OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Àguila de l'illa de Flores

L'àguila de l'illa de Flores o àguila de Flores (Nisaetus floris) és ocell de la família dels accipítrids (Accipitridae)). Habita la selva, sabanes i terres de conreu a Sumbawa, Flores i Palu'e, de les illes Petites de la Sonda. El seu estat de conservació es considera en perill crític d'extinció.

## Referències

* ↑ «Àguila de l'illa de Flores». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 273. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Flores Hawk-eagle. Nisaetus floris» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Àguila emplomallada

L'àguila emplomallada (Lophaetus occipitalis) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae) que és col·locat al monoespecífic gènere Lophaetus Kaup, 1847 . Habita zones amb arbres de l'Àfrica subsahariana, fora de les zones més àrides. El seu estat de conservació es considera de risc mínim.
Es tracta d'una àguila mitjana (uns 55 cm de llargària) que s'alimenta bàsicament de micromamífers.

## Referències

* ↑ «Àguila emplomallada». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 273. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ BirdLife International. «Long-crested Eagle. Lophaetus occipitalis» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2016. [Consulta: 7 novembre 2022].
# Àguila rapaç

L'Àguila rapaç (Aquila rapax) és un ocell rapinyaire de la família dels accipítrids (Accipitridae). Tradicionalment considerada coespecífica de l'Àguila d'estepa (Aquila nipalensis), avui es consideren espècies de ple dret basant-se en diferències morfològiques i genètiques.
El seu estat de conservació es considera vulnerable.

## Morfologia

* És una àguila mitjana, que fa una llargària de 62 - 72 cm, amb una envergadura de 165 - 185 cm i un pes de 1.6 a 2.4 kg.
* Dors vermellós, amb plomes del vol i cua negres. Gropa molt clara.
* Semblant a l'àguila d'estepa, és més petita i més pàl·lida.
* Els joves són menys contrastats que els adults.

## Hàbitat i distribució

És una espècie en general sedentària, que habita zones obertes, des del desert fins a les sabanes, de la major part d'Àfrica, tant al nord com al sud del Sàhara i al sud-oest d'Àsia tropical, a l'Índia, Pakistan i sud de Nepal. Als Països Catalans només hi hauria una cita a Girona en 1960, que no va ser confirmada.

## Alimentació

Menja una gran varietat d'animals, aprofitant quan pot les carronyes fresques, però també pot matar per ella mateixa petits mamífers fins a la mida d'un conill, ocells fins a la mida de pintades, rèptils i encara peixos. També pot robar la pressa a un altre rapinyaire.

## Reproducció

Fa el niu amb pals, al damunt d'arbres espinosos, on pon 1-3 ous.

## Llistat de subespècies

Se n'han descrit tres subespècies:
* Aquila rapax rapax (Temminck) 1828, en general és la subespècie d'Àfrica subsahariana.
* Aquila rapax belisarius (Levaillant,J) 1850, d'Àfrica septentrional, Aràbia i nord d'Àfrica oriental fins al nord de Kenya.
* Aquila rapax vindhiana Franklin 1831. Pakistan, Índia i Nepal.

## Referències

* ↑ «Àguila rapaç». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia. Rev. 11 desembre 2022 (català)
* ↑ «Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors» (en anglès). IOC World Bird List Version 12.2. International Ornithologists' Union, 01-07-2022. [Consulta: 30 novembre 2022].
* ↑ del Hoyo, Josep. All the birds of the world (en anglès). Barcelona: Lynx editions, 2020, p. 274. ISBN 978-84-16728-37-4.
* ↑ Clark, W. S. (1992): The taxonomy of Steppe and Tawny Eagles, with criteria for separation of museum specimens and live eagles. Bulletin of the British Ornithologists' Club. 112: 150–157
* ↑ Olson, Storrs L. (1994): Cranial osteology of Tawny and Steppe Eagles Aquila rapax and A. nipalensis. Bulletin of the British Ornithologists' Club. 114: 264–267
* ↑ Sangster, George; Knox, Alan G.; Helbig, Andreas J. & Parkin, David T. (2002): Taxonomic recommendations for European birds. Ibis. 144(1): 153–159 doi:10.1046/j.0019-1019.2001.00026.x PDF fulltext Arxivat 2019-09-13 a Wayback Machine.
* 1 2 BirdLife International. «Tawny Eagle. Aquila rapax» (en anglès). Llista Vermella d'Espècies Amenaçades de la UICN. Unió Internacional per a la Conservació de la Natura, 2021. [Consulta: 7 novembre 2022].
* ↑ Fitxa de l'àguila rapaç a la SEO Arxivat 2011-11-16 a Wayback Machine. Rev. 23-02-2011
* ↑ Classificació dels Accipitriformes, amb subespècies, a ZOONOMEN Rev. 23-02-2011
# Adscripció

Durant l'edat mitjana, l'adscripció era la vinculació d'una família i tots llurs descendents a la terra que conreaven, perdent tots ells la llibertat de marxar-ne. Era una conseqüència del creixent procés feudalitzador de la societat rural, que es veia obligada a acceptar per la força dels guerrers feudals aquest lligam a la parcel·la de terreny del senyor feudal. Els pagesos només podien alliberar-se'n si pagaven una cara redempció anomenada remença: d'aquí venia el nom que es donava també als pagesos adscrits a la terra: pagesos de remença.
L'origen d'aquesta pràctica jurídica cal buscar-lo en el règim de colonat de la tradició romana, el qual ja implicava l'adscripció del colon a la terra que treballava pel senyor.
L'adscripció a la terra es va generalitzar durant el segle xii i durant el xiii les Corts codificaren la remença a les lleis. No provocava cap queixa per part de la noblesa, ja que l'abundància demogràfica d'aquells temps els permetia deixar que algunes famílies s'alliberessin i cobrar-ne el pagament perquè continuaven tenint pagesos de sobres a les terres. Però a partir del xiv la gran mortalitat causada per la pesta negra va deixar el món rural senyorial molt delmat i, per tant, les rendes que en percebia la noblesa també baixaren. A partir de llavors l'adscripció a la terra i la remença passaren a ser el centre del debat de les greus tensions socials entre una noblesa que s'aferrava a aquests privilegis i una pagesia explotada que vivia marginada de les llibertats urbanes. Aquesta situació va desembocar en un seguit de revoltes i guerres per part dels pagesos de remença contra llurs senyors feudals que condicionaren tot el segle xv. El conflicte no entraria en vies de solució fins a la promulgació de la Sentència arbitral de Guadalupe el 1486, la qual suposà la fi dels mals usos (entre els quals la remença). La sentència posava un preu relativament assumible a l'alliberació personal dels remences i llurs famílies i regulava en general les relacions jurídiques del camp català. La majoria dels pagesos de remença que s'anaren alliberant durant l'edat Moderna contragueren pactes d'emfiteusi amb els seus ex-senyors feudals per continuar conreant les terres que durant generacions havien conreat els seus avantpassats.

## Referències

* 1 2 Diccionari d'Història de Catalunya; ed. 62; Barcelona; 1998; ISBN 84-297-3521-6; p. 10
* ↑ (anglès) Roth Clausing, The Roman colonate: the theories of its origin
* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 18.

## Vegeu també

* Serf
# Corydoras napoensis

Corydoras napoensis és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,2 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca occidental del riu Amazones a l'est de l'Equador i al Departament de Loreto (Perú).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras napoensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1986. Cinq espèces nouvelles de poissons-chats cuirassés du genre Corydoras Lacepède, 1803, du Pérou et de l'equateur (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Rev. Fr. Aquariol. v. 12 (núm. 3) (1985): 65-76.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Corydoras ornatus

Corydoras ornatus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 4,9 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1976. Corydoras ornatus, a new species of callichthyid catfish from the Rio Tapajós drainage, Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Bull. Zool. Mus. Univ. Amst. v. 5 (núm. 15): 125-129.
# Foetorepus goodenbeani

Foetorepus goodenbeani és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 18,4 cm de longitud total i 15,7 les femelles.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima subtropical i demersal que viu entre 47-396 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: Estats Units.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Nakabo, T. i K.E. Hartel, 1999. Foetorepus goodenbeani: a new species of dragonet (Teleostei: Callionymidae) from the western North Atlantic Ocean. Copeia (1):114-121.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nakabo, T., 1987: A new species of the genus Foetorepus (Callionymidae) from southern Japan with a revised key to the Japanese species of the genus. Japanese Journal of Ichthyology v. 33 (núm. 4): 335-341.
* Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Escut d'Utiel

L'escut oficial d'Utiel té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp de gules, un castell d'or, maçonat de sable i aclarit d'atzur, sobremuntades les dues torres laterals d'estrelles d'argent de vuit puntes. Per timbre, una corona reial tancada. A la part externa de l'escut, un filacteri d'argent amb la llegenda de sable: MUY LEAL, MUY NOBLE Y FIDELÍSIMA CIUDAD DE UTIEL ('Molt lleial, molt noble i fidelíssima ciutat d'Utiel'). | » |

## Història

Resolució del 24 de febrer de 2003, del conseller de Justícia i Administracions Públiques. Publicat en el DOGV núm. 4.461, del 17 de març de 2003.
Es tracta de l'escut històric d'ús immemorial, amb la representació de l'antic castell de la ciutat, avui desaparegut, i amb la corona pròpia del Regne de Castella, al qual va pertànyer Utiel tradicionalment. L'ús del filacteri és un privilegi concedit a la ciutat pel rei Alfons XII.
# Alburnus sellal

Alburnus sellal és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba als rius Eufrates i Tigris.

## Referències

* ↑ Rafinesque C. S. 1820. Ichthyologia Ohiensis [Part 5]. Western Rev. Misc. Mag. v. 2 (núm. 4). 235-242.
* ↑ BioLib
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bogutskaya, N.G., 1997. Contribution to the knowledge of leuciscine fishes of Asia Minor. Part 2. An annotated check-list of leuciscine fishes (Leuciscinae, Cyprinidae) of Turkey with descriptions of a new species and two new subspecies. Mitt. Hamb. Zool. Mus. Inst. 94:161-186.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Heckel, J. J. 1843. Ichthyologie [von Syrien]. A: J. von Russegger. Reisen in Europa, Asien und Africa, mit besonderer Rücksicht auf die naturwissenschaftlichen Verhältnisse der betreffenden Länder unternommen in den Jahren 1835 bis 1841, etc. Stuttgart. Ichthyol. von Syrien v. 1 (pt 2): 990-1099.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Àliga de Solsona

L'Àliga és un element del folklore de Solsona i està documentada des de 1675. És una de les poques que a Catalunya conserva la seva funció primordial, és a dir, rendir homenatge a aquelles persones que en considerem mereixedores, com ara altes autoritats que visiten la ciutat o quan algun bisbe pren possessió del bisbat de Solsona. S'ha cregut equivocadament que aquesta figura només és present en les poblacions amb el títol de "ciutat".
Regularment, l'Àliga balla tres cops durant la Festa Major, els dies 8 i 9 de setembre, en els ballets del migdia, i el dia 8 també a la tarda, a la processó que es fa en honor de la Mare de Déu a la plaça Major. La peça actual data de 1956, tot i que és una de les primeres figures que sorgiren a la processó del Claustre. El seu ball és solemne i majestuós i conserva compassos de la música original.
Juntament a la figura de l'Àliga hi ha els dos aligons de Solsona. Les primeres referències dels aligons de Solsona daten del 1694 i les figures que es recuperen foren realitzades el 1956 amb motiu de la Coronació de la Mare de Déu del Claustre. Els aligons, per la manca de paper rellevant, s'han arraconat al llarg del temps, malgrat que es crearen perquè ballessin amb l'Àliga. En les poques ocasions en què han sortit els aligons de Solsona, ha estat per participar en actes excepcionals com els 350 anys de patronatge de Mare de Déu del Claustre, i el 25è i 50è aniversari de la Coronació de la patrona de la ciutat.
Arran però, dels 25 anys del protocol geganter de Solsona, els aligons acompanyaran l'àliga en l'homenatge a la Mare de Déu del Claustre, tot i que no ballaran.

## Galeria

* Àliga de Solsona. Festa Major 2009

## Referències

* 1 2 «L'àliga». Catàleg del Patrimoni Festiu de Catalunya. Generalitat de Catalunya. Text (CC-BY-SA). Arxivat de l'original el 31 de desembre 2014. [Consulta: 3 gener 2015].
* ↑ II Congrés de Cultura Popular i Tradicional Catalana, Comunicacions, p.37
* ↑ «L'àliga». Ajuntament de Solsona. [Consulta: 31 maig 2012].

## Bibliografia

* Amades, Joan. Costumari Català. Barcelona: Ed. Salvat, 1950.

## Enllaços externs

* Festa Major de Solsona, L'aliga Arxivat 2008-09-29 a Wayback Machine.
# Aequidens mauesanus

Aequidens mauesanus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ BioLib
* 1 2 «Aequidens mauesanus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Axelrod, H. R. The Most Complete Colored Lexicon of Cichlids: Every Known Cichlid Illustrated in Color (en anglès). 2a edició. TFH Publications, 1993. ISBN 9780793800261.
* Eigenmann, C. H. i W. L. Bray: A revision of the American Cichlidae. Ann. N.Y. Acad. Sci. 7: 607-624. Any 1894.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Kullander, S.O. 1986. Cichlid fishes of the Amazon River drainage of Peru. Swedish Museum of Natural History, Estocolm, Suècia, 431 pp.
* Kullander, S. O. i H. Nijssen: The cichlids of Surinam. E.J. Brill, Leiden and other cities, XXXIII+256 pp. Any 1989.
* Kullander, S. O. 1997. Aequidens mauesanus, a new species of cichlid fish from the Amazon basin, Brazil. Ichthyol. Explor. Freshwaters v. 7 (núm. 4): 377-383.
* Kullander, S.O., 2003. Cichlidae (Cichlids). p. 605-654. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (editors) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Staeck, W. 2003. Cichliden-Lexikon, Tiel 3: Südamerikanische Zwergbuntbarsche. Dähne Verlag. Cichliden-Lexikon Tiel 3: 1-219.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Aethotaxis mitopteryx

Aethotaxis mitopteryx és una espècie de peix pertanyent a la família dels nototènids i l'única del gènere Aethotaxis. És capaç de viure fins als 850 m de fondària. Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Subespècies

* Aethotaxis mitopteryx mitopteryx (DeWitt, 1962)
* Aethotaxis mitopteryx pawsoni (Miller, 1993)

## Referències

* ↑ DeWitt, H. H., 1962. A new Antarctic nototheniid fish with notes on two recently described Nototheniiformes. Copeia 1962 (núm. 4): 826-833.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ DeWitt, H. H., 1962.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Encyclopedia of Life (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Duhamel G., Gasco N. i Davaine P, 2005. Poissons des Iles Kerguelen et Crozet. París: Muséum National d'Histoire Naturelle.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Afronandus sheljuzhkoi

Afronandus sheljuzhkoi és una espècie de peix pertanyent a la família Nandidae i l'única del gènere Afronandus.

## Descripció

* Pot arribar a fer 4,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: el sud-oest de la Costa d'Ivori.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Meinken, H., 1955. Mitteilungen der Fischbestimmungsstelle des VDA. XIX. Afronandus sheljuzhkoi Meinken 1955. Aquar. Terrar. Z. 59.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Meinken, H., 1954. Mitteilungen der Fischbestimmungsstelle des VDA. XVIII. Ein neuer Nandide aus Westafrika. Aquar. Terrar. Z. v. 7 (Feb.) (núm. 2): 27-29.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Thys van den Audenaerde, D.F.E. i J. Breine, 1986. Nandidae. P. 342-343. A: J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.). Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* ↑ Skelton, P.H., 1988. The distribution of African freshwater fishes. P. 65-91. A: C. Lévêque, M.N. Bruton i G.W. Ssentongo (eds.). Biology and ecology of African freshwater fishes. ORSTOM, París.
* ↑ Teugels, G.G., C. Lévêque, D. Paugy i K. Traoré, 1988. État des connaissances sur la faune ichtyologique des bassins côtiers de Côte d'Ivoire et de l'ouest du Ghana. Rev. Hydrobiol. Trop. 21(3): 221-237.

## Bibliografia

* Anònim, 1997. Registres de peixos de la base de dades del Museu de la Secció de Vertebrats del Museu Reial de l'Àfrica central. MRAC, Tervuren, Flandes, Bèlgica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Museu Suec d'Història Natural. Base de dades de la col·lecció d'ictiologia. Secció d'Ictiologia, Departament de Zoologia de Vertebrats. Estocolm, Suècia, 1999.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. World fishes important to North Americans. Exclusive of species from the continental waters of the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (21):243 p.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB