OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Sort

L'escut oficial de Sort té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, una àliga bicèfala de sable en repòs bicoronada a l'antiga, carregada al pit d'un escudet de gules amb tres palles d'or posades en banda. Per timbre, una corona de comte.

## Història

La vila ha adoptat les armories dels comtes de Pallars, amb l'àguila bicèfala coronada i l'escudet amb les palles, que són les armes parlants del comtat, ja que el castell de Sort era l'antiga residència dels comtes. També fa referència al comtat de Pallars la corona del capdamunt.
En versions prenormatives emprades per l'ajuntament, la meitat inferior de l'escut tenia el senyal reial. La versió actual no el té, ja que Sort no era possessió directa del Comte de Barcelona, i mai no li va donar el privilegi de lluir les seves armes.
La versió actual va ser aprovada el 27 de gener del 2006 i publicat al DOGC el 16 de febrer del mateix any amb el número 4574.

## Escuts municipals anteriors

El municipi de Sort fou ampliat el 1970 i el 1976 amb la unió dels antics municipis d'Altron, Enviny i Llessui. Els escuts municipals anteriors a l'actualment vigent foren, per tant, els dels quatre municipis precedents: Altron, Enviny i Llessui, a més de l'antic escut de Sort.
L'antic escut antic de Sort fou l'escut municipal de l'antic municipi de Sort, de territori molt més reduït que l'actual, a la comarca del Pallars Sobirà. Perdé vigència en entrar en vigor la normativa catalana sobre els símbols oficials. L'escut antic no s'hi adaptava i, per tant, deixà de tenir validesa oficial. El 27 de gener del 2006 quedà aprovat l'Escut de Sort. Era un escut d'or, una àguila bicèfala, de sable, carregada amb un escudet de gules amb tres palles d'or en banda. Tallat d'or, quatre pals de gules.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Pallars Sobirà
* Imatge Corporativa de l'Ajuntament de Sort des de l'espai de premsa: http://sort.cat/sala-de-premsa/

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/283/2006, de 27 de gener, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sort.» (pdf). DOGC núm. 4574. Generalitat de Catalunya, 16-02-2006. [Consulta: 25 juny 2010].
* 1 2 Bassa 1968.

## Bibliografia

* Bassa i Armengol, Manuel. Els escuts heràldics dels pobles de Catalunya. Barcelona: Editorial Millà, 1968.
# Escut de Subirats

L'escut oficial de Subirats té el següent blasonament:
    Escut caironat: de sinople, un mont d'or movent de la punta carregat de 4 pals de gules i somat d'un castell de sable obert. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 12 de juliol de 1988 i publicat al DOGC el 2 de setembre del mateix any amb el número 1038.
El castell dalt del turó és el senyal tradicional del municipi, i representa l'antic castell de Subirats (del segle x), actualment en ruïnes. Els quatre pals de Catalunya recorden la jurisdicció dels comtes reis sobre el poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Penedès

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Subirats.» (pdf). DOGC núm. 1038, 02-09-1988. [Consulta: 15 desembre 2012].
# Escut de Talamanca

L'escut oficial de Talamanca té el següent blasonament:
    Escut caironat: losanjat d'argent i de sinople. Per timbre una corona de baró.
Va ser aprovat el 22 d'octubre de 1993 i publicat al DOGC el 5 de novembre del mateix any amb el número 1817. El losanjat d'argent i de sinople són les armes dels Talamanca, senyors del castell del poble (segle x, ara en ruïnes), que va esdevenir el centre d'una baronia.

## Bandera

La bandera oficial de Talamanca té la següent descripció:
    Bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, losanjada de blanc i de divuit peces verd fosc.
Va ser aprovada el 7 de juny de 2006 i publicada al DOGC el 27 de juny del mateix any amb el número 4663.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Bages

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 22 d'octubre de 1993, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Talamanca.» (pdf). DOGC núm. 1817. Generalitat de Catalunya, 05-11-1993. [Consulta: 25 juny 2010].
* ↑ «RESOLUCIÓ GAP/2118/2006, de 7 de juny, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Talamanca.» (pdf). DOGC núm. 4663. Generalitat de Catalunya, 27-06-2006. [Consulta: 29 desembre 2009].
# Escut de Taradell

L'escut oficial de Taradell té el següent blasonament:
    Escut caironat quarterat: als 1r i 4t, de gules, una creu floronada buidada d'argent; i als 2n i 3r, d'argent, tres faixes d'atzur. Per timbre, una corona de baró.

## Història

L'Institut d'Estudis Catalans va emetre un informe favorable el 19 d'octubre del 2012 sobre la proposta que el Ple de l'Ajuntament havia aprovat prèviament el 19 d'abril del 2012. La Generalitat va aprovar l'escut el 23 de novembre i fou publicat al DOGC núm. 6270 el 10 de desembre del mateix any.
Taradell ha usat com a senyal representatiu, des del segle xiv fins al segle xix, les armories dels Vilademany, senyors i barons de la localitat, senyal que fou reprès als anys 60 del segle xx. L'escut aprovat el 2012 n'és l'adequació a les normes heràldiques actuals de la Generalitat de Catalunya, amb la corresponent forma caironada i la corona de baró.

## Enllaços externs

* Ajuntament de Taradell – L'escut Arxivat 2009-03-27 a Wayback Machine.

## Vegeu també

* Escuts i banderes d'Osona

## Notes i referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/2684/2012, de 23 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Taradell.» (pdf). DOGC núm. 6270. Generalitat de Catalunya, 10-12-2012. [Consulta: 10 desembre 2012].
# Escut de Taús

L'escut oficial de Taús té el blasonament següent:
    Escut caironat: de sinople, una creu llatina abscissa de sable acostada d'una flor de lis d'argent a la destra i una palma d'or, en pal, a la sinistra.

## Història

La junta de veïns va iniciar l'expedient d'adopció de l'escut heràldic el 25 de juny de 2015. Va ser aprovat el 12 de setembre de 2022 i publicat al DOGC el 15 de setembre del mateix any amb el número 8753.
L'escut incorpora els atributs del patró local sant Julià, màrtir d'Antioquia: la palma del martiri, la flor de lis de la virginitat i una creu llatina.
Com és norma en tots els escuts de les entitats municipals descentralitzades, el de Taús no porta corona.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Urgell
* Escuts oficials de les entitats municipals descentralitzades de Catalunya

## Notes i referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/2737/2022, de 12 de setembre, per la qual es dona conformitat a l'adopció de l'escut heràldic de l'entitat municipal descentralitzada de Taús.» (pdf). DOGC núm. 8753. Generalitat de Catalunya, 15-09-2022. [Consulta: 17 gener 2023].
# Robert II d'Escòcia

Robert II d'Escòcia (2 de març de 1316 - 19 d'abril de 1390) fou rei d'Escòcia; era fill de Walter Steward i Marjorie Bruce, germana de David II i filla de Robert I. Fou el fundador de la Casa Stuart, a causa del seu càrrec de senescal de la cort (The High Steward o Stuard).
A la mort de David II sense fills es produïren enfrontaments entre els nobles per la successió. Finalment, Robert II fou coronat el 1371 i inicià una nova dinastia, però se li van oposar els Douglas amb suport dels clans gaèlics. Deixà els afers del regne en mans dels nobles, el 1378 donà suport als papes d'Avinyó durant el cisma de Roma i s'enfrontà al rei anglès Ricard II d'Anglaterra, que atacaria Edimburg i Fife el 1385. Com a resposta, va envair Anglaterra, però fou vençut a Otterburn el 1388.

## Referències

* ↑ Panton, Kenneth J. Historical Dictionary of the British Monarchy (en anglès). Rowman & Littlefield Publishers, 2023, p. 79. ISBN 9781538175774.
# Iñaki Badiola Menéndez

Iñaki Badiola Menéndez (Sant Sebastià, Guipúscoa, 17 de desembre de 1964) és un empresari guipuscoà especialitzat en banca d'inversió, president de Lighthouse la Xina Group, exvicepresident del Banc Santander de Negocis i president de la Reial Societat de Futbol en les temporades 2007-08 i 2008-09.
Durant el seu mandat, el club va entrar en Llei Concursal i un jutge el va condemnar culpable del Concurs. El Tribunal Suprem va ratificar la seva decisió.

