OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Protogrammus antipodus

Protogrammus antipodus és una espècie de peix de la família dels cal·lionímids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,1 cm de longitud total i 2,93 les femelles.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i demersal que viu entre 70-220 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Caledònia.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fricke R., 1985. Protogrammus, a new genus of callionymid fishes, with a redescription of Protogrammus sousai from the eastern Atlantic. Jpn. J. Ichthyol. v. 32 (núm. 3). 294-298.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Fricke, R., 2006. Two new species and a new record of dragonets from New Caledonia (Teleostei: Callionymidae). Stuttgarter Beitr. Naturk. Ser. A. Nr. 696. 1-14.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 2001. Callionymidae. Dragonets. p. 3549-3571. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Vol. 6. Bony fishes part 4 (Labridae to Latimeriidae). FAO, Roma.
* Helfman, Gene S.; Collette, Bruce B.; Facey, Douglas E.; Bowen, Brian W. The diversity of fishes: Biology, Evolution, and Ecology (en anglès). Hoboken, NJ: John Wiley & Sons, 2009, p. 720. ISBN 978-14-0512-494-2.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Migració LGBT

La migració LGBT, LGBTI o migració queer és el moviment migratori de persones lesbianes, gais, bisexuals, transsexuals i d'intersexualitat que deriven en el seu lloc d'origen cap a llocs de major acceptació social. Són víctimes de delictes d'odi o de maltractaments. Aquestes persones tracten d'escapar de la discriminació sexual o de la persecució homofòbica, un producte de la seva orientació sexual o identitat de gènere.
El terme sexili (acrònim de sexual i exili) fa referència a la necessitat d'una persona del col·lectiu LGBTI d'abandonar la seva terra per poder viure plenament la seva identitat de gènere i/o orientació sexual.

## Referències

* ↑ «sexili - Diccionari LGBT (lèsbic, gai, bisexual, trans) | TERMCAT». [Consulta: 2 juliol 2022].
# Hemigrammus schmardae

Hemigrammus schmardae és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 23 °C i 27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Amazones, Negro i Orinoco.

## Referències

* ↑ Gill, T. N. 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13): 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Steindachner, F. 1882. Beiträge zur Kenntniss der Flussfische Südamerika's (IV). Anzeiger der Akademie der Wissenschaften in Wien v. 19 (núm. 19): 175-180.
* ↑ «Hemigrammus schmardae». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Ortega, H. i R.P. Vari 1986. Annotated checklist of the freshwater fishes of Peru. Smithson. Contrib. Zool. (437):1-25.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
* Zarske, A. i J. Géry 2002. Hemigrammus neptunus sp.n. - eine neue Salmler-Art (Teleostei, Characiformes, Characidae) aus dem Einzugsgebiet des Río Manuripi in Bolivien (Departamento Pando). Zoologische Abhandlungen 52:23-34.
# Protomyctophum chilense

Protomyctophum chilense és una espècie de peix de la família dels mictòfids i de l'ordre dels mictofiformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 0-400 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Xile.

## Referències

* ↑ Fraser-Brunner A., 1949. A classification of the fishes of the family Myctophidae. Proceedings of the Zoological Society of London. v. 118 (pt 4). 1019-1106.
* ↑ «Protomyctophum chilense». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Wisner, R. L., 1971. Descriptions of eight new species of myctophid fishes from the eastern Pacific Ocean. Copeia 1971 (núm. 1): 39-54.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaiso 24(2):1-132.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Fish collection database of the National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Becker, V. E., 1963: New data on the Lantern fish genera Electrona and Protomyctophum (Pisces, Myctophidae) of the Southern Hemisphere. Voprosy Ikhtiologii v. 3 (núm. 1): 15-28.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hulley, P.A., 1984. Myctophidae. p. 429-483. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.). Fishes of the north-eastern Atlantic and the Mediterranean. UNESCO, París, França. Vol. 1.
* Hulley, P.A., 1990. Myctophidae. p. 398-467. A J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI; París; i UNESCO, París. Vol. 1.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Olivar, M.P. i J.M. Fortuño, 1991. Guide to ichthyoplankton of the Southeast Atlantic (Benguela Current Region). Sci. Mar. 55(1):1-383.
* Paxton, J.R., 1979. Nominal genera and species of lanternfishes (Family Myctophidae). Contrib. Sci. Natur. Hist. Mus. Los Angeles County, 322:1-28.
* Paxton, J.R. i P.A. Hulley, 1999. Myctophidae. Lanternfishes. p. 1957-1964. A K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma, Itàlia.
* Prokofiev, A. M., 2005: Two new species of Protomyctophum (Pisces, Teleostei, Myctophidae) from the Southern Ocean. Beaufortia v. 54 (núm. 4): 67-74.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Mus pahari

Mus pahari és una espècie de mamífer rosegador miomorf de la família dels múrids que viu a Bhutan, Cambodja, la Xina, Laos, Myanmar, Tailàndia i el Vietnam. El seu nom específic, pahari, es refereix als pahari, un grup ètnic que viu a la regió de l'Himàlaia.

## Referències

* ↑ Entrada «Mus» d'Animalia (en anglès).
# Salomé de Galítsia

Salomé de Galítsia (Cracòvia, 1211 - Skała, 10 de novembre de 1268) Salomé o Salomea de Halicz o de Cracòvia, fou una princesa polonesa i, entre 1215 i 1219, reina consort de Galítsia-Volínia com a esposa de Colomà de Lodomèria. Retirada a l'Orde de Santa Clara, és venerada com a beata per l'Església catòlica.

## Biografia

Salomea era filla de Leszek I el Blanc, gran duc de Cracòvia i sobirà de Polònia, i de Grzymislawa de Luck. Quan encara tenia tres anys, es va acordar el seu matrimoni amb Colomà, fill del rei Andreu II d'Hongria. Els vincles de la seva mare amb les terres de Galítsia, i tant el seu pare com el seu el rei d'Hongria cobejaven el territori, per la qual cosa van acordar el matrimoni en 1215, quan el marit tenia set anys; Salomé va anar a Hongria el 1218 i el matrimoni va tenir lloc en 1223. En 1219, la parella, amb un seguici de polonesos i hongaresos, s'instal·là a Halicz, capital de Galítsia.
En 1221, Mstislav, príncep de Nóvgorod va conquerir Halicz i va prendre els reis com a presoners. Foren obligats a abdicar i renunciar als seus drets i només llavors foren alliberats. En 1241, Colomà va morir en una batalla contra els tàrtars i Salomé va tornar a Polònia, instal·lant-se a la cort de Cracòvia on regnava el seu germà Boleslau V de Polònia.
En 1245, va ingressar a l'Orde de Santa Clara al convent de Sandomierz. Boleslau li demanà que fundés un monestir a Zawichost, i Salomé anà a Grodzisk a fundar-lo, juntament amb la biblioteca. La seva vida com a monja fou exemplar i fou tinguda per santa.

## Veneració

Fou beatificada el 17 de maig de 1672 per Climent X. És sebollida a la basílica de Sant Francesc de Cracòvia.
* Vitrall a S. Francesc de Cracòvia
* Dibuix de 1886
* Capella a S. Francesc (Cracòvia), amb la tomba de la beata
* Tomba de la beata

## Referències

* 1 2 3 Online, Catholic. «Bl. Salomea of Poland - Saints & Angels» (en anglès). [Consulta: 8 març 2025].
* 1 2 3 4 5 6 7 8 «Beata Salomea da Cracovia» (en italià). [Consulta: 8 març 2025].
* ↑ The Making of Christian Myths in the Periphery of Latin Christendom (c. 1000-1300) Arxivat 2023-10-04 a Wayback Machine. (Lars Boje Mortensen, ed.) Museum Tusculanum Press, 2006, p. 183 ISBN 9788763504072
* ↑ "Salomea of Little Poland", Epistolae

## Enllaços externs

* http://www.thepeerage.com/p11464.htm#i114635
* Holy rulers and blessed princesses.
# Josepa Chesa i Vila

Pepa Chesa i Vila (Oliva, La Safor, 1954), política nacionalista al País Valencià. Biòloga i Catedràtica d'Ensenyament Secundari. Casada i té una filla.
En la seua etapa universitària ja va militar als moviments anti-franquistes. La seua primera militància organitzada es va produir a Germania Socialista (GS), grup liderat per Josep Vicent Marqués. Després també va formar part del Moviment d'Acció Comunista (MAC). S'integrà, com a independent, en la Unitat del Poble Valencià (UPV) des de la seua fundació, i liderà l'escissió per formar el Partit Valencià Nacionalista (PVN). Finalment, va estar impulsora de la conformació de la federació Bloc Nacionalista Valencià (BLOC) i de la coalició electoral Compromís.
En l'àmbit institucional, va ser regidora a l'Ajuntament d'Oliva des de 1987 fins a 2004 i al llarg d'aquest període va desenvolupar, en períodes successius, les delegacions de Medi Ambient, Sanitat, Cultura i Turisme, entre d'altres, i va formar part de la Comissió de Govern en diversos moments. En el període corporatiu que va de 1999 a 2003 va estar Presidenta de la Mancomunitat de Municipis de La Safor.
Pel que fa als càrrecs orgànics, va estar membre del Consell Polític de la UPV entre 1984 i 1988, lloc que abandonà en dissentir de la política de l'organització. Després va estar presidenta del PVN. I amb la fundació del BLOC com a federació, el 2000, va ser triada vicepresidenta, amb Pere Mayor com a President. Al Congrés Extraordinari de 2003, va ser elegida secretària d'Organització del BLOC, en la candidatura del secretari General, Enric Morera. El 2006 va ser reelegida com a secretària d'Organització del BLOC, càrrec que va ocupar fins al 2008, quan va passar a ser secretària de Relacions Polítiques fins a 2010, quan va tornar a l'Ensenyament secundari. Entre 2003 i 2010, durant el seu mandat com secretària d'Organització i, després, com a secretària de Relacions Polítiques, va impulsar la conformació de la coalició electoral Compromís.

## Referències

* ↑ Ferré Trill, Xavier «La etapa de generación teórica de Germania Socialista». Historia Actual Online, 2020, pàg. 75-94. Arxivat de l'original el 2021-09-23 [Consulta: 23 setembre 2021].
* ↑ Alberola i Garcia, Pere «Estratègies polítiques i identitat col·lectiva al País Valencià». Revista Catalana de Sociologia, 2002, pàg. 7-26. Arxivat de l'original el 2013-11-11 [Consulta: 23 setembre 2021].
* ↑ Bodoque Arribas, Anselm «Partits i conformació d'elits polítiques autonòmiques. Transició política i partits polítics al País Valencià». WP núm. 183. Institut de Ciències Polítiques i Socials, 2000.
* ↑ El País «El Bloc inicia un debate interno para reforzar su estrategia en 2007». El País, 28-03-2004.
* ↑ Onda Naranja (COPE) «La Mancomunitat de Municipis de la Safor se ha disuelto». Onda Naranja (COPE), 20-11-2003. Arxivat de l'original el 2021-09-23 [Consulta: 23 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Blog personal de Pepa Chesa
# Myleus altipinnis

Myleus altipinnis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu São Francisco al Brasil.

## Referències

* ↑ Müller, J. & F. H. Troschel 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1): 81-99 + Zu pag. 99 (foldout).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Cuvier, G. & A. Valenciennes 1850. Histoire naturelle des poissons. Tome vingt-deuxième. Suite du livre vingt-deuxième. Suite de la famille des Salmonoïdes. Table générale de l'Histoire Naturelle des Poissons (pp. 1-91). Hist. Nat. Poiss. v. 22: i-xx + 1 p. + 1-532 + 1-91, Pls. 634-650.
* ↑ «Myleus altipinnis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Jégu, M. i G. M. dos Santos 2002: Révision du statut de Myleus setiger Müller & Troschel, 1844 et de Myleus knerii (Steindachner, 1881) (Teleostei: Characidae: Serrasalmidae) avec une description complémentaire des deux espèces. Cybium v. 26 (núm. 1): 33-57.
* Jégu, M. 2003. Serrasalminae (Pacus and piranhas). p. 182-196. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Torre Eduard Noguera

La Torre Eduard Noguera és una obra de Matadepera (Vallès Occidental) protegida com a Bé Cultural d'Interès Local.

## Descripció

Torre de tres plantes i mirador. Edifici on predomina la verticalitat donada l'estructura del terreny. La coberta és composta i consta de diferents nivells. El ràfec presenta un voladís considerable amb pocs permòdols. Té un extens porxo i terrassa superior que dominen la façana principal. Les façanes són arrebossades en la totalitat i mostren un arrambador de calcària. De la torre mirador destaca un únic finestral per façana. La tanca de la finca presenta paredat de calcària i arrebossat.

## Història

És un notable exponent de casa d'estiueig de la primera meitat del segle xx, moment en què s'urbanitza la zona de la Muntanyeta. En aquest cas ha predominat una certa monumentalitat constructiva, freqüent a l'època en què s'inicien aquestes construccions.

## Referències

* 1 2 «Torre Eduard Noguera». Inventari del Patrimoni Arquitectònic de Catalunya. Direcció General del Patrimoni Cultural. [Consulta: 20 maig 2021].
# Hemigrammus vorderwinkleri

Hemigrammus vorderwinkleri és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,3 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima subtropical entre 23 °C i 27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro.

## Referències

* ↑ Gill, T. N. 1858. Synopsis of the fresh water fishes of the western portion of the island of Trinidad, W. I. Ann. Lyc. Nat. Hist. N. Y. v. 6 (núms. 10-13): 363-430.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Géry, J. 1963. Three new tetras from the upper Rio Negro near Tapurucuara. Tropical Fish Hobbyist v. 12 (núm. 3): 9-15, 57-63.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Petromyscus collinus

Petromyscus collinus és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a Angola, Namíbia i Sud-àfrica a altituds d'entre 100 i 2.000 msnm. El seu hàbitat natural són les zones rocoses situades als matollars semidesèrtics. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, collinus, significa 'del turó' en llatí.

## Referències

* ↑ Coetzee, N.; Schlitter, D. Petromyscus collinus. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 3 febrer 2016.
* ↑ Entrada «Petromyscus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Joseph-Denis Doche

Joseph-Denis Doche (París, 22 d'agost de 1766 – Soissons, 20 de juliol de 1825), fou un mestre de capella, director d'orquestra i compositor musical francès. Era pare del músic Alexandre Pierre Joseph Doche (1799-1849).
Als dinou anys fou nomenat mestre de capella de la catedral de Coutances, càrrec que desenvolupà fins al 1793. L'any següent entrà en l'orquestra del teatre del Vaudeville, de París. de la que en fou, des de 1810, director.
Va compondre nombrosos aires per les peces que es representaven en aquell teatre, tals com les titulades Fauchon la Veilleuse, La Belle au bois dormant, Santara, Haine aux femmes, Les deux Edmond, així com Les trois Derville, Les deux sentinelles (1803), i Point de bruit (1804), diverses operetes, diverses misses i les col·leccions titulades La Musette du Vaudeville, Romances et chansons, sobre paraules de Louis-Philippe de Ségur, i Trois Recueils de romances.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2.ª part, pàg. 1735. (ISBN 84-239-4581-2)