OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Emilie de Ravin

Emilie de Ravin (Mount Eliza, 27 de desembre de 1981) és una actriu aústralo-estatunidenca.
Als 9 anys va començar a ballar i es va convertir en una de les seves grans passions; als 15 anys va entrar en la prestigiosa escola de ball Australian Ballet School. Posteriorment va fer un torneig mundial de ball amb la companyia Danceworld 301.
Més tard va estudiar a l'Institut Nacional d'Art Dramàtic d'Austràlia i un any després va decidir marxar cap a Los Angeles, EUA, per a estudiar en una altra escola d'actors, la Prime Time Actors Studio. El seu primer paper important va ser el del dimoni Cupira en la sèrie Beastmaster. Al febrer del 2000 aconsegueix el paper de Tess Harding a la sèrie Roswell. I posteriorment, en el 2004, interpreta a Claire Littleton en la sèrie Lost, on realitza el paper d'una jove embarassada, paper pel què en 2005 va guanyar el Screen Actors Guild Awards pel millor conjunt en una sèrie dramàtica.
El 19 de juny del 2006, va casar-se amb el també actor Josh Janowicz del qual es va divorciar, després de diverses separacions i reconciliacions, l'any 2014. La seva parella és el director de cinema Eric Bilitch, amb qui té dos fills, nascuts l'any 2016 i 2018. De Ravin ha estat inclosa a la llista de Maxim's Hot 100 tres vegades: el 2005 (núm. 47), el 2006 (núm. 65) i el 2008 (núm. 68).

## Filmografia
### Pel·lícules

* The Submarine Kid (2015)
* The Chameleon (2010)
* Operation Endgame (2010) .... Heirophant
* Remember Me (2010) .... Ally Craig
* The Perfect Game (2009) .... Frankie
* Enemics públics (2009) .... Barbara Patzke
* Ball Don't Lie (2008) .... Baby
* Els turons tenen ulls (The Hills Have Eyes) (2006) .... Brenda Carter
* Santa's Slay (2005) .... Mary 'Mac' Mackenzie
* Brick (2005) .... Emily Kostich
* The Handler (2004) .... Gina
* Carrie (2002) .... Chris Hargensen

### Sèries de televisió

* True Colours (2022)
* Once Upon a Time (2012-2018) .... Belle
* Lost (2004 - 2010) .... Claire Littleton
* The Handler (2004) (2 episodis): Dirty White Collaret, Act of Congrees .... Gina
* Roswell (1999-2001) .... Tess Harding
* BeastMaster (1999-2000) .... Dimoni Curupira

### Aparicions en sèries

* CSI: Miami: Legal (3,15)
* N.C.I.S.: Sigui Dog (1,3)

## Referències

* ↑ Smythee, Allan. «LOST Cast Wins, MOUNTAIN Men Come Up Short» (en anglès). Big Picture Sound. [Consulta: 18 març 2023].
* ↑ «Emilie de Ravin Faced Back Labor with Her First Child: It Felt Like It 'Was Going to Snap'» (en anglès). [Consulta: 2 setembre 2020].
* ↑ «Hot 100». Maxim, 09-09-2013. [Consulta: 15 novembre 2015].
# Abans de l'alba

Abans de l'alba (títol original en anglès: Before Sunrise) és una pel·lícula estatunidenca dirigida per Richard Linklater, estrenada el 1995 i doblada al català.

## Argument

Céline és una estudiant francesa que ha anat a retre visita a la seva àvia a Budapest. Jesse és un jove estatunidenc que fa un periple a través d'Europa. Tots dos es troben en un tren, entre Budapest i Viena. Arribats a Viena, Jesse ha de baixar. Aconsegueix convèncer a la Céline de passar una nit amb ell a la capital austríaca. En el transcurs d'aquesta nit, aprendran a conèixer-se. L'endemà, s'hauran de separar.

## Repartiment

* Ethan Hawke: Jesse
* Julie Delpy: Céline
* Andrea Eckert: la dona del tren
* Hanno Pöschl: el marit del tren
* Karl Bruckschwaiger: un home sobre el pont
* Tex Rubinowitz: un home sobre el pont
* Erni Mangold: la quiromàntica
* Dominik Castell: el poeta
* Haymon Maria Buttinger: el cambrer
* Harold Waiglein: el guitarrista
* Kurti: el percussionista
* Bilge Jeschim: la ballarina

## Al voltant de la pel·lícula

* El rodatge s'ha desenvolupat a Viena, a Àustria.
* El 2004, Richard Linklater va realitzar Abans de la posta, la continuació d'Abans de l'alba.
* El 2013, Richard Linkalet va realitzar Abans del capvespre, continuació dels dos films anteriors.
* La gran roda que es pot veure durant la pel·lícula, és la mateixa que es va utilitzar a El tercer home (1949) i Alta tensió (1987).

## Banda original

* Dido and Æneas Overture, composta per Henry Purcell i interpretat per Academy of The Begynhof
* Dancing With Da Rat, interpretada per Loud
* Yakety Sax, interpretada per Boots Randolph
* Come Here, interpretada per Kath Bloom
* Anti Body, interpretada per Fetish 69
* Sonata per a piano n°; 8, composta per Ludwig Van Beethoven i interpretada per Istvan Szekely
* Concert, en la menor, per a violí, cordes i baix continu (orgue), RV 358, compost per Antonio Vivaldi i interpretat per The Aulos Ensemble
* The Human Pump, interpretada per Harlad Waiglein
* Vienna Blood, interpretada per Barbara Klebel i Wolfgang Staribacher
* Trapeze, interpretada per Lou Christie
* Variant n°25 de les Variacions Goldberg, composta per Johann Sebastian Bach i interpretada per Wolfgang Glüxam
* Sonata n°1 a G major, BWV 1027, composta per Johann Sebastian Bach i interpretada per Yo-Yo Ma i Kenneth Cooper
* Living Life, interpretada per Kathy McCarty

## Premis i nominacions
### Premis

* 1995. Os de Plata al millor director per Richard Linklater

### Nominacions

* 1995. Os d'Or
* 1995. Nominació al premi del petó més bonic (Ethan Hawke i Julie Delpy), en els MTV Movie Awards

## Referències

* ↑ Abans de l'alba
* ↑ «Before Sunrise» (en anglès). The New York Times.
# Abbottina obtusirostris

Abbottina obtusirostris és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,8 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al curs superior del riu Yangzi (Sichuan, Xina).

## Referències

* ↑ Jordan, D. S. & Fowler, H. W. 1903. A review of the cyprinoid fishes of Japan. Proceedings of the United States National Museum 811-862.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Yue, P., 1998. Gobioninae. p. 232-389. A Chen, Y.-Y. i cols. (Eds). Fauna Sinica. Osteichthyes. Cypriniformes II. Science Press. Pequín (Xina). 1-531.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
* Wu, H.-W. & K.-F. Wang. 1931. On a collection of fishes from the upper Yangtze Valley. Contr. Biol. Lab. Sci. Soc. China (Zool. Ser.) v. 7 (núm. 6): 221-237.
# Roque de los Muchachos

El Roque de los Muchachos és el punt més alt de l'illa de La Palma, a les Canàries. Se situa entre el terme municipal de El Paso i Garafía. El cim té una altitud de 2426 msnm, que fa de La Palma la segona illa més alta de l'arxipèlag, després de Tenerife, i també dels arxipèlags atlàntics en general, seguida de prop pel Pico de les Açores.

## Característiques

El Roque de los Muchachos tanca la Caldera de Taburiente per la zona nord. Es va formar a causa de l'empenta que el magma profund va exercir sobre unes colades, aixecant-les i fracturant-les. Posteriorment la resta del massís va desaparèixer en la depressió que ara és la Caldera, a causa de grans esllavissaments per efecte de la gravetat, completada amb l'efecte erosiu de les aigües.
Al Roque de los Muchachos, donades les seves especials condicions climàtiques, banyat per l'aire fresc de l'Atlàntic, sense turbulències, i també per la seva gran altura, que garanteix una llum estable i prístina, se situa l'Observatori Astrofísic del Roque de los Muchachos.
Des del cim es poden veure les illes de Tenerife, La Gomera i El Hierro si hi ha bona visibilitat.

## Referències

* ↑ «Roque de Los Muchachos – Villa de Garafia». [Consulta: 20 setembre 2021].
* ↑ «Caldera de Taburiente: Características naturales». [Consulta: 20 setembre 2021].

## Enllaços externs

* Mirador del Roque de Los Muchachos Arxivat 2019-06-11 a Wayback Machine.
# Abraham Mankell

Carl Abraham Mankell (Christianfeld, 16 de febrer de 1802 - Estocolm, 27 d'octubre de 1868) fou un compositor suec. Des de molt jove fou organista de la parròquia de Santa Clara d'Estocolm, i després professor en l'acadèmia de música. Organitzà concerts de caràcter històric, que influïren molt en l'educació musical de Suècia. Com a compositor fou poc notable, però són molt estimades les seves produccions referents a l'estètica musical i a la història de l'art, i entre elles: Relacions extretes de la història de la música religiosa (1841), La composició musical a Suècia (1853), Els espectacles de l'edat mitjana en l'església i en el teatre (1855), L'orgue en l'església (1862), Història de la música (1854), etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 923 ISBN 84-239-4532-4
# Abramo Basevi

Abramo Basevi (Liorna, Toscana, desembre de 1818 – Florència, 1885) fou un compositor, crític musical i metge italià.
Basevi va començar com un metge a Florència (1858). Els seus primers intents van fracassar com a compositor, però va no perdre l'afició i va estrenar dues òperes amb poc èxit, titulades Romilda ed Ezzelino (1840) i Henry Howard, 1847, i algun altra tipus de música. A Florència fundà el diari musical L'Armonia i col·laborà en el Bocherini. A Florència organitzà els Matins Beethovians, que donaren origen a la Societat del Quartet, creà un institut musical i establí una associació de concursos populars.
Si com a compositor no assolí gaire anomenada, com a escriptor musical i crític arribà a adquirir certa autoritat que justifiquen les seves obres Estudi sobre l'harmonia (Florència, 1865), Estudi sobre les òperes de Giuseppe Verdi (1859), Introducció a un nou sistema d'Harmonia (1862) i Compendi de la història de la Música (1866).

## Referències

* ↑ Rosenberg, Jesse «Abramo Basevi: A Music Critic in Search of a Context». The Musical Quarterly, Vol. 86, Núm. 4, 2002, pàg. 630-688 [Consulta: 9 març 2017].
* ↑ Chusid, Martin. Verdi's Middle Period: Source Studies, Analysis, and Performance Practice. University of Chicago Press, Gener de 1997, p. 133. ISBN 978-0-226-10659-5. [Consulta: 9 març 2017].

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 7, pàg. 1033 (ISBN 84-239-4507-3)
# Abudefduf natalensis

Abudefduf natalensis és una espècie de peix de la família dels pomacèntrids i de l'ordre dels perciformes.
Els adults poden assolir 17 cm de longitud total. Es troba a Maurici, Reunió, Madagascar i Sud-àfrica (des de KwaZulu-Natal fins a Transkei).

## Referències

* ↑ Hensley, Dannie A.; Randall, John E. A New Species of Abudefduf (Pisces: Pomacentridae) from the East Coast of South Africa (en anglès). Bishop Museum Press, 1983, p. 1-10 (Occasional papers of Bernice P. Bishop Museum núm. 25).
* 1 2 Reyes, Rodolfo B.; Luna, Susan M. «Abudefduf natalensis Hensley & Randall, 1983 Natal sergeant» (en anglès). FishBase.
# Acadèmia Breve de Crítica d'Art

L'Acadèmia Breve de Crítica d'Art (ABCA) va ser creada el 1942 per l'escriptor, filòsof i falangista català Eugeni d'Ors i Rovira (1881-1954) per a la promoció de l'art modern i contemporani de la postguerra espanyola. Va organitzar trobades i exposicions del 12 de maig del 1942 fins al 25 de setembre del 1954, principalment a Madrid. Va contribuir, dins de l'ordre degudament vigilat pel règim franquista, a una certa normalització de l'art modern. La seva actuació es va guiar, principalment, en la promoció d'un art desvinculat de les vel·leïtats col·lectives que havien distorsionat la que des de l'entitat es considerava la "veritable tradició artística espanyola" i orientat vers una cerca de les idees d'esperit, unitat i eternitat, enteses com a principals valors als que havia d'aspirar.
A més d'Ors, els onze fundadors van formar un grup heterogeni d'amants de l'art: crítics, col·leccionistes, diplomàtics, arquitectes i d'altres: José María Alfaro, José de Baviera, Carlos Blanco Soler, José Camón Aznar, Maria Laffitte, Yakichiro Suma, Eduardo Llosent Marañón, Luis Felipe Vivanco i Zarega Fombona. La institució es va dissoldre el setembre de 1954.

## Referències

* ↑ «La «Academia Breve de Crítica de Arte (1942-1954)»» (en castellà). Universitat de Navarra, 20-09-2006.
* ↑ de la Calle, Romà. Sobre el descrèdit de la modernitat. València: Universitat de València, 2011, p. 34-35. ISBN 9788437082592.
* 1 2 Luis., Marzo, Jorge. Art modern i franquisme : els orígens conservadors de l'avantguarda i de la política artística a l'estat espanyol. 1a ed. Girona: Fundació Espais d'Art Contemporani, 2007. ISBN 9788493465759.

## Bibliografia

* Azcoaga, Enrique. «La Academia Breve de Crítica de Arte y el Salón de los Once (17 de julio de 1943)». A: Gabriel Ureña (ed.). Las vanguardias artísticas en la postguerra española, 1940-1959 (en castellà). Akal, 1982. ISBN 9788470901201.
* Méndez Moreno, Lucía «Presencia femenina en la Academia Breve de Crítica de Arte». Acento Cultural, núm. 18, 12-01-2016. ISSN: 2386-7213.
* Sanchez Camargo, Manuel. Historia de la Academia Breve de Crítica de Arte. Homenaja a Eugenio d'Ors (en castellà). Madrid: Langa y Cia, 1963, p. 128.
# Acadèmia Tastavins Sant Humbert

L'Acadèmia Tastavins Sant Humbert és una entitat fundada el 1964 i amb seu a Vilafranca del Penedès.
Té com a finalitats la difusió del coneixement dels bons vins i la màxima propagació de la múltiple i variada gamma dels vins penedesencs. Això ho fa mitjançant els seus capítols i de manifestacions artístiques, culturals, literàries i socials. És composta per 19 acadèmics fundadors, i compta amb més de 500 socis honorífics o de mèrit i és regida per una junta i un president. Publica un butlletí especialitzat en temes de viticultura.

## Referències

* ↑ Romaní i Olivé, Joan Maria. Diccionari del vi i del beure. núm. 21. Barcelona: La Magrana, 1998, p. 12 (Pèl i Ploma). ISBN 84-8264-131-X.

## Enllaços externs

* Web oficial de l'Acadèmia Tastavins Sant Humbert. (català) i (castellà)
# Acadèmia de Sant Tomàs

L'Acadèmia de Sant Tomàs (o de Sant Tomàs d'Aquino) fou una acadèmia barcelonina activa en els segles XVII i XVIII. Segons estudis d'Albert Rossich, el seu origen remunta a la primera meitat del segle xvi, quan Francesc de Borja, lloctinent de Catalunya, va instigar la devoció per Sant Tomàs d'Aquino a la capital catalana. No obstant, l'erecció definitiva de l'acadèmia no es va materialitzar fins cap a l'any 1584. L'1 de juny de 1586 va ser aprovada pel papa Sixt V, confirmada el 4 de setembre de 1617 per Pau V, i novament per Innocenci XI i Benet XIII. Es tracta, per tant, d'una de les primeres acadèmies institucionalitzades de la Península, si no la primera. A més del seu caràcter pietós i d'acadèmia filosòfica, era també una institució literària, atesos els destacats certamens poètics que celebrava anualment amb motiu de la festivitat del seu sant patró, i de la publicació anual de fullets amb discursos, composicions poètiques, oratoris i conclusions filosòfiques, almenys des de la segona meitat del segle xvii. La formaven, a més de religiosos dominicans, professors i alumnes de la Universitat de Barcelona. El 1711 se n'aprovaren uns estatuts, segons els quals tenia la seva seu en el Convent de Santa Caterina (Barcelona). Un dels seus membres destacats fou Segimon Comas i Vilar, primer president, el 1729, d'una altra rellevant institució cultural de la ciutat, la que s'anomenaria poc després Acadèmia de Bones Lletres de Barcelona.

## Referències

* 1 2 Brown - 1987, pàgs. 180-181; el qual indica que aquesta informació prové de Tusquets i Terrats - 1923
* ↑ Rossich - 2007, pàgs. 14-15.
* ↑ Rossich - 2007, pàgs. 15-16.
* ↑ «Acadèmia de Sant Tomàs». Gran Enciclopèdia Catalana. Barcelona: Grup Enciclopèdia Catalana.
* ↑ Rossich - 2007, pàg. 15.
* ↑ Voltes Bou - 1961
* ↑ Rossich - 2007, pàg. 6.

## Bibliografia

* Tusquets i Terrats, J. «El Cardenal Joan-Tomàs de Boxadors i la seva influència en el Renaixement del Tomisme». Anuari de la Societat de Filosofia, I, 1923, p. 250 n.
* Voltes, Pere M. «Estatutos aprobados por la academia de Santo Tomás de Aquino de Barcelona, en 1711» (pdf). Analecta Sacra Tarraconensia. Biblioteca Balmes [Barcelona], núm. 34-2, 1961, pàgs. 341-360 [Consulta: 22 març 2018].
* Rossich, Albert. «Segimon Comas i Vilar, acadèmic i preceptista». A: El (re)descobriment de l'edat moderna. Estudis en homenatge a Eulàlia Duran. Barcelona: Universitat de Barcelona : Publicacions de l'Abadia de Montserrat, 2007 [Consulta: 21 març 2018].
* Brown, Kenneth. «Context i text del Vexamen d'acadèmia de Francesc Fontanella». A: Llengua & Literatura : revista anual de la Societat Catalana de Llengua i Literatura. vol. 2, 1987, pàgs. 137-252. ISBN 84-7283-120-5.
# Acanthalburnus

Acanthalburnus és un gènere de peixos de la família dels ciprínids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Espècies

* Acanthalburnus microlepis (De Filippi, 1863)
* Acanthalburnus urmianus (Günther, 1899)

## Referències

* ↑ Berg, Lev S. Les Poissons des eaux douces de la Russie, p. i-xxvii + 1-563.
* ↑ «Genus Acanthalburnus» (en anglès). FishBase.
* ↑ De Filippi, F. 1863. Nuove o poco note specie di animali vertebrati raccolte in un viaggio in Persia nell'estate dell'anno 1862. Arch. Zool. Anat. Fisiol. (Gènova) v. 2: 377-394.
* ↑ Günther, A. 1899. Fishes [of Lake Urmi, n.w. Persia, and its neighborhood]. J. Linn. Soc. Lond. Zool. v. 27 (núm. 177): 381-391, Pls. 23-24.
* ↑ BioLib (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
# Acanthalburnus urmianus

Acanthalburnus urmianus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a l'Iran.

## Referències

* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4. .
* Günther, A. 1899. Fishes [of Lake Urmi, n.w. Persia, and its neighborhood]. J. Linn. Soc. Lond. Zool. v. 27 (núm. 177): 381-391, Pls. 23-24.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Acanthaphritis ozawai

Acanthaphritis ozawai és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Descripció

Fa 10,8 cm de llargària màxima.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (fins als 350 m de fondària) i de clima subtropical, el qual viu a l'Índic oriental: és un endemisme del talús continental del nord-oest d'Austràlia (Austràlia Occidental).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1880. Report on the shore fishes procured during the voyage of H. M. S. Challenger in the years 1873-1876. A: Report on the scientific results of the voyage of H. M. S. Challenger during the years 1873-76. Zoology. Rept. Challenger Shore Fishes, v. 1 (pt 6): 1-82, Pls. 1-32.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 McKay, R. J., 1971. Two new genera and five new species of percophidid fishes (Pisces: Percophididae) from Western Australia. J. R. Soc. West. Aust. Vol. 54 (pt 2): 40-46.
* 1 2 3 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Hutchins, J. B. i K. N. Smith, 1991. A catalogue of type specimens of fishes in the Western Australian Museum. Rec. West. Aust. Mus. Suppl. 38. 56 pàgs. Pàg. 35.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* 1 2 Australian Faunal Directory (anglès)
* ↑ Hutchins, J. B., 2001. Checklist of the fishes of Western Australia. Records of the Western Australian Museum Supplement Suppl. Núm. 63: 9-50.
* ↑ Fishes of Australia (anglès)
* ↑ Atlas of Living Australia Arxivat 2015-10-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ All fishes of Australia - FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Moore, G. I., J. B. Hutchins, K. N. Smith i S. M. Morrison, 2009. Catalogue of type specimens of fishes in the Western Australian Museum (Second Edition). Records of the Western Australian Museum Supplement Suppl. Núm. 74: vii + 1-69.
* Suzuki, T. i T. Nakabo, 1996. Revision of the genus Acanthaphritis (Percophidae) with the description of a new species. Ichthyological Research. Vol. 43 (núm. 4): 441-454.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan. 1.028 pàgines.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Acanthaphritis unoorum

Acanthaphritis unoorum és una espècie de peix de la família dels percòfids i de l'ordre dels perciformes.

## Hàbitat i distribució geogràfica

És un peix marí, demersal (fins als 100 m de fondària) i de clima tropical, el qual viu al Pacífic occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Günther, A., 1880. Report on the shore fishes procured during the voyage of H. M. S. Challenger in the years 1873-1876. A: Report on the scientific results of the voyage of H. M. S. Challenger during the years 1873-76. Zoology. Rept. Challenger Shore Fishes, v. 1 (pt 6): 1-82, Pls. 1-32.
* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Suzuki, T. & T. Nakabo, 1996. Revision of the genus Acanthaphritis (Percophidae) with the description of a new species. Ichth. Research, vol. 43 (núm. 4): 441-454.
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Randall, J.E. i K. K. P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667. Pàg. 631. «PDF».
* ↑ Nakabo, T. (ed.), 2000. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Segona edició. Tokai University Press. V. 2: i-vii + 867-1748.
* ↑ Shinohara, G., H. Endo, K. Matsuura, Y. Machida i H. Honda, 2001. Annotated Checklist of the Deepwater Fishes from Fishes from Tosa Bay, Japan. Monographs of the National Science Museum Tokyo. Núm. 20: 283-343.
* ↑ Nakabo, T. (ed.), 2002. Fishes of Japan with pictorial keys to the species. Edició en anglès. Tokai University Press, v. 2: i-vii + 867-1749.
* ↑ All fishes of Japan - FishBase (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ GBIF (anglès)

## Bibliografia

* Shibata, K., Y. Omori, K. Hagiwara i T. Uchifune, 2011. Catalogue of the type specimens preserved in the Yokosuka City Museum. Miscellaneous Report of the Yokosuka City Museum. Núm. 35: 1-44.
* Suzuki, T. i T. Nakabo, 1997. Notes on the life and fresh colors of Acanthaphiritis unoorum and Acanthaphiritis barbata (Percophidae). I. O. P. Diving News, vol. 8 (núm. 11): 2-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* ION (anglès)
# Acantholiparis

Acantholiparis és un gènere de peixos pertanyent a la família dels lipàrids.

## Taxonomia

* Acantholiparis caecus (Grinols, 1969)
* Acantholiparis opercularis (Gilbert & Burke, 1912)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Grinols, R. B., 1969. A new species of Acantholiparis (Pisces: Liparidae) from the eastern subarctic Pacific region, with distribution notes for the genus. J. Fish. Res. Board Can. v. 26 (núm. 5): 1237-1242.
* ↑ Gilbert, C. H. & C. V. Burke, 1912. Fishes from Bering Sea and Kamchatka. Bull. Bur. Fish. v. 30 (for 1910): 31-96.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB
* ↑ Catalogue of Life Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ World Register of Marine Species (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)