OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Juan Vadillo

Juan Vadillo fou un magistrat espanyol, del primer terç del segle xvi.
Era oïdor del l'Audiència de Santo Domingo i fou comissionat per aquesta per a residenciar en Gonzalo de Guzmán pels seus desordres i violències, enviant-lo presoner a Sevilla, on fos absolt i reposat tres anys després en el seu càrrec.
Vadillo desenvolupà durant aquest temps el govern i feu un cens aproximat dels indis, que llavors ascendien a uns 50.000.
També en aquesta època va ocórrer la sublevació d'en Guamá al prengué i condemnà a mort.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Tom. núm. 66, pàgs. 319-21 (ISBN 84-239-4566-9)

## Enllaços externs

* https://cvc.cervantes.es/artes/ciudades_patrimonio/cartagena_indias/personalidades/vadillo.htm
# Saccostomus campestris

Saccostomus campestris és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a Angola, Botswana, la República Democràtica del Congo, Malawi, Moçambic, Namíbia, Sud-àfrica, Tanzània, Zàmbia i Zimbàbue. El seu hàbitat natural són els boscos de sabana i altres zones. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, campestris, significa 'campestre' en llatí.

## Referències

* ↑ Corti, M.; Griffin, M.; Coetzee, N.; Chitaukali, W. Saccostomus campestris. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 1 març 2016.
* ↑ Entrada «Saccostomus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Girolamo Alessandro Biaggi

Girolamo Alessandro Biaggi (Calcio, Bèrgam, 21 de març, 1819 - Florència, Toscana, 21 de març, 1897) fou un escriptor, critic i compositor italià.
Estudià composició i violí en el conservatori de Milà, i fou professor de l'Institut Reial de Música de Florència, redactor i col·laborador de diversos diaris i revistes i de la Nova antologia; director de l’Italia musicale, a Milà, i de La Nazione a Florència.
El 1848 ocupà la secretaria del govern provisional que s'havia establert a Milà. Com a crític, malgrat la gran erudició i del lloc distingit que ocupà en tal concepte entre els musicògrafs italians, s'ha de convenir que no estava a l'altura dels temps moderns, ja que les obres de Rossini li semblaven estar ja en el límit màxim de la ciència i de la gosadia en la composició.
És autor de l'òpera Mastino della Scala i dels llibres: La riforma melodrammatica fiorentina, Della música religiosa e delle questioni inerenti (1857). Vita di Giouchino Rossini i un Diccionario de música.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8, pàg. 445 (ISBN 84-239-4508-1)
# Friedrich Wilhelm Erik Benda

Friedrich Wihlhelm Erik Benda (Potsdam, 1745-1814) fou un violinista, pianista i compositor alemany.
Era fill d'en Francesc Benda (1709-1786). Va pertànyer a la capella reial i es distingí com acompanyant pianista i violí. Malgrat que no hi ha massa documentació, sembla que junt amb Jean Balthasar Tricklir, Leopold Hofmann i Johann Konrad Schlick, van fundar un quartet que es va fer aplaudir arreu d'Europa.

## Obres

* Die Jünge amb Grabe des Auferstandenen, cantata.
* Pygmalion, das Lob des Höchstein, cantata,
* Die Grazien, cantates,
* Alceste, òpera (1781).
* Orpheus, òpera (1785).
El seu germà Carl Armíni Ulric (1748-1836), fou un famós violoncel·lista en la capella de la cort de Berlín.

## Vegeu també

* Jan Benda
* Felix Benda
* Francesc Benda
* Friedrich Louis Benda

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 8. pàg. 262 (ISBN 84-239-4508-1)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 64, pàg. 420. (ISBN-84-239-4564-2)
# Lycodes akuugun

Lycodes akuugun és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 32,4 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 113-120.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima temperat i demersal que viu entre 121-460 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-oriental: les Illes Aleutianes.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Reinhardt J. C. H., 1831. (Bidrag til vor Kundskab om Grönlands Fiske). Pp. 18-24. A: H. C. Örsted. Overs. Kgl. Danske Vidensk. Selsk. Forhand. (Kjøbenhavn) 1830-31. 1-40.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Stevenson, D. E. & J. W. Orr. 2006. A new species of Lycodes (Perciformes: Zoarcidae) from the Aleutian Islands. Copeia 2006 (núm. 1): 77-82.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Smitt, F. A., 1900: On the genus Lycodes. Annals and Magazine of Natural History (Series 7) v. 5 (núm. 25): 56-58.
* Smitt, F. A., 1901: On the genus Lycodes. Bihang till Kongl. Svenska vetenskaps-akademiens handlingar. Estocolm, Suècia. v. 27 (núm. 4): 1-45, 1 pl.
* Taranetz, A. Ya. i A. Andriashev, 1935: Vier neue Fishcarten der Gattung Lycodes Reinh. aus dem Ochotskischen Meer. Zoologischer Anzeiger v. 112 (núms. 9-10): 242-253.
* Vladykov, V. D. i J.-L. Tremblay, 1936: Nouvelles espèces de Lycodes (Pisces, Zoarcidae) du Saint-Laurent et revision de toutes les espèces du même genre de l'Atlantique Occidental. Fauna et flora laurentianae, Station Biologique du Satin-Laurent. Quebec, Canadà. Núm. 1: 1-45, Pls. 1-7.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Entomocorus gameroi

Entomocorus gameroi és una espècie de peix de la família dels auqueniptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical (20 °C-24 °C).

