OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# John Wade Thirlwall

John Wade Thirlwall (Shilbottle, Northumberland, Regne Unit, 1809 - 1875) fou un director d'orquestra anglès.
Durant molts anys fou director d'orquestra dels teatres Drury Lane, Haymarket, Olympic i Adelphi, de Londres, i el 1864 succeí Jean Baptiste Nadaud en la direcció de la música de ballet en el teatre de l'Òpera Italiana.
També es distingí com a crític musical i com a compositor, cultivant especialment la cançó i la música de cambra.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 61, pàg. 628 (ISBN 84-239-4561-8)
# Faustí i Jovita

Faustí i Jovita (Brescia, s. I - ca. 120) foren dos germans, suposats màrtirs cristians sota el regnat d'Hadrià. Són venerats com a sants a tota la cristiandat.

## Hagiografia

La tradició diu que eren dos germans, membres d'una noble família de Brixia (actual Brescia). Convertits pel bisbe Apol·loni de Brèscia, Faustí, que era el major, es feu prevere i va predicar el cristianisme; Joví o Jovita era diaca. Durant una persecució, al regnat d'Hadrià, cap al 120, foren presos. Torturats a Brescia, Roma i Nàpols, foren decapitats a Brescia.
Sant Faustí de Brescia, bisbe de la ciutat, va compilar les actes dels sants segles després.

## Historicitat

Les actes mantenen un to purament llegendari i són poc versemblants. Els bol·landistes i altres erudits, com Fedele Savio, han qüestionat l'existència dels dos sants. No obstant això, consten a martirologis i santorals antics. El 1969, foren exclosos del calendari universal de sants de l'Església Catòlica a causa de la manca de versemblança de les actes. Continuen, però, al Martirologi romà, i el culte és permès als llocs on té tradició.
* Altar de San Faustino in Riposo (Brescia)
* Martiri dels sants; fresc de G. B. Tiepolo a S. Faustino Maggiore (Brescia)
* Sepulcre dels sants a S. Faustino Maggiore (Brescia)
* Arca dels sants a S. Faustino Maggiore

## Veneració

La tradició moderna considera que Faustí (també conegut com Faustin, Faustine, Faustinus,...etc) és el dia "anti-Sant Valentí" (tot i que en realitat protegeix les persones solteres per elecció, així com les que no tenen relacions perquè eviten les relacions no saludables i esperen persones amb qui puguin tenir relacions saludables)!
Hi ha moltes raons per a aquesta oposició:
1-El fet que tinguessin els seus martiris amb un dia de diferència (al segle II d.C., en el cas dels brescians entre el 120 i el 134, mentre que el patró de les parelles el 273);
2-Que en diversos idiomes els noms dels sants patrons siguin assonants (Valentin-Faustin, Valentine-Faustine, Valentino-Faustino,...etc);
3-l'etimologia llatina del nom, considerat de bon auguri. Així, els que encara busquen l'amor miren a sant Faustí com el seu patró i protector, confiant en una trobada futura amb un raig de sana paciència.
Per tant, els solters ho celebren el 15 de febrer!
Segons la llegenda, foren sebollits al cementiri de San Latino de Brescia, on després s'aixecà l'església de San Faustino ad Sanguinem. N'hi ha suposades relíquies a Roma, Bolonya, Verona i Brescia.
El culte a Brescia és immemorial i en són els patrons de la ciutat des de 1438, arran de la llegendària aparició dels sants en el setge que la ciutat patí per part dels milanesos, que propicià la victòria bresciana. Es difongué fora de Brescia cap al segle viii, quan s'elabora la llegenda de la seva vida. Els longobards portaren el seu culte per tot Itàlia.

## Bibliografia

* Faustinus and Jovita, Catholic Encyclopedia
* San Faustino
* ↑ «15 DE FEBRERO, SAN FAUSTINO, PATRON DE LOS SOLTEROS - Dolce Love» (en castellà), 13-02-2012. [Consulta: 7 març 2025].
* ↑ «Jovita». [Consulta: 7 març 2025].
# Friedrich Wilhelm Ferdinand Vogel

Friedrich Wilhelm Ferdinand Vogel (Havelberg (Brandenburg) 9 de setembre de 1807 - Bergen, Noruega, 1892) fou un compositor i organista alemany.
Deixeble de Birnbach a Berlín, viatjà com a concertista per part d'Alemanya: de 1838 a 1841 es dedicà a l'ensenyança a Hamburg i el 1825 fou cridat a Bergen com a professor d'orgue i composició:

## Obres

* un Concert, per a orgue,
* 60 preludis, per a coral,
* 10 Postludis,
* Preludis i Fuges,
* Una Simfonia,
* Una Suite, canònica per a orquestra
* Marxes, cors, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 69, pàg. 883 (ISBN 84-239-4569-3)
# Ferdinand Fränzl

Ferdinand Fränzl (Schwetzingen, 20 de maig de 1767 – Mannheim, 27 d'octubre de 1833) fou un violinista, compositor i director d'orquestra alemany.
Fou deixeble del seu pare, Ignaz Fränzl que era també un distingit violinista i amb el que donà concerts per Alemanya, Àustria i Itàlia. El 1789 fou director d'orquestra de la cort de Baviera i el 1792 del teatre nacional de Frankfurt. El 1803 feu un viatge a Rússia com a concertista i el 1806 succeí a Cannabich com a director de la música de la cort i del teatre de l'Òpera alemanya de Múnic, sent jubilat el 1827. En aquest càrrec tingué molts alumnes i entre ells a Jakob Zeugheer (1805-1865).
Va compondre:
* 9 Concerts per a violí;
* un doble Concert per a dos violins;
* sis Quartets¡¡ per a instruments d'arc;
* duets i trios per a violins;
* una Simfonia, nombroses operetes i l'escena lírica Das Reich der Töne.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 24, pàg. 844 (ISBN 84-239-4524-3)
* ↑ http://opera.stanford.edu/composers/Z.html
# John Wikmanson

John Wikmanson (Estocolm, Suècia, 28 de desembre de 1753 - 10 de gener de 1800) fou un músic i compositor suec.
Fou una de les figures més prestigioses figures de l'art musical del seu país, notable organista, compositor i teòric. Duran molts anys ocupà la direcció de la reial Acadèmia de Música d'Estocolm, de la que desenvolupà les classes d'harmonia i contrapunt des de 1797 fins a la seva mort.
entre les seves obres mereixen assenyalar-se especialment:
* Sonata, per a piano,
* un quartet de corda,
* dues peces de concert per a violoncel,
* Música d'escena per a la comèdia Eremiten, en col·laboració amb Pehr Frigel.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 237 (ISBN 84-239-4570-7)
# Friedrich Wilhelm Markull

Friedrich Wilhelm Markull (Reichenbach prop d'Elbląg, 17 de febrer de 1816 - Danzig, 30 d'abril de 1887) fou un organista i compositor polonès.
Deixeble de Schneider a Dessau, el 1836 fou nomenat organista de l'església de Santa Maria de Danzig, on treballà tota la seva vida, sent molt apreciada la seva tasca com a professor, pianista i compositor. Entre els seus alumnes tingué al finès Friedrich Richard Faltin.
Va compondre les òperes Maja und Alpino (1843), Der König von Zion (1848), Das Walpurgisfest (1855), dos oratoris: Johannes der Täufer, i Das Gedächtnis der Eutslafenen; recitats, salms, simfonies, peces de piano i cant, també publicà un llibre de cors.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 242’’ (ISBN 84-239-4533-2)

## Referències

* ↑ «Markull, Friedrich Wilhelm». Music & musicians. Grande Musica. [Consulta: 26 juny 2016].
* ↑ Fifield, Christopher. The German Symphony between Beethoven and Brahms: The Fall and Rise of a Genre. Taylor & Francis, 3 de març de 2016, p. 88. ISBN 978-1-317-03039-3 [Consulta: 26 juny 2016].
* ↑ Ochs, Ekkehard. Universität und Musik im Ostseeraum. Frank & Timme GmbH, 2009, p. 88–90. ISBN 978-3-86596-183-9 [Consulta: 26 juny 2016].
# Mormia elongata

Mormia elongata és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: Itàlia.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Sarà, 1953. Specie nuove di Psicodidi dall'Italia centrale e dalla Sicilia (Diptera). Annali Ist Mus Zool Univ Napoli, 5(núm. 8): 1-30.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
* Q-bank Arthropods (anglès)
# Maria da Penha

Maria da Penha Maia Fernandes (Fortaleza, 1948) és una biofarmacèutica brasilera víctima de violència masclista que lluita perquè els agressors siguin visibilitzats i condemnats. És mare de tres filles, i lidera el moviment brasiler dels drets de les dones. Ella va donar nom a la llei núm. 11.340/2006 contra la violència masclista.
El 7 d'agost de 2006, el president del Brasil Lula da Silva sancionà la Lei Maria da Penha, que augmenta el càstig per a les agressions masclistes quan ocorren en l'àmbit domèstic o familiar.
El 1983, el seu exmarit, l'economista i professor universitari colombià Marco Antonio Heredia Viveros, intentà matar-la en dues ocasions. La primera vegada li disparà amb una arma de foc mentre ella dormia i simulant un assalt, i li causà paraplegia irreversible; i en la segona va intentar electrocutar-la. Nou anys després, el seu agressor fou condemnat a vuit anys de presó, i n'eixí el 2002 mitjançant recursos jurídics, al cap de només dos anys de privació de llibertat.
El cas arribà a la Comissió Interamericana de Drets Humans de l'Organització d'Estats Americans i fou considerat, per primera volta en la història, un crim de violència sexista. Ara Penha és coordinadora d'estudis de l'Associació d'Estudis, Recerques i Publicacions, de l'Associació de Pares i Amics de Víctimes de Violència de Ceará. I va assistir a la cerimònia de la sanció de la llei brasilera que duu el seu nom, al costat d'altres representants del moviment feminista.
La nova llei reconeix expressament la gravetat dels casos de violència sexista i elimina els tribunals penals especials (per delictes de menor potencial ofensiu) amb competència per a jutjar-los. En un article publicat el 2003, l'advocada Carmen Campos assenyalava els dèficits d'aquestes pràctiques jurídiques que solien generar un arxiu massiu de causes, insatisfacció en les víctimes i trivialització del delicte de violència sexista.

## Publicacions

* 2008. Sobrevivi - Posso contar. Editor Armazem Da Cultura. 203 pàg. ISBN 8563171038.

## Referències

* ↑ «Conheça a lei Maria da Pehna» (en portugués). Arxivat de l'original el 23 de juliol de 2011. [Consulta: 23 juliol 2011].
* ↑ A Lei Maria da Penha já está em vigor. Arxivat 2017-10-09 a Wayback Machine. CONTEE, 2007.
* ↑ CLADEM.org. «Caso Maria da Penha, Brasil (violencia doméstica contra las mujeres)» (en castellano), 24-02-2010. [Consulta: 23 juliol 2011].
* ↑ 2001. Annual report of the Inter-American Commission on Human Rights 2000. Volumen 1. Autores Inter-American Commission on Human Rights, Organització dels Estats Americans. General Secretariat. 839 pàgines. ISBN 0827042329.

## Bibliografia complementària

* 2009. Llei Maria da Penha: en defensa dels drets de la dona: Llei Núm. 11.340 del 7 d'agost de 2006. Editor Estat de Rio Grande do Sul, Assemblea Legislativa, 17 pàg.
* 2007. Cartilha Lei Maria da Penha. Editor Eletrobrás, 35 pàgs.
* 2006. Bibliografia Maria da Penha: violência contra a mulher no Brasil. Autors: Kátia Soares Braga, Elise Nascimento, Debora Diniz. Editor Lletras Livres, 319 pàgs. ISBN 8598070068.

## Vegeu també

* Discapacitat
* Feminisme
* Història de les dones
# Llista de fonts i mines de Castellar del Vallès

Aquesta llista de fonts i mines de Castellar del Vallès és un recull incomplet de les fonts naturals i mines que es troben actualment al terme municipal de Castellar del Vallès (el Vallès Occidental):
* Font dels Arbrets
* Font del Lledoner
* Font o Mina de Can Barba
* Font de Can Pèlacs
* Font d'En Boà
* Font de Sant Antoni
* Font del Castell
* Font del Desmai
* Font Sense Nom
* Font del Roure
* Mina de Can Bages
* Font de Puigvert
* Mina de Can Sampere
* Mina del Forn de Can Sampere
* Font de Can Torrents
* Font de Josep Buxó
* Font de Can Casamada
* Font de Ca n'Ametller
* Font de Can Quer
* Mina de Can Faixeró
* Font dels Avellaners
* Font Xica de Can Messeguer o de Sant Jordi
* Font de Can Messeguer
* Font de Can Font

## Referències

* 1 2 Ricard Molins Romeu, 2009. Fonts i mines del rodal de Sabadell. Segona edició en facsímil patrocinada per Aigües Sabadell. Sabadell, Fundació Ars. Biblioteca Quadern, núm. 6A. ISBN 9788489991248.
* ↑ Fonts naturals, aigua, muntanya i més - Avui destaquem : La Font de Can Pèlacs de Castellar del Vallès (català)

## Enllaços externs

* Rutes i fonts de Sant Llorenç i l'Obac: Castellar del Vallès (català)
* Itinerari 8 – Per les Fonts naturals de Castellar del Vallès (català)
* Wikiloc (català)
# Eduard Soler i Pérez (músic)

* Jerusalem Convertere de la Lamentació de Dissabte Sant (extracte)
* Retrobem la Nostra Música CD núm. 19
Eduard Soler i Pérez (València, 1895 - ?, 1967) fou un compositor, organista, professor de música i mestre de capella valencià.
Format musicalment a la Universitat Pontifícia de València sota les ordres de Vicent Ripollès, el 1919 ocupava la plaça d'organista i Mestre de capella de la Col·legiata de Gandia, passant a l'any següent a ocupar una plaça de capellà cantor en el Reial Col·legi del Corpus Christi de València. Del 1921 al 1924 ocuparà la capellania de l'asil de Nostra Senyora de l'Esperança de Torrent, guanyant a continuació la plaça d'organista de la parròquia de Sant Martí de València, des d'on passarà el 1927 a ocupar el benefici de mestre de capella en la Catedral de València.
També ocupà al llarg de la seua vida els càrrecs de director de la Schola cantorum i catedràtic de cant gregorià en el Seminari Metropolità, així com el de membre de la Comissió diocesana de música sagrada.

## Obra

* Cinc lamentacions de Setmana Santa
* Missa Gaudens Gaudebo
* Miserere

## Referències

* ↑ Oriola, Frederic «Los coros parroquiales y el motu proprio de Pío X: La diócesis de Valencia (1903-1936)» (en castellà). Nassarre: Revista aragonesa de musicología, vol. 25, núm. 1, 2009, pàgs. 103-105. ISSN: 0213-7305.
* ↑ Climent, Josep «Vicente Ripollés Pérez» (en castellà). RACV Digital. Reial Acadèmia de Cultura Valenciana, 2014. ISSN: 2173-7746 [Consulta: 2 gener 2016].
* ↑ «Diputació de València. Promoció cultural». Arxivat de l'original el 2018-05-11. [Consulta: 17 febrer 2018].

## Enllaços externs

* Eduardo Soler Pérez y la Misa "Gaudens Gaudebo". Francisco Bueno Camejo
# Friedrich Wilhelm von Redern

Friedrich Wilhelm von Redern (Berlín, 9 de desembre de 1802 - Berlín, 5 de novembre de 1883) fou un polític i compositor alemany. Va ser una figura clau dins la vida cultural política berlinesa dels anys 1830-1840.
Acabada la carrera d'advocat, el 1823, entrà en el Consell d'Estat, sent després conseller íntim i majordom del rei de Frederic Guillem i, finalment, fou intendent general de la música de la cort.
Va compondre música religiosa, cantates, marxes, obertures i l'òpera Christine (1860).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 49, pàg. 1418 (ISBN 84 239-4549-9)
# Mormia pazukii

Mormia pazukii és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a l'Iran.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248. «Enllaç». Arxivat de l'original el 2014-05-25. [Consulta: 7 maig 2012].
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Ježek, J., 1984. New and little known moth flies (Diptera, Psychodidae) from Iran. Čas. Nár. Muz., k. Přír., 153: 1-9, 43 figs., 14 refs.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2014-10-16 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Jan Ježek i Vasílios Gútner, 1993. Two Interesting species of Moth flies (Diptera: Psychodidae) from Greece. Aquatic Insects. Vol. 15, núm. 3. «Enllaç».

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Parapercis ramsayi

Parapercis ramsayi és una espècie de peix de la família dels pingüipèdids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

* Fa 20 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (entre 5 i 80 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu a l'Índic oriental: la plataforma continental del sud d'Austràlia des del sud d'Austràlia Occidental fins a Nova Gal·les del Sud, incloent-hi Victòria i Austràlia Meridional.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bleeker P., 1863. Onzième notice sur la faune ichthyologique de l'île de Ternate. Neder. Tijdschr. Dierk. V. 1. 228-238.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Steindachner, F., 1883. Ichthyologische Beiträge (XIII). Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien, v. 20 (núm. 22): 194-197.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 May, J. L. i J. G. H. Maxwell, 1986. Trawl fish from temperate waters of Australia. CSIRO Division of Fisheries Research, Tasmània. 492 p.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Hutchins, J. B., 2001. Checklist of the fishes of Western Australia. Records of the Western Australian Museum Supplement Suppl. Núm. 63: 9-50.
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Cantwell, G. E., 1964. A revision of the genus Parapercis, family Mugiloididae. Pacific Science, v. 18: 239-280.
* McCosker, J. E., 1971. A new species of Parapercis (Pisces: Mugiloididae) from the Juan Fernández Islands. Copeia 1971 (núm. 4): 682-686.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* AQUATAB (txec)
* BioLib (anglès)
# Ferdinand Möhring

Ferdinand Möhring (Alt Ruppin, 18 de gener de 1816 - Wiesbaden, 1 de maig de 1887) fou un compositor, director d'orquestra i organista alemany. Des de la seva infància mostrà singulars disposicions per a la música. després d'estudiar composició en la Reial Acadèmia de Berlín, el 1840 fou nomenat organista i director de música a Saarbrücken, i el 1845 passà amb el mateix càrrec a Neuruppin, on també es dedicà a l'ensenyança del cant. Tant a Wiesbaden com a Neuruppin, s'aixecaren monuments a la memòria d'aquest músic el 1894 i 1897 respectivament. La seva especialitat fou la composició per a cors d'homes, havent compost en aquests terreny diverses, entre les que se citen com a més notables: Das Dichtergra bam Rhein, Normannenzug, Seligster Traum; per a cors mixts i veus soles, va compondre: Das Pfarrikaus i Scholss Warren.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 925 ISBN 84 239-4535-9
# Johnius latifrons

Johnius latifrons és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i bentopelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba a Tailàndia i Indonèsia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bloch M. E., 1793. Naturgeschichte der ausländischen Fische. Berlín. Naturg. Ausl. Fische v. 7. i-xiv + 1-144.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 1992. Two new and two resurrected species of the sciaenid genus Johnius (Johnius) from the west Pacific. Japanese Journal of Ichthyology v. 39 (núm. 3): 191-199.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 2001. Sciaenidae. Croakers (drums). p.3117-3174. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Volum 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). Roma, FAO. pp. 2791-3380.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.

## Bibliografia

* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Eduard Stein

Eduard Stein (Kleinschirma, 16 d'octubre de 1818 - Sondershausen, 16 de març de 1864) fou un director d'orquestra i mestre de capella alemany.
Fou deixeble de Weinlig i de Mendelssohn a Leipzig, i des de 1853 mestre de capella de Sonderhausen, orquestra que portà a un alt grau de perfecció. Era molt amic de Liszt i Ralfl.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 1060 (ISBN 84 239-4556-1)
# Friedrich van Erlach

Friedrich van Erlach (Berlín, 1708-1757) fou un músic alemany.
Fill d'un capità de la guàrdia suïssa del rei Frederic I de Prússia; a causa d'haver perdut la vista en els primers anys cercà en la música consol a la seva desgracia. Aprengué el violí el piano i la flauta, distingint-se sobre manera en aquest últim instrument, amb el que aconseguí efectes fins llavors desconeguts. Manà construir un instrument d'aquesta espècie compost de dos tubs acordats a la tercera, els que tocava a voluntat, ja que junts, ja separats, en virtut d'un artifici que ideà, assolint així donar més intensitat als sons de la flauta sense alterar la qualitat. El 1732 Erlach romania a Eisenach, establint-se més tard a Berlín, deixant-se escoltar en els concerts que setmanalment donava a ca seva l'organista Sack. Nicolai dona algunes notícies d'Erlach en el Berlinisch Monatschrif pel febrer de 1807.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 20, pàg. 496. (ISBN 84-239-4520-0)
# Mormia revisenda

Mormia revisenda és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids present a Europa: la Gran Bretanya, França, Bèlgica, Alemanya (Baviera), Àustria i els territoris de les antigues República Federal Socialista de Iugoslàvia i Txecoslovàquia.

## Referències

* ↑ Enderlein, G., 1935. Zur Klassifikation der Psychodinen. Sber. Ges. Naturforsch. Freunde Berlin, 1935, 248.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Eaton, A. E., 1893. A synopsis of British Psychodidae. Entomologist's Monthly Magazine. 29:5-8,31-34,120-130
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ An Update of the 1998 Checklist of Diptera of the British Isles (actualitzat el 7 de març del 2012) Arxivat 2015-03-17 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ List of UK Diptera Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ The Society for the study of flies (Diptera) (anglès)
* ↑ Ecology of Commanster (anglès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Insekten Sachsen (alemany)
* ↑ Rote Liste gefährdeter Schmetterlingsmücken (Diptera: Psychodidae) Bayerns Arxivat 2011-09-15 a Wayback Machine. (alemany)
* ↑ Diptera of CZ & SK (anglès)
* ↑ 2008-2010 Conservation-Nature Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Jan Ježek i Vasílios Gútner, Two Interesting species of Moth flies (Diptera: Psychodidae) from Greece. 1993, Aquatic Insects. Vol. 15, núm. 3

## Enllaços externs

* Q-bank Arthropods (anglès)
* ION (anglès)