OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guàrdia Nacional Republicana

La Guàrdia Nacional Republicana (GNR) va ser un cos de seguretat pública que va existir en Espanya al començament de la Guerra Civil Espanyola, successor de la Guàrdia Civil en la zona republicana.
Va ser creada mitjançant decret del 29 d'agost de 1936, pel qual la Guàrdia Civil encara existent en la zona republicana passava a denominar-se Guàrdia Nacional Republicana. Donada la important extensió de la rebel·lió entre la Benemèrita, aquesta reorganització obeïa a l'interès del govern republicà per assegurar-se la fidelitat i fiabilitat dels guàrdies civils que s'havien mantingut fidels al govern durant el cop d'estat de juliol de 1936. El general José Sanjurjo y Rodríguez de Arias va ser nomenat Inspector General del cos fins al 19 d'octubre de 1937, quan va quedar integrat al nou Cos de Seguretat Interior.
El 27 de desembre de 1936 es va crear el nou Cos de Seguretat Interior, en el qual haurien d'integrar-se els membres de la GNR. No obstant això, el procés d'integració va ser lent a causa dels avatars de la contesa i va trigar algun temps. Per exemple, durant els fets de maig del 1937 a Barcelona la GNR encara estava operativa, arribant a intervenir al costat dels Guàrdies d'Assalt en els combats de carrer contra els milicians de la CNT-FAI i el Partit Obrer d'Unificació Marxista. A la fi de 1937 es va completar la reorganització de les últimes restes de la Guàrdia Republicana, amb el que va desaparèixer definitivament.

## Vegeu també

* Guàrdia d'Assalt
* Guàrdia Civil
* Forces Armades de la República Espanyola

## Referències

* ↑ Guerra Civil Española 1936 «Unidades: La Guardia Civil Arxivat 2013-12-03 a Wayback Machine.» Consultat el 23 de gener de 2012
* 1 2 Hugh Thomas (1976), Historia de la Guerra Civil Española, pág. 597
* 1 2 Gaceta de Madrid: Diario Oficial de la República núm. 244 (31 de agosto de 1936)
* 1 2 Gaceta de la República: Diario Oficial núm. 293 (20 d'octubre de 1937)
* ↑ Gaceta de la República: Diario Oficial núm. 64 (29 de diciembre de 1936)
* ↑ Hugh Thomas (1976), Historia de la Guerra Civil Española, pp. 707-713
# Història de la vida quotidiana

La història de la vida quotidiana és la branca dels estudis històrics encarregada de la investigació dels modes de vida dels individus i les comunitats del passat. Emmarcada dins la història social, pretén defugir dels grans fets i els grans noms centrant-se en escales d'anàlisi més reduïdes, relatives a persones del comú.

## Definició

El punt de partida de la història de la vida quotidiana són les experiències del passat que tradicionalment havien estat menystingudes en el relat històric, pertanyents als fets del dia a dia, de l'esfera privada de les persones, la seva sociabilitat, les mostres d'afecte, i la representació social d'experiències humanes com l'amor, la infantesa, la sexualitat, o la família, entre d'altres. La divisió entre els conceptes de públic o privat es posa en dubte, i de fet se cerca la comprensió de com aquesta separació es construeix en les diferents societats i èpoques del passat.
Aquesta voluntat per renovar l'enfocament de l'anàlisi històrica troba el seu origen en els postulats difosos des de la francesa Escola dels Annales a mitjans del segle XX, tot cercant noves perspectives d'estudi més àmplies. Tanmateix, fou l'escola alemanya, i particularment Alf Lüdtke i Hans Medick, la que capitanejà les primeres recerques en aquest camp sota el nom d'Alltagsgeschichte, molt vinculats a la historiografia marxista de la "història des de baix".

