OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Climent Campà i Cardona

Climent Campà i Cardona (Folgueroles, 1811 – Vic, 1868) fou un metge català.

## Obres

* Estadística sanitaria del partido de Vich, con datos médico-topográficos. [Manuscrit no localitzat.]
* Memoria sobre el cólera morbo desarrollado en Vich, en 1834. Treball premiat per la Reial Acadèmia de Medicina i Cirurgia de Barcelona amb el títol de soci corresponsal. [Manuscrit no localitzat.]
* Reseña en que se describe el análisis químico de las aguas sulfurosas, llamadas de la Font Santa, del término de San Pedro de Torelló, y los usos termales que de ellas puede hacerse. 1846. [Manuscrit no localitzat.]
* «Agua mineral de la Font Santa en el termino de San Pedro de Torelló, partido de Vich». Abeja Médica. Vol. I, núm. 5 (1846), p. 135-136.[En col·laboració amb Fortià Feu.]
* «Catarrales; neumonias tifódicas, y demás enfermedades observadas en algunos pueblos del partido de Vich durante el segundo trimestre del año 1846». La Abeja Médica. 2a época, vol. I, núm. 5 (1847), p. 139-142.
* Reseña del cólera morbo asiático observado en 1855 en Calldetenas, Santa Eugenia de Berga y Taradell. [Manuscrit no localitzat.]
* Reseña de las enfermedades agudas que se han observado en la ciudad de Vich desde primeros de octubre de 1854 hasta primeros de noviembre de 1855. 1855. [Manuscrit conservat a la Reial Acadè-mia de Medicina de Catalunya.]
* Reseña de las enfermedades agudas que se han observado en la ciudad de Vich en el cuarto trimestre del año 1885 y en los tres primeros de 1856. 1856. [Manuscrit conservat a la Reial Acadèmia de Medicina de Catalunya.]
* La dirección de las pasiones del niño debe ser la primera base de la educación. Discurs llegit el 31 de novembre de 1862 al Círcol Literari de Vich. [Manuscrit no localitzat.]

## Bibliografia

* BERNAT, Pasqual. Científics d'Osona. Diccionari històric i biobibliogràfic dels científics nascuts o vinculats a Osona. Vic, Patronat d'Estudis Osonencs, 2010, Osona a la Butxaca, 28
# Clio

«Clio» té aquests significats:
* Clio (musa), una de les nou muses gregues
* Toponímia:
** Clio (cràter), cràter d'impacte en el planeta Venus de 11,4 km de diàmetre
** (84) Clío, asteroide núm. 84 de la sèrie, descobert des de Dusseldorf el 1865 per Karl Theodor Robert Luther
** Clio (Califòrnia)
** Clio (Iowa)
** Clio (Alabama)
** Clio (Carolina del Sud)
* Obres:
** Clio. Femmes, Genre, Histoire, revista semestral francesa i especialitzada en la història social del gènere femení
** Clío (revista), publicació mensual espanyola de divulgació de la història publicada per MC Ediciones des del 2008
# Clio. Femmes, Genre, Histoire

Clio. Femmes, Genre, Histoire és una revista semestral francesa i especialitzada en la història social del gènere femení, mirant de cobrir tots els períodes de la història. L'any 2013 la revista canvia de nom, originalment es deia Clio. Histoire, Femmes et Société. Editada al principi per la Universitat de Lletres de Tolosa, Mirail (actualment, Jean-Jaurès Université), ajudant-se de concursos del CNRS i del CNL, la revista proposa una anàlisi aprofundida de la societat.
L'any 2009 va aparèixer a la llista de revistes de referència en la història de l'HCERES-CNU. També la referencien les bases de dades Mir@bel2 i JournalBase (CNRS).

