OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Pàrids

La família dels pàrids agrupa petits ocells de plomatge adés viu, adés apagat i de dimorfisme sexual poc acusat.
Són ocells molt àgils, veritables acròbates dels arbres entre el fullatge dels quals es mouen contínuament tot cercant insectes. La majoria són petits i arrodonits amb el bec curt que viuen en terrenys arbrats i nien en forats. Són sedentaris i a l'hivern vaguen en estols barrejats de diferents espècies.
Les espècies autòctones de l'àmbit catalanoparlant es coneixen com a mallerengues, tot i que aquest nom també el reben algunes espècies d'altres famílies.

## Taxonomia

Segons la classificació del Congrés Ornitològic Internacional (versió 11.1, 2021) aquesta família està formada per 14 gèneres, amb 64 espècies:
* Gènere Cephalopyrus, amb una espècie: mallerenga cap de foc (Cephalopyrus flammiceps)
* Gènere Sylviparus, amb una espècie: mallerenga modesta (Sylviparus modestus)
* Gènere Melanochlora, amb una espècie: mallerenga sultana (Melanochlora sultanea)
* Gènere Periparus, amb tres espècies.
* Gènere Pardaliparus, amb tres espècies.
* Gènere Lophophanes, amb dues espècies.
* Gènere Baeolophus, amb 5 espècies.
* Gènere Sittiparus, amb 5 espècies.
* Gènere Poecile, amb 15 espècies.
* Gènere Cyanistes, amb tres espècies.
* Gènere Pseudopodoces, amb una espècie: mallerenga terrestre (Pseudopodoces humilis)
* Gènere Parus, amb 4 espècies.
* Gènere Machlolophus, amb 5 espècies.
* Gènere Melaniparus, amb 15 espècies.
Anteriorment, alguns autors havien inclòs (totalment o parcialment) les famílies dels egitàlids i dels remízids dins de la dels pàrids.

## Referències

* 1 2 Svensson, Lars. Guia d'ocells : Europa i regió mediterrània. 2a ed. Barcelona: Omega, 2010. ISBN 978-84-282-1534-3.
* ↑ Mallerenga al DIEC
* ↑ Gill, F.; Donsker, D.; Rasmussen, P. (Eds). 2021. IOC World Bird List (v11.1). doi : 10.14344/IOC.ML.11.1.
* 1 2 Gilliard, E. Thomas. Las aves. Barcelona: Seix Barral, 1967, pag. 406.
* ↑ Rodríguez de la Fuente, Félix. Pájaros del bosque. Barcelona: Marín, D.L. 1978. ISBN 84-7102-508-6.
* Llorente, Gustavo: Els vertebrats de les zones humides dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col·lecció Conèixer La Natura, núm. 6, plana 135. Desembre del 1988, Barcelona. ISBN 8473063546.
* Del Hoyo, J.; Elliot, A. & Christie D. (editors). (2006). Handbook of the Birds of the World. Volum 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions. ISBN 9788496553422.
* Harrap, Simon & Quinn, David (1996): Tits, Nuthatches & Treecreepers. Christopher Helm, Londres. ISBN 0-7136-3964-4.
* Jønsson, Knud A. & Fjeldså, Jon (2006): Determining biogeographical patterns of dispersal and diversification in oscine passerine birds in Australia, Southeast Asia and Africa. J. Biogeogr. 33(7): 1155–1165.
* Slikas, Beth; Sheldon, Frederick H.; Gill, Frank B. (1996): Phylogeny of titmice (Paridae): I. Estimate of relationships among subgenera based on DNA-DNA hybridization. Journal of Avian Biology 27: 70-82.
# Isidro de Laporta