## Referències

* ↑ «Un adicto al deporte con vida de ejecutivo». Diario de Noticias de Gipuzkoa, 05-01-2008. Arxivat de l'original el 2011-02-09. [Consulta: 5 febrer 2011].
* ↑ «El Supremo ratifica que Badiola es «culpable» del concurso de acreedores de la Real.» Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. El Diario Vasco. Consultat el 23 de novembre de 2015.
# Maitane López Millán

Maitane López Millán (Águilas, 13 de març de 1995) és una futbolista mallorquina. És jugadora internacional en les categories inferiors d'Espanya i va guanyar un Campionat d'Europa sub-17 (2011) i quedar segona en el Campionat d'Europa sub-19 (2014).
Es va formar en les categories base del Son Cotoner de futbol masculí i va passar al futbol femení en la categoria cadet, militant en el Sporting Atletic Ciutat de Palma fins a la temporada 2011-2012. Ha passat per totes les categories de la selecció balear.
Posteriorment va jugar durant tres temporades al Collerense i l'any 2015 va fitxar pel Llevant, on va jugar durant cinc temporades. El 2020 va fitxar per la Reial Societat a primera divisió femenina.
Considerada una jugadora molt polivalent, va començar com a davantera i ha jugt de central, de pivot defensiu i de mitja punta, per bé que se la considera migcampista. És filla de futbolista i neboda dels exfutbolistes professionals Luis María López Rekarte i Aitor López Rekarte.

## Referències

* ↑ La aguileña Maitane López Millán,campeona de Europa sub-17
* 1 2 Maitane, de la saga de los López Rekarte, ficha por el Levante UD
* ↑ S.L, EDICIONES PLAZA. «Subcampeonatos murcianos de García-Ripoll y Noelia Lorca en el Marca Juniors Tour» (en castellà). [Consulta: 17 febrer 2021].
* ↑ «Ficha de Maitane López Millán (Maitane) perteneciente a Real Sociedad Femenino» (en castellà). [Consulta: 17 febrer 2021].
# Maite Lizaso Campos

Maite Lizaso Campos (Zarautz, Guipúscoa, 25 d'octubre de 1983) és una exfutbolista basca. Migcampista, va jugar a la Reial Societat i l'Athletic de Bilbao a Primera Divisió. Va passar una dècada a la Reial Societat, durant la qual va patir tres greus lesions al genoll. Va ser transferida als rivals en el derbi basc, l'Athletic Club, el 2014.

## Palmarès

* Primera Divisió: 2015–16

## Referències

* ↑ «La txuriurdin Maite Lizaso... ¿Rumbo al Athletic femenino?» (en castellà). El Desmarque, 30-06-2014.
* ↑ (en castellà) , 01-07-2014.
* ↑ «Itziar Gastearena: «Que lo disfrute, pero que no se lleve los tres puntos»» (en castellà). El Diario Vasco, 29-04-2017. [Consulta: 24 octubre 2021].

## Enllaços externs

* Perfil a l'Athletic de Bilbao
* Perfil a la Lliga (en castellà)
# Naiara Beristain González

Naiara Beristain González (Getxo, Biscaia, 4 de gener de 1992) és una futbolista basca que milita a la Reial Societat de la Primera Divisió. Ha passat per les categories inferiors de la selecció espanyola.

## Trajectòria

Es va formar en les categories inferiors de l'Athletic Club, equip amb el qual va debutar a primera divisió. El 2012 va fitxar per la Reial Societat de Sant Sebastià, i el 2015 pel València CF, on va romandre una temporada abans de tornar a la Reial Societat.
També ha jugat a la selecció espanyola. Va participar en l'Europeu Sub 19 de 2011, en què va marcar un gol en el primer partit contra la selecció dels Països Baixos.
El 31 de juliol de 2018 la jugadora tornava a ser jugadora del València CF, sent presentada al Media Day organitzat pel club.