## Títols de números anteriors

Cada número se centra en un tema en concret, establert mesos abans.
* 1995 : Résistances et Libérations France 1940-1945 (núm.1), Femmes et Religions (núm.2)
* 1996 : Métiers. Corporations. Syndicalisme (núm.3), Le temps des jeunes filles (núm.4)
* 1997 : Guerres civiles (núm.5), Femmes d'Afrique (núm.6)
* 1998 : Femmes, dots et patrimoines (núm.7), Georges Duby et l'histoire des femmes (núm.8)
* 1999 : Femmes du Maghreb (núm.9), Femmes travesties: un "mauvais" genre (núm.10)
* 2000 : Parler, chanter, lire, écrire (núm.11), Le genre de la nation (núm.12)
* 2001 : Intellectuelles (núm.13), Festins de femmes (núm.14)
* 2002 : Chrétiennes (núm.15), L'Histoire des femmes en revues France-Europe (núm.16)
* 2003 : ProstituéEs (núm.17), Mixité et coéducation (núm.18)
* 2004 : Femmes et images (núm.19), Armées (núm.20)
* 2005 : Maternités (núm.21), Utopies sexuelles (núm.22)
* 2006 : Le genre du sport (núm.23), Variations (núm.24)
* 2007 : Musiciennes (núm.25), Clôtures (núm.26)
* 2008 : Amériques métisses (núm.27), Voyageuses (núm.28)
* 2009 : 68’, révolutions dans le genre ? (núm.29), Héroïnes (núm.30)
* 2010 : Érotiques (núm.31), Relectures (núm.32)
* 2011 : Colonisations (núm.33), Liens familiaux (núm.34)
* 2012 : Écrire au quotidien (núm.35), Costumes (núm.36)
* 2013 : Quand la médecine fait le genre (núm.37), Ouvrières, ouvriers (núm.38)
* 2014 : Les Lois genrées de la guerre (núm. 39), Le genre des objets (núm. 40)

## Referències

* ↑ http://clio.revues.org/
* ↑ «JournalBase V8.0». [Consulta: 24 gener 2022].

## Enllaços externs

* Pàgina web de la revista
# Club 600

El Club 600 fou una entitat esportiva catalana dedicada a l'automobilisme que tingué activitat entre 1960 i 1977. Amb seu al número 529 de l'Avinguda Diagonal de Barcelona i fundat per Josep Maria Torrà, el club tenia l'objectiu d'aplegar els propietaris de Seat 600 i promoure curses de cotxes d'aquesta marca. L'entitat tingué força èxit durant els seus primers anys, ja que els qui volien comprar un 600 en podien aconseguir un en un termini de només dos mesos (molt ràpid per a l'època) pel simple fet de pertànyer al club.
La primera cursa que organitzà el Club 600 fou el I Rallye Fémina de 1962, seguida pel I Rallye 600 el 1963. El 1967, Torrà i el segon president del club, Salvador Ros, organitzaren la primera cursa de resistència al circuit de Montjuïc, les 6 Hores Internacionals de Barcelona. El 1969, la prova passà a ser de 12 Hores i el 1971 se'n canvià la distància a 1.000 km. Els anys 1972 i 1973 s'organitzaren els 400 km de Barcelona, prova puntuable per al Campionat d'Europa.
D'ençà de 1976, l'activitat del club fou nul·la fins que el 1977 es dissolgué definitivament. Al llarg de la seva història, pel Club 600 -i per la seva filial de competició, l'Escuderia 600- hi passaren destacats automobilistes i periodistes, entre ells Jaume Juncosa, Ignasi Baixeras, Clery i Raymond Blancafort.

## Referències

* 1 2 «Club 600». Enciclopèdia de l'esport català. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana. [Consulta: 9 juny 2016].
* 1 2 3 Del Arco, Javier; Arderiu, Miquel; Montero, Xavier; Camp, Jordi. «Club 600. Aquelles curses de resistència a Montjuïc!». A: Història de l'automobilisme a Catalunya. Barcelona: Planeta, 1990, p. 160-161. ISBN 84-320-6249-9.

## Enllaços externs

* Lloc Web del club actual, continuador de l'històric Arxivat 2016-07-09 a Wayback Machine.
Viccionari
# Dinu Cocea

Constantin "Dinu" Cocea (konstanˈtin (ˈdinu) kot͡ʃe̯a; Periș, província d'Ilfov, Romania 22 de setembre de 1929 – París, 26 de desembre de 2013) va ser un actor, guionista i director de cinema romanès.
Dinu Cocea va néixer en una família força coneguda en el món del teatre; foren parents seus N. D. Cocea, Alice Cocéa, i Dina Cocea. Va estudiar a l'Institut del Teatre i del Cinema de Bucarest, on es va graduar el 1953.
Cocea va morir d'una insuficiencia cardíaca amb 84 anys, a París, on vivia des de 1986. Li va sobreviure la seva filla, Oana.

