# Harry Everts

Harry Everts (Neeroeteren, Maaseik, 6 de febrer de 1952) és un expilot de motocròs flamenc, guanyador d'un Campionat del Món de motocròs en la categoria dels 250cc i de tres en la dels 125cc. A banda, formant part de l'equip belga va guanyar dos Motocross des Nations i sis Trophée des Nations. El 2013 va ser nomenat FIM Legend.
És el pare de Stefan Everts, qui amb deu títols mundials de motocròs és el pilot que més n'ha guanyat mai.

## Trajectòria esportiva

Nascut en una família nombrosa amb vuit germans i de pare miner, Everts començà a córrer en motocròs a catorze anys, apadrinat pel seu oncle Jef Teuwissen, un famós pilot del seu poble. A quinze anys guanyà el Campionat de Bèlgica júnior, però quan es descobrí que havia falsejat els documents per treure's la llicència (calia tenir setze anys) en fou desposseït i estigué diversos mesos sense poder competir. Va haver de tornar a la categoria Amateur on guanyava totes les curses que corria amb la seva Maico 500cc.
El 1970 decidí anar-se'n a córrer als EUA amb una Puch de 125 cc, després d'haver signat amb la marca austríaca a recomanació de Joël Robert. De vuit curses que hi va córrer en guanyà set i quedà segon a l'altra, aconseguint que Puch es fixés en ell i li fes lloc al seu equip oficial quan va tornar a Bèlgica, de cara a l'any següent. El 1971, a més de les curses de 250cc que disputà amb Puch, participà també en curses de 500 cc amb una Husqvarna privada, ja que la marca austríaca no tenia moto d'aquesta cilindrada.
El 1973 disputà per primer cop el Campionat del Món de 250 cc com a segon pilot de Puch, secundant el suec Uno Palm. Es lesionà el turmell a mitja temporada i tot i així acabà catorzè. El 1974 passà a ser el pilot principal de Puch. Va guanyar tres mànegues i dos Grans Premis al campionat i va acabar la temporada en tercera posició final.
L'any 1975 guanyà per a Puch l'únic títol mundial de motocròs que ha aconseguit mai aquesta empresa. Ja va liderar el mundial des de la primera cursa al Circuit del Vallès. Va guanyar quatre mànegues, quedà segon en altres quatre i tercer en tres. La temporada de 1976 tingué problemes tècnics que li impediren passar de la cinquena posició final i les relacions amb Puch es refredaren considerablement.
Després de la temporada de 1976 fitxà per la catalana Bultaco, on va susbtituir el nord-americà Jim Pomeroy com a pilot estrella de la marca. Pilotà les blaves Pursang durant les temporades de 1977 i 1978 sense aconseguir, però, superar la quarta plaça final que havia assolit Pomeroy l'any 1976.
Un cop acabada la temporada internacional de 1978, Bultaco desenvolupà amb la seva col·laboració un model de Pursang 250 molt avançat tecnològicament, per tal d'encarar la temporada següent amb perspectives d'èxit. Dissortadament l'empresa feu fallida a començament de 1979 i Everts hagué de cercar nova destinació professional, passant a signar amb Suzuki per disputar el mundial de 125 cc, un campionat del qual la marca japonesa n'havia guanyat totes les edicions celebrades fins aleshores (amb Gaston Rahier primer i Akira Watanabe després). Fou justament com a pilot oficial de Suzuki quan la carrera d'Everts arribà al seu zenit, aconseguint a partir de 1979 tres títols mundials consecutius en la categoria dels 125 cc.
El 1983 canvià a la categoria màxima, els 500 cc, aconseguint-hi en la seva primera temporada el quart lloc final. En acabar-se aquella temporada, però, Suzuki anuncià que es retirava de la competició oficial. En quedar sense equip, de cara a 1984 Everts va fitxar per Husqvarna, amb la missió de posar a punt el nou prototipus de 500 cc de la marca sueca, però tingué la mala sort de lesionar-se a començament de temporada i l'acabà en blanc. Aleshores va retirar-se definitivament de la competició professional.

## Escola de Motocròs

D'ençà de 1995 Harry Everts regenta l'Everts Motocross Training Camp a Benicàssim, Plana Alta. Es tracta d'una escola de motocròs on ell personalment ensenya els secrets d'aquest esport a pilots de tota mena de nivell, des d'infants de sis anys fins a pilots professionals. La seva intenció en fundar l'escola fou donar als aimants d'aquest esport la possibilitat de preparar-se durant l'hivern de cara a la temporada de curses següent, que comença sempre cap a la primavera.
L'escola es basa en classes teòriques, que imparteix Everts, encarades a millorar la posició de conducció, l'estil als revolts, etc., i en sessions pràctiques en què els aprenents proven les nocions apreses en diferents circuits, pensats per a qualsevol mena de practicant (des dels més fàcils fins a d'altres molt tècnics). Aquesta fórmula d'aprenentatge l'ha feta servir fins i tot el seu fill Stefan.

## Palmarès

| Any | Motocicleta | Campionat del Món de motocròs | Campionat del Món de motocròs | Campionat del Món de motocròs | Per equips | Per equips | Títols |
| Any | Motocicleta | 500cc | 250cc | 125cc | MXDN | Trophée | Títols |
| 1973 | Puch | - | 14è | - | | | - |
| 1974 | Puch | - | 3r | - | | 1r | 1 |
| 1975 | Puch | - | 1r | - | | 1r | 2 |
| 1976 | Puch | - | 5è | - | 1r | 1r | 2 |
| 1977 | Bultaco | - | 4t | - | | 1r | 1 |
| 1978 | Bultaco | - | 6è | - | | 1r | 1 |
| 1979 | Suzuki | - | - | 1r | 1r | | 2 |
| 1980 | Suzuki | - | - | 1r | | 1r | 2 |
| 1981 | Suzuki | - | - | 1r | | | 1 |
| 1982 | Suzuki | - | - | 4t | | | - |
| 1983 | Suzuki | 4t | - | - | | | - |
| 1984 | Husqvarna | - Lesió - | - | - | | | - |
| Total títols | Total títols | 0 | 1 | 3 | 2 | 6 | 12 |
| | | 4 mundials | 4 mundials | 4 mundials | | | |

### Notes

* ↑ La classificació consignada a MXDN i Trophée fa referència a la posició final obtinguda per l'equip estatal
* ↑ Al total de títols s'hi compten tots els campionats internacionals guanyats, MXDN i Trophée inclosos

## Referències

* ↑ «Harry Everts» (PDF) (en francès). memotocross.fr. [Consulta: 8 gener 2020].
* 1 2 «Profile - Harry Everts» (en anglès). bestsports.com.br. [Consulta: 5 juny 2010].
* ↑ «Distinctions - FIM Legends» (en anglès). fim-moto.com. FIM. Arxivat de l'original el 2021-04-23. [Consulta: 1r juliol 2022].
* ↑ G. Luque 1976: p. 31
* 1 2 G. Luque, Joan «Harry Everts, el super-campeón de 125cc de este año» (en castellà). SOLO MOTO. Solo Moto [Barcelona], núm. 204, 17-08-1979, p. 48-49.
* ↑ Ramkema, Wim; Heese, Jan. «Moto Cross - Harry Everts». A: Grand Prix - Libro para cromos (en castellà). Bilbao: Publicaciones Fher, 1977, p. 22 (Àlbum de cromos). D.L. BI-1027-77, No. Reg. 4070-77. ISBN 84-243-1359-3.
* ↑ De la Torre, Juan Pedro «Campeones esenciales. Harry Everts» (en castellà). Moto Verde. Motor Press Ibérica [Madrid], núm. 478, 5-2018, p. 62.
* ↑ Roig, Santi «Resumen Campeonatos del Mundo de Motocross» (en castellà). SOLO MOTO Treinta. Alesport S.A. [Barcelona], núm. 21, 15-10-1984, p. 23-39.

### Bibliografia

* G. Luque, Joan «Rueda de prensa con Harry Everts» (en castellà). SOLO MOTO. Garbo Editorial, SA [Barcelona], núm. 70, 31-12-1976, p. 31-33.
* Merlos, Josep Lluís «El adiós de Harry, el mudo» (en castellà). SOLO MOTO Treinta. Alesport S.A. [Barcelona], núm. 31, 15-09-1985, p. 58-61.
* «News - History» (en anglès). cdsimages.be. Everts Motocross Training Camp. Arxivat de l'original el 26 de desembre 2010. [Consulta: 5 juny 2010].

## Enllaços externs

* Vídeo amb reportage i entrevista a Everts cap a 1975 (neerlandès)
* Imatge de Harry Everts amb la Suzuki cap a 1982 Arxivat 2014-01-09 a Wayback Machine.
Campions del Món de MXGP$^1$ :
1957 - Betzelbacher
1958 - Čížek
1959 - Tibblin
1960 - Bickers
1961 - Bickers
1962 - Hallman
1963 - Hallman
1964 - Robert
1965 - Arbékov
1966 - Hallman
1967 - Hallman
1968 - Robert
1969 - Robert
1970 - Robert
1971 - Robert
1972 - Robert
1973 - Andersson
1974 - Moisséiev
1975 - H. Everts
1976 - Mikkola
1977 - Moisséiev
1978 - Moisséiev
1979 - Carlqvist
1980 - Jobé
1981 - Hudson
1982 - LaPorte
1983 - Jobé
1984 - Kinigadner
1985 - Kinigadner
1986 - Vimond
1987 - Geboers
1988 - V. den Berk
1989 - Bayle
1990 - Puzar
1991 - Parker
1992 - Schmit
1993 - Albertyn
1994 - Albertyn
1995 - S. Everts
1996 - S. Everts
1997 - S. Everts
1998 - Tortelli
1999 - Bolley
2000 - Bolley
2001 - Pichon
2002 - Pichon
2003 - S. Everts
2004 - S. Everts
2005 - S. Everts
2006 - S. Everts
2007 - Ramon
2008 - Philippaerts
2009 - Cairoli
2010 - Cairoli
2011 - Cairoli
2012 - Cairoli
2013 - Cairoli
2014 - Cairoli
2015 - Febvre
2016 - Gajser
2017 - Cairoli
2018 - Herlings
2019 - Gajser
2020 - Gajser
2021 - Herlings
2022 - Gajser
2023 - Prado
2024 - Prado :
$^1$Del 1962 al 2002, era el Campionat del Món de Motocròs 250cc, Motocross GP el 2003 i MX1 del 2004 al 2013 (en cursiva, els Campionats d'Europa previs al mundial). :
Campions del Món de MX2$^1$ :
1973 - Malherbe
1974 - Malherbe
1975 - Rahier
1976 - Rahier
1977 - Rahier
1978 - Watanabe
1979 - H. Everts
1980 - H. Everts
1981 - H. Everts
1982 - Geboers
1983 - Geboers
1984 - Rinaldi
1985 - Vehkonen
1986 - Strijbos
1987 - V. den Berk
1988 - Bayle
1989 - Parker
1990 - Schmit
1991 - S. Everts
1992 - Albertyn
1993 - Tragter
1994 - Moore
1995 - Puzar
1996 - Tortelli
1997 - Chiodi
1998 - Chiodi
1999 - Chiodi
2000 - Langston
2001 - Dobb
2002 - Maschio
2003 - Ramon
2004 - Townley
2005 - Cairoli
2006 - Pourcel
2007 - Cairoli
2008 - Rattray
2009 - Musquin
2010 - Musquin
2011 - Roczen
2012 - Herlings
2013 - Herlings
2014 - Tixier
2015 - Gajser
2016 - Herlings
2017 - Jonass
2018 - Prado
2019 - Prado
2020 - Vialle
2021 - Renaux
2022 - Vialle
2023 - Adamo
2024 - de Wolf :
$^1$Del 1975 al 2003, era el Campionat del Món de Motocròs 125cc (en cursiva, els Campionats d'Europa previs al mundial). :