OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Oligosarcus planaltinae

Oligosarcus planaltinae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 9,9 cm de llargària total i les femelles 7,9.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranaiba (Goiás, Brasil).

## Referències

* ↑ Günther A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5. i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Menezes, N. A. & Géry, J. 1983. Seven new acestrorhynchin characid species (Osteichthyes, Ostariophysi, Characiformes) with comments on the systematics of the group. Revue Suisse de Zoologie v. 90 (núm. 3): 563-592.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Amaral Campos, A. i E. Trewavas 1949: Oligosarcus Günther, a genus of South American characid fishes, and Paroligosarcus, subgen. nov. Annals and Magazine of Natural History (Series 12) v. 2 (núm. 14): 157-160.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Menezes, N.A. 1987. Tres especies novas de * Oligosarcus* Günther, 1864 e redefinacao taxonomica das demais especies do genero (Osteichthyes, Teleostei, Characidae). Bol. Zool. (BOLZ) 11: 1-39.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Jean Poueigh

Jean Marie Octave Géraud Poueigh (Tolosa de Llenguadoc, 24 de febrer de 1876 - Olivet, 14 d'octubre de 1958) fou un compositor, musicòleg, crític i folklorista francès.
En la seva vila nadiua estudià la carrera de Dret, i ensems es dedicà a estudiar la música; posteriorment es traslladà a París per a perfeccionar-se en aquest art, singularment en la composició, tenint per professors com Caussade, Fauré i d'Indy.
Va publicar: una Sonate per a piano i violi (1906), Fürm, suite per a orquestra (1906); Dentellière de réve, per a cant i orquestra (1907); tres peces per a piano amb el títol Pointes sèches (1908), i Les lontains, fragment d'un poema dramàtic per a solo, orquestra i cor.
També són d'aquest compositor el drama líric Le meneur de Louves, en cinc actes; La ronde du Blé d'Amour, per a cor mixt i orquestra; una Marche triomphale, etc. Va publicar harmonitzades en la revista Les Chansons de France (1907-08), cançons populars del Llenguadoc i la Gasconya; tres cançons del País d'Oc, 14 cançons antigues, etc. Sobre crítica musical va escriure en diversos diaris i publicat l'obra Musiciens français d'aujour d'hui (1911) amb el pseudònim Octave Séré.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 46, pàg. 988 (ISBN 84-239-4546-4)
# Maruina colombicana

Maruina colombicana és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Sud-amèrica: Colòmbia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Lista actualizada de los psicódidos (Diptera: Psychodidae) de Colombia (castellà)
* ↑ Rüdiger Wagner, Wolfgang Joost, 1994. On a small collection of Psychodidae (Diptera) from Colombia. Studies on Neotropical Fauna and Environment. Vol. 29, núm. 2. «Enllaç».
# Formatge de cabra i te amb sal

Formatge de cabra i te amb sal (originalment en alemany, Die Adern der Welt) és una pel·lícula de thriller dramàtic mongola del 2020 escrita per Byambasuren Davaa amb Jiska Rickels i dirigida per la mateixa Davaa. La pel·lícula es va estrenar en el 70è Festival Internacional de Cinema de Berlín el 23 de febrer de 2020. Va ser seleccionada com a entrada mongola per a la millor pel·lícula internacional als 93ns premis Oscar, però no va ser nominada. La versió doblada al català es va estrenar el 28 d'octubre de 2022.

## Sinopsi

En una província enmig de l’estepa mongola, l'Amra viu una vida nòmada tradicional amb la seva família. La seva mare cuida el ramat i el seu pare és mecànic i ven formatge de cabra al mercat local. Aquesta rutina es veu amenaçada per la invasió de multinacionals mineres, que busquen or i malmeten l'hàbitat natural.

## Repartiment

* Bat-Ireedui Batmunkh com a Amra
* Enerel Tumen com a Zaya
* Yalalt Namsrai com a Erdene
* Algirchamin Baatarsuren com a Altaa
* Ariunbyamba Sukhee com a Huyagaa
* Manduul Baasansuren com a presentador de Got Talent Studio de Mongòlia
* Sukhbaatar Battuvshin com a ninja núm. 3
* Purevragchaa Batzorig com a vell monjo

## Referències

* ↑ «Die Adern der Welt». Berlinale. [Consulta: 15 gener 2021].
* ↑ Steve Pond. «Oscars International Race Breaks Record With 93 Entries». The Wrap, 08-01-2021. [Consulta: 15 gener 2021].
* 1 2 Formatge de cabra i te amb sal a la Base de dades de cinema en català
* ↑ «Formatge de cabra i te amb sal». ésAdir. [Consulta: 22 octubre 2022].