## Filmografia

* Haiducii (1966)
* Răpirea fecioarelor (1968)
* Răzbunarea haiducilor (1968)
* Haiducii lui Șaptecai (1971)
* Zestrea domniței Ralu (1971)
* Săptămîna nebunilor (1971)
* Parașutiștii (1972)
* La Révolte des Haîdouks- serial TV (1972)
* Stejar – extremă urgență (1974)
* Nu opriți ventilatorul (1976)
* Lanțul neglijențelor (1976)
* Instanța amână pronunțarea (1976)
* Ecaterina Teodoroiu (1978)
* Iancu Jianu, zapciul (1980)
* Iancu Jianu, haiducul (1981)

## Referències

* ↑ Iulia Blaga. «Obituary: Dinu Cocea», 24-01-2014. [Consulta: 21 desembre 2019].
* ↑ «Romanian Director, Writer Dinu Cocea Dies at 84». The Hollywood Reporter, 28-12-2013. [Consulta: 29 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Adrian Epure. «„Din culisele cinematografiei“. Cum a intrat regizorul Dinu Cocea, fost locotenent-colonel în Ministerul de Interne, în dizgraţia regimului comunist» (en romanian). Adevărul, 19-09-2018. [Consulta: 21 desembre 2019].
# Clupeoides

Clupeoides és un gènere de peixos pertanyent a la família dels clupeids.

## Taxonomia

* Clupeoides borneensis (Bleeker, 1851)
* Clupeoides hueensis (Chevey, 1932)
* Clupeoides hypselosoma (Bleeker, 1866)
* Clupeoides papuensis (Ramsay i Ogilby, 1886)
* Clupeoides venulosus (Weber & de Beaufort, 1912)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Bleeker, P., 1851. Nieuwe bijdrage tot de kennis der ichthyologische fauna van Borneo met beschrijving van eenige nieuwe soorten van zoetwatervisschen. Natuurkundig Tijdschrift voor Nederlandsch Indië v. 1: 259-275.
* ↑ Bleeker, P., 1866. Description de quelques espèces inédites ou peu connues de Clupéoïdes de l'Inde archipélagique. Nederlandsch Tijdschrift voor de Dierkunde v. 3: 293-308.
* ↑ Ramsay, E. P. & Ogilby, J. D., 1886. A contribution to the knowledge of the fish-fauna of New Guinea. Proceedings of the Linnean Society of New South Wales (Series 2) v. 1 (pt 1): 8-20.
* ↑ Weber, M. & Beaufort, L. F. de, 1912. Contributions to the knowledge of Indo-Australian fishes. Verhandelingen der Koninklijke Akademie van Wetenschappen (Amsterdam) (Sect. 2) v. 17 (núm. 3): 1-21.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
# Clupisoma longianalis

Clupisoma longianalis és una espècie de peix de la família dels esquilbèids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,3 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar i els ous no són protegits pels pares.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: riu Mekong.

## Referències

* ↑ Swainson W., 1838. The natural history and classification of fishes, amphibians, & reptiles, or monocardian animals. Londres. Nat. Hist. & Class. v. 1. i-vi + 1-368.
* ↑ AQUATAB (anglès)
* ↑ Huang, S.-Y., 1981. On two new species of the catfish genus Platytropius Hora from Yunnan, China. Acta Zootaxonomica Sinica v. 6 (núm. 4): 437-440.
* ↑ «Clupisoma longianalis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Chen, X.-Y., C.J. Ferraris, Jr. i J.-X. Yang, 2005. A new species of catfish of the genus Clupisoma (Siluriformes: Schilbidae) from the Salween River, Yunnan, China. Copeia 2005(3):566-570.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Hwang, H.C., I.Y. Chen i P.C. Yueh, 1988. The freshwater fishes of China in colored illustrations. Vol. 2 Shanghai Sciences and Technology Press, Shanghai, Xina. 201 p.
* ↑ Zhu, S.-Q., 1995. Synopsis of freshwater fishes of China. Jiangsu Science and Technology Publishing House i-v + 1-549.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Clytocerus xylophilus

Clytocerus xylophilus és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: França.

## Referències

* ↑ Eaton, 1904. Ent. mon. Mag., 40, 59. Vol. 1, pàg. 773. «Enllaç».
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Vaillant, F., 1983. Psychodidae - Psychodinae. Die Fliegen der Palaearktischen Region. Lief. 328. 67:311-358.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Vaillant, F., 1990. The dendrolimnobiontic Psychodidae (Diptera) of southeastern France and their microendemicity. Annales de la Société Entomologique de France. Vol. 26, núm. 3, pàgs. 371-379. ISSN 0037-9271. «Enllaç».
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Fauna Europaea (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Bibliografia

* Roger Laurence Kitching, 2000. Food Webs and Container Habitats: The Natural History and Ecology of Phytotelmata. Cambridge University Press. ISBN 0521773164. «Enllaç».

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Cobitis longitaeniatus

Cobitis longitaeniatus és una espècie de peix de la família dels cobítids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Referències

* ↑ Linnaeus C. 1758. Systema Naturae, Ed. X. (Systema naturae per regna tria naturae, secundum classes, ordines, genera, species, cum characteribus, differentiis, synonymis, locis. Tomus I. Editio decima, reformata.) Holmiae. Systema Nat. ed. 10 v. 1. i-ii + 1-824.
* ↑ Ngô, S.V. 2008. Three new species belonging to the genus Cobitis discovered in Phong Nha Ke Bàng limestone mountains, Quang Binh province. Science and Technology Journal of Agriculture and Rural Development, Vietnam, núm. 122, 8 (5): 66-71.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8. .
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* BioLib (anglès)
# Coliseu Pompeia

El Coliseu Pompeia (també conegut com a Teatre Pompeia), antic Teatre Modern, va ser una sala d'espectacles de Barcelona, edificada el 1903 a la Travessera de Gràcia, 8-10, i, des de 1909, propietat dels frares caputxins del proper Convent Santuari de Santa Maria de Pompeia. Va ser llavors que va prendre la denominació de Coliseu Pompeia. Va tancar el 1949 i va ser enderrocat.
No s'ha de confondre amb el Saló Pompeia, teatre i music-hall de l'Avinguda del Paral·lel, núm. 107, que va anomenar-se així entre 1912 i 1940.

## Història

El 1904 hi va oferir el seu primer concert públic l'Orfeó Gracienc, el 15 de maig. L'any 1912 el teatre va ser decorat pel pintor gracienc Josep Guardiola i Bonet.
Des de 1910, la programació va ser eminentment familiar, amb moltes obres destinades als nens, a més d'obres de teatre clàssic, concerts, sarsuela (rarament, també s'hi va fer òpera, com un Rigoletto el 1947).
El 24 de desembre de 1916 s'hi va estrenar Els pastorets o l'adveniment de l'infant Jesús de Josep Maria Folch i Torres, que des de llavors s'hi fa any rere any, com també en altres escenaris.
També el 1916, Ambrosi Carrion hi havia estrenat La badia de la mort. Entre 1926 i 1927, s'hi va presentar la companyia d'Adrià Gual amb un conjunt d'obres clàssiques i modernes, entre les quals, El burgès gentilhome de Molière, que es representà amb la música incidental composta per Richard Strauss (n'era l'estrena a tot Espanya) i dirigida en l'ocasió per Pau Casals; en aquestes representacions va fer el seu debut el ballarí Joan Magriñà i Sanromà. El març de 1927 s'hi va estrenar La família d'Arlequí d'Adrià Gual, amb uns decorats de Salvador Dalí. El 1934 s'hi estrenà la nova versió de Valentina de Carles Soldevila (estrenada el 1932 al Teatre Romea).
També s'hi van fer projeccions de cinema. Els anys vint, hi treballava el pioner del cinema Fructuós Gelabert.

## Referències

* ↑ Bar.cel.ona.uta. «BARCELOFÍLIA : COLISEU POMPEIA. Travessera de Gràcia 112 (1915-1949)», dijous, 18 setembre 2014. [Consulta: 8 desembre 2020].
* ↑ NacióSabadell. «Cent anys d'«Els Pastorets»: l'encís perdurable del Nadal | NacióSabadell». [Consulta: 8 desembre 2020].
# Coll i Pujol

Coll i Pujol és un barri de Badalona, situat aproximadament al centre geogràfic del municipi i que limita al nord-oest amb Sant Crist, al nord-est amb Dalt de la Vila, al sud amb el Raval i el Centre. Forma part del Districte I juntament amb Canyadó, Casagemes, Centre, Dalt de la Vila, Manresà i Progrés. Amb diverses zones diferenciades a causa de diferents urbanitzacions, va ser un barri mixt entre zones industrials i residencials; actualment predominen els habitatges per davant de les indústries. El barri té associació de veïns, de caràcter social i cultural, que organitza festivitats del barri un cop a l'any.
Deu el seu nom a la casa senyorial, avui desapareguda de can Coll i Pujol, ubicada a la zona del carrer homònim, i propietat de la família Coll i Pujol, que entre els seus membres més destacats hi ha l'alcalde de Barcelona Joan Coll i Pujol. La zona més antiga, entre l'avinguda de Martí Pujol i el carrer de Santa Bàrbara es va iniciar als segles XVIII i xix; hi havia diversos habitatges, la masia de Can Tàpies i Can Pi i Gibert, ambdues enderrocades als anys setanta del segle xx. Més enllà del carrer Santa Bàrbara, els terrenys es van començar a urbanitzar a principis dels anys vint, quan l'Ajuntament va atorgar permisos per dur a terme diverses urbanitzacions de mans de particulars. La més important va ser la de l'empresa de Francesc Artigas i Solà, el mateix promotor del barri d'Artigues, que duu el seu cognom. Artigas va urbanitzar l'antiga finca dels Coll i Pujol i uns altres terrenys pertanyents a Josep Vila i Ball-llebrera. El barri inclou també una part de l'antiga urbanització de la baronessa de Maldà, al costat de l'autopista C-31, que en la seva major part pertany al barri del Sant Crist.

## Vegeu també

* Llamas S.A., indústria d'envasos de llauna al carrer d'en Vila i Vall-Llebrera.

## Referències

* ↑ AV Coll i Pujol. «El Barri». Arxivat de l'original el 28 de juliol 2013. [Consulta: 20 juny 2013].
* 1 2 Abras, Margarida; Carreras, Montserrat; Nieto, Maria Dolors «Badalona, segle xx. Els barris». Carrer dels Arbres, 3a època, núm. 11, 2000, pàg. 76-77.
* ↑ AV Coll i Pujol. «Festes Barri 2011» (JPG). [Consulta: 20 juny 2013].
* ↑ «Vista general de Can Coll i Pujol de Badalona». Arxiu Fotogràfic del Centre Excursionista de Catalunya, 1890-1902.
# Collichthys

Collichthys és un gènere de peixos de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Collichthys lucidus (Richardson, 1844)
* Collichthys niveatus (Jordan & Starks, 1906)

## Referències

* ↑ Günther A., 1860. Catalogue of the Acanthopterygian fishes in the collection of the British Museum. 2. Squamipinnes, Cirrhitidae, Triglidae, Trachinidae, Sciaenidae, Polynemidae, Sphyraenidae, Trichiuridae, Scombridae, Carangidae, Xiphiidae. Londres. Cat. Fishes v. 2. i-xxi + 1-548.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Richardson, J., 1844. Ichthyology.--Part 1. A: R. B. Hinds (ed.). The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur, under the command of Captain Sir Edward Belcher, R. N., C. B., F. R. G. S., etc., during the years 1836-1842, Núm. 5. Londres: Smith, Elder & Co. Ichthyology.--Part 3. The zoology of the voyage of H. M. S. Sulphur.: 51-70, Pls. 35-44.
* ↑ Jordan, D. S. & Starks, E. C., 1906. Notes on a collection of fishes from Port Arthur, Manchuria, obtained by James Francis Abbott. Proceedings of the United States National Museum v. 31 (núm. 1493): 515-526.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)

