OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Cathorops multiradiatus

Cathorops multiradiatus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba als rius i badies de la costa del Pacífic entre Guatemala i Panamà.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert 1883. A review of the siluroid fishes found on the Pacific coast of tropical America, with descriptions of three new species. Bull. U. S. Fish Comm. v. 2 (1882): 34-54.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr. 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A. P. i R. Betancur-R. 2008: Revision of the species of the genus Cathorops (Siluriformes: Ariidae) from Mesoamerica and the Central American Caribbean, with description of three new species. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 1): 25-44.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Corydoras lacerdai

Corydoras lacerdai és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 3,4 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Bahia (Brasil).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras lacerdai» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hieronimus, H. 1995. Corydoras lacerdai spec. nov., ein neuer Panzerwels aus Brasilien (Teleostei: Siluriformes: Callichthyidae). Zeitschrift Fischk. v. 3 (núm. 1): 107-116.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Charles-François Dumonchau

Charles-François Dumonchau (Estrasburg, 11 d'abril de 1775 - Lió, 21 de desembre de 1820) fou un pianista i compositor francès.
Va rebre del seu pare les primeres lliçons de música i estudià el piano amb Baumeyer, fent ràpids progressos degut a les seves aptituds poc comunes. Durant la Revolució francesa passà a París, sent empleat en l'administració de queviures per a l'exèrcit, travà amistat amb Kreutzer i entrà en el Conservatori, que deixa aviat per estudiar sota la direcció de Woeffi.
El 1805 estrenà en la Porte Saint-Martin una òpera còmica, L'officier cosaque, que aconseguí un bon èxit. Després passà a la seva ciutat nadiua Estrasburg, on dirigí durant un temps l'orquestra on s'executaven òperes, sent substituït per Jean-Baptiste Michelot i ell passà a Lió (1809).
Deixà escrites 33 sonates per a piano, 24 per a piano, violí i flauta, i altres composicions de menor importància.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a part, pàg. 2461 (ISBN 84-239-4581-2)
* ↑ Enciclopèdia Espasa v. 35, pàg. 26, (ISBN 84-239-4535-9)
# Estany de les Dugues

L'Estany de les Dugues és un llac d'origen glacial del Massís del Carlit, dins del terme comunal d'Angostrina i Vilanova de les Escaldes, de l'Alta Cerdanya, a la Catalunya del Nord.
És a l'est del Carlit, a la zona nord-est del terme al qual pertany, a ponent del Llac de la Bollosa i a llevant del Carlit. Pertany al conjunt d'estanys de la capçalera del Riu d'Angostrina, del qual és l'inferior i el situat més al sud-est del bloc d'estanys. Per damunt seu té l'Estany de Sobirans, el de Trebens, el d'en Gombau, el del Castellar, i per dessota, l'Estany de Vallell, l'Estany Llong, l'Estany Llat, cap al sud-oest, i l'Estany de la Comassa, l'Estany Sec, l'Estany del Viver i l'Estany Negre cap al sud-est. Aquests estanys inferiors al de les Dugues s'uneixen a les Basses d'en Gombau, d'on davalla cap al sud el Riu d'Angostrina.

## Referències
### Notes

* ↑ L'Estany de les Dugues en els ortofotomapes de l'IGN

### Bibliografia

* Becat, Joan. «5 - Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Atles toponímic de Catalunya Nord. I. Aiguatèbia - Montner. Perpinyà: Terra Nostra, 2015 (Biblioteca de Catalunya Nord, XVIII). ISBN ISSN 1243-2032.
* Mercadal (coord.), Oriol; Giménez (fot.), Emili. «El Capcir. Els Angles». A: Patrimoni medieval de la Cerdanya i el Capcir. Barcelona: Rafael Dalmau, Editor, 2017, p. 240-241 (Col·lecció Camí Ral, núm. 39). ISBN 978-84-232-0830-2.
* Ponsich, Pere; Lloret, Teresa; Gual, Raimon. «Angostrina i Vilanova de les Escaldes». A: Vallespir, Conflent, Capcir, Baixa Cerdanya, Alta Cerdanya. Barcelona: Fundació Enciclopèdia Catalana, 1985 (Gran Geografia Comarcal de Catalunya, 15). ISBN 84-85194-60-8.
# Valea lui Mihai

Valea lui Mihai(pronunciat en romanès: [ˈVale̯a luj miˈhaj]; hongarès: Érmihályfalva) és una ciutat de Romania.

## Geografia

Es troba al voltant del 66 9 km al nord-est d'Oradea, 9 km de la frontera hongaresa al comtat de Bihor, Crișana (Romania).

## Història

El 1312, sota Carles I, se li van permetre nous privilegis comercials i, després, el 1459 també es van permetre privilegis de beneficis fiscals per als seus ciutadans. Més tard va formar part de l'Imperi Otomà, cosa que va provocar el seu despoblament, però els habitants van tornar posteriorment. Posteriorment, va formar part de la monarquia dels Habsburg fins al compromís austrohongarès de 1867. Després va passar a formar part del Regne d'Hongria dins d'Àustria-Hongria.
Després de la ruptura d'Àustria-Hongria el 1918-1920, la ciutat va passar a formar part de Romania. Com a resultat del Segon Arbitratge de Viena, va passar a formar part d'Hongria entre 1940 i 1945. Des de llavors forma part de Romania. Va ser declarada ciutat en tres ocasions diferents: el 1844, el 1930 i el 1989, la darrera vegada com a resultat del programa de sistematització rural romanès.

### Història jueva

Els jueus de Galícia es van establir cap al 1780, dedicant-se a l'agricultura i al comerç. El 1873 es va obrir una escola secundària. Anschel Bak va obrir una impremta a finals del segle xix. Cinquanta rabins hassids hongaresos van celebrar una convenció a la ciutat el 1898.
El 1930, hi havia 1535 jueus, o el 19% del total. Durant el període d'entreguerres, els jueus eren els líders de la indústria local, que donaven feina a centenars de treballadors. Alguns grups juvenils sionistes es van fundar als anys trenta. El 1935, la ciutat va ser la seu de la convenció nacional HaNoar HaTzioni.
La població jueva va ser enviada al gueto d'Oradea el maig de 1944 i posteriorment deportada a Auschwitz. Alguns dels supervivents van tornar breument a la ciutat després de la guerra.

## Població

Segons el darrer cens del 2011 hi havia 9.668 persones vivint a la ciutat.
D'aquesta població, el 81,03% són hongaresos ètnics, mentre que el 13,23% són romanesos i l'1,3% altres.

## Galeria d'imatges

* L'església catòlica romana de la ciutat
* Carrer a Valea lui Mihai
* Segell d'Er-Mihalyfalvaa Hongria emès el 1871

## Referències

* 1 2 3 Shmuel Spector, Geoffrey Wigoder (eds.
* ↑ Romanian 2002 Census

## Enllaços externs

* Valea lui Mihai - ShtetLink
# Cathorops variolosus

Cathorops variolosus és una espècie de peix de la família dels àrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Guaiana Francesa.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S. & C. H. Gilbert 1883. A review of the siluroid fishes found on the Pacific coast of tropical America, with descriptions of three new species. Bull. U. S. Fish Comm. v. 2 (1882): 34-54.
* 1 2 BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Cuvier, G. & A. Valenciennes. 1840. Histoire naturelle des poissons. Tome quinzième. Suite du livre dix-septième. Siluroïdes. Hist. Nat. Poiss. v. 15: i-xxxi + 1-540, Pls. 421-455.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Marceniuk, A.P. i C.J. Ferraris, Jr. 2003. Ariidae (Sea catfishes). p. 447-455. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the freshwater fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Marceniuk, A. P. i R. Betancur-R. 2008: Revision of the species of the genus Cathorops (Siluriformes: Ariidae) from Mesoamerica and the Central American Caribbean, with description of three new species. Neotropical Ichthyology v. 6 (núm. 1): 25-44.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Corydoras orphnopterus

Corydoras orphnopterus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador.

## Referències

* 1 2 «Corydoras orphnopterus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Weitzman, S. H. & H. Nijssen. 1970. Four new species and one new subspecies of the catfish genus Corydoras from Ecuador, Colombia and Brazil (Pisces, Siluriformes, Callichthyidae). Beaufortia v. 18 (núm. 233): 119-133.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Charles-Hubert Gervais

Charles-Hubert Gervais (París, 19 de febrer de 1671 - 14 de gener de 1744) fou un compositor francès del Barroc.
Gaudí de certa anomenada durant l'època de Lluís XIV, del que en fou músic de cambra, i va escriure diverses òperes i un considerable nombre de motets, 45 dels quals es conserven en la Biblioteca Nacional de París.

## Òperes

* Idille sur le retour du duc de Chartres, (1692)
* Méduse (tragédie en musique, (1697)
* Divertissement de Fontainebleau, (1698, atribuïda a 'Gervais)
* Hypermnestre (tragédie en musique, (1716)
* Les amours de Protée, (òpera-ballet, 1720)
* Divertissement de Villers-Cotterêts, (1722)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 1495 (ISBN 84-239-4525-1)
# Charles-Louis Hanssens (junior)

Charles-Louis Hanssens (Gant, 12 de juliol de 1802 - Brussel·les, 8 d'abril de 1871) fou un músic belga.
Fou membre de l'Acadèmia Reial Belga on entre d'altres alumnes tingué a Pierre François Riga. Va escriure pel teatre: l'òpera Le siège de Calais (1861), i diversos ballets, com Sylla; Le 5 Juillet; Valentine; Un dimanche à Pontoise; Le conscrit; L'enchanteresse; Mayeme; Gargantua; Pizarre; Le Paradis de Diable, etc.
A més, va compondre, simfonies, obertures, fantasies, misses, etc.
Era nebot del compositor i director d'orquestra del mateix nom Charles-Louis Hanssens.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 27, pàg. 661 (ISBN 84 239-4527-8)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 51, pàg. 556. (ISBN-84-239-4551-0)
# Charles-Nicolas Baudiot

Charles-Nicolas Baudiot (Nancy, 29 de març de 1773 - París, 26 de setembre de 1849) fou un violoncel·lista i compositor francès.
Va ser professor del conservatori de la seva ciutat natal i violoncel·lista de la Capella Reial fins a l'any 1822 en què es jubilà. Els seus contemporanis elogiaren el correcte i net de la seva execució, però diuen que restava mancat de sentiment.
Publicà multitud de peces per a violoncel, i a més una Instruction pour les compositeurs, ou notions sur le mecanisme et le doigté du violoncelle et la manière d'ècrire pour cet instrument i un Mèthode complète de violoncelle en col·laboració amb Jean-Henri Levasseur i Baillot, el qual s'adoptà en el Conservatori, i en el que tingué alumnes com Louis Norblin.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 9, pàg. 1212 (ISBN 84-239-4509-X)
* ↑ * Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 38, pàg. 1069. (ISBN 84-239-4538-3)
# Charles-Olivier-René Bibard

Charles-Olivier-René Bibard (París, Illa de França, 1863 - 1935) fou un pianista i compositor francès. Estudià en el Conservatori de París i el 1884 aconseguí el segon Prix de Rome. Entre les seves obres hi figuren una suite orquestral, Reflets du Nord, Diverses suites per a piano, Veillée de décembre, Le voyageur, Esquisses poétiques, una sonata per a piano, un concert, per a violí i orquestra, música religiosa, escenes líriques i melodies vocals i valsos.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 50, pàg. 846 ISBN 84-239-4550-2
# Damer de prat

El damer de prat (Melitaea parthenoides) és una espècie de lepidòpter papilionoïdeu de la família dels nimfàlids (Nymphalidae) present als Països Catalans.

## Distribució

Àmpliament distribuïda per la península Ibèrica i França. Molt local al sud d'Alemanya, Suïssa i nord-oest d'Itàlia. Extingida a Àustria. Es troba entre els 400 i els 2400 metres d'altitud.

## Hàbitat

Zones obertes amb flors, en llindars de boscos. L'eruga s'alimenta de Plantago lanceolata, Plantago alpina i Plantago media.

## Període de vol i hibernació

Una generació entre juny i juliol en altituds elevades i dues, maig-juny i agost-setembre, en zones més baixes. Hiberna com a eruga, en grups.

## Referències

* ↑ «Cercaterm | TERMCAT». [Consulta: 4 març 2025].
* ↑ «Proposta de noms comuns per a les papallones diürnes (ropalòcers) catalanes». Butlletí de la Societat Catalana de Lepidopterologia. Arrizabalaga et al., 01-12-2012. [Consulta: 24 gener 2014].
* ↑ «Museu de Ciències Naturals de Granollers - Melitaea parthenoides». [Consulta: 4 març 2025].
* 1 2 3 4 5 Tolman, Tom; Lewington, Richard. Mariposas de España y Europa (en castellà). Lynx, 2011. ISBN 978-84-96553-84-2.
* ↑ «Melitaea parthenoides» (en anglès). [Consulta: 25 desembre 2013].

## Enllaços externs

* Biodiversidad Virtual (castellà)
* Butterflies of France Arxivat 2013-12-27 a Wayback Machine. (anglès)
* European Lepidoptera and their ecology (anglès)
# Estanyer

Un estanyer és un menestral que té com a ofici treballar l'estany.
A Barcelona, els estanyers, que feien plats, safates, canelobres o mesures, foren dels primers a establir un reglament de llur ofici.
L'adobacossis o adobacossis-i-ribells/gibrells, adobador, adobet, cordador d'olles, espelletaburros, estanyaire, fifonaire, lligador, adobapaelles, paellero (cast. lañero) és qui té per ofici d'adobar els cossis, gibrells o altres atuells de terrissa trencats, unint els tests amb trossos de filferro passats i doblegats de manera que els tests quedin ben afegits i cloguin bé.

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 116.
# Elemér Kocsis

Elemér Kocsis (26 de febrer de 1910 - 6 d'octubre de 1981) fou un futbolista romanès de la dècada de 1930.
Fou internacional amb Romania i disputà el Mundial de 1930. Destacà com a jugador de CS Salonta, CA Oradea i FC Ploieşti.

## Referències

* ↑ Perfil a eu-football.info
* ↑ Stats on Romaniasoccer.ro
# Corydoras oxyrhynchus

Corydoras oxyrhynchus és una espècie de peix de la família dels cal·líctids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Surinam.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 «Corydoras oxyrhynchus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Burgess, W.E. 1992. Colored atlas of miniature catfish. Every species of Corydoras, Brochis and Aspidoras. T.F.H. Publications, Inc., Estats Units. 224 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Nijssen, H. & I. J. H. Isbrücker. 1967. Notes on the Guiana species of Corydoras Lacépède, 1883, with descriptions of seven new species and designation of a neotype for Corydoras punctatus (Bloch, 1794)-(Pisces, Cypriniformes, Callichthyidae). Zool. Meded. (Leiden) v. 42 (núm. 5): 21-50, Pls. 1-5.
* Reis, R.E. 2003. Callichthyidae (Armored catfishes). p. 291-309. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Elionor de Castella i d'Anglaterra

Elionor de Castella (1202 - Burgos, 1251) fou infanta de Castella i reina consort d'Aragó (1221-1229). Elionor era filla d'Alfons VIII de Castella i la seva muller, Elionor d'Anglaterra, i germana per tant dels reis de Castella Enric I i Berenguera I.
Es casà el 6 de juny de 1221 a Ágreda (actualment a la província de Sòria) amb Jaume I el Conqueridor, rei d'Aragó i comte de Barcelona, de qui fou la primera esposa. D'aquest matrimoni en nasqué Alfons d'Aragó i Castella (1222-1260), que fou nomenat hereu el 1228 però que morí prematurament el 1260.
El 1229 el matrimoni fou anul·lat ja que Jaume I va repudiar Elionor per qüestió de consanguinitat i Elionor de Castella es retirà al monestir de Las Huelgas, Burgos, on morí el 1251. El funeral va ser celebrat en la més completa intimitat, sols hi van assistir el seu fill Alfons i les monges del monestir.

## Referències

* 1 2 Sobrequés i Callicó, Jaume. Comtes, reis, comtesses i reines de Catalunya. 1. ed. Barcelona: Editorial Base, 2011, p. 97. ISBN 978-84-15267-24-9.
* ↑ Mata, Jordi «Jaume I. Rei i Mite». Sàpiens [Barcelona], núm. 121, 10-2012, p.8.14. ISSN: 1695-2014.
# Elisabetta Manfredini

Elisabetta Manfredini-Guarmani (Bolonya, 2 de juny de 1780 - després de 1824) fou una cantant d'òpera italiana de la tessitura de soprano.
Debutà en el Teatre Municipal de la seva vila nadiua i el 1809 es presentà al públic de l'Òpera de París, sent acollida amb molts aplaudiments.
Rossini va escriure expressament per aquesta artista la part de soprano de les òperes Ciro in Babilonia i Adelaide di Borgogna. La seva veu era bella i emesa amb gust exquisit; només se li reprovava a Elisabetta la manca d'expressió i de vocalització.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 800 (ISBN 84-239-4532-4)