OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roeboides affinis

Roeboides affinis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 11 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Amazones i Parnaíba.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Günther, A. 1868. Diagnoses of some new freshwater fishes from Surinam and Brazil, in the collection of the British Museum. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 4) v. 1 (núm. 6): 475-481.
* ↑ «Roeboides affinis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Barriga, R. 1991. Peces de agua dulce del Ecuador. Revista de Información técnico-científica, Quito, l'Equador, Politecnica, XVI(3):7-88.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lucena, C. A. S. de 1988: Lista comentada das espéces do gênero Roeboides Günther, 1864 descritas para as bacias dos rios Amazonas, São Francisco e da Prata (Characiformes, Characidae, Characinae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núms. 1-5): 29-47.
* Lucena, C. A. S. de 1998: Relações filogenéticas e definição do género Roeboides, Günther (Ostariophysi; Characiformes; Characidae). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zoologia. v. 11: 19-59.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Peterson, C.C. i P. McIntyre 1998. Ontogenetic diet shifts in Roeboides affinis with morphological comparisons. Environ. Biol. Fish. 53(1):105-110.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Karl von Siegmund Seckendorf

Karl von Siegmund Seckendorf (Erlangen, Electorat de Baviera, 26 de novembre de 1744 - Ansbach, Baviera, 26 d'abril de 1785) fou un militar i compositor alemany.
Fou oficial al servei d'Àustria i de Sardenya; el 1775 desenvolupà el càrrec de camarlenc a Weimar i va romandre dintre el cercle d'Amàlia i el 1784 aconseguí el càrrec de ministre de Prússia a Ansbach. A Weimar va gaudir de poder compondre la música per alguns poemes de Goethe, encara abans d'haver estat publicats, tals com Der König in Thule i Der Fischer i va donar llum a més a tres col·leccions, titulades: Volks-und-andere Lieder (1779-1782).
A més de diverses composicions de música de cambra que es conserven manuscrites, va escriure la música del monodrama, titulat Proserpina, l'èxit del qual és degut a Goethe (Weimar, 1778).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 1315 (ISBN 84-239-4554-5)
# Nicolaus Bruhns

Nicolaus Bruhns (Schwabstedt, Schleswig-Holstein, 1665 - Husum, Schleswig-Holstein, 1697) fou un compositor, violinista i organista alemany.
Aquest músic alemany fou deixeble de Buxtehude a Lübeck i era executant notable, tant en l'orgue com en el violí; per recomanació del seu mestre, va obtenir la plaça d'organista a Copenhague i més tard a Husum. Era meravellosa la facilitat amb què tocava al violí a doble corda i amb freqüència embadalia l'auditori amb bellíssimes improvisacions en un i altre instrument. La col·lecció Música Sacra de Commer conté tres belles composicions per a orgue de Bruhns; les obres restants d'aquest compositor (cantates, fuges per a orgue, música sagrada, etc.,) continuen inèdites.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 9, pàg. 1062 (ISBN 84-239-4509-X)
# Roeboides dispar

Roeboides dispar és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,1 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica, a les conques dels rius Madeira, Juruá i Ucayali.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lucena, C. A. S. de. 2001. Uma nova espécie de Rhoeboides Günther da região superior da bacia Amazônica (Teleostei: Characiformes: Characidae). Biotemas v. 14 (núm. 2): 61-70.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lucena, C. A. S. de 1988: Lista comentada das espéces do gênero Roeboides Günther, 1864 descritas para as bacias dos rios Amazonas, São Francisco e da Prata (Characiformes, Characidae, Characinae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núms. 1-5): 29-47.
* Lucena, C. A. S. de 1998: Relações filogenéticas e definição do género Roeboides, Günther (Ostariophysi; Characiformes; Characidae). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zoologia. v. 11: 19-59.
* Lucena, C. A. S. de. 2000.Revisão taxonômica e filogenia das espécies transandinas do gênero Roeboides Günther (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes). Comun. Mus. Ciênc. Technol. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 13: 3-63.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Hypoatherina tsurugae