## Bibliografia

* Nichols, J. T., 1950: A new Collichthys, with remarks on this genus of fishes. American Museum Novitates Núm. 1445: 1-3.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Colljovà

Colljovà, o Coll Jovà, és una collada situada a 629,6 m d'altitud situat a cavall dels termes municipals de Castellcir i Monistrol de Calders, del Moianès.
Està situada a l'extrem sud-oest del Serrat del Coll, també al sud-oest del Turó del Coll.
Hi passa el camí que comunica Monistrol de Calders amb Castellterçol. Més al nord-est de Colljovà hi ha el Coll de Marfà.
A Colljovà hi ha una de les fites termenals entre els termes municipals esmentats.

## Bibliografia

* ERILL I PINYOT, Gustau, GUAL I PURTÍ, Jordi (fotografies) i MANENT I ORISTRELL, Llibert (cartografia). Monistrol de Calders: El poble dels pagesos enginyers. Moià-Monistrol de Calders: Gràfiques Ister. Ajuntament de Monistrol de Calders, 2006. (Col·lecció Pedra i aigua, 1). DL. B-54.339/2006
* PERARNAU I LLORENS, Jaume i PIÑERO I SUBIRANA, Jordi. Monistrol de Calders. La seva història i el seu patrimoni. Monistrol de Calders: Ajuntament de Monistrol de Calders, 1993. Sense ISBN
* RODRÍGUEZ LARA, José Luis. Aproximació a la Toponímia del Moianès. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2009. (Col·lecció "Camí Ral", núm. 30). ISBN 978-84-232-0735-0.

## Enllaços externs

* Institut Cartogràfic de Catalunya
# Colobra escurçonera

La colobra escurçonera, serp d'aigua, colobra d'aigua, escurçó d'aigua, colobra viperina o serp pudenta (Natrix maura) és una espècie de serp de la família colubridae. Viu en ambients aquàtics i pot arribar als 70 cm de llargària.

## Descripció

* Té 21 fileres d'escates i dues escates postoculars.
* La coloració i el disseny varien molt. Del verd clar al vermell i d'una línia patent en ziga-zaga que recorre el dors fins a dues conspícues línies longitudinals blanques o àdhuc grogues.
* El ventre és negrós, groc o vermell.
* De vegades té ocel·les grocs als costats.

## Costums

És molt més aquàtica que la serp de collaret (Natrix natrix). A més, és una serp activa tant de dia com de nit.
El seu comportament defensiu és molt notable: quan se sent amenaçada aplana el cap, que adquireix una forma triangular, xiula i mostra el disseny dorsal, cosa que la fa semblant a un escurçó. Quan és capturada descarrega un líquid repugnatori de les seues glàndules anals (comportament també característic de Natrix natrix).

## Alimentació

Es basa sobretot en peixos i amfibis, i arriba a consumir sangoneres i cucs.

## Reproducció

La còpula té lloc a la primavera o a la tardor, i la posta consta de 4 a 20 ous que fan eclosió al cap de dos mesos.
Les femelles es poden reproduir a 4-5 anys i els mascles, que són més petits, ho fan a 3 anys.

## Referències

* ↑ «Colobra escurçonera». Cercaterm. TERMCAT, Centre de Terminologia.
* ↑ Llorente, Gustavo: Els vertebrats de les zones humides dels Països Catalans. Editorial Pòrtic, S.A. Col·lecció Conèixer La Natura, núm. 6, planes 74-75. Desembre del 1988, Barcelona. ISBN 84-7306-354-6.

## Vegeu també

* Llista d'amfibis i rèptils de Catalunya

## Enllaços externs

* En altres projectes de Wikimedia: CommonsCommons (Galeria) CommonsCommons (Categoria) ViquiespèciesViquiespècies
* Fotografia i informació de la colobra escuçonera. Arxivat 2009-08-16 a Wayback Machine. (català)
* Àrea de distribució de la serp d'aigua als Països Catalans