## Enllaços externs

* Tràiler en català
# Forns de Casa-en-Ponç

Els Forns de Casa-en-Ponç (o Casampons) fou un jaciment arqueològic situat als afores de Berga, al Berguedà, excavat l'any 1959 per A. del Castillo.
S'hi trobaren diversos forns de ceràmica grisa, datats als segles xii i xiii.
Darrerament s'han fet estudis arqueomètrics destinats a determinar la zona on es venien les peces de terrissa produïdes en aquest indret.
Actualment, el jaciment ha desaparegut per efecte de la urbanització de la zona.

## Vegeu també

* Llista de jaciments arqueològics de Catalunya

## Referències

* ↑ Bolòs, Jordi: Diccionari de la Catalunya medieval (ss. VI-XV). Edicions 62, Col·lecció El Cangur / Diccionaris, núm. 284. Barcelona, abril del 2000. ISBN 84-297-4706-0, plana 63
* ↑ Albert Fàbrega i Enfedaque. «Casa en Ponç (Berga)». Forns antics de ceràmica a la Catalunya Central. raco.cat.
# Fortunato Magi

Fortunato Magi (Lucca, Toscana, 1838 - 1882) fou un compositor italià.
Estudià en el Conservatori de la seva vila nadiua, del que n'arribà a ser director, com també mestre de capella de la catedral, i el 1874 director de les Escoles comunals de música de Ferrara. Entre els seus alumnes s'hi compten entre d'altres el compositor Catalani.
Va compondre un gran nombre d'obres religioses, entre les quals destaquen un Miserere, un Christus i diversos motets, algunes simfonies, un oratori, dues òperes i un Tractat de contrapunt.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 93 (ISBN 84-239-4532-4)
# Fortuny (novel·la)

Fortuny (1983) és una novel·la en llengua catalana de Pere Gimferrer.

## Descripció

Obra més propera al nouveau roman que qualsevol altra novel·la experimental del context català, el seu objecte és la recreació del que s'ha anomenat l'imaginari o l'atmosfera Fortuny, a partir de la vida i l'art de Marià Fortuny i de Madrazo com a continuació de l'art del seu pare, Marià Fortuny i Marsal, i tot un conjunt de persones, d'imatges, de moments i de records que hi entren en relació. Se l'ha considerat un singular assaig de roman d'art, comparable únicament amb referents com Pascal Quignard o Roberto Calasso. Poc després de la seva aparició, Octavio Paz el va qualificar com a «llibre no per ser pensat sinó per ser vist a través de la lectura»
Segons el professor Eloi Grasset, el propòsit de Gimferrer amb aquesta obra era doble: a part de traçar la continuïtat de l'esmentat "imaginari Fortuny", molt particular en la cultura europea, eixamplar els usos literaris del català mitjançant l'elecció d'un model de llengua oposat al modelatge de la llengua parlada.

## Premis

* 1983: Premi Ramon Llull de novel·la
* 1983: Premi de la Crítica de narrativa catalana
* 1983: Premi Joan Crexells de narrativa
* 1984: Premi Crítica Serra d'Or de prosa

## Traduccions
### Al castellà

    1983. Traducció de Basilio Losada. Barcelona: Editorial Planeta. ISBN 9788432071683

### A l'holandès

    1983. Traducció d'Annemieke van de Pas. Amsterdam: De Arbeiderspers.

### Al romanès

    1988. Traducció de Filip Traian. Bucarest: Univers.

### Al noruec

    1991. Traducció de Kjell Risvik.Oslo: Gyldendal.

### Al suec

    1991. Miquel Ibáñez. Värnamo: Brombergs.

### Al francès

    1992. Mathilde Bensoussan. París: Du Seuil.

### A l'anglès

    2016. Traducció d'Adrian Nathan West. Boston: David R. Godine.

### A l'italià

    2016. Traducció de Nicola Palladino. Roma: Aracne.

## Referències

* ↑ Carol 2016, pàg. 34.
* ↑ Carol 2016, pàg. 135.
* ↑ Cairol 2013, pàg. 106.
* ↑ «La trama mortal», El País (12/03/1984). Citat a Grasset 2020, pàg.285.
* ↑ «Grasset 2020, pàg.286.
* ↑ Carol 2016, pàgs. 298-299.

## Bibliografia

* Carol Geronès, Lídia. Fortuny de Pere Gimferrer o un bric-à-brac de la Belle Époque. Una novel·la singular en el panorama narratiu dels anys vuitanta. (Tesi doctoral). Universitat de Girona, 2016 [Consulta: 4 setembre 2019].
* Cairol, Eduard «El agente provocador: Pere Gimferrer y la literatura artística». Tropelías. Revista de Teoría de la Literatura y Literatura Comparada, núm. 29, 2n semestre 2013.
* Grasset, Eloi El reciclaje de lo aprendido: "Fortuny" (1983). La trama mortal. Pere Gimferrer y la política de la literatura (1962 - 1985). Sevilla: Editorial Renacimiento, 2020, p. 285-293 (Iluminaciones, nº 143). ISBN 9788418387104.
# Francesc Bosch i Monpart

Francesc Bosch i Monpart (Mataró, 9 d'abril de 1797–Badalona, 17 de maig de 1865) va ser un comerciant català que va ser alcalde de Badalona l'estiu de 1855.
Va ser l'únic fill de Gabriel Bosch, natural de Sant Vicenç de Montalt, i de Maria Rosa Monpart, natural de Mataró. Casat amb Maria Anna Grau i Brugarolas, natural de Barcelona, amb la qual va tenir diversos fills, entre els quals Josep i Vicenç Bosch i Grau, fundadors de l'empresa que va donar naixement a l'Anís del Mono.
El seu pare es dedicava al comerç amb Amèrica, tenia una casa comercial a Santiago de Cuba. Va començar a ocupar-se d'aquests negocis a partir de la mort de Gabriel el 1827, raó per la qual va ser conegut per l'àlies d'El Americano. Vers 1828 es va instal·lar a Badalona, tenint el seu domicili particular al carrer de Mar. Va ser propietari de diversos immobles a la localitat. Seguidor del Partit Progressista, va participar de la política local, va ser regidor i síndic procurador de l'Ajuntament de Badalona entre 1843 i 1844 i alcalde segon entre 1854 i 1856. Durant el Bienni Progressista va ser alcalde de la vila l'estiu de 1855 a causa de la suspensió de càrrec de Josep Brunet i Torres.
A la seva mort el 1865, va ser enterrat al Cementiri Vell.

## Referències

* 1 2 3 4 Palacio i Serra, Francesc «L'Ajuntament de Badalona des de l'establiment de l'estat liberal fins a la Revolució de Setembre (1835-1868)». Carrer dels Arbres, 4a època, núm. 5, 2020, pàg. 144.
# Laurence Waddell

Laurence Waddell (Cumbernauld (Escocia), 29 de maig, 1854 - 19 de setembre, 1938), fou un antropòleg i orientalista anglès.
Va estudiar medicina a la Universitat de Glasgow, graduant-se el 1878. El 1880 va ser nomenat professor de química i de patologia del Col·legi de Medicina de Calcuta i després, per espai de deu anys. va exercir el càrrec de comissionat sanitari a la regió tibetana, descobrint amb aquest motiu importants emplaçaments d'antics monuments.
Va visitar, a més, Burma, Xina, Jaón, Amèrica del Nord, Egipte, Mesopotàmia, Síria, Fenícia i l'Himàlaia. A part de la seva col·laboració a la Encyplaedia of Religion and Ethics i revistes de medicina i antropologia, se li deuen:
* Researches on Serpent Venom (1888);
* Discovery of Palibothra of the Greeks (1892);
* The Birds of the Sikhim (1893);
* The Buddhism of Tibet (1895);
* Discovery of the Birthplace of Buddha (1896);
* Among the Himalayas (1899);
* Tribes of the Brahmaputra Valley (1902);
* Lhasa and its Mysteries (1905);
* Medical Jurisprudence for India (1917);
* Phoenician origin of the Britons (1924);
* Indo-Sumerian Seals Deciphered (1925);
* Sumer-Aryan Dictionary (1927);
* Aryan Origin of the Alphabet (1927);
* King-List of the Sumerians or Early Arians from Dar-Danos to Menes (1927).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 69, pàg. 1433. (ISBN 84-239-4569-3)
# Oliver Goldsmith

Oliver Goldsmith (Elphin, 10 de novembre de 1728 - Londres, 4 d'abril de 1774) fou un escriptor, poeta i metge angloirlandès conegut per la seva novel·la The Vicar of Wakefield (1766) --traduïda per primera vegada a l'alemany per Johann Joachim Christoph Bode--, el seu poema pastoral The Deserted Village (1770) (escrit en memòria del seu germà) i les peces de teatre The Good-Natur'd Man (1768) i She Stoops to Conquer (1771, i que va estrenar el 1773). També es creu que va escriure el conte clàssic infantil, The History of Little Goody Two-Shoes.

## Traduccions al català

* El vicari de Wakefield (dos volums). Traducció de Josep Farran i Mayoral. Barcelona: Quaderns Literaris, 1934.
* El vicari de Wakefield. Traducció de Carles Llorach-Freixes. Martorell: Adesiara editorial, 2010.

## Obres

* Obres de Oliver Goldsmith al Projecte Gutenberg.

## Bibliografia

* The Complete Poetical Works of Oliver Goldsmith by Austin Dobson (Editor), ISBN 1-58827-277-X
* Oliver Goldsmith (Everyman's Poetry Series), editat per Gordon Campbell, ISBN 0-460-87827-1
* George Rousseau (1974). Goldsmith: The Critical Heritage (Londres: Routledge and Kegan Paul, 1974). ISBN 0710077203
* J. A. Connellan. Oliver Goldsmith of Elphin. Publicat per Goldsmith Society (1935)

## Referències

* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 1271. (ISBN 84-239-4508-1)
* ↑ «Oliver Goldsmith» (en castellà). [Consulta: 21 gener 2009].

## Enllaços externs

* Dr. Oliver Goldsmith(anglès)
# Malakichthys mochizuki

Malakichthys mochizuki és una espècie de peix pertanyent a la família dels acropomàtids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 14 cm de llargària màxima.
* 3 espines i 8 radis tous a l'aleta anal i 14 radis a la pectoral.
* 50-52 escates a la línia lateral.
* 4-5 fileres d'escates transversals sobre la línia lateral.
* 23-25 branquiespines.
* No té cap parell d'espines a la barbeta.

## Hàbitat

És un peix marí i batipelàgic que viu entre 300 i 360 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental: Austràlia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Steindachner, F. & L. Döderlein, 1883. Beiträge zur Kenntniss der Fische Japan's. (I.). Denkschr. Akad. Wiss. Wien v. 47 (1. abth.): 211-242, Pls. 1-7.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Yamanoue, Y. & K. Matsuura, 2001. Description of two new acropomatid species of the genus Malakichthys (Teleostei: Perciformes) from Australia. Bull. Mar. Sci. v. 69 (núm. 3): 1139-1147.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* 1 2 Yamanoue, Y. & K. Matsuura, 2001.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Yamanoue, Y. i K. Matsuura, 2004. A review of the genus Malakichthys Döderlein (Perciformes: Acropomatidae) with the description of a new species. J. Fish. Biol. 65:511-529.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Haworthia angustifolia var. altissima

'Haworthia angustifolia var. altissima, és una varietat de Haworthia angustifolia del gènere Haworthia de la subfamília de les asfodelòidies.

## Descripció

Haworthia angustifolia var. altissima és una planta suculenta perennifòlia que es caracteritza per cobrir un element més alt i distintiu, amb fulles esveltes més verticals, i pot arribar a fer entre 1,5 a 2 cm alçada.

## Distribució i hàbitat

Aquesta varietat creix a la província sud-africana del Cap Oriental, on concretament es troba al nord-oest de Grahamstown, al voltant de Riebeek East i Alicedale. a una a una altitud de 600 metres.

## Taxonomia

Haworthia angustifolia var. altissima va ser descrita per M.B.Bayer i publicat a Haworthia Revisited: 26, a l'any 1999.
El nom Haworthia: és en honor del botànic britànic Adrian Hardy Haworth (1767-1833) i l'epítet llatí angustifolia significa «amb fulla estreta». i la varietat altissima: epítet llatí que significa el mateix que en català.

## Referències

* 1 2 «Haworthia angustifolia var. altissima» (en anglès). www.haworthia-gasteria.com: Jakub Jilemicky. [Consulta: 1r juliol 2021].
* 1 2 «Haworthia angustifolia var. altissima» (en francès i anglès). Conservatori i Jardí Botànic de Ginebra: Flora africana. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Haworthia angustifolia var. altissima» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ Charters, Michael L. «California Plant Names: Latin and Greek Meanings and Derivations. A Dictionary of Botanical and Biographical Etymology» (en anglès), 2021. [Consulta: 4 maig 2021].
* ↑ «Dictionary of Botanical Epithets» (en anglès). [Consulta: 8 febrer 2021].
* ↑ «"Dictionary of Botanical Epithets"» (en anglès), 2019. [Consulta: 1r juliol 2021].
* ↑ «Haworthia angustifolia» (en anglès). World Checklist of Selected Plant Families (WCSP). Royal Botanic Gardens, Kew. Arxivat de l'original el 2021-07-09. [Consulta: 1r juliol 2021].

## Enllaços externs

* Galeria fotogràfica de Haworthia angustifolia var. altissima
# Malapterurus leonensis

Malapterurus leonensis és una espècie de peix de la família dels malapterúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,5 cm de llargària total.
* Nombre de vèrtebres: 39-43.

## Hàbitat

Viu a les conques dels rius costaners.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Sierra Leone.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986: Malapteruridae. p. 102-104. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París, França. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Howes, G. 1985. The phylogenetic relationships of the electric catfish family Malapteruridae (Teleostei: Siluroidei). J. Nat. Hist., 19: 37-67.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Norris, S.M., 2002: A revision of the African electric catfishes, family Malapteruridae (Teleostei, Siluriformes), with erection of a new genus and descriptions of fourteen new species, and an annotated bibliography. Ann. Mus. R. Afr. Centr., Sci. Zool., 289:155 p.
* Teugels, G.G., 1992. Malapteruridae. p. 496-499. A C. Leveque, D. Paugy, G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28 Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Esteve Prat de la Riba i Magarins

Esteve Prat de la Riba i Magarins (Castellterçol, Moianès, 1843-1898) va ésser pare d'Enric Prat de la Riba i Sarrà.
Fou un home de conviccions liberals, batlle de Castellterçol i seguidor de les opcions polítiques del liberal Sagasta. Es va casar amb Maria Sarrà, filla d'Antoni Sarrà i de Rosa Rosàs a la capella del mas Sarrà.
Dins del moviment catalanista, fou subscriptor de La Renaixensa, signà el Missatge a la Reina Regent (1888) i va ésser nomenat delegat a l'Assemblea de Manresa (1892).

## Referències

* ↑ Ollé i Romeu, Josep. M.: Homes del catalanisme. Bases de Manresa. Diccionari biogràfic Barcelona: Rafael Dalmau (editor), 1995. Col·lecció Camí Ral, núm. 6. ISBN 84-232-0484-7, planes 196-197.
# Laureà Carreras i Roure

Laureà Carreras i Roure (Girona, 1848 - Manila, Filipines, 1886) fou un compositor gironí.
Fou ajudant del seu pare Joan Carreras i Dagàs en l'Escola de Cecs de Barcelona i va introduir avantatjades modificacions en el sistema de Braille per ensenyar música a les persones cegues. després per oposició, fou nomenat músic major del regiment nº. 4 de guarnició a Manila, vila en la que hi trobà la mort.
Va compondre moltes obres i publicà una Colección de cantos y bailes Populares españoles.
Va morir a Manila probablement el gener de 1887, segons hemeroteques.

## Referències

* 1 2 Molins, A. de Elias. Diccionario biográfico y bibliográfico de escritores y artistas catalanes del siglo XIX. Рипол Классик, 1889, p. 425. ISBN 978-5-87321-997-1.
* ↑ «Noticias». Revista de Gerona, 1-1887, pàg. 38.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 11, pàg. 1331. (ISBN 84-239-4511-1)