Hypoatherina tsurugae és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 15 cm de llargària màxima.
* 6-9 espines i 8-11 radis tous a l'aleta dorsal i 1 espina 10-13 radis tous a l'anal.
* L'anus és situat darrere dels extrems de les aletes pèlviques.
* Mandíbula inferior molt elevada a la zona posterior.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el sud del Japó i la península de Corea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Schultz L. P., 1948. A revision of six subfamilies of Atherine fishes, with descriptions of new genera and species. Proceedings of the United States National Museum v. 98 (núm. 3220). 1-48.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1901. A review of the atherine fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1250): 199-206.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Hypoatherina tsurugae» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Okiyama, M., 1988. An atlas of the early stage fishes in Japan. Tokai University Press, Tòquio (Japó). 1157 p.
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404-463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Kim, I.S., Y. Choi, C.L. Lee, Y.J. Lee, B.J. Kim i J.H. Kim, 2005. Illustrated book of Korean fishes. Kyo-Hak Pub Co. Seül, Corea del Sud. 615 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Katherine Senger-Bettaque

Katherine Senger-Bettaque (Berlín, 2 d'agost de 1862 - 1927) fou una cantant d'òpera.
Començà la seva carrera com a ballarina, però havent-la sentit cantar en certa ocasió el compositor Dorn, l'aconsellà que es dediqués a l'art líric, i després d'estudiar algun temps sota la seva direcció, actuà per primera vegada en el teatre Kroll, de Berlín, aconseguint gran èxit.
El 1879 passà a l'Òpera Imperial de la pròpia ciutat i després cantà successivament a Magúncia, Leipzig, Rotterdam, Bremen, Marburg, Múnic i Stuttgart el 1906. El 1895 casà amb l'actor Alexander Senger, del que enviudà el 1902.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 55, pàg. 250 (ISBN 84 239-4555-3)
* Biografia Arxivat 2022-10-25 a Wayback Machine. a la Fundació Mahler (castellà)
# Nicolaus Zacharie

Nicolaus Zacharie (Bríndisi, segle XIV - 1466) fou un músic italià del segle xv. Fou cantor de la Capella Pontifícia des del 1420 fins al 1432 i un dels més notables representants del famosa Caccia florentina. S'anomenava Caccia una de les noves i agosarades formes que els músics del Renaixement italià adoptaren en els principis del segle xiv.
En les composicions d'aquest gènere servia de text un relat de caça, i sinó una descripció humorística de la vida popular quotidiana, per exemple, els diversos pregons d'un mercat.
El compositor francès del segle xvi, Janequin, imità el procediment en la seva composició Cris de París, escrita vers l'any 1500. La música de la Caccia seguia sempre la forma de cànon estret a dues veus, a l'uníson o l'octava, succeint-se les veus a vuit o més compassos de distància.
D'igual forma que en el madrigal florentí de la mateixa època les parts, cantades alternaven amb preludis, interludis i postludis de música purament instrumental.
Generalment creuen els musicòlegs que el cath anglès és un derivat de la Caccia florentina.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 70, pàg. 875, ISBN 84-239-4570-7