## Referències

* ↑ Fernández, Mary Luz Uribe «La vida cotidiana como espacio de construcción social». Procesos Históricos, 25, 2014, pàg. 100–113. ISSN: 1690-4818.
* ↑ Aries, Philippe; Duby, Georges. Historia de la vida privada (en castellà). Madrid: Taurus, 1992. ISBN 8430604065.
* ↑ Crew, David «Alltagsgeschichte: A New Social History "From Below"?». Central European History, vol. 22, núm. 3-4, 1989, pàg. 394-407. DOI: 10.1017/S0008938900020550.
# Paracirrhites bicolor

Paracirrhites bicolor és una espècie de peix pertanyent a la família dels cirrítids.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu fins als 4 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic: les illes Carolines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Sur les espèces insulindiennes de la famille des Cirrhitéoïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 1-20.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Randall, J. E., 1963. Review of the hawkfishes (family Cirrhitidae). Proceedings of the United States National Museum v. 114 (núm. 3472): 389-451, 16 pls.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Randall, J.E., 2001. Cirrhitidae. Hawkfishes. P. 3321-3328. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). FAO, Roma.
* ↑ FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Església Nova (Son Servera)

L'Església Nova és una església d'estil neogòtic inacabada situada a Son Servera, Mallorca. Fou un projecte iniciat el 1905 i suspès el 1929, obra de l'arquitecte modernista català Joan Rubió i Bellver (1870-1952), el qual llavors treballava al taller d'Antoni Gaudí i col·laborava amb ell a les obres de la Catedral de Palma. Actualment és l'edifici de major valor històric i patrimonial del municipi i l'espai sovint és utilitzat per celebrar-hi diferents esdeveniments i actes culturals com concerts, exposicions, casaments, batejos, comunions, etc.

## Història

A l'any 1902 ja va aparèixer el primer obstacle per al projecte de l'Església Nova al no poder-se comprar el solar desitjat, però el Bisbe Campins i Mossèn Alcover estaven molt interessats en dur a terme el projecte. Finalment el 1905 es va fer la compra del solar on es construiria l'església. L'antic propietari del terreny era Rafael Lledó, que va vendre'l per 950 duros. El 26 d'agost de 1905 arriben a Son Servera l'arquitecte Joan Rubió i Bellver i Mossèn Alcover amb els plànols de l'església, l'endemà el Bisbe Campins beneeix el terreny on es construirà l'església nova i es posarà la primera pedra. Les obres de construcció de l'Església Nova no van començar fins l'1 de març de 1906. Malauradament, l'any 1929 es van haver de suspendre les obres degut a problemes econòmics.
A finals de la dècada de 1960, es va començar a revaloritzar l'espai i a fer-se'n un ús pràctic. Així, l'agrupació folclòrica Sa Revetla, fundada el 18 de julio de 1964 a Son Servera, sota la direcció de Joan Font Lliteras, Bartolomé Calatayud i Margarita Nebot Vives, va ser la primera a convertir aquell espai en l'escenari de les seves actuacions. Entre els anys 1994 i 1995 s'hi va realitzar una obra de conservació i restauració a càrrec de José Manuel Dapena, una acció que es va centrar fonamentalment en la Capella Fonda (1908-09). El 2004 el periodista serverí Xisco Umbert dirigí un documental sobre la història de l'edifici, produït per TVE Baleares, en el marc de la celebració dels cent anys de l'inici de les obres, que tingué lloc l'any 2005. Els anys 2007 i 2008 s'hi van realitzar diverses obres complementàries, fetes segons els plànols originals de Joan Rubió.

## Galeria d'imatges

* Exterior
* Nau central
* Lateral

## Referències

* 1 2 «Església Nova». Ajuntament de Son Servera. [Consulta: 12 desembre 2012].
* 1 2 Liaño Gibert, Soledad «Rubió i Bellver en la Església Nova. Modernismo catalán en Son Servera (Mallorca)» (en castellà). . Locvs Amoenvs, núm. 42, 2007-2008, pp. 363-384 [Consulta: 12 juny 2012]. PDF
* ↑ Capó, Biel. «La Església Nova de Son Servera se ambienta de palmas, olivo y laurel» (en castellà). Diario de Mallorca, 02-04-2007. [Consulta: 12 desembre 2012].
# Meiacanthus tongaensis

Meiacanthus tongaensis és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,7 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical que viu entre 0-16 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tonga.