## Referències

* ↑ «Naiara Beristain: "Mi familia no quería que jugara al fútbol"». Diari As, 23-05-2020. [Consulta: 14 octubre 2020].
* ↑ UEFA
* ↑ «Naiara Beristain vuelve al Valencia CF Femenino». Arxivat de l'original el 2018-07-31. [Consulta: 14 octubre 2020].
# Andoni Zubiaurre

Andoni Zubiaurre Dorronsoro (nascut el 4 de desembre de 1996) és un futbolista basc que juga com a porter al CE Eldenc.

## Carrera de club

Nascut a Ordizia, Guipúscoa, País Basc, Zubiaurre va representar l'Ordizia KE i l'Antiguoko per edats. El juny de 2015 es va incorporar a la Reial Societat i va ser destinat a l'equip de formació de Tercera Divisió.
Ascendit al filial a Segona Divisió B per a la temporada 2017-18, Zubiaurre va renovar el seu contracte fins al 2021 el 13 de juny de 2018. El 29 d'agost de l'any següent, va ampliar encara més el seu enllaç fins al 2022.
L'1 d'octubre de 2020, Zubiaurre va ser cedit a Cultural i Deportiva Leonesa per a la campanya. En tornar, va ser assignat de nou a l'equip B, ara a Segona Divisió, i va debutar professionalment el 14 d'agost de 2021 en una victòria a casa per 1-0 davant el CD Leganés.
Ascendit definitivament al primer equip la temporada 2022–23, Zubiaurre va debutar amb el primer equip el 13 de novembre de 2022, començant com a titular en una golejada per 4–1 a fora contra el CD Cazalegas, a la Copa del Rei de la temporada. El 17 de juliol següent, va signar un contracte de dos anys amb el CE Eldenc a la segona divisió.
Inicialment fou suplent de Guillermo Vallejo, després va gaudir d'un breu període de titularitat abans de perdre el seu lloc davant Álvaro Aceves. El 17 de gener de 2024, va ser cedit al CD Mirandés de segona divisió per a la resta de la campanya.

## Referències

* ↑ «Andoni Zubiaurre, a seguir esperando» (en castellà). Mundo Deportivo, 28-02-2018. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Cinco jugadores a la Real Sociedad» (en castellà). Antiguoko, 25-06-2015. Arxivat de l'original el 14 d'agost 2021. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Seguirá al frente del Sanse» (en castellà). Reial Societat, 30-06-2017. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Contract renewal». Reial Societat, 13-06-2018. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Amplía su contrato» (en castellà). Reial Societat, 29-08-2019. [Consulta: 5 setembre 2020].
* ↑ «Real and Cultural Leonesa agree Zubiaurre loan deal». Reial Societat, 01-10-2020. [Consulta: 14 agost 2021].
* ↑ «Estreno prometedor de los de Xabi Alonso» (en castellà). Marca, 14-08-2021. [Consulta: 14 agost 2021].
* ↑ «Oficial: Zubiaurre debuta con el primer equipo ante el Cazalegas» (en castellà). Mundo Deportivo, 13-11-2022. [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «Andoni Zubiaurre, nuevo jugador del CE Eldenc» (en castellà). CE Eldenc, 17-07-2023. Arxivat de l'original el 17 de juliol 2023. [Consulta: 17 juliol 2023].
* ↑ «Acuerdo con el Mirandés para la cesión de Andoni Zubiaurre» (en castellà). CE Eldenc, 17-01-2024. Arxivat de l'original el 17 de gener 2024. [Consulta: 18 gener 2024].

## Enllaços externs

* Andoni Zubiaurre a BDFutbol
* Andoni Zubiaurre, Fitxa a Soccerway
# Oratori de Can Vidal

L'Oratori de Can Vidal és una creu de terme-oratori de Vilademuls (Pla de l'Estany) inclosa a l'Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya.

