OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Sant Joan d'Alacant

L'escut de Sant Joan d'Alacant és un símbol representatiu oficial de Sant Joan d'Alacant, municipi del País Valencià, a la comarca de l'Alacantí. Té el següent blasonament:
| « | Escut truncat. Primer, d'atzur, corder d'argent passant, enarborant una banderola, carregada amb la inscripció «Agnus Dei» en lletres de sable. Segon, d'or, els quatre pals de gules. Al timbre, corona reial. | » |

## Història

L'escut de Sant Joan d'Alacant fou rehabilitat mitjançant el Decret 1.128/1973, de 10 de maig, publicat al BOE núm. 135, de 6 de juny de 1973. En 2005 va ser modificat per Resolució del 28 d'abril, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 5.012, de 24 de maig de 2005. Aquesta modificació va consistir només a indicar la forma de l'escut (quadrilong de punta rodona) i de la corona (oberta).
Es tracta del senyal municipal tradicional de la vila. Conté l'Agnus Dei o anyell pasqual, atribut de sant Joan Baptista, patró de la localitat, a la qual dona nom. Els quatre pals recorden la seva vinculació amb la vila reial d'Alacant fins al segle xviii, en què obtingué l'autonomia municipal.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alacantí.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* 1 2 «Resolució de 28 d'abril de 2005, del conseller de Justícia i Administracions Públiques per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Sant Joan d'Alacant» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 5.012, 24-05-2005, pàg. 17.775-17.776 [Consulta: 28 març 2016].
* ↑ «Decreto 1128/1973, de 10 de mayo, por el que se autoriza al Ayuntamiento de San Juan de Alicante, de la provincia de Alicante, para rehabilitar su escudo heráldico municipal» (tiff) (en castellà). Butlletí Oficial de l'Estat, 135, 08-06-1973, pàg. 11.431 [Consulta: 28 març 2016].
# Escut de Sant Joanet

L'escut de Sant Joanet és un símbol representatiu oficial de Sant Joanet, municipi del País Valencià, a la comarca de la Ribera Alta. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona, truncat i mig partit. Al primer quarter, de sinople, una torre d'argent. Al segon quarter, de gules, un palau d'or. Al tercer quarter, d'or, dos pals de sable. Per timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut s'aprovà per Resolució de 28 d'abril de 2005, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada al DOGV núm. 5.012, de 24 de maig de 2005.
S'hi representa la torre d'origen àrab que s'alça enmig de la localitat. A sota, les armories dels Montpalau i dels Bellvís, marquesos de Bèlgida i antics senyors del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Ribera Alta
* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 «Resolució de 28 d'abril de 2005, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de San Juan de Énova (València)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 5.012, 24-05-2005, pàg. 17.775 [Consulta: 23 desembre 2015].
* ↑ Ajuntament de Sant Joanet – El nostre escut heràldic municipal
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2019, p. 172 [Consulta: 10 octubre 2020].
# Escut de Sant Julià de Vilatorta

L'escut oficial de Sant Julià de Vilatorta té el següent blasonament: "Escut caironat: d'atzur, una domus d'or oberta, acostada de dos lleons reguardants d'argent. Per timbre, una corona de poble". L'escut va ser aprovat el 17 de novembre del 2014 i publicat al DOGC el 28 del mateix mes amb el número 6760
L'Ajuntament feia servir tradicionalment un escut amb un casal que representa la residència dels Bellpuig –anomenada popularment el Castell, i actualment en ruïnes–, situada dins l'antic terme del castell de Sant Llorenç del Munt, aguantat per un parell de lleons, que simbolitzen el poble de Vilalleons, el qual es va fusionar amb Sant Julià de Vilatorta el 1946. El nou escut oficial incorpora tots aquests elements.

## Bandera

La bandera oficial de Sant Julià de Vilatorta té la següent descripció: Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blau clar, amb la domus groga de porta i finestres blau clar de l'escut, d'alçària 3/7 de la del drap i amplària 2/7 de la llargària del mateix drap, al centre; i amb els dos lleons blancs reguardants del mateix escut, cadascun d'alçària 1/3 de la del drap i amplària 2/9 de la llargària del mateix drap, centrats en relació amb les vores superior i inferior i posats un a 1/9 de la vora de l'asta i l'altre a la mateixa distància de la del vol.
L'Ajuntament va iniciar l'expedient d'adopció de la bandera el 26 de març de 2014, i aquesta va ser aprovada el 12 de gener de 2018, i publicada en el DOGC núm. 7540 el 22 de gener del mateix any. La bandera està basada en l'escut heràldic de la localitat i incorpora la domus groga de portes i finestres blaves (que representa la residència dels Bellpuig) i els lleons blancs reguardants (que representen Vilalleons) sota un fons blau clar.

## Vegeu també

* Escuts i banderes d'Osona

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2658/2014, de 17 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sant Julià de Vilatorta.» (pdf). DOGC núm. 6760. Generalitat de Catalunya, 28-11-2014. [Consulta: 28 novembre 2014].
* ↑ Aquí podeu veure una imatge de l'escut utilitzat anteriorment.
* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/48/2018, de 12 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Sant Julià de Vilatorta.» (pdf). DOGC núm. 7540. Generalitat de Catalunya, 22-01-2018. Arxivat de l'original el 30 d’agost 2021. [Consulta: 3 febrer 2018].
# Escut de Sant Llorenç de la Muga

L'escut oficial de Sant Llorenç de la Muga té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, una graella de sable, en pal i el mànec a dalt, acompanyada a la punta d'una faixa ondada d'atzur. Per timbre, una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 21 de maig de 2008 i publicat al DOGC el 5 de juny del mateix any amb el número 5.146.
La graella és l'atribut del martiri de sant Llorenç, patró de la vila, que es representa tradicionalment a l'escut municipal des dels volts de 1840. La faixa en al·lusió al riu Muga s'hi va afegir el 1990.
El castell de la localitat fou el centre d'una baronia des del segle xiii fins a la fi de l'Antic Règim, pertanyent als vescomtes de Rocabertí; la baronia és recordada per la corona al capdamunt de l'escut.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1706/2008, de 21 de maig, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sant Llorenç de la Muga.» ( PDF). DOGC núm. 5146. Generalitat de Catalunya, 05-06-2008. [Consulta: 28 juny 2010].
# Escut de Sant Martí Sesgueioles

L'escut oficial de Sant Martí Sesgueioles té el següent blasonament:
    Escut caironat: de gules, un cavall d'argent. Per timbre una corona de comte.

## Història

Va ser aprovat el 14 de setembre del 2000 i publicat al DOGC el 27 d'octubre del mateix any amb el número 3254.
El cavall és el senyal tradicional d'aquesta localitat agrícola, i és l'atribut de sant Martí, patró del poble. La població, que es va desenvolupar entorn de l'església de Sant Martí al segle xiii, pertanyia als reis, i va esdevenir el centre d'un comtat, simbolitzat per la corona dalt de l'escut.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 14 de setembre de 2000, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sant Martí Sesgueioles.» (pdf). DOGC núm. 3254. Generalitat de Catalunya, 27-10-2000. [Consulta: 23 juny 2010].

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Anoia
# Escut de Sant Martí de Llémena

L'escut oficial de Sant Martí de Llémena té el següent blasonament:
    Escut caironat: de sinople, una creu patent rectilínia de propra; ressaltant sobre el tot una espasa d'or. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 28 de setembre de 1984 i publicat al DOGC el 14 de novembre del mateix any amb el número 485.
L'espasa i la creu són els atributs de sant Martí (bisbe i soldat del segle IV), patró del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «DECRET 322/1984, de 28 de setembre, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Martí de Llémena per adoptar el seu escut heràldic municipal.» ( PDF). DOGC núm. 485. Generalitat de Catalunya, 14-11-1984. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Sant Martí de Torroella

L'escut oficial de Sant Martí de Torroella té el següent blasonament: Escut caironat: de sinople, una torre d'argent tancada de sable acostada d'una espasa d'argent a la destra i d'una ferradura d'argent a la sinistra.
Va ser aprovat el 14 de setembre del 2005 i publicat al DOGC el 29 del mateix mes amb el número 4479. La torre és un senyal parlant relatiu a l'etimologia del nom del poble (Torroella prové del llatí Turricella, "torre petita") i és una de les dues torres representades a l'escut de Sant Joan de Vilatorrada, municipi del qual forma part Sant Martí de Torroella, que originàriament en fou la capital i el poble principal. L'espasa i la ferradura són símbols al·lusius a sant Martí, patró del poble. Com és habitual en tots els escuts de les entitats municipals descentralitzades, el de Sant Martí de Torroella tampoc porta corona.

## Bandera

La bandera oficial de Sant Martí de Torroella té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verd fosc, amb el tercer terç vertical blanc; amb un pal blanc de gruix 1/6 de la llargària del drap al centre del camper verd, i carregat al mig d'un de negre, de gruix 1/36 de la mateixa llargària, i amb dos altres pals iguals blancs de gruix 1/36 equidistants del central.
Va ser aprovada el 25 de novembre de 2008 i publicada al DOGC el 9 de desembre del mateix any amb el número 5274.

## Vegeu també

* Escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya
* Escuts i banderes del Bages

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2733/2005, de 14 de setembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic de l'Entitat Municipal Descentralitzada de Sant Martí de Torroella.» (pdf). DOGC núm. 4479. Generalitat de Catalunya, 29-09-2005. [Consulta: 25 juny 2010].
* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/3646/2008, de 25 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera de l'entitat municipal descentralitzada de Sant Martí de Torroella.» (pdf). DOGC núm. 5274. Generalitat de Catalunya, 09-12-2008. [Consulta: 8 juny 2009].
# Escut de Sant Miquel de Balenyà

L'escut oficial de Sant Miquel de Balenyà és el símbol oficial d'aquesta entitat municipal descentralitzada i es descriu mitjançant el següent blasonament:
    Escut caironat: d'argent, un gallaret de gules botonat de sable acompanyat a la punta d'un geminat en faixa de sable.

## Disseny

La composició de l'escut està formada sobre un fons en forma de quadrat recolzat sobre un dels seus vèrtexs, anomenat escut caironat, segons la configuració difosa a Catalunya i d'altres indrets de l'antiga Corona d'Aragó i adoptada per l'administració a les seves especificacions per al disseny oficial dels municipis dels ens locals. És de color blanc o gris clar (argent), amb la representació heràldica d'un galleret de color vermell (gules) amb la part central de color negre (botonat de sable). La part inferior de l'escut conté un geminat en faixa.
Per diferenciar-lo dels escuts d'altres institucions locals, els escuts de les entitats municipals descentralitzades no contenen cap timbre, seguint el reglament del Departament de Governació d'Administracions Locals de la Generalitat de Catalunya.

## Història

El 16 de març de 2015, la comissió gestora de l'EMD va iniciar l'expedient d'adopció de l'escut. Després dels tràmits reglamentaris, va ser aprovat el 28 de novembre de 2016 i publicat al DOGC el 14 de desembre del mateix any amb el número 7266. Es tracta d'un escut de nova creació, ja que Sant Miquel de Balenyà no havia tingut administració pròpia fins al 2012. El gallaret fa referència a l'origen de la paraula Balenyà (que significa "vall de flors"), i el geminat representa una via de tren, ja que el poble es va formar al voltant de l'Estació de Balenyà-Tona-Seva.

## Vegeu també

* Escuts i banderes d'Osona

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAH/2803/2016, de 28 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic de l'Entitat Municipal Descentralitzada de Sant Miquel de Balenyà.» (pdf). DOGC núm. 7266. Generalitat de Catalunya, 14-12-2016. [Consulta: 17 desembre 2016].
* 1 2 «DOGC 4914, decret 139/2007, de 26 de juny, pel qual es regulen la denominació, els símbols i el registre d'ens locals de Catalunya. Publicat al DOGC 4.914 de 28 de juny de 2007.». Generalitat de Catalunya, 28-06-2007.
# Escut de Sant Pere de Riudebitlles

L'escut oficial de Sant Pere de Riudebitlles té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, 2 claus passades en sautor amb les dents a dalt i mirant cap enfora, la d'or en banda per damunt de la d'argent en barra, acompanyades al cap d'una branca de créixens d'or en pal. Per timbre una corona mural de vila.

## Història

Fou aprovat el 13 de novembre de 1995 i publicat al DOGC el 29 de novembre del mateix any amb el número 2134.
Les claus són el símbol de sant Pere, patró de la vila. La branca de créixens és un senyal parlant, referent a l'etimologia del nom Riudebitlles: la població és situada vora el riu de Bitlles, el nom del qual procedeix de birlas (derivat de berulas), que és com s'anomenaven en llatí els créixens, o Nasturtium officinale.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Penedès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ, de 13 de novembre de 1995, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sant Pere de Riudebitlles.» (pdf). DOGC núm. 2134. Generalitat de Catalunya, 29-11-1995. [Consulta: 20 juny 2010].
# Escut de Sant Salvador de Guardiola

L'escut oficial de Sant Salvador de Guardiola té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, un món d'or cintrat de gules i creuat d'una creu grega patent d'or. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 12 de maig de 1983 i publicat al DOGC el 6 de juliol del mateix any amb el número 342.
El món és l'atribut de sant Salvador, patró del poble.

## Referències

* ↑ «DECRET 245/1983, de 12 de maig, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Salvador de Guardiola per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 342. Generalitat de Catalunya, 06-07-1983. [Consulta: 25 juny 2010].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Bages
# Escut de Santa Eulàlia de Ronçana

L'escut oficial de Santa Eulàlia de Ronçana té el següent blasonament: Escut caironat: de sinople, un sautor ple o creu de Santa Eulàlia d'argent. Per timbre, una corona de baró. Va ser aprovat l'1 de juny del 2005 i publicat al DOGC el 27 de juny del mateix any amb el número 4413. El sautor és el senyal del martiri de Santa Eulàlia, patrona del poble. La corona de baró rememora que Santa Eulàlia de Ronçana va exercir, de fet, de capital de la baronia de Montbui, depenent del castell homònim, al terme municipal veí de Bigues i Riells. La baronia se situava al centre de la comarca i ocupava una bona part del Vallès Oriental.

## Bandera

La bandera oficial de Santa Eulàlia de Ronçana té la següent descripció:
| « | Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, verd clar, amb una aspa plena blanca de gruix 1/9 de l'alçària del drap. | » |
Va ser aprovada el 20 de febrer de 2013 i publicada al DOGC el 4 de març del mateix any amb el número 6327. Està basada en l'escut heràldic de la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/1905/2005, d'1 de juny, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Santa Eulàlia de Ronçana.» (pdf). DOGC núm. 4413. Generalitat de Catalunya, 27-06-2005. [Consulta: 25 juny 2010].
* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/384/2013, de 20 de febrer, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Santa Eulàlia de Ronçana.» (pdf). DOGC núm. 6327. Generalitat de Catalunya, 04-03-2013. [Consulta: 5 març 2013].
# Escut de Santa Maria de Merlès

L'escut oficial de Santa Maria de Merlès té el següent blasonament:
    Escut caironat: de gules, una banda d'or carregada de 3 merles de sable. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 13 de maig de 1992 i publicat al DOGC el 25 del mateix mes amb el número 1598.
Les tres merles són un senyal parlant al·lusiu al nom del poble. Les merles dins la banda d'or sobre camper de gules són les armes dels Merlès, senyors del castell de la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Berguedà

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 13 de maig de 1992, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Santa Maria de Merlès.» (pdf). DOGC núm. 1598. Generalitat de Catalunya, 25-05-1992. [Consulta: 26 juny 2010].
# Escut de Santa Perpètua de Mogoda

L'escut oficial de Santa Perpètua de Mogoda té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'argent una palma de gules posada en pal enfilant una corona de llorer de sinople; la filiera de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 21 d'abril de 1983 i publicat al DOGC el 25 de maig del mateix any amb el número 331.
La palma i la corona de llorer són els atributs de santa Perpètua màrtir, patrona del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Occidental

## Referències

* ↑ «DECRET 175/1983, de 21 d'abril, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Santa Perpètua de Mogoda perquè adopti el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 331. Generalitat de Catalunya, 25-05-1983. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Santa Susanna

L'escut oficial de Santa Susanna té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'argent, una vall de sinople acompanyada al cap d'una estrella d'atzur. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 7 de juliol de 1987 i publicat al DOGC el 24 del mateix mes amb el número 868.
L'estrella de sis puntes és el senyal tradicional de l'escut del poble. La partició de sinople simbolitza la vall de la riera de Santa Susanna.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Maresme

## Referències

* ↑ «DECRET 233/1987, de 7 de juliol, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Santa Susanna per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 868, 24-07-1987. [Consulta: 23 juny 2010].
# Escut de Sarrià de Ter

L'escut oficial de Sarrià de Ter té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, una serra d'or. A la punta un riu en forma de faixa ondada d'argent. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 17 de desembre de 1984 i publicat al DOGC el 8 de febrer de l'any següent amb el número 511.
La serra és un senyal parlant referent al nom del poble. La faixa ondada representa el riu Ter, que passa per la localitat.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Gironès

## Referències

* ↑ «DECRET 390/1984, de 17 de desembre, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sarrià de Ter per adoptar el seu escut heràldic municipal.» ( PDF). DOGC núm. 511. Generalitat de Catalunya, 08-02-1985. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Saus, Camallera i Llampaies

L'escut oficial de Saus, Camallera i Llampaies té el següent blasonament:
    Escut caironat partit: 1r. d'argent, una palma de sinople posada en pal enfilada d'una corona de flors de gules fullades de sinople; 2n. faixat d'or i de gules de 6 peces. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 19 de maig de 1987 i publicat al DOGC el 5 de juny del mateix any amb el número 847.
La palma i la corona de llorer són els atributs de santa Eugènia màrtir, patrona del poble de Saus, que fins a l'octubre del 2006 va donar nom al municipi. A la segona partició hi ha les armes dels comtes d'Empúries, senyors de les terres del municipi actual.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Empordà

## Referències

* ↑ «DECRET 186/1987, de 19 de maig, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Saus per adoptar el seu escut heràldic municipal.» ( PDF). DOGC núm. 848. Generalitat de Catalunya, 05-06-1987. [Consulta: 22 desembre 2013].
# AirConnect

AirConnect (IATA: KS, OACI: KON, i Callsign:) és una aerolínia romanesa amb seu a Bucarest. Creada en 2021 per 7 inversors privats.

## Codis

* Codi IATA: KS
* Codi OACI: KON

## Història

Air Connect va ser fundada l'any 2021 per set inversors privats amb l'objectiu de donar servei al mercat regional del país.
L'aerolínia va iniciar el seu primer vol programat des de Bucarest a l'Aeroport de Baia Mare el 27 de març de 2023.ttps://centreforaviation.com/data/ profiles/airlines/air-connect-ks A més de destinacions a Romania, també s'ofereixen Viena i destinacions a Itàlia. L'octubre de 2023, la companyia va aturar els vols programats durant l'hivern, però per començar de nou el març de 2024. Les dues aeronaus (YR-ACA i YR-ACB) han estat volant en règim d'arrendament per a Aeroitalia des d'octubre.
El novembre de 2023, la companyia aèria italiana Aeroitalia es va fer càrrec de la companyia.
Al començament de 2023, va proposar un pla de connectivitat per a Melilla amb Màlaga, Madrid i altres ciutats europees com Porto, Lisboa i Faro.

## Destinacions

Aquests són les destinacions que opera l'aerolínia
* Romania
** Baia Yegua - Aeroport de Baia Yegua
** Bucarest - Aeroport de Bucarest
** Cluj-Napoca - Aeroport de Cluj-Napoca
** Constanta - Aeroport de Constanta
** Suceava - Aeroport de Suceava
** Oradea - Aeroport de Oradea
** Subiu - Aeroport de Sibiu
** Targu Muris - Aeroport de Targo Muris
** Timisoara - Aeroport de Timisoara
* Hongria
** Budapest - Aeroport de Budapest
* Croàcia
** Dubrovnik - Aeroport de Dubrovnik
* Itàlia
** Roma - Aeroport de Roma
** Milà - Aeroport de Milà
Pròximament:
* Espanya
** Melilla - Aeroport de Melilla
** Màlaga - Aeroport de Màlaga-Costa del Sol
** Madrid - Aeroport de Madrid
* Portugal
** Lisboa - Aeroport de Lisboa
** Porto - Aeroport de Porto
** Faro - Aeroport de Faro

## Flota

La flota de AirConnect consta de les següents aeronaus
* YR-ACA, operat des del 08/2014. (tipus 72-600)
* YR-ACB, operat des del 12/2014. (tipus 72-600)

## Referències

* ↑ «About air-connect» (en anglès). Arxivat de l'original el 2023-11-06. [Consulta: 6 novembre 2023].
* ↑ profiles/airlines/air-connect-ks Air Connect centreforaviation.com; (anglès); consultat el 6 de novembre de 2023
* ↑ /destinacions Destinacions air-connect.com; (anglès); consultat el 6 de novembre de 2023
* ↑ https://www.aerotelegraph. com/ romanian-air-connect-suspends-liner-flights-in-winter |title=Romanian Air Connect suspèn els vols programats a l'hivern |werk=aerotelegraph.com |date=2023-09-09 |access=2023-11-06 }}
* ↑ Plantilla:Font d'Internet
* ↑ Plantilla:Font d'Internet
* ↑ Pulido, Juan Luis Espinosa. «Air Connect propone un plan de conectividad para Melilla con Málaga, Madrid y otras ciudades europeas» (en castellà), 18-01-2023. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Jiménez, María Ángeles. «Air Connect podría empezar a operar en Melilla este 2023» (en castellà), 23-01-2023. [Consulta: 11 agost 2024].
* ↑ Fleet AirConnect en airfleets.com