## Referències

* ↑ Norman J. R., 1943. Notes on the blennioid fishes.--I. A provisional synopsis of the genera of the family Blenniidae. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 11) v. 10 (núm. 72). 793-812.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Smith-Vaniz, W.F., 1987. The saber-toothed blennies, tribe Nemophini (Pisces: Bleniidae): an update. Proc. Acad. Nat. Sci. Philad. 139:1-52.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Randall, J.E., J.T. Williams, D.G. Smith, M. Kulbicki, G.M. Tham, P. Labrosse, M. Kronen, E. Clua i B.S. Mann, 2003. Checklist of the shore and epipelagic fishes of Tonga. Atoll Res. Bull. Núms. 497-508.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Església Parroquial d'Odiáxere

L'Església Parroquial d'Odiáxere és un edifici religiós dins del municipi de Lagos, a Portugal.

## Caracterització

L'edifici presenta una arquitectura predominantment barroca, amb un portal principal, d'estil manuelí, formant un arc decorat amb motius entrellaçats.
El cos, d'una sola nau, és rectangular, amb capçalera quadrangular. A la paret del fons hi ha un arc triomfal ple, flanquejat per dos altars, mentre que la capella major, amb un sostre de fusta formant un perfil de volta de bressol, conté un retaule de talla daurada, amb columnes salomòniques.(1)

### Situació

L'església es troba al carrer de Sâo João i a la plaça da Liberdade, al centre de la localitat d'Odiáxere.

### Classificació i protecció

Aquest monument està classificat com a Immoble d'Interés Públic, segons el Decret núm. 2/96, DR núm. 56, de 6 de març del 1996.

## Història

L'església fou construïda entre els segles XV i xvi, i ha sofert obres d'ampliació i remodelació a l'interior el 1677, quan s'hi instal·là el revestiment de taulells. En la primera meitat del segle xviii se'n construí el retaule i alguns panells de taulells, i al s. XIX l'edifici fou novament modificat: se'n reconstruí la torre i se n'alterà la façana.(2)

## Referències

* ↑ «Património e Monumentos: Igreja Matriz de Odiáxere». Câmara Municipal de Lagos. [Consulta: 19 desembre 2010].
* ↑ Giebels, Daniel. «Igreja Matriz de Odiáxere». RADIX-Ministério da Cultura. Arxivat de l'original el 15 de Setembro de 2007. [Consulta: 8 agost 2010].
* ↑ «Igreja Matriz de Odiáxere». Instituto de Gestão do Património Arquitectónico e Arqueológico. [Consulta: 8 agost 2010].
# Nebris

Nebris és un gènere de peixos de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Cos allargat i afusat cap enrere.
* Cap ample, arrodonit i amb la part de dalt cavernosa i molt esponjosa al tacte.
* Ulls petits.
* El marge del preopercle és llis.
* Boca gran al capdavant, obliqua i amb la mandíbula inferior sortint.
* Sense barbons a la mandíbula inferior.
* Aleta dorsal amb una gran fenedura.
* Aleta de la cua amb un extrem angular.
* Escates petites i llises cobrint les aletes dorsal i anal.

## Taxonomia

* Nebris microps (Cuvier, 1830)
* Nebris occidentalis (Vaillant, 1897)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & Valenciennes, A., 1830. Histoire naturelle des poissons. Tome cinquième. Livre cinquième. Des Sciénoïdes. Historie naturelle des poissons. v. 5: i-xxviii + 1-499 + 4 pp., Pls. 100-140.
* ↑ Vaillant, L. L., 1897. Sur les espèces à distinguer dans le genre Nebris, Cuvier et Valenciennes. Bulletin du Muséum National d'Histoire Naturelle Paris v. 3 (núm. 4): 124.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* Fowler, H.W., 1944. Results of the Fifth George Vanderbilt Expedition (1941) (Bahamas, Caribbean sea, Panama, Galapagos Archipelago and Mexican Pacific Islands). The Fishes., Acad. Nat. Sci. Philadel., Monographs, 6:57-529.
* Hildebrand, S.F., 1946. A descriptive catalog of the shore fishes of Peru. Bull. U.S. Nat. Mus., 189:1-530.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
* Biodiversity Institute of Ontario (anglès)
# Gymnapogon africanus

Gymnapogon africanus és una espècie de peix pertanyent a la família dels apogònids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 5 cm de llargària màxima.
* 7 espines i 9 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 8 radis tous a l'anal.
* És translúcid amb un punt de color carabassa a la base de les aletes.
* Aletes de color rosa pàl·lid.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índic occidental: des de Kenya fins a Bazaruto (Moçambic), incloent-hi Tanzània i les illes Seychelles.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Regan C. T., 1905. On a collection of fishes from the inland sea of Japan made by Mr. R. Gordon Smith. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 7) v. 15 (núm. 85). 17-26.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Smith, J. L. B., 1954. Apogonid fishes of the subfamily Pseudamiinae from south-east Africa. Annals and Magazine of Natural History (Series 12) v. 7 (núm. 82): 775-795, Pl. 23.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 «Gymnapogon africanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Pereira, M.A.M., 2000. Preliminary checklist of reef-associated fishes of Mozambique. Maputo, Ministry for the Coordination of Environmental Affairs (MICOA). 21 pp.
* ↑ Smith, J.L.B. i M.M. Smith, 1963. The fishes of Seychelles. Rhodes University, Grahamstown. 215 p.
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* Gon, O. i D. Golani, 2002. A new species of the cardinalfish genus Gymnapogon (Perciformes, Apogonidae) from the Red Sea. Ichthyol. Res. 49(4):346-349.
* Thresher, R.E., 1984. Reproduction in reef fishes. T.F.H. Publications, Inc. Ltd., Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. 399 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Meinrad Spieß

Meinrad Spieß (Honsolgen, Baviera, 24 d'agost de 1683 - Yrsee, 12 de juny de 1761) fou un compositor musical i eclesiàstic alemany.
Morí en el convent Benedictí d'Yrsee, del qual n'era prior. En aquest convent professà el 1702 i s'ordenà de sacerdot el 1708. Dos anys més fou enviat a Múnic per acabar la seva educació musical, i de 1712 a 1749 o 1750desenvolupà el càrrec de director de música d'aquell convent.
Publicà: Antiphonarium Marianum, per a soprano i tiple, amb acompanyament d'instruments de corda i orgue (1713); Cithara Davidis (1717), Salms per a Vespres a 4 veus, amb acompanyament d'instruments d'arc i orgue; Philomele ecclesiastica, motets a una veu amb dos violins i orgue; Cultus latreutico-musicus, que comprèn 6 misses i 2 Rèquiem a 4 veus, amb instruments d'arc i orgue; Laus Dei in Sanctis ejus (1723); Hyperdulia musica (1726); 12 sonates per a dos violins, viola i orgue (1734), i Tractus musicus compositoriopracticus d. h. Musikalischen Traktat (1746).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 824 (ISBN 84 239-4556-1)
# Potamotrygon brachyura

Potamotrygon brachyura és una espècie de peix pertanyent a la família dels potamotrigònids.

## Descripció

* Fa 95 cm de llargària màxima i 208 kg de pes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, demersal i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: el Brasil, l'Argentina, el Paraguai i l'Uruguai, incloent-hi els rius Paranà, Paraguai, Cuiabá i Uruguai.

## Estat de conservació

Les seus principals amenaces són la degradació del seu hàbitat per la construcció de preses al riu Paranà, les centrals hidroelèctriques, la construcció de diversos ports al llarg dels rius, les activitats agrícoles i ramaderes, i la contaminació de l'aigua.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Garman S. W., 1877. On the pelvis and external sexual organs of selachians, with especial references to the new genera Potamotrygon and Disceus (with descriptions). Proc. Boston Soc. Nat. Hist. v. 19. 197-214.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther, A., 1880. A contribution to the knowledge of the fish fauna of the Rio de la Plata. Annals and Magazine of Natural History (Series 5) v. 6 (núm. 31): 7-13, Pl. 2.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Potamotrygon brachyura» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ De Carvalho, M.R., N. Lovejoy i R.S. Rosa, 2003. Potamotrygonidae (River stingrays). P. 22-28. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.). Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, el Brasil.
* ↑ López, H.L., R.C. Menni i A.M. Miguelarena, 1987. Lista de los peces de agua dulce de la Argentina. Biología Acuática Núm. 12, 50 p. (Instituto de Limnología "Dr. Raúl A. Ringuelet").
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i J. Ponte Gómez, 2005. Biodiversidad y distribución de la ictiofauna Mesopotámica. Miscelánea 14: 311-354.
* ↑ López, H.L., A.M. Miquelarena i R.C. Menni, 2003. Lista comentada de los peces continentales de la Argentina. ProBiota Serie Técnica y Didáctica. Núm 5, 87 p.
* ↑ Menni, R.C. i L.O. Lucifora, 2007. Condrictios de la Argentina y Uruguay. ProBiota, FCNyM, UNLP, Serie Técnica-Didáctica, La Plata, Argentina, 11: 1-15.
* ↑ Rosa, R.S., 1985. A Systematic Revision of the South American Freshwater Stingrays (Chondrichthyes: Potamotrygonidae). School of Marine Science, College of William and Mary.
* ↑ Charvet-Almeida, P; Soto, J.M.R.; Pinto de Almeida, M. (2009). "Potamotrygon brachyura." 2009 Llista Vermella de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, edició 2009. [Consulta: 26 abril 2023]

## Bibliografia

* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Lepidonectes corallicola

Lepidonectes corallicola és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,9 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 1-12 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic sud-oriental: és una espècie de peix endèmica de les Illes Galápagos.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bussing W. A., 1991. A new genus and two new species of tripterygiid fishes from Costa Rica. Rev. Biol. Trop. v. 39 (núm. 1). 77-85.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Kendall, W. C. & Radcliffe, L., 1912. The shore fishes. A: Reports on the scientific results of the expedition to the eastern tropical Pacific....by the U. S. Fish Commission steamer "Albatross," from October, 1904 to March, 1905…. Memoirs of the Museum of Comparative Zoology v. 35: 75-171, Pls. 1-8.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Humann, P. i N. Deloach, 1993. Reef fish identification. Galápagos. New World Publications, Inc., Florida. 267 p.
* ↑ Allen, G.R. i D.R. Robertson, 1994. Fishes of the tropical eastern Pacific. University of Hawaii Press, Honolulu. 332 p.
* ↑ Okey, T.A. i S.A. Sheperd, 2000. Demersal fish assemblages at two depths (6 and 13 m) on Isabela and Fernandina Islands, Galapagos. Program BIOMAR, Charles Darwin Research Station, Santa Cruz Island, Illes Galápagos. 13p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Paracirrhites nisus

Paracirrhites nisus és una espècie de peix pertanyent a la família dels cirrítids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 8,1 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, associat als esculls i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: la Polinèsia i les illes Cook.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1874. Sur les espèces insulindiennes de la famille des Cirrhitéoïdes. Versl. Akad. Amsterdam v. 15. 1-20.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Randall, J. E., 1963. Review of the hawkfishes (family Cirrhitidae). Proceedings of the United States National Museum v. 114 (núm. 3472): 389-451, 16 pls.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB