OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Roeboides dientonito

Roeboides dientonito és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: llac Maracaibo, conca del riu Orinoco i rius del nord-oest de la Guaiana.

## Referències

* ↑ Günther, A. 1864. Catalogue of the fishes in the British Museum. Catalogue of the Physostomi, containing the families Siluridae, Characinidae, Haplochitonidae, Sternoptychidae, Scopelidae, Stomiatidae in the collection of the British Museum. Cat. Fishes v. 5: i-xxii + 1-455.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Schultz, L. P. 1944. The fishes of the family Characinidae from Venezuela, with descriptions of seventeen new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 95 (núm. 3181): 235-367.
* ↑ «Roeboides dientonito». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lucena, C. A. S. de 1988: Lista comentada das espéces do gênero Roeboides Günther, 1864 descritas para as bacias dos rios Amazonas, São Francisco e da Prata (Characiformes, Characidae, Characinae). Comunicações do Museu de Ciências de PUCRS. v. 1 (núms. 1-5): 29-47.
* Lucena, C. A. S. de 1998: Relações filogenéticas e definição do género Roeboides, Günther (Ostariophysi; Characiformes; Characidae). Comunicações do Museu de Ciências e Technologia da PUCRS, Sér. Zoologia. v. 11: 19-59.
* Lucena, C. A. S. de. 2000.Revisão taxonômica e filogenia das espécies transandinas do gênero Roeboides Günther (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes). Comun. Mus. Ciênc. Technol. PUCRS, Sér. Zool. Porto Alegre v. 13: 3-63.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. 2006: Fishes of the world. Quarta edició. John Wiley & Sons, Inc. Hoboken, Nova Jersey, Estats Units. 601 p. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Marthe Dron

Marthe Dron (1883?-1967) va ser una pianista i pedagoga francesa.
El seu pare era farmacèutic a Nancy; possiblement estudiés al Conservatori d'aquesta localitat. Va guanyar un Primer Premi de piano al Conservatori de París el 1892. El 1895 tocava el piano en un dels concerts de l'Orquestra del Conservatori de Nancy, dirigida per Guy Ropartz. Va ser professora a la Schola Cantorum de París i membre integrant del Trio Parent. Durant el gener i febrer del 1912 interpretà, en set sessions a la Schola Cantorum, la integral de les 32 sonates de Beethoven. També oferí concerts fora de França. Estrenà obres de compositors com Maurice Ravel, Albert Roussel o Florent Schmitt. Roussel li dedicà la seva Sonatine pour piano op. 16.

## Estrenes absolutes

* 5 de març del 1898: Sites auriculaires de Maurice Ravel, per a dos pianos, amb Ricard Viñes, a la Salle Pleyel de París.
* 9 d'octubre del 1908: Sonata per a violí i piano núm. 1 op. 11 d'Albert Roussel, amb Armand Parent com a violinista, al Salon d'Automne.
* 18 de gener del 1913: Sonatina op. 16 d'Albert Roussel (obra de la que és dedicatària) a la Salle Érard de París.

## Referències

* ↑ A l'escrit que citem a la segona referència (La Lorraine - Artiste) s'hi diu que Marthe Dron té catorze anys, i si així fos hauria nascut el 1877 o el 1878, no coincidint per tant amb la data de naixement que apareix a la fitxa de la Sonatina op. 16 de Roussel al web imslp.org.
* ↑ «Nouvelles. Concours du Conservatoire de Paris». La Lorraine - Artiste, 07-08-1892, pàg. 15-16.
* ↑ «Concert del 20 de gener del 1895, orquestra dels Concerts del Conservatori de Nancy» (en francès). [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «Violin Sonata No. 1, op. 11 (Roussel, Albert)». [Consulta: 25 abril 2019].
* ↑ «Sonatine op. 16 (Roussel, Albert)». [Consulta: 25 abril 2019].
# Prionotus longispinosus

Prionotus longispinosus és una espècie de peix pertanyent a la família dels tríglids.

## Descripció

* Fa 35 cm de llargària màxima.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic occidental: des del nord del Golf de Mèxic fins a Cuba.

## Costums

Els adults es troben, majoritàriament, per sota dels 27 m de fondària i els joves són molt comuns en badies i estuaris.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Lacépède B. G. E., 1801. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 3. i-lxvi + 1-558.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Teague, G. W., 1951. The sea-robins of America, a revision of the triglid fishes of the genus Prionotus. Comunicaciones Zoológicas del Museo de Historia Natural de Montevideo v. 3 (núm. 61): 1-59, Pls. 1-5.
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* 1 2 3 4 5 «Prionotus longispinosus» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Robins, C.R. i G.C. Ray, 1986. A field guide to Atlantic coast fishes of North America. Houghton Mifflin Company, Boston, Estats Units. 354 p.
* ↑ Nelson, J.S., E.J. Crossman, H. Espinosa-Pérez, L.T. Findley, C.R. Gilbert, R.N. Lea i J.D. Williams, 2004. Common and scientific names of fishes from the United States, Canada, and Mexico. American Fisheries Society, Special Publication 29, Bethesda, Maryland, Estats Units.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1980. A list of common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Publ. (12)1-174.
* ↑ Robins, C.R., R.M. Bailey, C.E. Bond, J.R. Brooker, E.A. Lachner, R.N. Lea i W.B. Scott, 1991. Common and scientific names of fishes from the United States and Canada. Am. Fish. Soc. Spec. Pub. (20):183 p.
* ↑ Smith, C.L., 1997. National Audubon Society field guide to tropical marine fishes of the Caribbean, the Gulf of Mexico, Florida, the Bahamas, and Bermuda. Alfred A. Knopf, Inc., Nova York, Estats Units. 720 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del American Museum of Natural History. American Museum of Natural History, Central Park West, NY 10024-5192, Estats Units.
* Miller, G.C. i W.J. Richards, 1991. Nomenclatural changes in the genus Prionotus (Pisces: Triglidae). Bull. Mar. Sci. 48(3):757-762.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Joaquim Borralleras i Gras

Joaquim Borralleras i Gras (Barcelona, 30 de desembre de 1880 - Barcelona, 3 de desembre de 1946) metge de formació, va ser un promotor d'activitats literàries i artístiques barcelonines.
Va néixer al carrer Balmes, 6 de Barcelona el 30 de desembre de 1880. Fill de Vicenç Borralleras i Noguer natural de Prats de Lluçanès i de Teresa Gras i Biscarrués natural de Reus.
Fou animador de l'Associació Wagneriana de Barcelona, del Premi Joan Crexells de narrativa i de la penya de l'Ateneu Barcelonès, que formà amb Josep Maria de Sagarra, Francesc Pujols, Alexandre Plana i d'altres.
Fou secretari de la Junta de Museus de Barcelona els períodes del 1931 al 1939 i del 1945 al 1946.
El 1933 col·laborà en l'adquisició de la col·lecció d'obres d'art de Lluís Plandiura. Durant la guerra civil espanyola contribuí al salvament d'obres d'art.
Va viure la major part de la seva vida al carrer del bisbe nº2, 3r-1a de Barcelona.
Va ser un dels dos padrins que van avalar Josep Pla per poder formar part de l'Ateneu Barcelonès.

## Referències

* ↑ «esquela Joaquin Borralleras Gras». La Vanguardia, 04-12-1946, pàg. 9.
* ↑ «Joaquim Borralleras i Gras». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ consulta Registre de naixements ajuntament de Baarcelona. Any 1880. Registre núm. 6858.
# Yezdegerd II

Yezdegerd II (etimològicament, en persa, Izdegerdes o "fet per Déu") va ser rei de Pèrsia del 438 al 457.
Va heretar l'imperi Sassànida a la mort del seu pare Bahram V, i tot just en començar el seu regnat va atacar l'Imperi Romà d'Orient aliant-se amb un conglomerat de diverses nacions, incloent-hi els seus aliats indis, per acabar amb l'amenaça romana (els romans havien estat construint fortificacions a les proximitats del territori persa a Carrhae). Els romans no s'esperaven l'atac, i tan sols unes importats inundacions van evitar que els perses penetressin endins del territori romà. L'emperador romà d'Orient, Teodosi II, va enviar el seu comandant personal al campament de Yezdegerd II per negociar la pau.
El 441 va acabar pactant-se que cap dels dos imperis construirien més fortificacions en els territoris fronterers. Tot i que Yezdegerd II negociava des d'una posició de força, no va plantejar més exigències als romans, ja que havia de fer front a les incursions dels kidarites a Pàrtia. Va reunir el seu exèrcit a Neishabur el 443 i va iniciar una campanya prolongada contra els kidarites. Després de nombroses batalles va derrotar-los i els va expulsar més enllà del Riu Oxus el 450.
Durant la seva campanya oriental, Yezdegerd II va malfiar-se dels cristians a l'exèrcit i la noblesa i en va expulsar molts. Posteriorment va iniciar una persecució dels cristians i, en menor mesura, dels jueus. Va instigar una política pro-zoroastriana, i va esclafar una revolta dels cristians armenis en la batalla de Vartanantz el 451. Tot i la victòria persa, el rei ja no tenia forces per imposar el decret degut a les baixes i va consentir en declarar la llibertat religiosa, i Vardan II Mamikonian és considerat un heroi nacional per als armenis.
En els seus últims anys, va tornar a lluitar contra els kidarites fins a la seva mort el 457. Deixant de banda les seves estrictes polítiques religioses i la persecució de minories, era vist com un monarca just i moderat.

## Referències

* ↑ Panossian, Razmik. The Armenians: From Kings And Priests to Merchants And Commissars (en anglès). Columbia University Press, 2006, p.48. ISBN 0231139268.

## Bibliografia

* Touraj Daryaee, "YAZDEGERD II" a Encyclopaedia Iranica
# Abrothrix lanosa

Abrothrix lanosa és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a Xile i l'Argentina. Es tracta d'un animal nocturn. Els seus hàbitats naturals són els boscos i matollars del sud de la Patagònia. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, lanosa, significa ‘llanosa’ en llatí.

## Referències

* ↑ D'Elía, G. Abrothrix lanosa. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 28 setembre 2016.
* ↑ Entrada «Abrothrix» d'Animalia (en anglès).
# Martin Agricola

Martin Agricola (Sorau, Silèsia, 6 de gener de 1486 – Magdeburg, antiga Prússia, 10 de juny de 1556) fou un compositor alemany, un dels primers compositors de l'església luterana.
Fill de camperols acomodats, fou un músic autodidacte que aprengué els fonaments musicals pels seus propis mitjans. El 1524 assolí un lloc com a cantor i mestre de música en la principal escola protestant de Magdeburg, càrrec on va romandre fins a la mort.
Els historiadors han trobat en les seves obres les dades més interessants que coneixem de teoria de la música de la darreria de l'edat mitjana. Va ser dels primers que abandonaren l'antic i complicat mètode alemany d'escriure la música amb lletres i xifres, substituint-lo per una notació moderna, molt més senzilla i practica; alguns dels seus contemporanis atribuïren aquesta pràctica a la ignorància del vell sistema, que el mateix Agricola confessa en la seva Musica Instrumentali.
Les seves obres poden dividir-se en composicions musicals, i tractats tècnics sobre la música; entre les primeres figuren: Melodiae Scholasticae, publicada després de la seva mort (1557) per Gottschalk, Kurtz Deutsche Musica i Mit 63 Schoenen, Lieblichen Exempeln (Wittenberg, 1558). Fou el primer compositor que harmonitzà a quatre veus la coneguda coral de Luter, Ein feste Burg, que tan admirablement adaptà Meyerbeer en la seva òpera Les Huguenots.
D'entre les obres didàctiques, en destaca la titulada Música Instrumentalis Deutsch (Wittenberg, 1528), on es troben dades molt interessants sobre els instruments antics de música i la manera de tocar-los. Del segle xvi, i juntament amb les obres de Sebastià Virdung, són les úniques fonts conservades que parlen d'aquesta matèria. Altres títols són Música Figuralis Deutsch (Wittenberg, 1528), Música Choralis deutsch (Wittenberg, 1533), Rudimenta Música; Quaestiones Vulgariores in Música; Von den Proportionibus; Deutschae Música und Gesangbüchlein; Scholia in Musicam Planam Wenceslai de Nova Domo...
En l'actualitat i en honor de Martin Agricola, la ciutat de Magdeburg té un carrer amb el seu nom.

## Referències

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 3, pàg. 413 (ISBN 84-239-4503-0)
# Proasellus walteri

Proasellus walteri és una espècie de crustaci isòpode pertanyent a la família dels asèl·lids.

## Hàbitat

Viu a l'aigua dolça.

## Distribució geogràfica

Es troba a Europa: França, Alemanya (com ara, Baden-Württemberg) i Suïssa.

## Referències

* ↑ Dudich, E., 1925. Systematische Studien an italienischen Aselliden. Annales Musei Nationalis Hungarici 22: 281-301.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Chappuis, P.A., 1948. Copépodes, Syncarides et Isopodes des eaux phréatiques de Suisse. Rev Suisse Zool 55: 549–566.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 World Marine, Freshwater and Terrestrial Isopod Crustaceans Database (anglès)
* 1 2 World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ TELA INSECTA - Le réseau de l'entomologie Francophone (francès)
* ↑ Muséum National d'Histoire Naturelle, 2003-2012 (francès)
* ↑ Landesanstalt für Umwelt, Messungen und Naturschutz Baden-Württemberg (alemany)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ SeaLifeBase (anglès)
* ↑ Biospéléologie dans le Jura (francès)
* ↑ A Pan-European Species directories Infrastructure (PESI) (anglès)

## Bibliografia

* Plénet, Sandrine, J. Gibert i P. Marmonier, 1995. Biotic and Abiotic Interactions between Surface and Interstitial Systems in Rivers. Ecography. Vol. 18, núm. 3, pp. 296-309.
* Schotte, M., B.F. Kensley i S. Shilling, de 1995 en endavant. World list of Marine, Freshwater and Terrestrial Crustacea Isopoda. National Museum of Natural History Smithsonian Institution: Washington DC, els Estats Units.

## Enllaços externs

* ION (anglès)
* BioLib (anglès)
# Olyra kempi

Olyra kempi és una espècie de peix de la família dels olírids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: l'Índia i Bangladesh.

## Referències

* ↑ McClelland J., 1842. On the fresh-water fishes collected by William Griffith, Esq., F. L. S. Madras Medical Service, during his travels under the orders of the Supreme Government of India, from 1835 to 1842. J. Nat. Hist. Calcutta v. 2 (núm. 8). 560-589.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Rahman, A.K.A., 1989. Freshwater fishes of Bangladesh. Zoological Society of Bangladesh. Department of Zoology, University of Dhaka. 364 p.
* ↑ Kapoor, D., R. Dayal i A.G. Ponniah, 2002. Fish biodiversity of India. National Bureau of Fish Genetic Resources Lucknow, Índia.775 p.

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i M.C.C. de Pinna, 2004. Heptapterus collettii Steindachner, 1881: a member of the Asian bagrid genus Olyra erroneously assigned to the Neotropical fauna (Siluriformes: Ostariophysi). Copeia 2004(3):665-675.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hora, S. L., 1936: Siluroid fishes of India, Burma and Ceylon. II. Fishes of the genus Akysis Bleeker. III. Fishes of the genus Olyra McClelland. IV. On the use of the generic name Wallago Bleeker. V. Fishes of the genus Heteropneustes Müller. Records of the Indian Museum (Calcuta) v. 38 (pt 2): 199-209.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Akodon mollis

Akodon mollis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels cricètids. Viu a altituds de fins a 4.900 msnm a l'Equador i el Perú. Es tracta d'un animal nocturn. Els seus hàbitats naturals són els herbassars i matollars, tant humits com secs. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, mollis, significa ‘tou’ en llatí.

## Referències

* ↑ Zeballos, H.; Vivar, E. Akodon mollis. UICN 2016. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2016, consultada el 9 octubre 2016.
* ↑ Entrada «Akodon» d'Animalia (en anglès).
# Rogel·li Huguet i Tagell

Rogel·li Huguet i Tagell (Barcelona, 20 d'octubre de 1882 - Barcelona, 23 de desembre de 1956) fou un violoncel·lista i compositor català.

## Biografia

Segons el registre de naixement, fou fill de Baldomer Huguet i Buendia, natural de Girona, i de Dolors Tagell i Urell, natural de Barcelona.
Se sap molt poc de la vida d'aquest compositor. Va estudiar a l'Escola Municipal de Barcelona amb el professor Josep Soler i posteriorment va ser pensionat de l'Ajuntament de Barcelona per a estudiar a l'estranger. Després de realitzar una gira de concerts molt brillant per l'estranger, es dedicà per sencer a la composició.
L'any 1922 va rebre del govern francès el nomenament d'Oficial de la Instrucció Pública. Nou anys més tard, el 1931, va ser nomenat cavaller de la Legió d'Honor francesa.
Entre moltes obres cal estacar la suite, escenes andaluses per a orquestra, l'obertura Nerina, diverses sonates i peces de concert per a violoncel, i dues operetes.

## Referències

* ↑ Registre de Naixements de l'Ajuntament de Barcelona, any 1882, número de registre 5373.
* ↑ «Notícies». La Publicitat, 01-02-1903, pàg. 3.
* ↑ «De música - L'Escola Municipal». La Veu de Catalunya, 19-07-1902, pàg. 2.
* ↑ «Ecos municipales». El Diluvio, 10-04-1906, pàg. 11.
* ↑ «Noves - Un músic català condecorat a París». Revista Musical Catalana, abril-juny 1922, pàg. 137.
* ↑ «Noticiari - De París». Revista Musical Catalana, 10-1931, pàg. 422.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, 1.ª part, pàg. 622. (ISBN 84-239-4528-6)
# Martin Grabert

Martin Grabert (Choszczno, 15 de maig de 1868 - Berlín, 23 de gener de 1951) fou un director d'orquestra, organista i compositor alemany.
Estudià en la Friedrichs-Realgymnasium de Berlín, i després la música amb els professors Bellermann i Bargiel, en l'Akademisches Institut fuer Kirchenmusik i al Preußische Akademie der Künste, art que ja havia començat aprendre als nou anys amb un oncle seu. Des de 1894 fins al 1895 fou director d'orquestra a Rostock; des de 1895 fins al 1897 fou organista i director de cor de la Kaiser-Friedrich-Gedächtniskirche de Berlín i més tard de la Dorotheenstädtische Kirche i Markus-Kirche.
Va escriure Geistliche und weltliche a cappella-Musik, cantates, duets i càntics religiosos, entre ells: O Tod, wie bitter bist du; Hanna und Simon; Der Herr ist mein Licht, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 26, pàg. 882 (ISBN 84-239-4526-X)
# Ompok pinnatus

Ompok pinnatus és una espècie de peix de la família dels silúrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 10 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba des de la conca del riu Chao Phraya fins a la del Mekong.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Lacépède B. G. E. 1803. Histoire naturelle des poissons. Hist. Nat. Poiss. v. 5. i-lxviii + 1-803 + index.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Vidthayanon, C. 2005 Thailand red data: fishes. Office of Natural Resources and Environmental Policy and Planning, Bangkok, Tailàndia. 108 p.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Ng, H. H. 2003. Ompok pinnatus, a new species of silurid catfish (Teleostei: Siluriformes: Siluridae) from mainland Southeast Asia. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 116 (núm. 1): 47-51.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.