## Descripció

La creu-oratori està situada al pati d'entrada de la masia de Can Vidal, al nucli de Sant Esteve de Guialbes. Té una peanya com a base, de planta quadrada amb motllures a la part superior. Al seu damunt hi ha una columna de secció quadrada amb els angles retallats i, a la part superior, la inscripció "Pere Vidal de S. Estebe, G. Antonia Compta m'han feta a 22 de abril l'any 1572". Corona la columna un templet rectangular tancat per tres costats, a l'interior del qual es troba una petita imatge de la Verge amb el Nen. Damunt està situada la creu.

## Història

Originalment, l'oratori estava situat a l'actual carretera de Sant Esteve de Guialbes. Durant la Guerra Civil es va destrossar part de la construcció. El 1939 va ser reconstruïda més a prop de la casa. La pilastra i el fust són els originals, però la fornícula i la creu són noves.

## Referències

* 1 2 Pujol Vila, Josep Narcís. Les creus de terme historiades del bisbat de Girona (tesi). Institut Superior de Ciències Religioses de Barcelona, 2017, p. 22.
* 1 2 «Oratori de Can Vidal». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 13 agost 2021].
# Haworthia arachnoidea var. aranea

Haworthia arachnoidea var. aranea, és una varietat de Haworthia arachnoidea del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Aquesta varietat té un bonic cos arrodonit de fulles toves de denses espines blanques, que contrasta amb les fulles verdes més fosques.

## Distribució i hàbitat

Creix a Draaihoek, al sud-est de Kammanassie, província del Cap Occidental, Sud-àfrica.
Les plantes són atractives i prefereixen penya-segats ombrívols orientats al sud a vessants de muntanyes i vessants. Existeixen nombroses formes que relacionen les plantes amb altres espècies relacionades, per exemple: Haworthia lanosa.

## Taxonomia

Haworthia arachnoidea var. aranea va ser descrita per (A.Berger) M.B.Bayer i publicat a Haworthia Revisited 30, a l'any 1999.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
arachnoidea: epítet llatí que vol dir "semblant a una teranyina".
var. aranea: epítet llatí que significa "com una aranya, com una teranyina".

### Sinonímia

* Haworthia bolusii var. aranea A.Berger Basiònim (Sinònim reemplaçat)
* Haworthia aranea (A.Berger) M.B.Bayer

## Referències

* 1 2 «"Haworthia arachnoidea var. aranea"» (en anglès). Kambroo Plants. Arxivat de l'original el 2021-01-17. [Consulta: 22 juny 2021].
* ↑ «""Haworthia aranea""» (en anglès). [Consulta: 22 juny 2021].
* ↑ «Haworthia arachnoidea var. aranea» (en anglès). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-06-24. [Consulta: 22 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets». [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets». [Consulta: 22 juny 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthia arachnoidea var. aranea» (en anglès). Royal Botanic Gardens, Kew. [Consulta: 22 juny 2021].

## Enllaços externs

* Fotografia de Haworthia arachnoidea var. aranea
# Haworthia cooperi var. dielsiana

Haworthia cooperi var. dielsiana, és una varietat de Haworthia cooperi del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia cooperi var. dielsiana té les fulles globulars, amb puntes arrodonides. El seu color és verd pàl·lid i el seu creixement és lent. La roseta fa entre 5 a 10 cm de diàmetre a la natura.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a la part central de la província sud-africana del Cap Oriental, i el seu hàbitat és en zones herbàcies planes entre pedres o en pendents baixos.

## Taxonomia

Haworthia cooperi var. dielsiana va ser descrita per (Poelln.) M.B.Bayer i publicat a Haworthia Revisited: 51, a l'any 1999.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
cooperi: epítet que honora al botànic i explorador de plantes anglès Thomas Cooper (1815-1913) que va recol·lectar plantes a Sud-àfrica del 1859 al 1862.
var. dielsiana: epítet

### Sinonímia

* Haworthia dielsiana Poelln., Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 28: 103 (1930). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia pilifera var. dielsiana (Poelln.) Poelln., Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 49: 27 (1940).
* Haworthia obtusa var. dielsiana (Poelln.) Uitewaal, Succulenta (Netherlands) 29: 50 (1948).

## Referències

* ↑ «Haworthia cooperi var. dielsiana» (en castellà). Suculent Avenue. [Consulta: 9 febrer 2021].
* 1 2 «Haworthia cooperi var. dielsiana» (en anglès). www.haworthia-gasteria.com: Jakub Jilemicky. [Consulta: 9 febrer 2021].
* 1 2 «Haworthia cooperi var. dielsiana» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-06-29. [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Haworthia cooperi» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 9 febrer 2021].
# Haworthia cooperi var. gordoniana

Haworthia cooperi var. doldii, és una varietat de Haworthia cooperi del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia cooperi var. doldii és una petita planta amb poques fulles a la natura, creix normalment ben retirat al sòl. És una espècie que prolifera lentament. Les fulles són nombroses i de color verd blavós, amb puntes de la fulla no truncades. La roseta és força globosa.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a l'oest de la província sud-africana del Cap Oriental.

## Taxonomia

Haworthia cooperi var. gordoniana va ser descrita per (Poelln.) M.B.Bayer i publicat a Haworthia Revisited: 52, a l'any 1999.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
cooperi: epítet que honora al botànic i explorador de plantes anglès Thomas Cooper (1815-1913) que va recol·lectar plantes a Sud-àfrica del 1859 al 1862.
var. gordoniana: epítet en honor de Gordon King.

### Sinonímia

* Haworthia gordoniana Poelln., Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 42: 269 (1937).
* Haworthia pilifera var. gordoniana (Poelln.) Poelln., Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 44: 237 (1938).
* Haworthia obtusa var. gordoniana (Poelln.) Uitewaal, Succulenta (Netherlands) 29: 50 (1948).

## Referències

* 1 2 «Haworthia cooperi var. gordoniana» (en anglès). www.haworthia-gasteria.com: Jakub Jilemicky. [Consulta: 29 juny 2021].
* 1 2 «Haworthia cooperi var. gordoniana» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-06-29. [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Haworthia cooperi» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Haworthia cooperi var. gordoniana» (en anglès). [Consulta: 29 juny 2021].
# Haworthia cooperi var. gracilis

Haworthia cooperi var. gracilis, és una varietat de Haworthia cooperi del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia cooperi var. gracilis té una roseta sense tija fins a 6cm de diàmetre i és prolífera. Tenen entre 30 a 40 fulles, acuminades lanceolades, incurvades amb primes espines marginals curtes, de color verd grisenc pàl·lid, on la superfície superior és translúcida entre línies. La inflorescència és senzilla de 200 mm i les seves flors són blanques.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a l'oest de la província sud-africana del Cap Oriental.

## Taxonomia

Haworthia cooperi var. gracilis va ser descrita per (Poelln.) M.B.Bayer i publicat a Haworthiad 16: 64, a l'any 2002.

### Etimologia

Haworthia: nom en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833).
cooperi: epítet que honora al botànic i explorador de plantes anglès Thomas Cooper (1815-1913) que va recol·lectar plantes a Sud-àfrica del 1859 al 1862.
var. gracilis: epítet llatí que significa "prim, petit, magre; minso".

### Sinonímia

* Haworthia gracilis Poelln., Repert. Spec. Nov. Regni Veg. 27: 133 (1929). (Basiònim/Sinònim substituït)
* Haworthia arachnoidea var. gracilis (Poelln.) Halda, Acta Mus. Richnov., Sect. Nat. 4(2): 44 (1997).

## Referències

* 1 2 Bayer, Bruce. «Haworthia Revisited – 13. Haworthia gracilis» (en anglès), 13-01-1999. [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ «Haworthia cooperi var. gracilis» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 29 juny 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Haworthia cooperi» (en anglès). World of Succulents. [Consulta: 9 febrer 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès). [Consulta: 30 juny 2021].
* ↑ «Sinònims de Haworthia cooperi var. gracilis» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 29 juny 2021].