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Apure (conca del riu Orinoco).

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Ferraris, C.J. Jr., 2003. Auchenipteridae (Driftwood catfishes). p. 470-482. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Reis, R. E. i T. A. K. Borges, 2006: The South American catfish genus Entomocorus (Ostariophysi: Siluriformes: Auchenipteridae), with the description of a new species from the Paraguay River basin. Copeia 2006 (núm. 3): 412-422.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Brachyuromys betsileoensis

Brachyuromys betsileoensis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. És endèmic dels altiplans del centre-est de Madagascar. Els seus hàbitats naturals són les landes, els prats humits de vegetació exuberants, els aiguamolls, els herbassars i els boscos esclerofil·les. Està amenaçat per la destrucció del seu medi i la competència de la rata negra. El seu nom específic, betsileoensis, significa 'dels betsileo' en llatí.

## Referències

* ↑ Goodman, S.; Rakotondravony, D.; Raherisehena, M. Brachyuromys betsileoensis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 març 2016.
* ↑ Entrada «Brachyuromys» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Nezumia merretti

Nezumia merretti és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 24,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 853-886 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Iwamoto, T. & Williams, A. 1999. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) from the continental slope of western and northwestern Australia. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 51 (núm. 3): 105-243.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen 2006. Fishes. In Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. ISBN 0130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Girolamo Crescentini

Girolamo Crescentini (Urbania, Pesaro, 2 de febrer, 1762 - Nàpols, Campània, 24 d'abril, 1846) fou un cantant (sopranista) castrat, mestre de cant i compositor.
Començà l'estudi de la música als deu anys i després es traslladà a Bolonya amb objecte de perfeccionar-se presentant-se per primera vegada en públic el 1783. Cantà successivament a Liorna, Pàdua, Venècia, Torí i Londres, on la seva bella veu produí tal entusiasme, que va romandre setze mesos en el mateix teatre. Al retornar a Itàlia primer cantà en un teatre de Milà i després, per espai de dos anys, en el San Carlo de Nàpols.
Corregué les principals ciutats d'Itàlia i el 1804 es dirigí a Viena com a professor de cant de la família imperial, però havent-lo escoltat Napoleó l'any següent li causà tal impressió que el contractà, romanent a París des de 1806 fins a 1812. A París entre altres alumnes tingué a l'esposa del ballarí Albert la cantant Agustine Albert-Himm.

## Curiositats

Es diu que una nit, durant la representació de l'òpera Giulietta e Romeo, de Zingarelli, el talent i la puríssima veu de Crescentini varen commoure tan profundament, al públic, que en una escena del tercer acte els espectadors no varen poder evitar que els seus ulls s'omplissin de llàgrimes, i Napoleó, no sabent com manifestar el seu agraïment al cantant, aquella mateixa nit l'anomenà cavaller de l'Orde de la Corona de Ferro. L'any 1812, havent notat certa alteració en la seva veu, es retirà de l'escena i es dedicà a l'ensenyança a Nàpols, on tingue molts alumnes entre ells a Emmanuele De Roxas, Guglielmo Cottrau, Giuseppe Curci, Angelo Catelani. També fou un distingit compositor i deixà diverses composicions vocals, entre elles, una ària que intercalava a Giulietta e Romeo, un mètode de cant.

## Bibliografia

* Enciclopedia Universal Espasa, Volum 16 , pàg. 121-122, any 1945.
* ↑ Enciclopedia Universal Espasa, Volum 4 , pàg. 122, any 1945.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 1327. (ISBN 84-239-4515-4)
* ↑ Enciclopedia Universal Espasa, Volum 16 , pàg. 1204, any 1945.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 12, pàg. 535. (ISBN 84-239-4512-X)
# Emilio Usiglio

Emilio Usiglio (Parma, 8 de gener de 1841 - Milà, 7 de juliol de 1910) va ser un compositor i director d'orquestra italià.

## Vida i carrera

Usiglio va estudiar música a Parma, primer amb Giuseppe Barbacini i després amb Giovanni Rossi, abans de continuar els seus estudis a Pisa amb Carlo Romani i a Florència amb Teodulo Mabellini. Als 20 anys va començar la seva carrera operística amb cert èxit amb Mirandolina. Va escriure exclusivament opere bufa, la seva més famosa va ser Le donne curiose de 1879 després de l'obra de Carlo Goldoni.
Com a director d'orquestra, Usiglio va dirigir l'estrena, el 1875, de la nova versió del Mefistofele d'Arrigo Boito a Bolonya, i el 1877 va dirigir l'estrena italiana de Carmen de Georges Bizet a Nàpols i de Hamlet d'Ambroise Thomas a Venècia. El 1889 va dirigir les primeres representacions a Mòdena de Fosca d'Antônio Carlos Gomes.
A causa principalment del seu creixent alcoholisme, Usiglio es va veure obligat a retirar-se com a director el 1897. Va morir a Milà l'any 1910. La seva dona era la soprano Clementina Brusa.

## Obres
### Òperes

* La locandiera, llibret de Giuseppe Barilli (Torí, Teatre Vittorio Emanuele, 5 de setembre de 1861)
* Un'eredità in Corsica, llibret de Raffaello Berninzone (Milà, Teatro di Santa Radegonda, 1 de juliol de 1864)
* Le educande di Sorrento o La figlia del generale,, llibret de Raffaello Berninzone (Florència, Teatro Alfieri, 1 de maig de 1868)
* La scommessa, llibret de Benedetto Rado (Florència, Teatre Principe Umberto, 6 de juliol de 1870)
* La secchia rapita, llibret d'Angelo Anelli, escrit en col·laboració amb cinc compositors més (Florència, Teatro Goldoni, 6 d'abril de 1872)
* Le donne curiose, llibret d'it (Madrid, Teatro Real, 11 de febrer de 1879)
* Nozze in prigione, llibret d'Angelo Zanardini (Milà, Teatro Manzoni, 23 de març de 1881)
* La guardia notturna ossia La notte di San Silvestro, llibret de Raffaello Berninzone, no interpretat
* I fratelli di Lara, no interpretat

### Ballet

* Atabalipa degli Incas o Pizzarro alla scoperta delle Indie (Florència, Teatro Nazionale, tardó 1866)

### Altres obres

* Rimembranze dell'Arno, àlbum vocal dedicat a Giovanni Pacini
* Allora... e adesso,, estornell
* Lamento d'oltre tomba, per a veu i piano
* Su marinar, barcarola per a veu i piano

## Referències

* ↑ Bowen (2003) pp. 155-156

## Bibliografia

* Bowen, José Antonio, The Cambridge companion to conducting, Cambridge University Press, 2003, pp. 155–156. ISBN 0-521-52791-0
* Sansone, Matteo, "Usiglio, Emilio", Grove Music Online ed. L. Macy (Accessed 3 November 2009), (subscription access) Archived 2008-05-16 at the Wayback Machine
# Brachyuromys ramirohitra

Brachyuromys ramirohitra és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. És endèmic de l'est de Madagascar, on viu a altituds d'entre 900 i 1.960 msnm. El seu hàbitat natural són els boscos montans i esclerofil·les. Està amenaçat per la destrucció del seu medi provocada pels incendis forestals i l'expansió dels camps de conreu. El seu nom específic, ramirohitra, significa 'tipus rata' en malgaix.

## Referències

* ↑ Goodman, S.; Rakotondravony, D.; Raherisehena, M. Brachyuromys ramirohitra. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 7 març 2016.
* ↑ Entrada «Brachyuromys» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Nezumia wularnia

Nezumia wularnia és una espècie de peix de la família dels macrúrids i de l'ordre dels gadiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 37 cm de llargària total.

## Hàbitat

És un peix d'aigües profundes que viu entre 500-1320 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia Occidental.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Jordan, D. S.; Starks, E. C. «List of fishes dredged by the steamer Albatross off the Coast of Japan in the summer of 1900, with descriptions of new species and a review of the Japanese Macrouridae» (en anglès). Bulletin of the United States Fish Commission, 22, 1, 1904, pàg. 577-630.
* ↑ Iwamoto, T. & Williams, A. 1999. Grenadiers (Pisces, Gadiformes) from the continental slope of western and northwestern Australia. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 51 (núm. 3): 105-243.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.

## Bibliografia

* Cohen, D.M., T. Inada, T. Iwamoto i N. Scialabba 1990. FAO species catalogue. Vol. 10. Gadiform fishes of the world (Order Gadiformes). An annotated and illustrated catalogue of cods, hakes, grenadiers and other gadiform fishes known to date. FAO Fish. Synop. 10 (125). 442 p.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Geistdoerfer, P. 1986. Macrouridae. p. 644-676. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París. Vol. 2.
* Geistdoerfer, P. 1990. Macrouridae. p. 541-563. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Iwamoto, T. 1999. Order: Gadiformes. Macrouridae (sometimes Coryphaenoididae, Bathygadidae, Macrourididae, Trachyrincidae, in part, in literature). p. 1986-1992. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828. ISBN 0130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Giuseppe Luigini

Giuseppe Luigini fou un músic italià naturalitzat francès, nascut vers l'any 1820. Era pare del compositor Alessandro Luigini.
Dirigí l'orquestra d'un teatre de Tolosa primer, i després passà al Gran Teatre de Lió i, per acabar al Teatre Italià de París.
Va escriure les òperes:
* Zédonika;
* Le printemps;
* Les postillons;
* Les filles de Gros-Guillot, ball espectacle.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 584 (ISBN 84-239-4531-6)