## Enllaços externs

* Una "caccia" di magister Zacharias da Brindisi (italià)
# Roger de Bossost

Roger de Bossost, senyor d'Espenan, fou un militar francès del segle xvii, comandant del castell de Salses durant la breu ocupació francesa entre el setge de 1639 i el setge de 1640.
Representà el govern de Lluís XIII de França en les converses de Narbona del juliol del 1640 i en el pacte de Ceret del setembre del 1640 amb Francesc de Vilaplana, representant de Pau Claris, el President de la Generalitat de Catalunya, que van significar l'ajut militar francès al Principat contra Felip IV d'Espanya. Va socórrer amb Frederic Schomberg la vila d'Illa que estava assetjada a final del 1640.
Al desembre del 1640 va arribar a Barcelona amb tropes franceses, essent nomenat mariscal de camp de les forces franceses. Es va dirigir a defensar Tarragona, cap on es dirigien les tropes castellanes de Pedro Fajardo de Zúñiga y Requesens, el marquès de los Velez, que avançaven després de prendre Tortosa i Cambrils, però va pactar la rendició de la ciutat provocant una indignació popular a Barcelona. Decidits els catalans a aturar l'exèrcit castellà a Martorell, va canviar de ruta i va tornar amb les seves tropes a França, saquejant les viles que trobà pel camí.
La teoria d'un possible emmetzinament de Pau Claris i Casademunt, que moria el 27 de febrer de 1641 va circular des del primer moment per carta de Roger de Bossost a Armand Du Plessis, el Cardenal Richelieu i modernes investigacions avalen aquesta possibilitat.
El Baró d'Espenan va participar el 19 de maig de 1643 a la batalla de Rocroi liderant la infanteria francesa al centre. La cavalleria alemanya de Malo va atacar-lo pel front i pel darrere i va trencar el seu front, el resultat essent una decisiva victòria de l'exèrcit francès.

## Referències

* 1 2 (castellà) Modesto Lafuente, Historia general de España
* ↑ Marimon, Sílvia: Va ser assassinat Pau Claris? Arxivat 2015-12-08 a Wayback Machine. Sàpiens, nº 45. Juliol 2006.
* ↑ Grau, Jaume «Pau Claris. Una vida amb misteris». Sàpiens [Barcelona], núm. 121, 10-2012, p.54-57. ISSN: 1695-2014.
* ↑ (francès) Henri Martin, Histoire de France, p-198
# Hypoatherina woodwardi

Hypoatherina woodwardi és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 10 cm de llargària màxima.
* 5-7 espines i 8-11 radis tous a l'aleta dorsal i 1 espina i 10-12 radis tous a l'anal.
* L'anus és situat entre els extrems de les aletes pèlviques, just per sota de l'origen de l'aleta dorsal.
* Mandíbula inferior molt elevada a la zona posterior.

## Alimentació

Menja zooplàncton.

## Hàbitat

És un peix marí, pelàgic-nerític i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: les illes Ryukyu i Taiwan.

## Observacions

És inofensiu per als humans i sense sabor com a aliment.

## Referències

* ↑ Schultz L. P., 1948. A revision of six subfamilies of Atherine fishes, with descriptions of new genera and species. Proceedings of the United States National Museum v. 98 (núm. 3220). 1-48.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1901. A review of the atherine fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum v. 24 (núm. 1250): 199-206.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Hypoatherina woodwardi» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Masuda, H.; Amaoka, K.; Araga, C.; Uyeno, T.; Yoshino, T. 日本産魚類大図鑑 (Enciclopèdia japonesa del peix) (en japonès). 1. 東海大学出版会 (Tokai University Press), 1984. ISBN 9784486050544.
* ↑ Shao, K.-T., C.-P. Lin, L.-T. Ho i P.-L. Lin, 1990. Study on the fish communities from northern and southern waters of Taiwan by analyzing the impingement data. J. Fish. Soc. Taiwan 17(2):73-90.
* ↑ Kuo, S.-R. i K.-T. Shao, 1999. Species composition of fish in the coastal zones of the Tsengwen estuary, with descriptions of five new records from Taiwan. Zool. Stud. 38(4):391-404.
* ↑ Chen, C.-H., 2004. Checklist of the fishes of Penghu. FRI Special Publication. Núm. 4. 175 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# La Llandriga

La Llandriga és un paratge del terme municipal de Monistrol de Calders, al Moianès.
Està situat a ponent del poble de Monistrol de Calders, a l'esquerra de la riera de Sant Joan i de la Golarda. Es tracta d'un territori bastant ample que inclou les terres de la desapareguda masia del Mas Llandric.

