OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Can Boquet

Can Boquet és una masia de Vilassar de Dalt (Maresme) protegida com a bé cultural d'interès local.

## Descripció

Edifici civil; es tracta d'una masia de tipus basilical -una de les més grans de Vilassar de Dalt-. Està conformada per una planta baixa, pis, golfes -entre les seves finestres es pot apreciar un rellotge de sol bastant malmès- i coberta per una teulada amb dos vessants i carener perpendicular a la façana -a la que destaca un portal rodó adovellat i l'ús dels carreus de pedra a les seves nombroses obertures, tant a les llindes i brancals com als ampits- amb un cos central més elevat.
A l'entrada hi ha una escala amb dos trams, i la cuina a l'esquerra, la qual conserva els seus elements originals.
A dins, hi ha cinc cossos perpendiculars a la façana, que inclouen habitatge, celler i corrals.
Annex a l'edifici, a la seva part posterior hi ha una capella.
La capella de Sant Salvador presenta dues parts diferenciades: l'absis i la nau. L'absis preromànic data del segle IX-X, de planta quadrangular, és cobert amb volta de canó feta de formigó amb marques d'encanyissat. El pes de la volta és alleugerit amb amforons o gerres ceràmiques invertides. A l'eix de la volta, s'obre una finestra d'esqueixada simple cap a l'interior i arc de ferradura. La nau, de difícil datació, presenta volta de rajola rebaixada amb reforços torals. La coberta correspon possiblement al segle xviii. (Text del Pla especial de patrimoni de Vilassar de Dalt).

## Història

Pels seus elements arquitectònics, el conjunt sembla del segle xvii, potser finals.

## Referències

* 1 2 3 4 5 6 «Can Boquet». Inventari del Patrimoni Arquitectònic. Direcció General del Patrimoni Cultural de la Generalitat de Catalunya. [Consulta: 24 agost 2017].
# Nikolai Vassílievitx Artsibúixev

Nikolai Vassílievitx Artsibúixev, rus: Николай Васильевич Арцыбушев, Tsàrskoie Seló, Rússia, 7 de març de 1858 - París, França, 15 d'abril de 1937) fou compositor nascut a Rússia.
Fou deixeble de Rimski-Kórsakov. Estretament lligat amb els promotors del moviment nacionalista musical (Grup dels Cinc), les tendències dels quals propagava en els grans cercles artístics, el 1908 fou nomenat president de la Societat Musical Russa, succeint a Rimski-Kórsakov en la presidència de la Societat Protectora de l'Art Rus.Emigrat a França el 1920 s'establí a París, on es trobava al front d'una editorial russa Belàiev.
És autor de moltes obres per a piano; d'un Vals-fantasia per a orquestra; una Serenata per a quartet de corda, i diversos arranjaments orquestrals d'obres de Mússorgski, Borodin i Rimski-Kórsakov.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. I, pàg. 904 (ISBN 84-239-4571-5)
# Heinrich Oberhoffer

Heinrich Oberhoffer (Pfalzel, raval de Trèveris, 1824 - Luxemburg, 1885) fou un músic i compositor luxemburguès.
Estudià en un seminari de Brussel·les, i després fou organista de Trèveris, i més tar de Luxemburg, en el Seminari del qual també en fou professor.
És autor d'un tractat sobre cant gregorià (1852), i publicà un mètode de piano amb el títol Kurz gefasste maegl. Vollst, praktische Klavierschule mit vielen Beispielen und Uebungen (Bonn, 1860), i un Tractat d'harmonia i composició amb observacions particulars sobre la forma de tocar l'orgue en les esglésies catòliques (Luxemburg, 1860).
A més, va compondre, música vocal religiosa, i sis peces per a piano a quatre mans, que donà com a suplement al seu mètode de piano.
El 1862 fundà a Trèveris una revista musical titulada 'Caecilia'.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 39, pàg. 271 (ISBN 84-239-4539-1)
# Miguel Galiana Folqués

Miguel Galiana Folqués (Ontinyent, Vall d'Albaida, (País Valencià) 1814 - idem. 1880) fou músic, professor i compositor musical valencià.
Després d'una brillant carrera artística aconseguí el 1861 la plaça de professor d'harmonia i acompanyament al piano en el Conservatori de Madrid, desenvolupant-la fins a la seva mort. Publicà un interessant Prontuario musicla i tingué nombrós deixebles que després serien famosos com Juan Cantó Francés, els germans Evaristo i Camilo Pérez Monllor, Ruperto Chapí, Tàrrega o Alfredo Javaloyes.
També va compondre algunes sarsueles, entre elles: Los cazadores de Àfrica (1858) i La dames de la camelia (1861), ambdues estrenades a Madrid.

## Referències

* ↑ «Miguel Galiana Folqués». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 25, pàg. 475. (ISBN 84-239-4525-1)
# Hypostomus lima

Hypostomus lima és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu São Francisco.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lütken, C. F. 1874. Siluridae novae Brasiliae centralis a clarissimo J. Reinhardt in provincia Minas-geraës circa oppidulum Lagoa Santa, praecipue in flumine Rio das Velhas et affluentibus collectae, secundum characteres essentiales breviter descriptae. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1874 (núm. 1): 29-36.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Llengües Vives

Llengües Vives va ser una publicació que informava sobre l'actualitat lingüística del sud-oest europeu. Centrava el seu interès en les llengües galaico-portuguesa, asturiana, basca, aragonesa, occitana i catalana. Era una publicació hexalingüe, coordinada des de Barcelona i comptava amb una corresponsalia per a cada llengua.
En la primera etapa del projecte –del 1996 al 2009- va tenir periodicitat bimestral i format paper. Coordinat i editat per Frederic Perers, se'n van arribar a publicar 71 números. El Llengües Vives va a promoure el Dia Europeu de les Llengües i va editar dos recopilatoris musicals multilingües ("Llengües vives del tercer mil·lenni" i "Llengües Vives 1996-2006"). També va participar en actes molt diversos, com les Jornades de les Llengües d'Aragó o les Trobades d'Entitats per la Llengua Catalana Del número 57 al 71 la publicació va incorporar la llengua sarda.
En la segona etapa -del 2009 al 2013-, el projecte es va reconvertir en un blog, impulsat per Iñaki Peña. La periodicitat va fer-se setmanal i els posts van passar a ser petits monogràfics dedicats rotativament a una de les llengües.

## Referències

* ↑ «La publicació Llengües Vives vol normalitzar els idiomes minoritzats. Institut d'Estudis Catalans/Diari Avui, 24 de setembre del 2004». Arxivat de l'original el 2015-07-16. [Consulta: 16 juliol 2015].
* ↑ El Punt s'afegeix al Dia Europeu de les Llengües. Vilaweb, 26 de setembre del 2005.
* ↑ Catalunya Ràdio, taula rodona sobre la diversitat lingüística europea, 12 d'octubre del 2005.
* ↑ CD Llengües vives del tercer mil·lenni (1999).
* ↑ La revista Llengües Vives celebra els 10 anys! Plataforma per la Llengua, La Corbella, núm. 10, pàgina 30 (novembre 2006).
* ↑ CD Llengües Vives 1996-2006 (2006).
* ↑ Primera trobada d'entitats per la llengua catalana: resultats i perspectives de futur. Plataforma per la Llengua, La Corbella, núm. 1 pàgina 30 (juliol 2001).
* ↑ Llengües Vives, de butlletí a bloc, Vilaweb, 5 d'octubre del 2009.

## Enllaços externs

* Blog Llengües Vives
# Heinrich Stiehl

Heinrich Franz Daniel Stiehl (Lübeck, Alemanya, 5 d'agost de 1829 - Reval, avui Tallinn (Estònia), 1 de maig de 1886) fou un compositor, director d'orquestra i organista alemany, que junt amb el seu germà Carl primer foren deixebles del seu pare, distingit organista d'aquella ciutat.
Després estudià en el Conservatori de Leipzig i de 1853 a 1866 fou organista de l'església de Sant Pere i director de la Singakademie de Sant Petersburg. Després donà lliçons arreu d'Alemanya, Itàlia i Anglaterra; de 1874 a 1878 fou director de la Societat de Santa Cecília de Belfast, i, finalment, acceptà la plaça d'organista de Sant Olao i la direcció de la Singakademie de Reval.
Les seves obres principals són: Ouverture triomphale; Elfenkoenigin, per a cor amb orquestra; tres trios i un quartet per a instruments d'arc; una sonata per a violoncel; una sonata per a violí; diverses peces per a piano i violí; lieder, i les òperes Der Schatzgräber i Jery und Bätely.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 1158 (ISBN 84 239-4556-1)
# Hypostomus nickeriensis

Hypostomus nickeriensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Nickerie.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Boeseman, M. 1969. Additional new species of Hypostomus Lacépède, 1803, from Surinam; with remarks on the apparent "gymnorhynchus-complex" (Siluriformes, Loricariidae). Beaufortia v. 16 (núm. 215): 119-136.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Pseudambassis roberti

Pseudambassis roberti és una espècie de peix pertanyent a la família dels ambàssids.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i salabrosa, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: Myanmar.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Révision des espèces d'Ambassis et de Parambassis de l'Inde archipélagique. Natuurk. Verh. Holland. Maatsch. Wet. Haarlem (Ser. 3) v. 2 (núm. 2). 83-106.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Datta, N. C. & S. Chaudhuri, 1993. Two new glassfishes from Myanmar (Burma) (Perciformes: Ambassidae). India Biologist v. 25 (núm. 1): 1-4.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Oo, W., 2002. Inland fisheries of the Union of Myanmar. A: T. Petr i D.B. Swar (eds.) Cold Water Fisheries in the Trans-Himalayan Countries. FAO Fish. Tech. Pap. 431.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hawthorne

«Hawthorne» té aquests significats:
* Toponímia:
** Hawthorne (Califòrnia), ciutat dels Estats Units a l'estat de Califòrnia
** Hawthorne (cràter), cràter d'impacte en el planeta Mercuri de 120 km de diàmetre
** Hawthorne (Florida), població dels Estats Units a l'estat de Florida
** Hawthorne (Nevada), concentració de població designada pel cens al Comtat de Mineral a l'estat de Nevada
** Hawthorne (Nova Jersey), població dels Estats Units a l'estat de Nova Jersey
** Hawthorne (Nova York), concentració de població designada pel cens dels Estats Units a l'estat de Nova York
* Biografies:
** Nathaniel Hawthorne (Salem, Massachusetts, 1804 - Plymouth, 1864), novel·lista i contista estatunidenc, figura clau en el desenvolupament de la literatura nord-americana
** Nigel Hawthorne (Coventry, 1929 - Hertfordshire, 2001), actor anglès
* Miscel·lània: Hawthorne of the U.S.A., pel·lícula muda del 1919 basada en l'obra de teatre homònima de James Fagan
# Helcogramma cerasina

Helcogramma cerasina és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu fins als 12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tonga i a Fiji.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R. & Waite E. R., 1918. Some new and little-known fishes from South Australia. Rec. S. Aust. Mus. (Adelaide) v. 1 (núm. 1). 39-78.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Williams, J. T. i J. C. Howe, 2003: Seven new species of the triplefin fish genus Helcogramma (Tripterygiidae) from the Indo-Pacific. Aqua, Journal of Ichthyology and Aquatic Biology v. 7 (núm. 4): 151-176.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Hansen, P. E. Hadley, 1986: Revision of the tripterygiid fish genus Helcogramma, including descriptions of four new species. Bulletin of Marine Science v. 38 (núm. 2): 313-354.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Holleman, W., 2007: Fishes of the genus Helcogramma (Blennioidei: Tripterygiidae) in the western Indian Ocean, including Sri Lanka, with descriptions of four new species. Smithiana, Publications in Aquatic Biodiversity, Bulletin Bull. 7: 51-81.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Miguel Yuste Moreno

Miguel Yuste Moreno (Alcalá del Valle, província de Cadis, 20 de juny de 1870 - Madrid, abril de 1947) fou un compositor, clarinetista i professor espanyol, catedràtic numerari del Conservatori de Madrid des de 1910, on desenvolupà una important labor pedagògica del seu instrument, el clarinet.
Ingressà a l'asil de San Bernardino de Madrid en quedar-se orfe als vuit anys. El 1883 es matriculà al Conservatori després d'haver rebut les primeres classes de música en el mateix orfenat, mercès al clarinetista José Chacón. Formà part de diverses agrupacions instrumentals madrilenyes, com la Banda del reial Cos d'Albarders (després de guanyar l'oportuna oposició), l'Orquestra de l'Òpera dels Jardines del Buen Retiro, la Societat de Concerts, la Capella reial, l'Orquestra Simfònica de Madrid, l'Orquestra del Teatre Reial o la Societat de Quartets. El 1909 es creà la Banda Municipal de Madrid, Yuste hi col·laborà i amb els temps en fou sotsdirector.
Fou un reputat solista de clarinet i va intervenir en les estrenes a Espanya del Quintet en Si menor, Op. 115 i la Sonata núm. 1 en Fa menor, Op. 120 de Johannes Brahms, interpretats per primera vegada a Madrid el 1893 i 1896, respectivament, en ambdues ocasions sols un any després de les estrenes mundials, a Berlín i a Viena. Ambdós concerts s'efectuaren al Salón Romero, una sala de concerts fundada també pel clarinetista i gran pedagog Johannes Brahms, la labor didàctica del qual en fou continuador Miguel Yuste.
Té un carrer dedicat a Madrid, al barri de Suanzes, molt conegut per radicar-hi la seu social del diari El País.

## Referències

* ↑ Josema Yuste: «La intolerancia está instalada en la izquierda», La Gaceta, 12 de setembre de 2010 (consultat el 5 de febrer de 2012).

## Bibliografia

* Araceli Rodríguez Lorenzo: «Miguel Yuste Moreno (1870-1947): su contribución como clarinetista, profesor y compositor al desarrollo de la música española». Revista de musicología, vol. XXXII, núm. 2, 2009.
* Matías Compány Casas: "Miguel Yuste Moreno y su música. La música pintoresquista española para clarinete en la primera mitad del siglo XX" en Jugar con Fuego, Revista de Musicología núm. 4, abril de 2011.
# Hypostomus niger

Hypostomus niger és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 24,5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: rius del sud-est del Brasil.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marini, T. L., J. T. Nichols & F. R. La Monte. 1933. Six new eastern South American fishes examined in the American Museum of Natural History. Am. Mus. Novit. Núm. 618: 1-7.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Eugène Chaîne

Eugène Chaîne (Charleville-Mézières, 1819 - París, 1882) fou un violinista i compositor francès.
Deixeble del Conservatori de París, va obtenir el 1840 el primer premi de violí, i fou professor en aquell centre d'ensenyament (1875).
Com a compositor deixà Concerts per a violí, amb acompanyament d'orquestra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 16, (ISBN 84 239-4516-2)