Isidro de Laporta, de la Porta o La Porta (1750-1808), fou un compositor i organista espanyol que publicà la majoria de les seves obres a Madrid, entre les que hi figuren: un fandango, acompanyat de sis tiranas, a solo i a duo, i dues tonadillas (gener de 1790): Dues sonates, quatre duos, un trio i sis minuets per a guitarra i baix (juny de 1790); diversos minuets, rondeaux i un divertimento a duo, per a guitarra (desembre de 1798); 12 contradanses de música molt agradable, amb l'explicació del ball, per a un o dos violins; 24 minuets a l'estil modern espanyol i portuguès, per a guitarra i baix; una sonata, composta de tres aires, també per a guitarra i baix (maig de 1799); sis grans rondeaux, així mateix per a guitarra i baix, titulats Las seis naciones (gener de 1800); un graciós i alegre fandanguillo sevillà, amb 42 variacions, per a guitarra sola (abril de 1800); una gran fantasia per a guitarra, composta de sis minuets, quatre contradanses, un alegro pastoral, amb variacions; un rondeaux i una marxa.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 29, pàg. 785-86, ISBN 84 239-4529-4
# Rafael Carlos Marañón González

Rafael Carlos Marañón González (Erriberri, 23 de juliol de 1948), nascut Rafael Carlos Pérez González, però conegut en el món de futbol com a Rafa Marañón, és un exfutbolista i arquitecte tècnic navarrès que va jugar de davanter als anys 70 i 80 del segle xx. Va ser internacional amb la selecció espanyola.

## Trajectòria esportiva

Marañón va néixer a Olite, Navarra, el 23 de juny de 1948. Jugava a la posició de davanter i d'extrem esquerre destacant a les files del RCD Espanyol on romangué durant 9 temporades. Encara màxim golejador del club en totes les competicions oficials, fou el màxim golejador del club a la lliga amb 111 gols fins al 9 de juny de 2007, en què fou superat per Raúl Tamudo. En el seu palmarès destaca el títol de lliga assolit amb el Reial Madrid la temporada 1971-1972 i la disputa de la Copa d'Europa amb el Madrid i de la Copa de la UEFA amb l'Espanyol. Fou 4 cops internacional amb la selecció espanyola entre 1977 i 1978, disputant la fase final de la Copa del Món de Futbol 1978 de l'Argentina.

## Clubs

* CD Oberena: 1966-67
* Real Madrid aficionados: 1967-68
* Ontinyent CF (cessió R. Madrid): 1968-69
* Sporting de Gijón (cessió R. Madrid): 1969-70
* Reial Madrid: 1970-1974
* RCD Espanyol: 1974-1983
* CE Sabadell: 1983-1986

## Palmarès

| Títol | Club | País | Any |
| Campió de lliga | Reial Madrid | Espanya | 1971-1972 |

## Notes

* ↑ Es canvià el primer cognom en el Registre Civil l'any 2001.

## Referències

* 1 2 «Marañón no es su apellido de nacimiento, pero lo adoptó como nom de guerre por su tío, Adolfo Pérez Marañón, que también fue futbolista. Hace más de 20 años, mediante una instancia, solicitó el cambio de apellido en el Registro Civil y ahora su nombre completo oficial es Rafael Carlos Marañón González.». 20 minutos. [Consulta: 29 agost 2019].
* 1 2 «Que durante muchos años escuchaba el nombre de Marañón y no era ni un recuerdo. Y que incluso no fue hasta tarde que me enteré de que su nombre de nacimiento era Rafael Carlos Pérez González. A lo que me dijo que no se cambió de apellido por “esnobismo”, sino porque le corresponde, porque es su tercer apellido. ». La Vanguardia, 22-03-2020. [Consulta: 1r febrer 2022].
* ↑ Rafael Carlos Marañón González a BDFutbol
* ↑ «Marañón, el arquitecto del gol» (en castellà). hallofameperico.wordpress.com.
# Dendromus nyikae

Dendromus nyikae és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a Angola, la República Democràtica del Congo, Malawi, Moçambic, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. El seu hàbitat natural són els mosaics de bosc i herbassar. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, nyikae, significa ‘de Nyika’ en llatí.

## Referències

* ↑ Chitaukali, W. Dendromus nyikae. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 13 febrer 2016.
* ↑ Entrada «Dendromus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Orazio Vecchi

Orazio Vecchi (Mòdena, Ducat de Mòdena, 1550 - 20 de febrer de 1605) fou un compositor italià. Fou deixeble del monjo servita Salvador Essenga, i ja el 1586 era mestre de capella de la catedral de la seva ciutat nadiua, i el 1598, sense deixar aquell càrrec, n'aconseguí el de mestre de capella de la cort i el de professor de música dels fills del duc.
És conegut principalment per la seva Commedia harmonica, o comèdia cantada Amfiparnasso, representada per primera vegada a Mòdena el 1594, obra que ha de ser considerada com a precursora de l'òpera, perquè ja es distingeix de l'assaig d'Ottavio Rinuccini i Jacopo Peri, treballat per la mateixa època, en què la producció de Vecchi no està escrita en estil monòdic, és a dir, per a una sola veu, perquè hi ha fragments per a 4 i 5 veus, però, així i tot, això no constituïa una novetat, com es figurava el mateix Vecchi, ja que quaranta o cinquanta anys abans ja havia compost Viola obres anàlogues. Però no és aquest, tanmateix, l'únic mèrit de Vecchi, que és a més un dels millors autors de canzone i de madrigals de la seva època, i es va distingir també com a compositor religiós. Dotat de gran fecunditat, deixà nombroses obres, i quasi totes han estat editades diverses vegades.
També, junt amb Luigi di Balbi i Domenico Gabrielli, tingué l'honrosa missió de revisar les melodies religioses de la monumental edició del Gradual romano.

## Obres

* Canzone: a quatre veus (1580-1585 i 1590; edició completa, Nuremberg, 1593)
* Un llibre de Canzonette, a 6 veus
* Madrigals: a 6 i a 7 veus, un llibre (1583)
* Madrigals: a 5 veus (1599)
* Selva di varie recreationi; de 3 a 10 veus (1590)
* Canzonette: a 3 veus, dos llibres (1597 i 1599)
* Convito musicale: de 3 a 8 veus (1597)
* La veglie di Siena ovvero i varii unori della musica moderna: de 4 a 6 veus (1604)
* L'Amfiparnasso: editada el 1597
* Lamentacions: a 4 veus iguals, un llibre (1597)
* Motets: de 4 a 8 veus, dos llibres (1590 i 1597)
* Hymni per totium annum: a 4 veus (1604)
* Misses: a 6 i 8 veus, un llibre (1607)
* Dialoghi: a 4 i 8 veus, amb baix continu (1608).
A més, hi ha composicions seves en les antologies de l'època.

## Referències

* ↑ Dictionnaire de la musique. Ed. rev. París: Bordas, 1979. ISBN 2-04-010721-5.
* ↑ «LIBRETTI A STAMPA di Orazio (Horatio) Vecchi» (en anglès). [Consulta: 4 febrer 2022].
* ↑ Enciclopèdia Espasa, volum núm. 7, pàg. 324 (ISBN 84-239-4507-3).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum 67. Pàg. 404 ISBN 84-359-4567-7.
# Isoperla pallida

Isoperla pallida és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: Espanya.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Aubert, 1963. Mitt. Schweiz. ent. Ges. 35(3/4):301-315.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ The drumming of Isoperla pallida Aubert and Guadalgenus franzi (Aubert) (Plecoptera, Perlodidae), and review and evolutionary considerations of Southern Iberian Peninsula Perlodidae (anglès)
* ↑ El Reino Animal en la Península Ibérica y las Islas Baleares (castellà)
* ↑ Aubert, J., 1963. Les Plécoptères de la Péninsule Ibérique. Eos, 39: 23-107.
* ↑ Sánchez-Ortega, A. & Alba-Tercedor, J., 1987. Lista faunística y bibliográfica de los Plecópteros (Plecoptera) de la Península Ibérica. Listas de la flora y fauna de las aguas continentales de la Península Ibérica. Asoc. Esp. Limnol. Publicación Núm. 4. 133 pp.
* ↑ Sánchez-Ortega, A & Tierno, J. M., 1996. Current situation of Stonefly fauna (Insecta: Plecoptera) in the Iberian Peninsula and the Balearic Islands. Mitt. Schweiz. Ent. Ges., 69: 77-94.
* ↑ A. Sánchez-Ortega, M. Baena, J. M. Luzón-Ortega i J. M. Tierno de Figueroa. Contribución al conocimiento de los Plecópteros (Insecta, Plecoptera) de las Sierras Subbéticas Cordobesas y Sierra Morena (España). Zool. baetica, 13/14: 111-129, 2002-2003. «PDF».
* ↑ J. M. Tierno de Figueroa, J. A. Palomino-Morales i J. M. Luzón-Ortega. La fauna de plecópteros (Insecta, Plecoptera) de Extremadura (España). Bol. S.E.A., núm. 30 (2002) : 111—113. «PDF».
* ↑ N. A. Ubero-Pascal, M. A. Puig i A. G. Soler. Los plecópteros (Insecta, Plecoptera) de la cuenca del río Segura (S. E. de España): 1. Estudio Faunístico. Graellsia, 54: 9-17 (1998). «PDF».

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:414.
* Consiglio, 1967. Fragm. Entomol. 5(1):72.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)
# Felipe Gutiérrez y Espinosa

Felipe Gutiérrez y Espinosa (San Juan de Puerto Rico, 1825 - 1899) fou un compositor porto-riqueny. Als setze anys fou músic major d'un regiment d'infanteria; ocupà la plaça de mestre de capella de la catedral; fundà l'Acadèmia Municipal de Música i dirigí companyies d'òpera i sarsuela. Com a compositor estava dotat d'una gran fecunditat i es distingí particularment en el gènere religiós. Entre les seves obres més notables hi figuren: Macías, òpera en tres actes, llibret de Martín Travieso; «El Bearnés», òpera en quatre actes, llibret d'Antonio Biaggi; Amor de un Pescador, sarsuela en dos actes, lletra de Navarro; cinc Misses, Salves, Lletanies, Responsoris, Himnes i Vigílies. També va compondre diverses obertures, una sonata per a violí.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 27, pàg. 376, ISBN 84 239-4527-8

## Enllaços externs

* http://www.mymdpr.com/felipe-gutierez-y-espinosa-1825-1899/ Arxivat 2016-04-25 a Wayback Machine.
* http://musicadelcaribelatino.blogspot.de/
# Steatomys pratensis

Steatomys pratensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a Angola, Botswana, el Camerun, la República Centreafricana, la República Democràtica del Congo, Malawi, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, el Sudan del Sud, Eswatini, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. Els seus hàbitats naturals són les sabanes i els herbassars oberts. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, pratensis, significa 'dels prats' en llatí.

## Referències

* ↑ Schlitter, D.; Monadjem, A. Steatomys pratensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 25 febrer 2016.
* ↑ Entrada «Steatomys» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Homaloptera ogilviei

Homaloptera ogilviei és una espècie de peix de la família dels balitòrids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Malàisia i a l'oest de Borneo.

## Referències

* ↑ van Hasselt J. C. 1823. Uittreksel uit een' brief van Dr. J. C. van Hasselt, aan den Heer C. J. Temminck. Algem. Konst Letter-bode II Deel (núm. 35). 130-133.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., A.J. Whitten, S.N. Kartikasari i S. Wirjoatmodjo 1993. Freshwater fishes of Western Indonesia and Sulawesi. Periplus Editions, Hong Kong. 221 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. John Wiley and Sons, 1994. ISBN 978-0471547136.
* Roberts, T.R. 1989. The freshwater fishes of Western Borneo (Kalimantan Barat, Indonesia). Mem. Calif. Acad. Sci. 14:210 p.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Karin Aune

Karin Aune (Örebro, 29 d'abril de 1975) és una exciclista sueca, professional del 2006 al 2011. Representà el seu país en els campionats del món de ciclisme en ruta del 2006 i del 2008.

## Palmarès

* 2006
** Vencedora d'una etapa a l'Eko Tour Dookola Polski

## Referències

* ↑ «Karin Aune» (en anglès). procyclingstats.com. [Consulta: 7 febrer 2015].

## Enllaços externs

* Fitxa a sitiodeciclismo.net
* Fitxa a cyclebase.nl
* Fitxa a museociclismo.it
# Isoperla szczytkoi

Isoperla szczytkoi és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: Arkansas (els Estats Units).

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Poulton & Stewart, 1987. Proc. Entomol. Soc. Wash. 89(2):298.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Poulton, B.C. i K.W. Stewart, 1987. Three new species of stoneflies (Plecoptera) from the Ozark-Ouachita Mountain Region. Proc. Entomol. Soc. Wash. 89(2):296-302.
* ↑ Stoneflies of Arkansas (anglès)
* ↑ Stoneflies of the United States (anglès)
* ↑ NatureServe (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Stoneflies (anglès)
* ↑ Perlodidae Species Listing (anglès)
* ↑ Henry W. Robison, Robert T. Allen, 1995. Only in Arkansas: a study of the endemic plants and animals of the state. University of Arkansas Press. ISBN 1557283265. «Enllaç».
* ↑ Robert T. Allen, 1990. Insect Endemism in the Interior Highlands of North America. The Florida Entomologist. Vol. 73, núm. 4, pàgs. 539-569. «Enllaç».
* ↑ H. Robison, C. McAllister, C. Carlton i G. Tucker. The Arkansas Endemic Biota: An Update with Additions and Deletions. Journal of the Arkansas Academy of Science, Vol. 62, 2008. «PDF».
# Acomys muzei

Acomys muzei és una espècie de mamífer rosegador de la família dels múrids. És endèmic de la regió situada al nord del riu Zambezi, a les muntanyes de l'Arc Oriental de Tanzània. El seu nom específic, muzei, significa ‘de Muze’ en llatí i es refereix a la part de Tanzània on es troba l'animal. El 2011 fou separat de les espècies A. spinosissimus i A. selousi per Verheyen i col·laboradors, que es basaren en dades morfològiques i genètiques.

## Referències

* ↑ «Muze Spiny Mouse» (en anglès). Mammals' Planet. Arxivat de l'original el 2016-03-08. [Consulta: 8 març 2016].
* ↑ Entrada «Acomys» d'Animalia (en anglès).
* ↑ Verheyen, W.; Hulselmans, J.; Wendelen, W.; Leirs, H.; Corti, M.; Backeljau, T.; Verheyen, E. 2011. «Contribution to the systematics and zoogeography of the East-African Acomys spinosissimus Peters 1852 species complex and the description of two new species (Rodentia: Muridae)». Zootaxa, 3.059: 1-35
# Moviment per l'Organització de Bretanya

Moviment per l'Organització de Bretanya (MOB) fou un moviment federalista bretó fundat el 1957 per Yann Fouéré, Ronan Goarant, Albert Poulain, Pierre Lemoine i Yann Poupinot com a resultat del CELIB. El seu òrgan era L'Avenir de la Bretagne.
El MOB és més un moviment que no pas un partit i reagrupava militants de diferents orígens, incloent notables com el gaullista Yann Poilvet, futur director de la Notre République. Pretenia reunir tots els bretons al voltant d'un projecte federalista i es proclama apolític. Des de la seva fundació, els editorials del MOB es va moure en múltiples contradiccions, entre nacionalisme, regionalisme o gaullisme.
Aquesta posició cristal·litzarà l'oposició amb el moviment juvenil i especialment amb la secció de Rennes. La crisi potencial es traduirà el 1963 en la creació per una dotzena d'activistes de la Unió Democràtica Bretona (UDB). Encara que numèricament limitada, aquesta escissió sacsejarà durament el MOB i li privarà la influència (molt limitada) en el medi estudiantil.
Després de 1964 el moviment es va radicalitzar progressivament a mesura que els elements moderats el deixaven, la circulació va empitjorar gradualment com deixar als moderats. Després d'unes escissions per la dreta - va demanar en va la seva integració en el Comitè d'Acció Bretona el 1963 - el MOB va analitzar la situació bretona com a part de l'oposició entre les nacions proletàries i nacions burgeses, i obrí les columnes del diari a Olier Mordrel.
El 1964 el MOB va presentar candidats a les eleccions cantonals, però va obtenir resultats minsos. El 1968 es presentà amb Sav Breizh, però no els va anar millor. Després de 1965 les activitats del moviment es reduïren a la publicació de l'Avenir de la Bretagne. El periòdic Sav Breizh reuní els joves activistes que es negaren a seguir la Unió Democràtica Bretona (UDB). La revista publicà 35 números de 1969 a 1975 i tenia una clara influència en el moviment de bretó de l'any 1968. El Moviment Regionalista Bretó i el Partit per l'Organització d'una Bretanya Lliure (POBL), creat el 1982, és l'hereu del Strollad ar Vro, també hereu de la branca nacionalista del MOB.