## Bibliografia

* Erill i Pinyot, Gustau; Gual i Purtí; Manent I Oristrell,, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006.
* Perarnau i Llorens, Jaume; Piñero i Subirana, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993.
# Petrus Tritonius

Peter Tritonius Athesinus (Bozen, Tirol, 1465 - probablement Hall in Tirol, 1525) va ser un mestre d'escola del Tirol, compositor i professor de música.
El seu nom verdader era Peter Treibenreif, i va adoptar, segons el costum del temps, el nom llatí de Tritonius en acabar en la Universitat de Pàdua els estudis d'humanitats.
Establert a Viena, fou nomenat professor de literatura i música d'una societat d'erudits, la Literaria Sodalitas Danubiana per a la qual posà en música un considerable nombre d'Odes d'Horaci i altres poemes llatins. Aquestes obres i alguns himnes religiosos foren impresos i publicats a Augsburg per Erhart Oeglin el 1507; van ser primers treballs tipogràfics musicals amb tipus mòbils realitzats a Alemanya.
La seva configuració de quatre parts d'Horaci "Melopoiae" (1507) és considerada l'obra fundacional del gènere de Humanistenoden.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 64. pàg. 825 (ISBN 84-239-4564-2)
# Gheorghe Tătărescu

Gheorghe I. Tătărescu (2 de novembre de 1886 – 28 de març de 1957) fou un polític romanès, dues vegades primer ministre del seu país (1934-1937 i 1939-1940), tres vegades ministre d'exteriors (interí en 1934 i 1938 i titular en 1945-1947) i ministre de defensa (1934). Representant de la facció anomenada "joves liberals" dins del Partit Nacional Liberal (PNL), Tătărescu va començar la seva carrera com a col·laborador d'Ion G. Duca, destacant pel seu anticomunisme i, més endavant, pel seu enfrontament amb el dirigent del partit Dinu Brătianu i el ministre d'exteriors Nicolae Titulescu. Durant el seu primer mandat va anar apropant-se a la posició del rei Carol II, desenvolupant una política ambigua cap a la formació feixista de la Guàrdia de Ferro i finalment exercint un paper crucial en l'establiment d'un règim autoritari i corporativista basat en el Front de Renaixement Nacional. En 1940 va acceptar l'ocupació soviètica de Bessaràbia i del nord de Bucovina per la qual va haver de dimitir.
En començar la Segona Guerra Mundial, Gheorghe Tătărescu va tractar de reunir a les forces polítiques oposades a la dictadura del mariscal Ion Antonescu i va buscar l'aliança amb el Partit Comunista Romanès (PCR). Expulsat en dues ocasions del PNL, en 1938 i en 1944, va crear la seva pròpia agrupació, el Partit Liberal Nacional-Tătărescu, que va participar en el govern de coalició de Petru Groza, controlat pels comunistes. En 1946 i 1947 va encapçalar la delegació romanesa en la Conferència de Pau de París. Després d'això, les seves relacions amb el partit comunista van empitjorar, perdent la direcció del partit i el lloc al govern en aparèixer com implicat en el Caso Tămădău. Després de la presa del poder pels comunistes va ser arrestat i empresonat com a presoner polític, cridat a declarar en el judici contra Lucreţiu Pătrăşcanu, morint poc després de ser alliberat.
# Nicolò Lorenzo

Nicolò Lorenzo (Trieste, 1789 - c. 1850) fou un músic austríac.
Es dedicà a l'ensenyança del cant i fou, a més, organista i compositor. Estudià música a Viena i durant uns anys va romandre a Dresden, on va tenir molts deixebles, fins que el 1830 es traslladà a París, on guanyà, mitjançant concurs, la plaça d'organista a l'església de Sainte-Élisabeth.
Va compondre moltes obres de caràcter religiós, entre les quals tres ofertoris, un Tantum ergo i diverses composicions per a orgue, harmònium i piano.

