OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Psychoda quadrifilis

Psychoda quadrifilis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids.

## Descripció

* Antenes amb 15 artells (el núm. 14 és molt petit i està fusionat amb el tretzè).
* La femella té una placa subgenital amb lòbuls apicals foscos i una espermateca petita i lleugerament esclerotitzada.

## Distribució geogràfica

Es troba a Borneo, les illes Filipines (Palawan, Negros i Mindanao), Fiji, les illes Ryukyu, les illes Hawaii, la Micronèsia, Samoa i Tonga.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Edwards, 1928. Nematocera "a" Insects of Samoa, Brit. Mus. (nat. Hist.) 6: 23-102.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Quate, L. W., 1965. A taxonomic study of Philippine Psychodidae (Diptera). Pacific Insects. 7: 815-902. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* 1 2 Larry W. Quate, 1959. Synopsis of Polynesian Psychodidae (Diptera). Pacific Insects 1 (4): 431-440.
* ↑ Quate, L. W., 1962. A taxonomic study of Borneo Psychodidae (Diptera: Psychodidae). Pacific Insects. 4:1-75.
* ↑ Quate, L. W., 1966. The Psychodidae of the Ryukyu Islands (Diptera). Pacific Insects. 8:299-318. Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine.
* ↑ Insects in Hawaii on Flickr (anglès)
* ↑ Quate, L.W., 1959. Diptera: Psychodidae. Insects of Micronesia. 12:435-484.
* ↑ Satchell, G.H., 1953. New and little known Samoan Psychodidae and a new species from Rarotonga. Proceedings of the Royal Entomological Society of London (B). 22:181-188.
* ↑ The Diptera Site - The BioSystematic Database of World Diptera (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Michael Traugott Pfeiffer

Michael Traugott Pfeiffer (Wülfershausen an der Saale, 5 de novembre de 1771 - 20 de maig de 1849) fou un músic i pedagog alemany.
Estudià filosofia i llengües a Soleure (Suïssa), i el 1884 va obrir allà una escola particular, seguint les normes de Pestalozzi. Això li ocasionà molts disgustos, i alguns adversaris poderosos assoliren que tanqués aquella escola i que el propi Pfeiffer fos desterrat de la població. Llavors es dirigí al cantó d'Argòvia, fundant a Lenzburg una nova escola, i el 1808 el Govern li encarregà l'organització d'uns cursets anuals destinats especialment als mestres elementals; d'aquesta forma Pfeiffer es convertí en el primer director del Seminari cantonal. El 1822 se'l nomenà mestre de l'escola cantonal d'Aarau, i més tard el mateix Govern li confià l'ensenyança del cantó i de l'orgue en el nou Seminari de mestres d'escola.
En col·laboració amb Nägeli publicà: Gesangbildungslehre nach Pestalozzischen Grunddsätzen (1810), i Musikalisches Tbellenwerk f. Volkschulen... (1828).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 44, pàg. 354 (ISBN 84-239-4544-8)
# Piabucina festae

Piabucina festae és una espècie de peix de la família dels lebiasínids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Amèrica: conques fluvials pacífiques de Panamà i Colòmbia.

## Referències

* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes, 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Boulenger, G. A., 1899. Viaggio del Dott. Enrico Festa nel Darien e regioni vicine. Poissons de l'Amérique Centrale. Teleostei. Bollettino dei Musei di Zoologia ed Anatomia Comparata della R. Università di Torino v. 14 (núm. 346): 1-4.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Weitzman, M. i S.H. Weitzman, 2003. Lebiasinidae (Pencil fishes). p. 241-251. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Glyptothorax saisii

Glyptothorax saisii és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 90 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Índia.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Santa Ana (Misiones)

Santa Ana és una ciutat argentina de la Província de Misiones, capçalera del Departament de Candelaria. Al municipi també hi ha el nucli urbà de Puerto Santa Ana.
Se situa a una latitud de 27° 21' Sud i a una longitud de 55° 36' Oest, sobre la intersecció de la Ruta Nacional 12 i la Ruta Provincial 103, a la vora del riu Paraná. Compta amb una població de 5.092 habitants.
La ciutat comptava amb un actiu port per la característica d'aigües profundes, que permet la navegació de vaixells de major importància, que ha quedat reduït en l'actualitat a l'activitat sorrera, ja que és el lloc de la província de major extracció de sorra.
A 2000 metres de l'accés de la localitat es localitzen les Ruïnes Jesuítiques de Santa Ana, que van ser declarades Patrimoni Mundial de la Humanitat per la UNESCO l'any 1984.

## Referències

* ↑ «Breve Historia de Santa Ana» (en español). Arxivat de l'original el 31 de marzo de 2016. [Consulta: 17 maig 2016].

## Enllaços externs

* Misiones provincia guaranitica. 2da edición. Posadas: Universitaria UNAM, 1998, p. 9.
* Colección "Biblioteca de Mayo". Guerra de la Independencia". Buenos Aires: Senado de la Nación, 1963, p. 12482.
# Psychoda tothastica

Psychoda tothastica és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba als Estats Units (Florida i Texas) i Mèxic (incloent-hi la península de Yucatán).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Aquatic Invertebrates of Texas (anglès)
* ↑ Especies de insectos reportadas para Yucatán Arxivat 2014-09-28 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Insectos en Rio Lagartos Bioreserva Arxivat 2013-01-22 a Wayback Machine. (castellà)
* ↑ Adriana Godínez-Álvarez i Sergio Ibáñez-Bernal, 2010. Catálogo de Psychodidae (Diptera) de la Colección de Artrópodos con Importancia Médica del INDRE, Secretaría de Salud, México. Acta Zool. Mex. V. 26, núm. 1, Xalapa.
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Ibáñez-Bernal, S., 2008. New Records and Descriptions of Mexican Moth Flies (Diptera: Psychodidae, Psychodinae). Transactions of the American Entomological Society. 134:87-131.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
# Michael William Balfe

Michael William Balfe (Dublín, 15 de maig de 1808 - Hertfordshire i Rowney Abbey, 20 d'octubre de 1870) fou un baríton i compositor irlandès.

## Biografia

Dotat de grans aptituds per la música, als cinc anys ja tocava el violí i als set compongué una polca per a orquestra. Als deu anys ja donava concerts com a violinista. Alguns anys més tard es traslladà a Itàlia, on simultaniejà els estudis de composició i cant, marxant després a París.
Després d'haver cantat amb èxit en alguns teatres de França i Itàlia, fixà llur residència a Londres (1833), i es pot dir que llavors començà la seva carrera de compositor i, de tant en tant, prenia part en la representació de les seves pròpies obres. Des de llavors el nom de Balfe fou molt popular, no solament a Anglaterra sinó també a tot Europa. Les seves òperes varen recórrer triomfalment els principals escenaris d'Anglaterra, França, Rússia, Itàlia, etc., proporcionant al seu autor honors i riqueses. No obstant això, de l'obra del compositor en resta gairebé res.
En realitat no mancava d'organització musical, i sotmès a una severa disciplina hagués pogut ocupar un lloc honrós en la història de l'art. La seva música és inspirada, d'un estil fàcil i graciós, la instrumentació curosa i de correcta factura; però, li manca vida, vigor i sobretot el segell personal que caracteritza als grans artistes. Amb freqüència se'l podria confondre amb altres compositors, ja que a tots va imitar.
La seva filla Victoria fou una cantant de talent que es casà amb Joan Crampton, del que es divorcià per a casar-se després amb el duc de Frias.

## Obres principals

* Enrico quarto al passo della Marna (Milà, 1833)
* The siege of Rochelle (Londres, 1835)
* Catherine Grey (1837)
* Falstaff (1838)
* Keolanthe (1840)
* Le puits d'amour (París, 1843)
* The Bohemian Girl (Londres, 1843)
* Les quatre fils Aymon (París, 1844)
* L'Etoile de Séville (1845)
* Enchantress (1845) escrita expressament per a la soprano lleugera Anna Thillon.
* The Bandman (Londres, 1846)
* The maid of honour (1847)
* Pittore e Duca (Triestre, 1856)
* The rose of Castile (Londres, 1857)
* Satanella (1858)
* Bianca (1860)
* The Puritan's Daughter (1861)
* The Armourer of Nantes (1863)
* Il Talismano (1874)

## Referències

* Tom núm. 7 de l'Enciclopèdia Espasa. (ISBN 84-239-4507-3)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Apèndix núm. 10, pàg. 436 (ISBN 84-239-4580-4)
# Joan Sariols Porta

Joan Sariols Porta (Reus, Baix Camp, 24 de maig de 1820 - Barcelona, 23 d'octubre de 1886) fou un compositor de sarsueles.
Era fill de Joan Sariols Santaeulàlia, sastre i Maria Teresa Porta Guasch naturals de Reus. Als 8 anys començà a estudiar solfeig i als 9 entrà de cantor a la catedral de Lleida sota la direcció del mestre Magí Germà. El 1841 es traslladà a Barcelona, on seguí els estudis musicals. Malgrat distingir-se com a organista i pianista, la seva principal fama l'assolí com a autor de sarsueles catalanes. A més de les sarsueles enumerades en la llista, també foren molt celebrades en el seu temps la simfonia descriptiva Les dues làpides per a orquestra i banda (1862) escrita per la inauguració del Teatre del Liceu i que descrivia l'incendi que l'havia destruït l'any anterior, i el cor a veus soles Lo campanar de Reus, amb lletra d'Antoni de Bofarull, que publicà l'Álbum de Euterpe, portaveu dels Jardins de l'Euterpe de Reus. Nomenat mestre de capella de l'església de Santa Maria de les Junqueres a Barcelona, va escriure nombroses obres del gènere religiós (misses, lamentacions, salves…) destacant entre elles un Stabat Mater i un Miserere, estrenada a Barcelona el 1848. També va compondre l'òpera en un acte Melusina, també estrenada a Barcelona el 1848 i les italianes Gonzalo i Gildippe ed Odoardo, que restaren inèdites.

## Obres

* Melusina. Drama líric en 1 acte. Llibret de Víctor Balaguer i Cirera. Estrenat al Teatre Principal de Barcelona. 1848
* El postillón o el novio de su mujer. Sarsuela en 3 actes. Llibret de Gregorio Amado Larrosa. 1855, Saragossa.
* El arriero. Llibret de Marçal Busquets i Torroja. 1863.
* L'esquella de la torratxa. Llibret de Frederic Soler i Hubert. Estrenada al teatre d'Odèon de Barcelona l'11 d'abril de 1864.
* El punt de les dones. Llibret de Frederic Soler i Hubert. Estrenada al Teatre de l'Odèon de Barcelona el 22 de desembre de 1864.
* El rovell de l'ou o el Pla de la Boqueria. Llibret de Frederic Soler i Hubert i de Josep Feliu i Codina. Estrenat al Teatre Romea de Barcelona el 20 d'abril de 1869.
* El molino del diablo.

## Notes

* ↑ «Reus.Parròquia de Sant Pere, apòstol.Llibre XX de baptismes (1816-1820).Pàg.425. Imatge 864». A.H.A.T., 24-05-1820. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ «Registre de defuncions.1886.Núm. de registre 6468». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 23-10-1886. [Consulta: 28 maig 2019].
* ↑ Olesti Trilles, Josep. Diccionari biogràfic de reusencs. Reus: l'Ajuntament, 1992, p. 600-601.
* ↑ Bofarull, Andreu de. Análes históricos de Reus desde su fundación hasta nuestros días. 2a ed.. Reus: Imp. de la V. e Hijo de Pedro Sabater, 1866, p. 580.
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg.397 ISBN 84-239-4554-5
# Glyptothorax zanaensis

Glyptothorax zanaensis és una espècie de peix de la família dels sisòrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 9,7 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a les conques dels rius Mekong i Salween a Yunnan (Xina).

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Blyth E. 1860. Report on some fishes received chiefly from the Sitang River and its tributary streams, Tenasserim Provinces. J. Asiatic Soc. Bengal v. 29 (núm. 2). 138-174.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sanabria

Sanabria (gallec A Seabra lleonès Senabria) és una comarca natural situada al nord-oest de la província de Zamora, el centre de la qual és Puebla de Sanabria.

## Descripció

Limita al nord amb la Sierra de la Cabrera Baja, que la separa de la Província de Lleó, a l'Oest amb Sierra Segundera i Galícia, a l'est amb La Carballeda i Tierra del Pan i al sud amb les muntanyes de la Sierra de la Colobra i la Sierra de la Gamoneda (o Sierra de Carpurias), branques del sistema de la Sierra de la Cabrera que tenen el vessant sud a Portugal (Districte de Bragança). El lloc més conegut és el Llac de Sanabria, el més gran d'origen glacera de la península Ibèrica, amb una superfície de 368 hectàrees, i declarat en 1978 Parc Natural.
A la major part del territori es parla (actualment amb poca vitalitat) asturlleonès. A la zona occidental, compresa entre Portela da Canda i Portela do Padornelo, coneguda com a As Portelas, hom parla gallec amb força vitalitat, però amb una població envellida i en retrocés. També es parla gallec a la vila de Calabor, situada a Pedralba de la Pradería.

## Història

La Sanàbria va estar habitada pels asturs, dels que hi queden alguns castros. El seu mom Senabriga (enregistrat en la documentació de l'alta Edat Mitjana) pot datar d'aquella èpcoa, mostrant l'emenent cèltic (briga, fortificació), que potser designava algun castro en concret.
El 921 s'hi construí el monestir de San Martín de Castañeda, o Castañeira, com l'anomenat pels monjos mossàrabs. El 952, el rei Ordoni III de Lleó els va concedir drets de pesca sobre el llac Sanabria. El domini del monestir fou molt fort a la comarça fins a començamens del segle xix.
El 1103 el rei Alfons IX de Lleó els concedí el Fur de Sanabria.
Després de la Guerra d'Independència de Portugal, al segle xvii, hi fou incorporada el municipi d'Hermisende, anteriorment portuguès, on es parla gallec, de la mateixa manera que als municipis de Lubián, Pías i Porto. Endemés, també es parla gallec a la vila de Calabor, al municipi de Pedralba de la Pradería.

## Municipis

* Asturianos
* Cobreros
* Galende
* Hermisende
* Puebla de Sanabria
* Lubián
* Palacios de Sanabria
* Pedralba de la Pradería
* Pías
* Porto
* Requejo
* Robleda-Cervantes
* Rosinos de la Requejada
* San Justo
* San Martín
* Trefacio

## Referències

* ↑ Xavier Frías, "Sobre os bloques dialectais do galego: unha nova proposta. Revista de Filología Románica, núm. 14

## Enllaços externs

* Web sobre Sanabria
# Michał Mioduszewski

Michał Marcin Mioduszewski (Varsòvia, 16 de setembre de 1787 - 31 de maig de 1868) fou un musicòleg i sacerdot polonès. Fou professor de teologia i de dret canònic a Cracòvia, i publicà una magnífica antologia de cants religiosos, titulada Kirchliches Sammelbuch geistlicher Lieder und Melodien der polnischen Kirche (Cracòvia, 1838, i Leipzig, 1842 -54). Se li deu a més, una col·lecció de villancets, Pastoralki i Kolendy z melodyami ezli pio zuki messe Indu (Cracòvia, 1843, i Leipzig, 1853), expressió sincera del patriotisme.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 35, pàg. 745 ISBN 84 239-4535-9
# Joos Verschuere Reynvaan

Joos Verschuere Reynvaan (Middelburg, 11 de setembre de 1737 - Vlissingen, 2 de maig de 1809) fou un compositor i escriptor de música neerlandès.
Fou un organista, carillonneur i doctor en dret per la Universitat de Harderwijk. En la portada d'una de les seves obres s'hi troba el títol d'advocat pràctic (practiserend advocaat). Publicà un diccionari de la música amb el títol de Musykaal konsworden boeck, la primera obra holandesa d'aquest gènere (Middelburg, 1789), que no acabà, però més tard redactà un altre treball sobre el mateix tema, la primera part de la qual s'imprimí a Amsterdam (1795), però tampoc va poder acabar aquesta obra. A més, compongué Cathechismus der Musik (Amsterdam, 1788), en el que el nom de l'autor apareix escrit Reynwaen. De les seves composicions només se'n publicaren tres sonates per a piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 51, pàg. 222 ISBN 84-239-4551-0
# Joan Seijo i Viñas

Joan Seijo i Viñas (Cornellà de Llobregat, 1932), conegut durant el franquisme com a Juan Seijo Viñas, és un comerciant, industrial i escriptor català. Va formar part del darrer govern franquista de l'ajuntament de Cornellà de Llobregat, i en va esdevenir batlle accidental entre els anys 1978 i 1979.

## Vida política

Joan Seijo era comerciant i també treballador de la indústria vidriera cornellanenca ELSA. De creences catòliques, tot i no ser militant de la Falange Espanyola de les JONS ni tenir antecedents al partit, sempre es va mostrar molt proper al règim.
L'any 1970 va entrar com a regidor a l'ajuntament a pel terç familiar sense elecció i el 1974 va tornar a ser escollit com a tinent d'alcalde pel terç corporatiu.. El juliol de 1978 el llavors batlle Josep Maria Ferrer i Penedès va ser nomenat sotsgovernador civil de Barcelona, motiu pel qual va dimitir de l'alcaldia i Seijo va assumir el paper de primer tinent d'alcalde a títol accidental. Era considerat, a diferència d'altres membres del consistori, una persona amb caràcter moderat i dialogant.
Es va mantenir com a batlle fins a les eleccions municipals espanyoles de 1979 de la transició, en què va entrar en converses amb el Govern Civil per presentar-se a les llistes d'Unió de Centre Democràtic (UCD). No obstant això, Frederic Prieto i Caballé (Partit Socialista Unificat de Catalunya, PSUC) va esdevenir el primer alcalde democràtic del municipi.

## Obres

Joan Seijo també és autor de diverses obres en llengua catalana i castellana:
* Seijo i Viñas, Joan. Primer estadio (en castellà). Barcelona: Creta, 1997. ISBN 84-89664-44-7.
* Seijo i Viñas, Joan. El reino de Belcebú (en castellà). Barcelona: El Carro del Sol, 1999. ISBN 8495185369.
* Seijo i Viñas, Joan; Sidera i Plana, Jaume. Evangeli segons sant Marc. Barcelona: Claret, 1998.
* Seijo i Viñas, Joan; Montserrat i Martínez, Ramon. El Patronat: entitat centenària, 1910-2010. Cornellà de Llobregat: L'Avenç de Cornellà de Llobregat, 2010 (Llibres de l'Avenç de Cornellà, 13). ISBN 9788493780227.

## Referències

* 1 2 3 Ruiz Acevedo, García Sánchez i Lizano Berges, n.d., p. 78.
* 1 2 3 Marín i Corbera, 2000, p. 502.
* ↑ Marín, 2000, p. 502.
* ↑ Marín i Corbera, 2000, p. 460.
* ↑ «Administración local» (en castellà). Boletín Oficial del Estado, núm. 229, 25-09-1978 [Consulta: 17 març 2018].
* ↑ Ruiz Acevedo, García Sánchez i Lizano Berges, n.d., p. 79.
* ↑ «F. Prieto (PSUC):«200 millones al Fondo de Protección del Trabajo»» (Hemeroteca) (en castellà). La Vanguardia, 05-04-1979 [Consulta: 17 març 2018].
* ↑ «Seijo, Juan (1932-)» (en castellà). Biblioteca Nacional d'Espanya. [Consulta: 17 març 2018].

## Bibliografia

* Marín, Martí. Els Ajuntaments Franquistes a Catalunya (Política i administració municipal 1938-1979). Lleida: Pagès Editors, 2000 (Col·lecció Seminari, 12). ISBN 9788479356934.
* Ruiz Acevedo, Francisco; García Sánchez, Antonio; Lizano Berges, Vicenç. El estilo sindical del Baix Llobregat. El sindicalismo bajo la dictadura franquista: 1960-1976 (en castellà). Comissions Obreres Baix Llobregat; Diputació de Barcelona, n.d. (Col·lecció Comarca Activa vol: II).
# Gnathochromis

Gnathochromis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels cíclids.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Àfrica oriental: el llac Tanganyika.

## Taxonomia

* Gnathochromis permaxillaris (David, 1936)
* Gnathochromis pfefferi (Boulenger, 1898)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)
* ↑ ZipCodeZoo (anglès)
* ↑ David, L., 1936. Contribution à l'étude de la faune ichthyologique du lac Tanganyka. Revue de Zoologie et de Botanique Africaines v. 28 (núm. 2): 149-160.
* ↑ Boulenger, G. A., 1898. Report on the fishes recently obtained by Mr. J. E. S. Moore in Lake Tanganyika. Proceedings of the General Meetings for Scientific Business of the Zoological Society of London 1898 (pt 3): 494-497.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-08 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)