OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Hypostomus spinosissimus

Hypostomus spinosissimus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Steindachner, F. 1880. Zur Fisch-Fauna des Cauca und der Flüsse bei Guayaquil. Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 42: 55-104, Pls. 1-9.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hypostomus variostictus

Hypostomus variostictus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paraguai.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Miranda Ribeiro, A. de. 1912. Loricariidae, Callichthyidae, Doradidae e Trichomycteridae. A: Commissão de Linhas Telegraphicas Estrategicas de Matto-Grosso ao Amazonas. Matto-Grosso Annexo núm. 5: 1-31, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hypostomus virescens

Hypostomus virescens és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,3 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca superior del riu Amazones.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Boeseman, M. 1968: The genus Hypostomus Lacépède, 1803, and its Surinam representatives (Siluriformes, Loricariidae). Zoologische Verhandelingen (Leiden) Núm. 99: 1-89, Pls. 1-18.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cope, E. D. 1874. On some Batrachia and Nematognathi brought from the upper Amazon by Prof. Orton. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 26: 120-137.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia, Estats Units). iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Mazzoni, R., U. Caramaschi i C. Weber 1994: Taxonomical revision of the species of Hypostomus Lacédède, 1803 (Siluriformes, Loricariidae) from the Lower rio Paraiba do Sul, State of Rio de Janeiro, Brazil. Revue Suisse de Zoologie v. 101 (núm. 1): 3-18.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Oyakawa, O. T., A. Akama i A. M. Zanata 2005: Review of the genus Hypostomus Lacèpède, 1803 from rio Ribeira de Iguape basin, with description of a new species (Pisces, Siluriformes, Loricariidae). Zootaxa Núm. 921: 1-27.
* Reis, R. E., C. Weber i L. R. Malabarba 1990: Review of the genus Hypostomus Lacepéde, 1803 from southern Brazil, with descriptions of three new species (Pisces: Siluriformes: Loricariidae). Revue Suisse de Zoologie v. 97 (núm. 3): 729-766.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Hypsoblennius digueti

Hypsoblennius digueti és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical.

## Distribució geogràfica

Es troba al Golf de Califòrnia.

## Referències

* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bath, H., 2000: Verwandtschaftliche Beziehungen der Arten der Gattung Hypsoblennius Gill 1861 (Pisces, Blenniidae). Senckenbergiana Biologica v. 80 (núm. 1/2): 175-187.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J.: Fishes of the World, 3a edició. Nova York, Estats Units: John Wiley and Sons. Any 1994.
* Smith-Vaniz, W. F., 1980: Revision of western Atlantic species of the blenniid fish genus Hypsoblennius. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 132: 285-305.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (editors) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Hélène Grimaud

Hélène Grimaud (Ais de Provença, 7 de novembre de 1969) és una pianista francesa.
Hélène Grimaud va començar els estudis de piano el 1975 amb Jacqueline Courtine al Conservatori d'Ais de Provença. El 1982, va continuar els seus estudis musicals amb Pierre Barbizet el Conservatori de Marsella. Als dotze anys, entra per unanimitat en el primer lloc al Conservatori de París i esdevé alumne de Jacques Rouvier, Gyorgy Sandor i Leon Fleisher. Tres anys després, va rebre el primer premi de piano i, el mateix any, va gravar la Sonata núm. 2 de Rakhmàninov amb el que va guanyar el Grand Prix du Disque de l'Académie Charles-Cros. Llavors va continuar realitzant dos anys de postgrau reservat als guanyadors.
El 1987 marca un punt d'inflexió en la seva carrera: Hélène Grimaud participa en el Midem de Cannes, en el Festival de piano de La Roque-d'Anthéron, on rep el suport de Jorge Bolet, va donar el seu primer recital a Tòquio i després a París i toca amb l'Orquestra de París, per invitació de Daniel Barenboim.
Als 21 anys, es va mudar a Tallahassee, Florida. Va obtenir un títol d'etologia i a continuació, va obrir el 1998 a South Salem a l'Estat de Nova York, el Centre de Conservació del Llop, dedicada a l'estudi i conservació del llop. Grimaud és coneguda per diverses organitzacions científiques i de treball per a la reintroducció dels llops en el seu hàbitat natural.
El 2003 va crear a Londres el Concert per a piano d'Arvo Pärt, Lamentate. El 2004, va rebre una Victoire d'honneur als Victoires de la musique classique. El 2005 va guanyar el prestigiós Preis ECHO com a solista instrumental de l'any.
El 19 de desembre de 2011 va actuar a Barcelona, en el cicle Palau 100 al Palau de la Música Catalana, amb un programa format per Sonata per a piano núm.8, en La menor, K.310 de Mozart, Sonata per a piano, op.1 d'Alban Berg, Sonata per a piano en Si menor, S.178 de Franz Liszt i Danses populars romaneses, Sz 56 de Bela Bartók
# Hípotes

Segons la mitologia grega, Hípotes (en grec antic Ἱππότης) era un dels Heràclides, descendent d'un dels fills d'Hèracles, Antíoc, que l'heroi va tenir amb Meda, la filla de Filant, rei dels driops. Antíoc havia tingut un fill, que també es deia Filant, pare d'Hípotes. És també descendent de Iolau per la seva mare, Lipèfile.
S'uní a Temen, amb els Heraclides en la conquesta del Peloponès. Durant l'expedició, a Naupacte, va matar per error l'endeví Carnos, que havia pres per un espia, i aquest fet va provocar la còlera d'Apol·lo contra l'exèrcit, que només va cessar quan aquests varen enviar Hípotes a l'exili per un període de deu anys.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 274. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 118. El Cangur / Diccionaris, núm. 209. ISBN 8429741461
# Iacopo da Varazze

Iacopo o Jacopo da Varazze o da Varagine, conegut també en català com a Jaume de Voràgine (Varazze, ca. 1230 - Gènova, 1298 o 99) va ser un frare dominic, arquebisbe de Gènova i conegut com a autor de la Legenda sanctorum o Llegenda àuria una de les obres més conegudes de l'Edat mitjana europea. Va ser proclamat beat e 1816.

## Biografia

Havia nascut a Varagine, actual Varazze, a la costa de Ligúria. Va entrar a l'Orde de Sant Domènec el 1244 i el 1265 esdevingué prior del convent i, dos anys després, provincial de Llombardia fins al 1285.
El 1292 va ser nomenat arquebisbe de Gènova fins a la seva mort, el 1298. Hi destacà en els seus esforços per pacificar la ciutat, que patia la lluita entre els partits dels güelfs i gibel·lins.

## Obres literàries

* Article principal: Llegenda àuria
La seva fama es deu a l'obra hagiogràfica que va escriure en llatí a partir dels anys seixanta del segle xiii, coneguda com a Llegenda àuria (Legenda sanctorum). L'obra, molt difosa arreu d'Europa, va tenir una gran influència en la literatura i l'art medievals, servint com a font iconogràfica a molts artistes. Se'n feu una traducció al català, impresa a Barcelona per Joan Rosenbach, l'any 1494.
També va escriure, sempre en llatí, sermons i una crònica de Gènova (Chronicon januense).
Des de la seva mort, va rebre culte a Gènova, que va ser confirmat el 1816 pel papa Pius VII.

## Referències

* ↑ Casas Codinach, Sònia «Qui era Sant Jordi». Sàpiens [Barcelona], núm. 55, 5-2007, p. 13. ISSN: 1695-2014.

## Bibliografia

* Jacopo da Varazze; Maneikis Kniazzeh, Charlotte S (editora); Neugaard, Edward J. (editor); Coromines, Joan. Vides de Sants Rosselloneses Traducció catalana del S. XIII de la Llegenda Daurada de Jacopo da Varazze. Barcelona: Rafael Dalmau, 1977 (Publicacions de la Fundació Salvador Vives Casajuana, 48, 51 i 53). ISBN 842320099X.
* Iacopo da Varazzeː La leyenda dorada. 2 volums. Madridː Alianza, 2016 ISBN 9788491043904
* Iacopo da Varazzeː Llegenda àuria. Olotː Aubert, 1976

## Enllaços externs

* Biografia (anglès)
# Iberochondrostoma

Iberochondrostoma és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Taxonomia

* Iberochondrostoma almacai (Coelho, Mesquita & Collares-Pereira, 2005)
* Iberochondrostoma lemmingii (Steindachner, 1866)
* Iberochondrostoma lusitanicum (Collares-Pereira, 1980)
* Iberochondrostoma oretanum (Doadrio & Carmona, 2003)

## Referències

* ↑ Robalo, J. I., V. C. Almada, A. Levy & I. Doadrio. 2006. Re-examination and phylogeny of the genus Chondrostoma based on mitochondrial and nuclear data and the definition of 5 new genera. Molecular Phylogen. Evol. v. 42: 362-372.
* ↑ Coelho, M. M., N. Mesquita & M. J. Collares-Pereira. 2005. Chondrostoma almacai, a new cyprinid species from the southwest of Portugal, Iberian Peninsula. Folia Zoology v. 54 (núm. 1-2): 201-212.
* ↑ Steindachner, F. 1866. Die Flussfische des südlichen Spaniens und Portugals. Anzeiger K. Akad. Wiss. Math.-Naturwiss. Cl. v. 3: 79.
* ↑ Collares-Pereira, M. J. 1980. Les Chondrostoma à bouche arquée de la péninsule Ibérique (avec la description de ch. lusitanicum nov. sp.) (poissons, Cyprinidae). C. R. Hebd. Seances Acad. Sci. Ser. D Sci. Nat. v. 291 (núm. 2): 275-278.
* ↑ Doadrio, I. & J. A. Carmona. 2003. A new species of the genus Chondrostoma Agassiz, 1832 (Actinopterygii, Cyprinidae) from the Iberian Peninsula. Graellsia v. 59 (núm. 1): 29-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco (Califòrnia), Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8 (1990).
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* FishBase (anglès)
# Icacinals

Les icacinals (Icacinales) són un ordre de plantes angiospermes. L'actual sistema APG IV de classificació de les angiospermes situa aquest ordre dins del clade de les làmides, dins de les astèrides, i inclou dues famílies.

## Taxonomia

Aquest ordre va ser reconegut per sistema de classificació APG IV per tal d'agrupar les famílies:
* Icacinaceae Miers
* Oncothecaceae Kobuski ex Airy Shaw
Tanamateix, al lloc web del Grup per a la filogènia de les angiospermes, aquest ordre ja no inclou la família de les Oncothecaceae, que ha estat emplaçada en un ordre propi, el de les oncotecals (Oncothecales).

## Referències

* ↑ Byng et alii, 2016, p. 3, 19.
* ↑ «ICACINALES» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ «ONCOTHECALES» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 20 febrer 2023].
* ↑ Zhang et alii, 2020, p. 3191.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 5-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* Zhang, Caifei; Zhang, Taikui; Luebert, Federico; Xiang, Yezi; Huang, Chien-Hsun; Hu, Yi; Rees, Mathew; Frohlich, Michael W.; Qi, Ji; Weigend, Maximilian; Ma, Hong «Asterid Phylogenomics/Phylotranscriptomics Uncover Morphological Evolutionary Histories and Support Phylogenetic Placement for Numerous Whole-Genome Duplications» (en anglès). Molecular Biology and Evolution, vol. 37, núm. 11, 2020. DOI: 10.1093/molbev/msaa160.
# Icelinus quadriseriatus

Icelinus quadriseriatus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 8,9 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima subtropical que viu entre 6 i 201 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des del comtat de Sonoma (Califòrnia, els Estats Units) fins al sud de la Baixa Califòrnia (Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S., 1885. A catalogue of the fishes known to inhabit the waters of North America, north of the Tropic of Cancer, with notes on species discovered in 1883 and 1884. Rep. U. S. Fish Comm. v. 13 (1885). 789-973.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lockington, W. N., 1880. Descriptions of new genera and species of fishes from the coast of California. Proceedings of the United States National Museum v. 2 (núm. 97): 326-332.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Eschmeyer, W.N., E.S. Herald i H. Hammann, 1983. A field guide to Pacific coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 336 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Cross, J.N., J. Roney i G.S. Kleppel, 1985. Fish food habits along a pollution gradient. Calif. Fish and Game 71(1): 28-39.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* Smith, W.L. i W.C. Wheeler, 2006. Venom evolution widespread in fishes: a phylogenetic rode map for the bioprospecting of piscine venoms. J. Hered. 97(3):206-217.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB