OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Estació de Canet de Mar

Mapa sinòptic Línia RG1 :
Mapa sinòptic línia R1 :
Canet de Mar és una estació de ferrocarril propietat d'adif situada a la població de Canet de Mar a la comarca del Maresme. L'estació es troba a la línia Barcelona-Mataró-Maçanet per on circulen trens de les línies de rodalia R1 i RG1 de Rodalies de Catalunya operades per Renfe Operadora.
Aquesta estació va entrar en servei el 1859 quan es va estendre la línia de Mataró des d'Arenys de Mar a Tordera. Era la segona ampliació de la línia, la primera de ferrocarril de la península Ibèrica connectant Barcelona i Mataró. La iniciativa de la construcció del ferrocarril havia estat de Miquel Biada i Bunyol per dur a terme les múltiples relacions comercials que s'establien entre les dues poblacions.
Des d'Arenys de Mar a Maçanet-Massanes la línia és en via única. Tant l'Autoritat del Transport Metropolità al Pla Director d'Infraestructures 2009-2018, com per part del Ministeri de Foment d'Espanya al Pla Rodalies de Barcelona 2008-2015, es preveu la duplicació de vies entre Arenys de Mar i Blanes.
L'any 2016 va registrar l'entrada de 461.000 passatgers.

## Serveis ferroviaris

| Procedència/Destinació | < | > | Procedència/Destinació |
| Rodalia de Barcelona |||||
| Molins de Rei L'Hospitalet de Llobregat | Arenys de Mar | Sant Pol de Mar | Calella Blanes Maçanet-Massanes |
| Rodalia de Girona |||||
| L'Hospitalet de Llobregat | Arenys de Mar | Sant Pol de Mar | Figueres Portbou |

## Referències

* ↑ «Conegueu la línia R1». Rodalies de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Arxivat de l'original el 24 de març 2010. [Consulta: 13 agost 2010].
* ↑ Alcaide González, Rafael. «El ferrocarril como elemento estructurador de la morfología urbana: El caso de Barcelona 1848-1900». Scripta Nova Vol. IX, núm. 194 (65). Universitat de Barcelona, 01-08-2005. [Consulta: 23 juliol 2010].
* ↑ «L'ATM enllesteix l'avanç del Pla Director d'Infraestructures 2009 – 2018 de la regió metropolitana de Barcelona» (PDF). Autoritat del Transport Metropolità. Arxivat de l'original el 19 de setembre 2010. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «El Plan de Cercanías incluye el desdoblamiento de la línea de Vic y de la del Maresme». La Vanguardia. [Consulta: 14 agost 2010].
* ↑ «Anuari estadístic DPTOP 2016. Transport per ferrocarril». Departament de Territori i Sostenibilitat. Arxivat de l'original el 2018-05-04. [Consulta: 9 setembre 2018].

## Vegeu també

* Llista d'estacions d'Adif a Catalunya
* Xarxa ferroviària de Catalunya
# Neoraja carolinensis

Neoraja carolinensis és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 28,5 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes (35°N-29°N) que viu entre 695-1.010 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental central: el sud-est dels Estats Units.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McEachran J. D. & Compagno L. J. V., 1982. Interrelationships of and within Breviraja based on anatomical structures (Pisces: Rajoidei). Bull. Mar. Sci. v. 32 (núm. 2). 399-425.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ McEachran, J. D. & Stehmann, M., 1984. A new species of skate, Neoraja carolinensis, from off the southeastern United States (Elasmobranchii: Rajoidei). Proceedings of the Biological Society of Washington v. 97 (núm. 4): 724-735.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ McEachran, J.D. i Carvalho, M.R. de, 2002. Rajidae: Skates. A: Carpenter, K. E. (ed.). The Living Marine Resources of the Western Central Atlantic. Vol. 1: Introduction, molluscs, crustaceans, hagfishes, sharks, batoid fishes and chimaeras., pp. 531-561. FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Michael Leitermeyer

Michael Leitermeyer (Viena, 21 d'abril de 1799-Viena, 3 de març de 1867) va ser un director de cor i organista d'Àustria.

## Biografia

La major part de la seva vida professional va transcórrer en el districte d'Alservorstadt de Viena, on dirigia el cor de l'església de la Santíssima Trinitat d'Alser (Alserkirche; s'observa en el gravat de l'esquerra), molt popular en aquesta època, a més de ser on es va celebrar la cerimònia de la mort de Ludwig van Beethoven en 1827.
Leitermeyer era amic de juventud del compositor Franz Schubert, així com del seva família, uns llaços els quals es van veure plasmats en algunes obres pictòriques com la que apareix Leitermeyer al costat de la seva dona i filla, a més del germà menor Schubert, Ferdinand, també es van traslladar en el terreny professional, amb col·laboracions conjuntes o encàrrecs del director Leitermeyer a Schubert. Un d'aquests encàrrecs del director vienés, va anar a inicis de la dècada de 1920, quan Leitermeyer va encarregar a Schubert una obra religiosa nova per poder portar a la seva església parroquial, el treball final de la qual va prendre forma sota el nom de missa núm. 6. No obstant, la mort del compositor austríac en 1928 va fer que no pogués veure la seva pròpia obra representada. En el seu lloc, el germà petit de Schubert, Ferdinand, va ser qui va fer que finalment pogués ser estrenada a l'església d'Alser, tal com estava projectat des de li'inici, dirigint-la Michael Leitermeyer.
Posteriorment, entre altres obres del seu amic mort Franz Schubert, en 1841 també va dirigir la Simfonia núm. 5, algunes d'elles amb finalitats caritatives per tal de recaudar diners per a institucions en favor dels orfes i vídues.

## Notes

* ↑ Algunes referències bibliogràfiques escriuen la penúltima vocal del cognom amb "e": Leitermeyer ; d'altres referències figura amb "a": Leitermayer.

## Bibliografia

* "The Cambridge Companion to Schubert" (en anglès) de Christopher H. Gibbs. Cambridge University Press (1997). ISBN 9781139825320

## Referències

* ↑ Braunstein, Josef. Musica Aeterna (en anglès). Pennsylvania State University, 1968, p. 278.
* ↑ The Unknown Schubert (en anglès). Ashgate Publishing, Ltd., 2008, p. 75. ISBN 9780754661924.
* ↑ Franz Schubert and His World (en anglès). Princeton University Press, 2014, p. 93. ISBN 9781400865352.
* ↑ Arthur Duke Coleridge. The Life of Franz Schubert (en anglès). 2. Longmans, Green, and Company, 1869, p. 247.
# Prodontocharax

Prodontocharax és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Prodontocharax alleni (Böhlke, 1953)
* Prodontocharax howesi (Fowler, 1940)
* Prodontocharax melanotus (Pearson, 1924)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Böhlke, J. E. 1953. Studies on fishes of the family Characidae. Núm. 4. The South American genus Prodontocharax. Annals and Magazine of Natural History (Series 12) v. 6 (núm. 69): 658-664.
* ↑ Fowler, H. W. 1940. Zoological results of the second Bolivian expedition for the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 1936-1937. Part I.--The fishes. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 92: 43-103.
* ↑ Pearson, N. E. 1924. The fishes of the eastern slope of the Andes. I. The fishes of the Rio Beni basin, Bolivia, collected by the Mulford expedition. Indiana University Studies v. 11 (núm. 64): 1-83, Pls. 1-12.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Hypancistrus contradens

Hypancistrus contradens és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Isbrücker, I. J. H. & H. Nijssen. 1991. Hypancistrus zebra, a new genus and species of uniquely pigmented ancistrine loricariid fish from the Rio Xingu, Brazil (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 1 (núm. 4): 345-350.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Armbruster, J. W., N. K. Lujan i D. C. Taphorn, 2007: Four new Hypancistrus (Siluriformes: Loricariidae) from Amazonas, Venezuela. Copeia 2007 (núm. 1): 62-79.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Leucoraja lentiginosa

Leucoraja lentiginosa és una espècie de peix de la família dels raids i de l'ordre dels raïformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 43 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i les femelles ponen càpsules d'ous, les quals presenten com unes banyes a la closca.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 53–457 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Atlàntic occidental central: des del nord del Golf de Mèxic fins a Nicaragua.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Malm A. W., 1877. Göteborgs och Bohusläns fauna, Ryggradsdjuren. Göteborg. Göteborgs Bohusläns Fauna. 1-674.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bigelow, H. B. & Schroeder, W. C., 1951. Three new skates and a new chimaerid fish from the Gulf of Mexico. Journal of the Washington Academy of Sciences v. 41 (núm. 12): 383-392.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Dulvy, N.K. i J.D. Reynolds, 1997. Evolutionary transitions among egg-laying, live-bearing and maternal inputs in sharks and rays. Proc. R. Soc. Lond., Ser. B: Biol. Sci. 264:1309-1315.
* ↑ Breder, C. M.; Rosen, D. E. Modes of Reproduction in Fishes (en anglès). Museu Americà d'Història Natural, 1966.
* ↑ Stehmann, M. i J.D. McEachran, 1978. Rajidae. A: W. Fischer (ed.) FAO Species Identification Sheets for Fishery Purposes. West Atlantic (Fishing Area 31). vol. 5. (pag. var.). FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Bigelow, H.B. i W.C. Schroeder, 1953. Sawfishes, guitarfishes, skates and rays. Mem. Sears Found. Mar. Res. 1(2):1-514.
* Compagno, L.J.V., 1999. Checklist of living elasmobranchs. p. 471-498. A W.C. Hamlett (ed.) Sharks, skates, and rays: the biology of elasmobranch fishes. Johns Hopkins University Press, Maryland, Estats Units.
* Fritzsch, B. i P. Moller, 1995. A history of electroreception. p. 39-55. A: P. Moller (ed.) Electric fishes: history and behavior. Fish and Fisheries Series 17. Chapman & Hall, Londres.
* McEachran, J.D. i K.A. Dunn, 1998. Phylogenetic analysis of skates, a morphologically conservative clade of elasmobranchs (Chondrichthyes: Rajidae). Copeia (2):271-290.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Parananochromis gabonicus

Parananochromis gabonicus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Gabon.

## Referències

* ↑ Greenwood, P. H. 1987. The genera of pelmatochromine fishes (Teleostei, Cichlidae). A phylogenetic review. Bull. Br. Mus. (Nat. Hist.) Zool. v. 53 (núm. 3): 139-203.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Goldstein, R.J.: Cichlids of the world.T.F.H. Publications Inc. Neptune City, Nova Jersey, Estats Units. Any 1988.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lamboj, A. & Melanie L. J. Stiassny, 2003, Zootaxa 171: 1-11.
* Lamboj, A. & M. L. J. Stiassny. 2003. Three new Parananochromis species (Teleostei, Cichlidae) from Gabon and Cameroon, Central Africa. Zootaxa Núm. 209: 1-19.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Poll, M. & J.P. Gosse 1995: Genera des poissons d'eau douce de l'Afrique. Mémoire de la Classe des Sciences. Académie royale de Belgique. 9: 1-324.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hans Joachim von Zieten

Hans Joachim von Ziethen, anomenat Zieten aus dem Busch, (Fehrbellinnascut (Brandenburg), 14 de maig de 1699 − Berlín, 27 de gener de 1786) va ser un general de cavalleria prussiana al comandament de Frederic el Gran. Va lluitar a les guerres de Silèsia i va guanyar la batalla de Hohenfriedberg. Zieten és un dels generals més importants del seu temps.
Va ingressar a l'exèrcit prussià; en 1724 es va llicenciar i retirar-se a la seva finca paterna. El 1726 va ingressar de nou i amb grau de primer tinent en un regiment de dragons, però va tenir un aldarull amb el capità del mateix i va ser castigat amb un any d'arrest i expulsió del cos; no obstant això, per influències d'alguns generals, el 1730 fou rehabilitat i el 1731 promogut a capità. El 1736 va lluitar amb gran valentia al Rin contra França; el 1736 va ser ascendit a major, el 1741 a tinent coronel en el regiment d'hússars de la guàrdia i va treballar amb gran activitat i èxit en la reorganització de la cavalleria prussiana.
El 1742 va recórrer el país fins a Stockerau; el 1744 va avançar amb l'avantguarda a Bohèmia fins més enllà de Budweis; va ser promogut a major general i després va cobrir la retirada darrere de l'Elba (el 12 d'octubre va lliurar la violenta batalla de Moldau-Tein). El 1745 va penetrar a Zagerndorf amb el seu regiment d'hússars (que portava un uniforme semblant al dels austríacs) en un cos d'exèrcit austríac de 20.000 homes i va lluitar a Hohenfriedberg i a Katholisch-Hennersdorf, on va resultar ferit.
Feta la pau, va ser víctima d'una calúmnia davant el sobirà i va perdre la seva gracia, però no va obtenir la retirada que sol·licitava. En esclatar la Guerra dels Set Anys va ser nomenat tinent general i va prendre part activa en els combats de Reichenberg (abril de 1757) i de Praga. A Kolin Zieten va manar l'ala esquerra i després va servir a les ordres del príncep de Bevern, que estava encarregat de la defensa de Lusàcia i Silèsia, i en caure presoner el príncep, va portar la resta de l'exèrcit per Glogów á Legnica á presència del rei, i es va distingir per la seva gosadia a la Leuthen (5 de desembre).
A Legnica (15 d'agost de 1760) va tenir en perill l'exèrcit austríac durant el combat, per la qual cosa va ser ascendit a general de cavalleria, i a la batalla de Torgau (3 de novembre de 1760) Zieten va ser el que va decidir la victòria amb l'assalt de Septitzer-Höhen. Fins al final de la campanya va estar sempre a prop del rei, i quan es va absentar, va ser per encarregar-se de l'alt comandament. Acabada la guerra, va residir alternativament a Berlín i a Wustrau i va gaudir especialment del favor de Frederic II, que visitava sovint al seu ancià pare Zieten. El 1790 el príncep Enric li va erigir un monument a la Wilhelmsplatz de Rheinsberg, i el 1794 Frederic Guillem II li va fer erigir un altre a Berlín. La seva família n'hi va erigir un a Wustrau.

## Referències

* ↑ The Nuttall Encyclopædia, Johann Joachim von Ziethen

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 1218. (ISBN 84-239-4570-7)
# Hypancistrus lunaorum

Hypancistrus lunaorum és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Orinoco a Veneçuela.

## Referències

* ↑ Isbrücker, I. J. H. & H. Nijssen. 1991. Hypancistrus zebra, a new genus and species of uniquely pigmented ancistrine loricariid fish from the Rio Xingu, Brazil (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 1 (núm. 4): 345-350.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Armbruster, J. W., N. K. Lujan i D. C. Taphorn, 2007: Four new Hypancistrus (Siluriformes: Loricariidae) from Amazonas, Venezuela. Copeia 2007 (núm. 1): 62-79.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, EDIPUCRS, Brasil.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Schaefer, S.A. 2003 Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB