OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Nalec

L'escut oficial de Nalec és el símbol d'aquest municipi i es descriu mitjançant el següent blasonament:
    Escut caironat: de sinople, un ram de lliri d'or amb tres flors de lis nodrides d'argent, acostat de dues petxines d'argent. Per timbre, una corona de poble.
L'Ajuntament va acordar en ple iniciar l'expedient d'adopció de l'escut el dia 6 d'abril de 2017. Després dels tràmits reglamentaris, l'escut es va aprovar el 25 de gener de 2018 i fou publicat al DOGC número 7.548 de 31 de gener del mateix any.
El ram de lliri fa referència a la Mare de Déu de Nalec, i les dues petxines són el símbol de Sant Jaume el Major, patró del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Urgell

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/105/2018, de 25 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Nalec.» ( PDF). DOGC núm. 7548. Generalitat de Catalunya, 31-01-2018. Arxivat de l'original el 31 d’agost 2021. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Escut de Pacs del Penedès

L'escut oficial de Pacs del Penedès té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'argent, una ploma d'ocell per a escriure de sable i una palma de gules passades en sautor enfilant una corona de llorer de sinople; el peu d'or, 4 pals de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 15 de març de 1984 i publicat al DOGC el 23 de maig del mateix any amb el número 436.
S'hi veuen els atributs de sant Genís, patró del poble: una corona de llorer i una palma com a símbols del martiri, i una ploma d'ocell en al·lusió a la seva condició de notari. Els quatre pals de Catalunya recorden que Pacs fou una batllia reial.

## Vegeu també

* Bandera de Pacs del Penedès
* Escuts i banderes de l'Alt Penedès

## Referències

* ↑ «DECRET 109/1984, de 15 de març, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Pacs per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 436. Generalitat de Catalunya, 23-05-1984. Arxivat de l'original el 11 de juny 2020. [Consulta: 15 novembre 2012].
# Escut de Palanques

L'escut de Palanques és un símbol representatiu oficial de Palanques, municipi del País Valencià, a la comarca dels Ports. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp de gules, una passarel·la (palanca) d'or sobre roques del mateix color. En punta, ones d'argent i d'atzur. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Resolució de 2 de desembre de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 4.398, de 13 de desembre de 2002.
Es tracta d'unes armes parlants al·lusives al nom de la població i que recorden l'existència d'un pont de fusta, d'origen medieval, sobre el riu Bergantes.
És un escut d'ús immemorial. En l'Arxiu Històric Nacional es conserven dos segells en tinta, un de l'Alcaldia i de 1867, i l'altre del municipi i anterior. En l'escut de 1867 hi apareixen l'escut d'Espanya però en el més antic hi apareix la palanca o pont de fusta. Va acompanyat de la següent nota:
| « | (castellà) Este sello hace que no sirbe del año 1867, que se hizo el otro de la Alcaldía y según noticias, la raya que ay en el medio del sello sijnifica una palanqua por ser el nombre del pueblo palanques. No se sabe los años que esta en esta Alcaldia solo que de inmemorial lo anbenido usando hasta que seizo el que en el dia se husa. Las letras que en el mismo se hallan dicen: de palanques. | (català) Aquest segell fa que no serveix de l'any 1867, que es va fer l'altre de l'Alcaldia i segons notícies, la ratlla que hi ha al mig del segell significa una palanca per ser el nom del poble palanques. No se sap els anys que està en aquesta Alcaldia només que de immemorial l'han vingut fent servir fins que es va fer el que en el dia s'usa. Les lletres que en el mateix es troben diuen: de palanques. | » |
| — Palanques 12 de Setiembre de 1876. El Alcalde. José Pitarch ||||

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià.
* Escuts i banderes dels Ports.

## Referències

* 1 2 «Resolució de 2 de desembre de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Palanques (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.398, 13-12-2002, pàg. 32.124-32.125 [Consulta: 18 setembre 2017].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 174 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ Arxiu Històric Nacional. «Sellos del municipio y de la Alcaldía Constitucional de Palanques, Castellón, 1876 (Colección de sellos en tinta)». PARES-Portal de Archivos Españoles. [Consulta: 18 setembre 2017].
# Malaltia sistèmica

Una malaltia sistèmica és aquella que afecta diversos òrgans i teixits o que afecta el cos en general.

## Exemples

* Mastocitosi, inclosa la síndrome d'activació mastocitària i l'esofagitis eosinofílica
* Síndrome de fatiga crònica
* Vasculitis sistèmica per exemple lupus eritematós sistèmic (trastorn del teixit connectiu que afecta principalment la pell, les articulacions i els ronyons) i poliarteritis nodosa
* Sarcoïdosi: una malaltia que afecta principalment els pulmons, el cervell, les articulacions i els ulls, que es troba més sovint en dones joves afroamericanes.
* Hipotiroïdisme: on la glàndula tiroide produeix poques hormones tiroïdals.
* Diabetis mellitus: un desequilibri en els nivells de glucosa en sang (sucre).
* Fibromiàlgia
* Insuficiència suprarenal: les glàndules suprarenals no produeixen prou hormones esteroides
* Malaltia celíaca: una malaltia autoimmunitària desencadenada pel consum de gluten, que pot implicar diversos òrgans i provocar diversos símptomes, o ser completament asimptomàtica. [2]
* Colitis ulcerosa: una malaltia inflamatòria intestinal
* Malaltia de Crohn: una malaltia inflamatòria intestinal
* Hipertensió arterial (pressió arterial alta)
* Síndrome metabòlica
* SIDA: una malaltia causada per un virus que paralitza les defenses immunitàries del cos.
* Malaltia de Graves-Basedow: un trastorn de la tiroide, més sovint en dones, que pot causar un boc (inflor a la part anterior del coll) i ulls sortints.
* Artritis reumatoide: una malaltia inflamatòria que ataca principalment les articulacions. Però també pot afectar la pell, els ulls, els pulmons i la boca d'una persona.
* Ateroesclerosi: enduriment de les artèries
* Malaltia de les cèl·lules falciformes: un trastorn sanguini heretat que pot bloquejar la circulació per tot el cos i afectar principalment a persones d'origen subsaharià.
* Miastènia gravis
* Esclerodèrmia sistèmica
* Síndrome de Sjögren: una malaltia autoimmunitària que ataca principalment les glàndules lacrimals i salivals, però que també afecta altres òrgans com els pulmons, els ronyons, el fetge i el sistema nerviós.

## Referències

* ↑ Dorland's Illustrated Medical Dictionary,28th edition (Harcourt Brace & Company). Page 489,1653
# Escut de Pau

L'escut oficial de Pau té el següent blasonament:
Escut caironat: d'argent, un paó d'atzur. Per timbre una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 28 de maig de 1984.
El castell del poble fou el centre d'una baronia, que va pertànyer als Pau fins al segle xiv. L'escut de la localitat són les mateixes armes parlants dels barons: un paó d'atzur sobre camper d'argent, i té la corona de baró al capdamunt.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «DECRET 241/1984, de 28 de juny, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Pau per adoptar el seu escut heràldic municipal (Correcció d'errada en el DOGC núm. 464, p. 2507, de 29.8.1984).». DOGC num. 462, 28/06/1984 =. [Consulta: 28 juny 2010].
# 106 d'Aquari

106 d'Aquari (106 Aquarii) és una estrella de classe B de la seqüència principal de la Constel·lació d'Aquari.

## Referències

* ↑ Afirmat a: Catalogue of two-dimensional spectral types for the HD stars, Vol.4. Indicat a la font segons: SIMBAD. Autor: Nancy Houk. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 1988.
* 1 2 3 4 5 6 Afirmat a: Gaia Early Data Release 3. Indicat a la font segons: SIMBAD. Llengua del terme, de l'obra o del nom: anglès. Data de publicació: 3 desembre 2020.
* ↑ Ulrich Bastian «catàleg Tycho-2». Astronomy and Astrophysics, 3-2000, pàg. L27-L30.
* ↑ «Rotational velocities of A-type stars. IV. Evolution of rotational velocities» (en anglès). Astronomy and Astrophysics, 1-2012. DOI: 10.1051/0004-6361/201117691.
* 1 2 «A stellar rotation census of B stars: from ZAMS to TAMS» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 22-09-2010, pàg. 605–619. DOI: 10.1088/0004-637X/722/1/605.
* ↑ «A stellar rotation census of B stars: from ZAMS to TAMS» (en anglès). Astrophysical Journal, 1, 22-09-2010, pàg. 605–619. DOI: 10.1088/0004-637X/722/1/605.

## Enllaços externs

* SIMBAD, 106 Aqr (anglès)
* Aladin previewer, imatge (anglès)
# Escut de Poboleda

L'escut de Poboleda és un símbol oficial d'aquest municipi del Priorat i es descriu mitjançant el llenguatge tècnic de l'heràldica amb el següent blasonament:
    «Escut caironat: de gules, dues claus passades en sautor amb les dents a dalt i mirant cap enfora, la d'or en banda i passant per damunt de la d'argent en barra, acompanyades al cap d'una escala creuada d'or i a la punta d'una faixa ondada d'argent. Per timbre, una corona de vila.»
Va ser aprovat el 22 de maig de 2019 i publicat al DOGC el 28 de maig del mateix any amb el número 7884.

## Disseny

L'escut incorpora dues claus passades en sautor, que representen el patró local, sant Pere, una escala que simbolitza la cartoixa d'Escaladei, i una faixa ondada, pel pas del riu Siurana per la població.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Priorat

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/1419/2019, de 22 de maig, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Poboleda.» (pdf). DOGC núm. 7884. Generalitat de Catalunya, 28-05-2019. [Consulta: 28 maig 2019].
# Escut de Ripollet

L'escut oficial de Ripollet té el següent blasonament:
    Escut caironat: de porpra, un pollet d'or acostat a la destra d'una roda dentada d'argent, i a la sinistra d'una mola de molí d'argent; el peu ondat d'or amb 4 pals de gules, sostenint un riu en forma de faixa ondada d'atzur. Per timbre, una corona de vila.

## Història

L'escut fou aprovat el 25 de febrer del 2004 i publicat al DOGC el 26 de març del mateix any amb el número 4100.
El pollet és el senyal parlant referent al nom de la vila, el qual ja apareixia en un segell municipal de 1700, i la faixa ondada fa referència al riu Ripoll, vora el qual s'aixeca la població. La indústria és el tret significatiu de Ripollet, i l'escut en representa la tradicional dels molins fariners, drapers i, sobretot, paperers (simbolitzada per la mola) i la més recent de manufactures tèxtils (a què fa al·lusió la roda dentada). Els quatre pals fan referència a la jurisdicció reial sobre la vila (Ripollet va ser batllia reial i, des del segle xiv, "carrer de Barcelona").

## Vegeu també

* Bandera de Ripollet
* Escuts i banderes del Vallès Occidental

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/676/2004, de 25 de febrer, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Ripollet.» (pdf). DOGC núm. 4100. Generalitat de Catalunya, 26-03-2004. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Sanet i els Negrals

L'escut de Sanet i els Negrals és un símbol representatiu oficial de Sanet i els Negrals, municipi del País Valencià, a la comarca de la Marina Alta. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. Partit. Al primer quarter, en camp d'or, una banda de sable. Al segon quarter, en camp de sinople, dues faixes de cases d'argent. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Resolució del 17 de juny de 1998, del conseller de Presidència, publicada en el DOGV núm. 3.304, del 10 d'agost de 1998.
La primera partició mostra les armes dels Sandoval, marquesos de Dénia i senyors del poble. Al costat, la representació de les dues antigues alqueries que el 1834 es van unir per formar el municipi actual.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* ↑ «Resolució de 17 de juny de 1998, del conseller de Presidència, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Sanet i els Negrals (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.304, 10-08-1998, pàg. 12.666 [Consulta: 1r novembre 2020].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 203 [Consulta: 12 setembre 2015].
# Escut de Sant Boi de Lluçanès

L'escut de Sant Boi de Lluçanès representa els elements tradicional del poble: la mitra i el bàcul de sant Baldiri, bisbe del segle xi i patró de Sant Boi de Lluçanès, i la palma fa referència a la vida eremítica que va dur en els seus últims anys.

## Escut heràldic

L'escut té el següent blasonament oficial:
| « | Escut caironat: de porpra, una palma de sinople i un bàcul de bisbe d'or, passats en sautor; ressaltant sobre el tot una mitra d'argent embellida d'or. Per timbre, una corona de poble. | » |
Va ser aprovat el 14 de gener del 2004 i publicat al DOGC l'1 de març del mateix any amb el número 4081.

## Bandera de Sant Boi de Lluçanès

La bandera oficial de Sant Boi de Lluçanès incorpora un bàcul estilitzat com a símbol heràldic. Té la següent descripció:
| « | Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, porpra, amb la síntesi d'un bàcul groc situada al tercer terç vertical. | » |

## Referències

* ↑ Generalitat de Catalunya «RESOLUCIÓ GAP/357/2004, de 14 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sant Boi de Lluçanès» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, núm. 4081, 01-03-2004 [Consulta: 23 juny 2010].
* ↑ Generalitat de Catalunya «RESOLUCIÓ GAP/1091/2006, de 31 de març, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Boi de Lluçanès» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat de Catalunya, núm. 4618, 21-04-2006 [Consulta: 25 desembre 2009].
# Escut de Sant Celoni

L'escut oficial de Sant Celoni té el següent blasonament:
    Escut caironat truncat i semipartit: 1r d'atzur, una campana d'or batallada de sable; 2n d'or, una cabra arrestada de sable i bordura de 8 peces també de sable; i al 3r de gules, una creu plena d'argent. Per timbre, una corona mural de vila.

## Història

Va ser aprovat el 18 d'octubre del 1983 i publicat al DOGC el 23 de novembre del mateix any amb el número 383.
La campana és el senyal tradicional de les armes de la vila. Sant Celoni va ser centre d'una comanda hospitalera de 1151 a 1405, en què fou comprada per Bernat IV de Cabrera. L'escut conté les armes parlants del vescomtat de Cabrera i la creu dels cavallers de Sant Joan de l'Hospital.

## Referències

* ↑ «DECRET 472/1983, de 18 d'octubre, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Celoni per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 383. Generalitat de Catalunya, 23-11-1983. [Consulta: 25 juny 2010].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental
# Escut de Sant Climent de Llobregat

L'escut oficial de Sant Climent de Llobregat té el següent blasonament:
    Escut caironat: de gules, una àncora d'or. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Fou aprovat el 16 de juny de 1983 i publicat al DOGC el 22 de juliol del mateix any amb el número 347.
L'àncora és l'atribut del papa sant Climent, patró del poble, que fou martiritzat pels soldats romans lligant-li el coll a una àncora i llançant-lo al mar.

## Referències

* ↑ «DECRET 282/1983, de 16 de juny, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Climent de Llobregat per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 347. Generalitat de Catalunya, 22-07-1983. [Consulta: 26 juny 2010].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Llobregat
# Escut de Sant Feliu de Guíxols

L'escut oficial de Sant Feliu de Guíxols té el següent blasonament:
    Escut caironat partit: 1r. vairat antic (o d'ondes) d'argent i de gules; 2n. d'or, una creu plena de gules; al tot un cap d'or amb 4 pals de gules. Per timbre una corona mural de ciutat.

## Disseny

La composició de l'escut està formada sobre un fons en forma de quadrat recolzat sobre un dels seus vèrtexs, anomenat escut caironat, segons la configuració difosa a Catalunya i d'altres indrets de l'antiga Corona d'Aragó i adoptada per l'administració a les seves especificacions per al disseny oficial dels municipis dels ens locals. És un escut partit en dos campers. Al primer hi ha un vair de color blanc o gris clar (argent) i vermell (gules), mentre que al segon, de color groc (or), hi ha una creu de color vermell (gules). La part superior de l'escut (el cap) és de color groc (or) i conté quatre pals de color vermell (gules).
L'escut està acompanyat a la part superior d'un timbre en forma de corona mural, que és l'adoptada pel Departament de Governació d'Administracions Locals de la Generalitat de Catalunya per timbrar genèricament els escuts dels municipis. En aquest cas, es tracta d'una corona mural de ciutat, que bàsicament és un llenç de muralla groc (or) amb portes i finestres de color negre (tancat de sable), amb vuit torres merletades, de les quals se'n veuen cinc, amb una garita d'argent en cada tros de muralla que uneix les torres.

## Història

Va ser aprovat el 7 de juliol de 1983 i publicat al DOGC el 31 d'agost del mateix any amb el número 359.
Les tres particions representen l'episodi històric de 1354 conegut com la Concòrdia de Roses, entre el comte rei Pere III (els quatre pals de Catalunya), la ciutat de Girona (el vairat d'argent sobre camper de gules) i el monestir de Sant Feliu de Guíxols (la creu de gules sobre camper d'or).

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Baix Empordà

## Referències

* ↑ «DECRET 335/1983, de 7 de juliol, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Feliu de Guíxols per adoptar el seu escut heràldic municipal.» ( PDF). DOGC núm. 359. Generalitat de Catalunya, 31-08-1983. [Consulta: 28 juny 2010].
* 1 2 «DECRET 139/2007, de 26 de juny, pel qual es regulen la denominació, els símbols i el registre d'ens locals de Catalunya.» (pdf). DOGC núm. 4.914. Generalitat de Catalunya, 28-06-2007. [Consulta: 3 gener 2013].
# Escut de Sant Jordi Desvalls

L'escut oficial de Sant Jordi Desvalls té el següent blasonament:
    Escut caironat: faixat d'or i de gules de 6 peces. Ressaltant sobre el tot un sant Jordi a cavall matant el drac, tot d'argent amb l'escut carregat d'una creu plena de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 29 de novembre de 1983 i publicat al DOGC el 25 de gener de l'any següent amb el número 401.
La imatge de sant Jordi matant el drac és un senyal parlant referent al nom del municipi. El faixat d'or i de gules són les armes dels comtes d'Empúries, senyors del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «DECRET 551/1983, de 29 de novembre, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Jordi Desvalls per adoptar el seu escut heràldic municipal.» ( PDF). DOGC núm. 401, 25-01-1984. [Consulta: 25 juny 2010].
# Luis Antonio Calvo

Luis Antonio Calvo (Gámbita, Santander, Colòmbia, 28 d'agost de 1882 − Agua de Dios, 22 d'abril de 1945) fou un compositor colombià.
Mancat de mitjans per pagar-se els estudis, entrà de recader d'un professor de música de Tunja, el qual li ensenyà els primers passos, sent admès als deu anys en una banda de música, en la que hi tocà diversos instruments.
El 1906 es traslladà a Bogotà, on hagué de lluitar desesperadament contra la misèria, aconseguint al final ingressar en l'Acadèmia Nacional, en la que perfeccionà els seus coneixements, fins llavors molt rudimentaris. Calvo fou un autor de molt inspirades cançons sobre texts de Juan Ramón Jiménez, Amado Nervo i d'altres; així com d'himnes, cants religiosos, nombroses obres per a piano i l'opereta Una noche en París.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. II, pàg. 891 (ISBN 84-239-4572-3)
# Jacques Louis Battmann

Jacques-Louis Battmann (Masevaux, Alsàcia, 25 d'agost de 1818 - Dijon, 7 de juliol de 1886), fou un organista i compositor francès.
El 1840 era organista a Belfort i després a Vésoul, publicà un Tractat d'harmonia, dedicat a l'acompanyament del cant gregorià, i diverses composicions per a orgue.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 9, pàg. 1199 (ISBN 84-239-4509-X)
# Craterocephalus centralis

Craterocephalus centralis és una espècie de peix pertanyent a la família dels aterínids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 7,5 cm de llargària màxima.

## Reproducció

Té lloc probablement durant els mesos més càlids.

## Alimentació

És omnívor.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, bentopelàgic i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia: el sud del Territori del Nord.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ McCulloch A. R., 1912. Notes on some Australian Atherinidae. Proc. R. Soc. Queensl. v. 24. 47-53.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Crowley, L. E. L. M. & Ivantsoff, W., 1990. A review of species previously identified as Craterocephalus eyresii (Pisces: Atherinidae). Proceedings of the Linnean Society of New South Wales v. 112 (núm. 2): 87-103.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 5 6 «Craterocephalus centralis» (en anglès). Fishbase.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Baillie, J. i B. Groombridge (eds.), 1996. 1996 IUCN red list of threatened animals. UICN, Gland, Suïssa. 378 p.
* Crowley, L.E.L.M. i W. Ivantsoff, 1992. Redefinition of the freshwater fish genus Craterocephalus (Teleostei: Atherinidae) of Australia and New Guinea with an analysis of three species. Ichthyol. Explor. Freshwat. 3(3):273-287.
* Groombridge, B. (ed.), 1994. 1994 IUCN Red List of Threatened Animals. UICN, Gland, Suïssa i Cambridge, la Gran Bretanya.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Escut de Sant Julià de Ramis

L'escut oficial de Sant Julià de Ramis té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'argent, un pal de sinople carregat d'un llibre obert d'or sobremuntat d'una flor de lis d'argent, acostat de dos rams de garric de sinople. Per timbre, una corona mural de poble.

## Història

El dia 9 de novembre de 2020, el Ple de l'Ajuntament de Sant Julià de Ramis va acordar iniciar l'expedient d'adopció de l'escut heràldic del municipi. La direcció general d'Administració Local l'aprovava el 9 de novembre de 2021 i al DOGC número 8.543, de 15 de novembre, es publicava la resolució per la qual es donava la conformitat a la seva adopció.
L'escut incorpora una flor de lis i un llibre, atributs de sant Julià, i dos rams de garric, que representen el fet que, fins a l'any 1993, la capital del municipi s'anomenava la Garriga. Aquest topònim va desaparèixer quan es va canviar el nom del nucli de població pel de Sant Julià de Ramis, que també és el nom del municipi.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/3365/2021, de 9 de novembre, per la qual es dona conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sant Julià de Ramis.» ( PDF). DOGC núm. 8543. Generalitat de Catalunya, 15-11-2021. [Consulta: 24 novembre 2021].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès