OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Jeroni Camps

Jeroni Camps (Rupit, 1725 - Ciutat de Mèxic, 1800) fou un frare dominic destinat a Mèxic on tingué un paper rellevant en l'àmbit eclesiàstic i en l'organització de les missions a la Baixa Califòrnia.
Va fer la seva professió religiosa al convent de santa Caterina de Barcelona. Fou nomenat procurador general de la província dels dominics a Mèxic. En aquesta diòcesi intervingué en les discussions doctrinals del IV Concili Provincial mexicà convocat per l'arquebisbe Francisco Antonio de Lorenzana.
Donà suport a les posicions de l'arquebisbe Lorenzana i feu costat als regalistes en qüestions com l'expulsió dels jesuïtes per Carles III d'Espanya, un afer religiós amb conseqüències polítiques que mostrava com la legitimitat del rei i dels seus funcionaris estava seriosament afectada. Jeroni Camps destacà en la defensa del rei enfront de l'important nombre de mexicans que repudiaven aquesta acció i que provocaren greus aldarulls a San Luis Potosí, Guanajuato i Michoacán.
El 1772, posà en marxa, després de moltes dificultats, les missions dels dominics a la Baixa Califòrnia. Les missions, a més de l'aspecte religiós, foren un dels medis més útils per a la corona espanyola d'afermar i expandir la colonització dels territoris. Els frares de l'orde dominicana havien establert, el 1800, nou missions a nord de la baixa Califòrnia, a més d'administrar algunes de les creades anteriorment pels jesuïtes.

## Referències

* ↑ Zahino Peñafort, Luisa. El Cardenal Lorenzana y el IV Concilio Provincial Mexicano. Ciutat de Mèxic: UNAM, 1999, p. 311 i 401.
* ↑ Castro Gutiérrez, F. «Profecías y libelos subversivos contra el reinado de Carlos III.». Estudios De Historia Novohispana, núm. 11, 1991, pàg. 86.
* ↑ Domènech, G. et al.. Segundo diccionario de los catalanes en México. Ciutat de Mèxic: El Colegio de Jalisco-Institut d'Estudis Catalans, 2021, p. 95.
* ↑ «Spanish missions in Baja California». [Consulta: 22 octubre 2023].
# Gilbertolus maracaiboensis

Gilbertolus maracaiboensis és una espècie de peix de la família dels cinodòntids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 38.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo (Veneçuela).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. & Ogle F., 1907. An annotated list of characin fishes in the United States National Museum and the Museum of Indiana University, with descriptions of new species. Proceedings of the United States National Museum v. 33 (núm. 1556). 1-36.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Schultz, L. P., 1943: Two new characinid fishes from South America of the genus Gilbertolus Eigenmann. Journal of the Washington Academy of Sciences v. 33 (núm. 9): 273-275.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Toledo-Piza, M., 2003. Cynodontidae (Cynodotids). p. 234-237. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Menezes, N.A. i C.A.S. de Lucena, 1998. Revision of the subfamily Roestinae (Ostariophysi: Characiformes: Cynodontidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 9(3):279-291.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Pericoma drepanopenis

Pericoma drepanopenis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Àfrica: Sud-àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* Rüdiger Wagner, 2008. Moth‐flies of a central African mountain stream (Diptera, Psychodidae). Aquatic Insects. Vol. 1, núm. 1.
# Pseudochalceus

Pseudochalceus és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Pseudochalceus bohlkei (Orcés, 1967)
* Pseudochalceus kyburzi (Schultz, 1966)
* Pseudochalceus lineatus (Kner, 1863)
* Pseudochalceus longianalis (Géry, 1972)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Schultz, L. P. 1966. Pseudochalceus kyburzi a new characid fish from Colombia. Ichthyologica, the Aquarium Journal v. 37 (núm. 1): 25-30.
* ↑ Kner, R. 1863. Eine Uebersicht der ichthyologischen Ausbeute des Herrn Professors Dr. Mor. Wagner in Central-Amerika. Sitzungsberichte der Koningl. Bayerischen Akademie der Wissenschaften, München v. 2: 220-230.
* ↑ Géry, J. 1972. Remarques sur quelques poissons characoïdes de la Colombie et de l'Equateur, avec la description d'une nouvelle espèce de Pseudochalceus. Revue Suisse de Zoologie v. 79 (pt 2, núm. 31): 931-945.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1972: Contribution à l'étude des poissons characoïdes de l'Équateur. Avec une révision du genre Pseudochalceus et la description d'une nouveaux genre endémique du Rio Cauca en Colombie. Acta Humboldtiana (Series Geologica, Palaeontologica et Biologica Núm. 2) Núm. 2: 1-110, Pls. 1-8.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0471250317.
* Steindachner, F. 1908: Über eine im Rio Jaraguá bei Joinville im Staate S. Catharina (Brasilien) vorkommende noch unbeschriebene Pseudochalceus-Art, Ch. affinis, sowie über eine neue Characinengattung und -art, Joinvillea rosae, von gleichem Fundorte. Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 45 (núm. 5): 28-31.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Maurice Hasson

Maurice Hasson (6 de juliol de 1934) és un violinista franco-veneçolà.

## Biografia

Va estudiar al Conservatori de París amb Line Talluel i Joseph Calvet, guanyant un primer premi de violí, un "Grand Prix" de música de cambra i el primer premi "Prix d'Honneur" concedit en 60 anys. Va ser guardonat amb el Thibaud. Concurs de violí 1953, on va conèixer a Henryk Szeryng, que es convertiria en el seu professor durant molts anys. Va emigrar amb la seva primera dona, la pianista Monique Duphil, i les seves dues filles a Veneçuela de 1960 a 1973.
Quan es va traslladar a Londres el 1973, va debutar als concerts del Royal Albert Hall Promenade, interpretant el Concert núm. 1 de Paganini i el seu debut als Estats Units amb la Cleveland Orchestra dirigida per Lorin Maazel el 1978. Des de llavors ha actuat amb pràcticament tots els principals orquestres a Europa, Israel i Estats Units sota la batuta de Sir Colin Davis, Yehudi Menuhin, Kurt Masur, Eliahu Inbal, David Zinman, Sir Simon Rattle, Sir Andrew Davis i Gustavo Dudamel per citar només alguns. El 1976, va gravar el Doble Concert de Bach amb Szeryng i l'Acadèmia de St. Martin's in the Fields, dirigit per Sir Neville Marriner.
El concert per a violí de Castellanos Yumar va ser dedicat a Hasson. Hasson ha rebut la Medaille de Vermeil de la ciutat de París i ha rebutjat els honors del govern veneçolà. Va ser propietari del 'Benvenuti, Halphen' Stradivarius de 1727 fins al 2005.
Hasson resideix a Londres amb la seva segona dona, Janet Hoogesteijn, amb qui té dos fills i cinc néts, i va ocupar una càtedra de violí a la Royal Academy of Music del 1986 al 2015.
Hasson ha rebut la Medaille de Vermeil de la ciutat de París i ha rebutjat els honors del govern veneçolà. Va ser propietari del 'Benvenuti, Halphen' Stradivarius de 1727 fins al 2005.

## Referències

* ↑ «Maurice Hasson toca junto a la Sinfónica Juvenil Caracas - Sistema Nacional de las Orquestas Juveniles e Infantiles de Venezue». www.fesnojiv.gob.ve. Arxivat de l'original el 2011-10-06. [Consulta: 8 juliol 2010].
* ↑ «Maurice Hasson de Nuevo en Valencia». www.tiempo.uc.edu.ve. Arxivat de l'original el 2010-05-18. [Consulta: 8 juliol 2010].
* ↑ «article461». www.francia.org.ve.
* ↑ «Royal Academy of Music - Study & Departments > Select a department > biogs > Maurice Hasson». www.ram.ac.uk. Arxivat de l'original el 2009-06-09. [Consulta: 18 juliol 2009].
* ↑ «Concierto en honor a Maurice Hasson (in Spanish)». www.francia.org.ve. [Consulta: 17 juliol 2009].
* ↑ «Royal Academy of Music, staff». www.ram.ac.uk. Arxivat de l'original el 2009-06-09. [Consulta: 18 juliol 2009].
* ↑ «Maurice Hasson: 90th Birthday Celebration» (en anglès americà). Eventbrite, 12-09-2024. [Consulta: 13 agost 2024].
# Oza (la Corunya)

Santa María de Oza és una de les cinc parròquies que formen el municipi de la Corunya, a Galícia. Es troba a l'est del terme municipal i va pertànyer al municipi d'Oza fins al 1912, any en què aquest és annexionat al de la Corunya. Hi destaqen la Capella de Santa María de Oza, l'Església de Santa María de Oza, el Far d'Oza i la Platja d'Oza.
Després de l'aprovació de la Constitució espanyola de 1812 i la creació dels ajuntaments constitucionals, la parròquia de Santa María de Oza es va integrar al municipi d'Oza juntament amb les parròquies de San Cristovo das Viñas, San Vicenzo de Elviña i San Pedro de Visma. El 1912, el municipi de la Corunya va annexionar el municipi d'Oza i va passar a ser una de les cinc parròquies de la Corunya.
L'any 2014 tenia 6.339 habitants repartits entre 14 entitats de població: Agramonte, Casabranca, Casanova de Eirís, Castaño de Eirís, As Cernadas, O Corgo, Curramontes, Eirís de Abaixo, Eirís de Arriba, A Madosa, Monserrat, Monte Mero, Monte tras da Costa i As Xubias. Bona part dels barris de la parròquia formen part de la trama urbana de la ciutat de la Corunya i, per tant, no es tenen en compte en el cens de població anterior.

## Referències

* 1 2 Llei segons la qual s'agrega al terme municipal de La Corunya el de Santa María de Oza. Gaceta de Madrid núm. 195, del 13/07/1912. Pàgina 108
# Johann Gottlieb Benjamin Engler

Johann Gottlieb Benjamin Engler (Breslau (1775-1829) fou un fabricant d'orgues alemany.
El seu pare, Gottlieb, i el seu avi Michael ja s'havien distingit en la mateixa professió, i construït orgues notables en diverses ciutats d'aquelles comarques. Johann no tenia els coneixements tècnics ni la inventiva dels seus predecessors, però, malgrat tot, fabricà bellíssims instruments, acabats amb una minuciositat sorprenent.
També millorà certs mecanismes, tant del registre com de les manxes, i els seus orgues, que encara es poden veure en algunes esglésies d'Alemanya, són realment superiors. Restaurà altres antics, posant en la seva labor la lentitud i la consciència que el caracteritzaven. Aquests mateixa lentitud el feu viure quasi indigent durant tota la seva vida. La restauració de l'orgue de Breslau el va entretenir quasi onze anys.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 19, pàg. 1363 (ISBN 84-239-4519-7)
# Rudolf von Milde

Rudolf von Milde (Weimar, Turíngia, 29 de novembre de 1859 - Berlín, 8 de juliol de 1927) fou un baríton alemany. Fou un dels artistes lírics que millor van interpretar els difícils solos de baix cantant de la Novena Simfonia de Beethoven.
Va ser fill del baríton Hans von Milde i de la soprano Rosa Agthe (Rosa von Milde-Agthe).
En la seva carrera lírica l'educaren els seus pares, rebent també lliçons en l'escola gran ducal de música de la seva ciutat natal, teatre en el qual cantà per primera vegada el 1883 la part de Masetto de Don Giovanni de Mozart. Figurà en la companyia del mateix teatre gran ducal de Weimar fins a l'any 1886, època en què fou contractat com a baríton per al teatre de l'òpera alemanya de Nova York, ciutat en la qual residí un parell d'anys.
Des de 1888 fins al 1894 cantà únicament en diversos concerts, mentre es dedicava a l'ensenyança del seu art en el Conservatori Stern de Berlín. Des de 1894 cantà com a primer baríton en el teatre de la cort de Dessau.
Les seves principals particellas foren les de Hans Sachs, en Els mestres cantaires de Nuremberg de Wagner; Wotan, en la tetralogia del mateix compositor, i la d’Abú Hassan del Der Barbier von Bagdad de Cornelius. El 1897 interpretà la part de Gunther d’Götterdämmerung en el teatre wagnerià de Bayreuth.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 229 ISBN 84 239-4535-9

## Referències

* ↑ «Rudolf von Milde» (en alemany). Bayerisches Musiker-Lexikon Online (BMLO). [Consulta: 7 juliol 2016].
# Gilles Hayne

Gilles Hayne (Lieja, 29 de juliol de 1590 $^{(Julià)}$ - 28 de maig de 1650 $^{(Julià)}$) fou un compositor del Principat de Lieja (a l'actual Bèlgica).
Se sap que fou chantre de la capella i canonge de Sant Joan de Lieja i intendent de música del duc Wolfgang Guillem I del Palatinat-Neuburg. De les seves nombroses composicions, se'n van publicar; Hymnus S. Casimiri, de 4 a 8 veus, amb baix continu (1620); Motella sacra, a 4, amb baix (1640); 4 Missae solemnes a 8, (1645); i 6 Missae 4 vocum (1651).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 848 ISBN 84 239-4527-8
# Pericoma marginalis

Pericoma marginalis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Nord-amèrica: des de Minnesota fins al Quebec i Geòrgia, incloent-hi Michigan.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Quate L.W., Vockeroth J.R., 1981. Psychodidae. A: McAlpine J.F. (Ed.). Manual of Nearctic Diptera. Agriculture Canada, Ottawa, pàgs. 293-300.
* ↑ Aquatic Insects of Michigan Arxivat 2015-04-11 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Flyfishing Entomology - North American Aquatic Dipteran Species and Synonyms Arxivat 2012-12-31 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Bibliografia

* François Vaillant, 1959. The Larvae of Three Nearctic Diptera of the Family Psychodidae. Journal of the New York Entomological Society. Vol. 67, núm. 1, pàgs. 39-50.
* E. C. Masteller i R. Wagner, 1984. The Impact of Sewage Effluent on the Occurrence of Psychodidae (Diptera) in a Stream. Freshwater Invertebrate Biology. Vol. 3, núm., pàgs. 98-104.

## Enllaços externs

* DrawWing for Insects Identification (anglès)
# Mauritius Mayer-Reinach

Mauritius Mayer-Reinach (Mannheim, 1869 - ?) fou un violinista i compositor alemany. Era germà del també músic Albert Mayer-Reinach.
Des de 1892 fou professor de piano en el Conservatori Scharwenka de Berlín, i va escriure diverses composicions per aquell instrument, alguns lieder, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 33, pàg. 1305 (ISBN 84-239-4533-2)
# Johann Löhner

Johann Löhner (Nuremberg, 21 de novembre de 1645 - 2 d'abril de 1705) fou un compositor alemany.
Fou organista en diverses esglésies de la seva ciutat natal, i entre les seves composicions hi figuren:
* Zwolf Arien, per una veu i dos violins. (Nuremberg, 1680).
* Auserlesene Kirche und Tafel-Musik, (Nuremberg, 1682).
* Trauugslust, oder Erdenfreunde, (1697).
* Suavissimae canonum musicalium deliciae, (1700), etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 30, pàg. 1393 (ISBN 84-239-4530-8)
# Ruggero Manna

Ruggero Manna (Trieste, 1808 - Cremona, 1864) fou un compositor italià.
Era fill de la cantant Caroline Bassi-Manna i d'un noble de Cremona Pietro Manna, i rebé del seu oncle Ladislao Bassi, les primeres lliçons de música. Més tard cursà a Milà i en el Liceu musical de Bolonya, en el que tingué a Mattei per professor de contrapunt; als quinze any d'edat ingressà en l'Acadèmia dels Filharmònics d'aquella ciutat.
En enviudar la seva mare, passà amb ella a Viena, on es posà en relació amb notabilitats musicals, i el 1822 retornà a Trieste, on hi va romandre fins a l'any 1835, en què se’l nomenà mestre de capella de la catedral de Cremona.
Va compondre les òperes:
* Francesca de Rimini (no representada);
* Jacopo di Valenza;
* Preziosa;
* Il profeta ovelato;
* Diversos Stabat Mater;
* dues Salve Regina;
* un Dies irae;
* un De Profundis;
* sis Credo;
* diversos Kyries;
* el càntic Gli esuli d'Isdraello;
* unes 30 Misses, i d'altres composicions de caràcter religiós;
* la cantata a tres veus Saluto a S. M. il re Vittorio Emanuele;
* un Himne á la lluna;
* una Note sull'Appenino, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 930 (ISBN 84-239-4532-4)

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 1092 (ISBN 84-239-4507-3)

## Enllaços externs

* Biografia a treccani.it (italià)
# Gilloblennius abditus

Gilloblennius abditus és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,4 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 0-10 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P. & Phillipps W. J., 1939. Descriptive notes on some New Zealand fishes. Trans. Proc. R. Soc. N. Z. v. 69 (núm. 2). 228-236.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* ↑ Paulin, C. i C. Roberts, 1992. The rockpool fishes of New Zealand (Te ika aaria o Aotearoa). Museum of New Zealand (Te Papa Tongarewa). 177 p.
* ↑ Francis, M.P., 1996. Geographic distribution of marine reef fishes in the New Zealand region. N.Z. J. Mar. Freshwat. Res. 30:35-55.
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Hardy, G. S., 1986: Redescription of Gilloblennius Whitley and Phillipps, 1939 (Pisces: Tripterygiidae), and a description of a new genus and two new species from New Zealand. Journal of the Royal Society of New Zealand v. 16 (núm. 2): 145-168.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Pseudocheirodon

Pseudocheirodon és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Pseudocheirodon arnoldi (Boulenger, 1909)
* Pseudocheirodon terrabae (Bussing, 1967)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A. 1909. Description of a new characinid fish from Mexico. Annals and Magazine of Natural History (Series 8) v. 4 (núm. 24): 497-498.
* ↑ Bussing, W. A. 1967. New species and new records of Costa Rican freshwater fishes with a tentative list of species. Revista de Biología Tropical v. 14 (núm. 2): 205-249.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ Practical Fishkeeping (anglès)
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Mauriz von Menzingen

Mauriz von Menzingen (Menzingen, 24 de juny de 1654 - 3 de març de 1713), també Mauritius Zehnder, nom de baptisme Johann Peter Zehnder, fou un religiós catòlic romà i compositor suís.
Ingressà en l'orde caputxina, on els seus superiors el dedicaren a la predicació. Més tard residí a Andermatt, on va escriure la lletra i la música de diversos cants de caràcter religiós.
Alguns d'aquests càntics es publicaren amb el títol de Philomela Mariana, Die Marianische Nachtigall, que constava de 36 cançons i notes d'acompanyament i es basava en el volkslied. Aquest llibre s'assemblava a les col·leccions de cançons del frare Laurentius von Schnüffis que s'havien publicat unes dècades abans. El més important per a tots dos era estimular la joventut a la virtut i la moralitat.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 1218. (ISBN 84-239-4533-2)
# P. Lappe

Philipp Lappe, conegut sovint només com a P. Lappe (1802-1871) fou un compositor de música alemany del segle xix.
Fou mestre de capella del duc de Mecklembourg-Schwerin. A més de diverses composicions senzilles, escriví: Die Obotriten, òpera en quatre actes, estrenada amb èxit a Schwerin el 1840, i l'òpera còmica Petermannchen, que no tingué l'èxit de l'anterior.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 29, pàg. 797 (ISBN 84 239-4529-4)
# Johann Möller

Johann Möller (Fou un compositor i organista alemany del segle XVI).
Fou organista de la cort de Darmstadt i es dedicà a la composició: de les seves obres donà a la impremta: Newe Paduannen und darauffgehaeringe von 5 Stimmen (Frankfurt, 1610, Newe Quodlibet mit 4 Stimmen (Frankfurt, 1610), Deutsche Motteltten (Darmstadt, 1611), i Andere newe Paduannen (Darmstadt, 1613).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 1564 (ISBN 84 239-4535-9)