i 1,5 cm d'ample. La punta és contundent. Hi ha diverses línies longitudinals a la superfície de la fulla.
La inflorescència pot arribar a fer fins a 20 cm de llargada. Les flors blanques tenen venes marronoses.

## Distribució i hàbitat

Haworthia mutica és comú a la província de sud-africana del Cap Occidental i creix gairebé enterrada al terra sobre les serralades rocoses de l'esquist sovint a les escletxes.

## Taxonomia

Haworthia mutica va ser descrita per Haw. i publicat a Saxifragëarum enumeratio. Accedunt revisiones plantarum succulentarum 2: 55, a l'any 1821.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
mutica: epítet llatí que significa "contundent, sense punt".

### Sinonímia

* Aloe mutica (Haw.) Schult. & Schult.f. in J.J.Roemer & J.A.Schultes
* Haworthia retusa var. mutica (Haw.) Halda

## Referències

* ↑ «Haworthia mutica}» (en anglès). The Encyclopedia of Succulents. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ «Haworthia mutica». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-09-03. [Consulta: 13 febrer 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Botanical names» (en anglès). www.calflora.net. [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «Sinòmims de Haworthia mutica». World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Arxivat de l'original el 2021-09-03. [Consulta: 13 febrer 2021].

## Bibliografia

* Bayer, Martin Bruce; van Jaarsveld, Ernst Jacobus. Urs Eggli. Haworthia variegata Sukkulenten-Lexikon. Einkeimblättrige Pflanzen (Monocotyledonen) (en alemany). Stuttgart: Eugen Ulmer, 2001, p. 224. ISBN 3-8001-3662-7 [Consulta: 13 febrer 2021].
# Charles Pourny

Charles Pourny (París, 5 de juliol de 1839 - idm. 25 de setembre de 1905) fou un compositor francès del Romanticisme.
Començà a donar-se a conèixer com a autor de couplets en els cafés-concerts, en els que s'hi representaren algunes operetes amb música Pourny, entre elles Chez un garçon (1864) i La clochette (1870). Posteriorment estrenà en el teatre Folies-Dramatiques de París l'òpera bufa en tres actes Mazeppa; també és autor de l'opereta Un gilet de flanelle.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 46, pàg. 1101 (ISBN 84-239-4546-4)
# 42 d'Aquari

42 d'Aquari (42 Aquarii) és una estrella de la Constel·lació d'Aquari. La seva magnitud aparent és 5,34.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two-dimensional spectral types for the HD stars, Vol.4. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1988.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 Saskia Hekker «Precise radial velocities of giant stars. III. Spectroscopic stellar parameters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 17-09-2007, pàg. 1003–1009. DOI: 10.1051/0004-6361:20078233.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* SIMBAD, 42 Aqr (anglès)
* Aladin previewer, imatge (anglès)
# 5 d'Aquari

5 d'Aquari (5 Aquarii) és una estrella de la Constel·lació d'Aquari. Té una magnitud aparent de 5,53.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Michigan catalogue of two-dimensional spectral types for the HD Stars, Vol. 5. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1999.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* 1 2 3 «Optical region elemental abundance analyses of B and A stars. V. The normal stars theta Leonis, tau Herculis, 14 Cygni and 5 Aquarii». Astronomy and Astrophysics, 1986, pàg. 173–187.
* ↑ «Rotational Velocities of B Stars» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 7-2002, pàg. 359–365. DOI: 10.1086/340590.
* ↑ «Pulkovo Compilation of Radial Velocities for 35 495 Hipparcos stars in a common system» (en anglès). Astronomy Letters, 11, 11-2006, pàg. 759–771. DOI: 10.1134/S1063773706110065.

## Enllaços externs

* SIMBAD, 77 Aquarii
* Aladin previewer
# 62 d'Àries

62 d'Àries (62 Arietis) és una estrella de la constel·lació d'Àries. Té una magnitud aparent de +5,55.

## Referències

* ↑ «High-resolution spectroscopic survey of 671 GK giants. I - Stellar atmosphere parameters and abundances» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 12-1990, pàg. 1075–1128. DOI: 10.1086/191527.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 Saskia Hekker «Precise radial velocities of giant stars. III. Spectroscopic stellar parameters» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 3, 17-09-2007, pàg. 1003–1009. DOI: 10.1051/0004-6361:20078233.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* SIMBAD
* Aladin previewer
Viccionari
# 77 d'Aquari

77 d'Aquari (77 Aquarii) és una estrella de la Constel·lació d'Aquari. Té una magnitud aparent de 5,53.

## Referències

* ↑ «The Perkins catalog of revised MK types for the cooler stars» (en anglès). The Astrophysical Journal Supplement Series, 10-1989, pàg. 245–266. DOI: 10.1086/191373.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Afirmat a: SIMBAD.
* 1 2 3 Luca Casagrande «The Pan-Pacific Planet Search. V. Fundamental parameters for 164 evolved stars» (en anglès). Astronomical Journal, 1, 24-06-2016. DOI: 10.3847/0004-6256/152/1/19.
* ↑ Giuseppina Micela «Catalog for the ESPRESSO blind radial velocity exoplanet survey». Astronomy and Astrophysics, 9-2019. DOI: 10.1051/0004-6361/201834729.
* ↑ Afirmat a: Gaia Data Release 2. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 25 abril 2018.

## Enllaços externs

* SIMBAD, 77 Aquarii
* Aladin previewer
# Escoles Fabra

Les Escoles Fabra són un edifici racionalista situat a la cruïlla de l'avinguda de Ferran Fabra i la rambla d'Àngel Guimerà d'Alella (Maresme), catalogat com a bé cultural d'interès local.

## Història

Inaugurat el 1 de setembre del 1934, va ser projectat per l'arquitecte Josep Goday i finançat per Ferran Fabra i Puig (1866-1944), marquès d'Alella.

## Descripció

Està format per dos cossos disposats en forma d'«L», amb l'edificació adossada a les mitgeres del nord i est de la finca, obrint-se així el pati al sud. El volum principal té planta baixa i dos pisos , mentre que el cos lateral adossat actualment té planta baixa i pis, quan originàriament només tenia una sola planta. Ambdós cossos estan coberts amb terrat pla. De la planta baixa, acabada amb totxo, en destaca la marquesina de formigó que remarca l'entrada del volum principal. Les plantes pis tenen grans obertures rectangulars dimensionades per obtenir una bona entrada de llum natural, especialment a les aules. Del pati cal remarcar la tanca de pedra, totxo i ferro.

## Referències

* 1 2 «Escoles Fabra». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Departament de Cultura. Direcció General del Patrimoni Cultural.
* ↑ «Escoles Fabra». Mapes de Patrimoni Cultural. Diputació de Barcelona.
* ↑ «Cal Marquès». lescasesdalella.cat.

## Vegeu també

* Cal Marquès (Alella)
* Palau del Marquès d'Alella
* Obres de Josep Goday
# Escut de la República Socialista Soviètica de Letònia

L'escut de la República Socialista Soviètica de Letònia fou adoptat el 25 d'agost del 1940 pel govern de la República Socialista Soviètica de Letònia. Es basa en l'escut de la Unió Soviètica. Compta amb símbols de l'agricultura (blat) i la cultura marítima de Letònia (una posta de sol sobre el mar Bàltic). L'estrella roja, la falç i el martell representen la victòria del comunisme i la "comunitat socialista mundial dels estats".
L'estendard porta el lema estatal de l'URSS ("Proletaris de tots els països, uniu-vos!") en letó (Visu zemju proletārieši, savienojieties!) i rus. El nom de la República Socialista Soviètica de Letònia es mostra només en letó i diu Latvijas PSR, la posició per a PSR Padomju Sociālistiskā Republika, o la República Socialista Soviètica. L'emblema fou canviat el 1990 a l'actual escut de Letònia, originalment adoptat el 1921.
L'escut d'armes de Letònia es va restaurar l'any 1990. L'ús i l'exposició de l'emblema de l'RSS ara està prohibit a Letònia, a causa d'una llei aprovada el 2013.

## Versions anteriors

* Escut de la República Socialista Soviètica de Letònia (1919-1920)

## Referències

* ↑ Daily Report: Soviet Union. 1990:Mar. 2nd. The Service, març 1990 [Consulta: 8 agost 2013].
* ↑ «Latvia bans soviet symbols», 23-06-2013.

## Vegeu també

* Bandera de la República Socialista Soviètica de Letònia