## Referències

* ↑ Biographical Dictionary of the Organ, «Nicolas Lorenzo»
* ↑ Tom núm. 31, pàg. 241, de l'Enciclopèdia Espasa
# Roger de Gràcia i Clotet

Roger de Gràcia i Clotet (Barcelona, 1 d'abril de 1975) és un periodista i actor català. És llicenciat en Comunicació Audiovisual per la Universitat Autònoma de Barcelona. Ha destacat com a presentador del programa de Televisió de Catalunya Caçadors de paraules i Batalla Monumental.
Ha treballat a Catalunya Ràdio, Ràdio Barcelona, RAC 1 (al programa Minoria absoluta i a La segona hora) i a Ràdio Corbera, on tenia el seu propi programa de música, El metrònom. A TVC ha col·laborat a La columna, de Júlia Otero, i al programa de sàtira política Polònia on interpretava el paper del Mindundi. El Mindundi feia el paper d'ajudant del cuiner Ferran Adrià durant la 2a temporada del programa Polònia, fins que el 2007 va ser relegat per Carme Ruscalleda, apareixent tan sols en ocasions puntuals.
També ha presentat el concurs Bocamoll i els programes OIK mentns? (2009), No me les puc treure del cap (2010–2012) i La meva (2013), on recorria els 30 anys d'història de la televisió pública. El 2014 va presentar la Marató de TV3 contra les malalties neurodegeneratives, amb Núria Solé. El 2017 també va presentar El Sopar de TVC.
Des del setembre de 2016 fins a l'estiu de 2021 va ser el director i presentador del magazín de la tarda Estat de Gràcia a Catalunya Ràdio, que s'emetia de dilluns a divendres de 4 a 7 de la tarda.

## Obra publicada

* 2004: Maleïts amics, Ara Llibres ISBN 8496201236
* 2007: Caçadors de paraules, Ara Llibres / Televisió de Catalunya, ISBN 9788496201989
* 2007: Més caçadors de paraules, Ara Llibres / Televisió de Catalunya, ISBN 9788492406296
* 2008: Caçaires de paraules, Pagès Editors, ISBN 9788497797214
* 2016: 60 dies a Cuba, Ara Llibres, ISBN 9788415645849
* 2019: Guia sentimental de Barcelona, Pòrtic, ISBN 9788498094480
* 2023: Digue'm boig, Columna edicions, ISBN 978-84-664-3079-1

## Referències

* ↑ «Roger de Gràcia: "Hem d'erradicar la tirania d'haver de ser feliç constantment"». [Consulta: 23 gener 2022].
* ↑ Palmer, Jordi «Polònia, en campanya». Presència [Barcelona], núm. 2021, 19-11-2010, p. 6-11. GI-143-1965.
* ↑ Roger de Gràcia - Televisió de Catalunya Arxivat 2013-10-29 a Wayback Machine. Text on surt: Roger de Gràcia... ...i el Mindundi de "Polònia"
* ↑ «´Bocamoll´ torna a TV3 aquesta tardor amb Roger de Gràcia i moltes novetats». Diari de Girona, 19-08-2010.
* ↑ «Les nadales protagonitzen la primera entrega de ´No me les puc treure del cap´». Diari de Girona, 29-12-2011.
* ↑ Romagosa, Esther. «TV3 se suma al concurs musical amb 'Oh Happy Day' per les nits de dissabte». Empordà.info. ACN, 05-09-2013.
* ↑ «Núria Solé i Roger de Gràcia presentaran 'La Marató de TV3' del 2013». Ara, 29-05-2013 [Consulta: 29 maig 2013].
* ↑ Álvarez, Inés «TV-3 invita a 'El sopar' de Roger de Gràcia» (en castellà). El Periódico, 18-01-2017.
* ↑ «Òscar Fernández i Elisenda Carod, a les tardes de Catalunya Ràdio». Ara, 07-07-2021, p. 34.

## Enllaços externs

* Blog de Roger de Gràcia Arxivat 2007-09-27 a Wayback Machine.