## Referències

* ↑ Mouvement pour l'organisation de la Bretagne. Cent et une questions et réponses sur le M.O.B., ses buts, sa position (en francès). Brest: M.O.B, 1968, p. 44 (L'Avenir núm. 35).
* ↑ Abalain, 2000, p. 63.

## Bibliografia

* Le M.O.B. Ce qu'il est. Ce qu'il veut. Comment l'aider. Comment y adhérer (pdf) (en francès). Lorient: Secrétariat Général, 1958.
* Palau i Martí, Ferran. Bretanya. Lleida: Pagès Editors, 1997.
* Roudaut, Ronan «Histoire du mouvement breton». Les Temps Modernes [París], núm 324-326, agost-setembre 1973.
* Tubella i Casadevall, Imma; Vinyamata Camp, Eduard. Les nacions de l'Europa capitalista. Barcelona: La Magrana, 1978.
* Núñez Seixas, Xosé M. vimientos nacionalistas en Europa en el siglo XX (en castellà). Madrid: Ed. Síntesis, 1998.
* Abalain, Hervé. Histoire de la langue bretonne (en francès). Editions Jean-paul Gisserot, 2000, p. 127.
# Isoperla viridinervis

Isoperla viridinervis és una espècie d'insecte plecòpter pertanyent a la família dels perlòdids.

## Alimentació

* Les larves són bàsicament carnívores i es nodreixen sobretot de Baetidae i Diamesinae.

## Hàbitat

En el seu estadi immadur és aquàtic i viu a l'aigua dolça, mentre que com a adult és terrestre i volador.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: França i Espanya.

## Referències

* ↑ Banks, 1906. Ent. News 17:175. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Pictet, A.E., 1865. Synopsis des névroptères d'Espagne, 19.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 P. Lavandier, 1982. Développement Larvaire - Regime Alimentaire, Production d'Isoperla viridinervis (Pictet) (Plecoptera, Perlodidae) dans un torrent froid de Haute Montagne. Annls Limnol. 18 (3) 1982: 301-318. «Enllaç».
* 1 2 Plecoptera Species File (Version 1.1/4.0) (anglès)
* ↑ Aubert, J., 1963. Les Plécoptères de la Péninsule Ibérique. Eos, 39: 23-107.
* ↑ Sánchez-Ortega, A. & Alba-Tercedor, J., 1987. Lista faunística y bibliográfica de los Plecópteros (Plecoptera) de la Península Ibérica. Listas de la flora y fauna de las aguas continentales de la Península Ibérica. Asoc. Esp. Limnol. Publicación núm. 4. 133 pp.
* ↑ Sánchez-Ortega, A & Tierno, J. M., 1996. Current situation of Stonefly fauna (Insecta: Plecoptera) in the Iberian Peninsula and the Balearic Islands. Mitt. Schweiz. Ent. Ges., 69: 77-94.
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ El Reino Animal en la Península Ibérica y las Islas Baleares (castellà)

## Bibliografia

* Illies, 1966. Das Tierreich 82:392, 423.
* Consiglio, 1967. Fragm. Entomol. 5(1):74.

## Enllaços externs

* PESI (anglès)
* BioLib (anglès)
* Perlodidae Species Listing (anglès)