OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Guillaume-Antoine Calvière

Guillaume-Antoine Calvière (París, 1695 - idm. 18 d'abril de 1755), fou un virtuós organista que durant molts anys exercí aquest ofici en la catedral de Notre Dame de París.
Gaudí la fama de ser el primer organista del seu temps per la seva meravellosa execució, mercès la qual vencia dificultats insuperables pel demés. El 1738 assolí el nomenament d'organista de la capella reial: el seu talent com a compositor era molt inferior al seu mèrit com a executant. Deixà diverses obres que romanen inèdites.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 10, pàg. 942. (ISBN 84-239-4510-3)
# Guillaume Louis Bocquillon Wilhem

Guillaume Louis Bocquillon Wilhem (París, 18 de desembre de 1781 – idm. 26 d'abril de 1842), fou un compositor, pedagog i filantrop francès.
Després d'haver desenvolupat diverses feines es dedicà a l'ensenyança de la música en la forma mútua. El 1819 organitzà l'ensenyança musical en les escoles primàries, el 1820 creà un curs en l'Escola Politècnica, i per acabar fou nomenat director de l'ensenyança de cant de la universitat. El 1833 reuni tots els alumnes de les escoles de cant formant amb ells un cor i donant diversos concerts populars que assoliren gran èxit.
Posà música a nombroses poesies de destins autors i escriví: Guide de la méthode élémentaire et analytique de musique et de chant (París, 1821), Manuel musical à l'usatge des collèges, etc. (París, 1836), Melodies des Psaumes (París, 1836), i una col·lecció de composicions per a cor titulada L'Orphéon (París, 1837).

## Referències

* ↑ Warszawki, Jean-Marc «Bocquillon Guillaume-Louis [Wilhem 1781-1842]». Musicologie.org. Gazette Musicale, 15-03-2010. ISSN: 2269-9910 [Consulta: 30 abril 2017].
* ↑ Campos, Rémy. Instituer la musique: les premières années du Conservatoire de musique de Genève (1835-1859). Librairie Droz, 1 de gener de 2003, p. 421–429. ISBN 978-2-88433-012-1.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 8, pàg. 1262. (ISBN 84-239-4508-1)
# Bathophilus filifer

Bathophilus filifer és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Reproducció

És ovípar amb larves i ous planctònics.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nova Zelanda, el Golf de Califòrnia i Xile.

## Referències

* ↑ Giglioli E. H., 1882. New deep-sea fish from the Mediterranean. Nature (Lond.) v. 27. 198-199.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ «Bathophilus filifer». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* ↑ Moser, H.G. i E.H. Ahlstrom, 1996.
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Paulin, C., A. Stewart, C. Roberts i P. McMillan, 1989. New Zealand fish: a complete guide. National Museum of New Zealand Miscellaneous Series Núm. 19. xiv+279 p.
* ↑ Moser, H.G. i E.H. Ahlstrom, 1996. Myctophidae: lanternfishes. p. 387-475. A H.G. Moser (ed.) The early stages of fishes in the California Current Region. California Cooperative Oceanic Fisheries Investigations (CalCOFI) Atlas Núm. 33. 1505 p.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaiso 24(2):1-132.
* ↑ Kashkin, N.I., 1989. Mesopelagic ichthyofauna of the southwestern Pacific. J. Ichthyol. 29(3):116-127.

## Bibliografia

* Barnett, M. A. i R. H. Gibbs, Jr., 1968: Four new stomiatoid fishes of the genus Bathophilus with a revised key to the species of Bathophilus. Copeia 1968 (núm. 4): 826-832.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Swinney, G. N., 1988: Two species of Bathophilus (Stomiiformes, Stomiidae) new to the north-eastern Atlantic. Journal of Fish Biology v. 32: 157-158.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Iguanodectes gracilis

Iguanodectes gracilis és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Negro.

## Referències

* ↑ Cope, E. D. 1872.On the fishes of the Ambyiacu River. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 23: 250-294, Pls. 3-16.
* ↑ Géry, J. 1993. Description de trois espèces nouvelles du genre Iguanodectes (Pisces, Characiformes, Characidae), avec quelques données récentes sur les autres espèces. Revue française d'Aquariologie Herpetologie v. 19 (núm. 4) for 1992: 97-106.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1970. Le genre Iguanodectes Cope (Pisces, Characoidei). Amazoniana v. 2 (núm. 4): 417-433.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moreira, C. 2003. Characidae - Iguanodectinae (Characins, tetras). p. 172-181. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Iguanodectes gracilis». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Iguanodectes rachovii

Iguanodectes rachovii és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,2 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: riu Amazones (des de Manaus fins a Belém) i rius costaners a prop de Belém (incloent-hi el riu Capim) al Brasil.

## Referències

* ↑ Cope, E. D. 1872.On the fishes of the Ambyiacu River. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 23: 250-294, Pls. 3-16.
* ↑ Regan, C. T. 1912. Description of a new characid fish from the Amazon. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 8) v. 9 (núm. 54): 682-683.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, Herbert Richard (1996): Exotic Tropical Fishes. T.F.H. Publications. ISBN 0-87666-543-1.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1970. Le genre Iguanodectes Cope (Pisces, Characoidei). Amazoniana v. 2 (núm. 4): 417-433.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Géry, J. 1993. Description de trois espèces nouvelles du genre Iguanodectes (Pisces, Characiformes, Characidae), avec quelques données récentes sur les autres espèces. Revue française d'Aquariologie Herpetologie v. 19 (núm. 4) for 1992: 97-106.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moreira, C. 2003. Characidae - Iguanodectinae (Characins, tetras). p. 172-181. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.

## Enllaços externs

* «Iguanodectes rachovii». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
# Iheringichthys megalops

Iheringichthys megalops és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Paranà.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. & A. A. Norris, 1900. Sobre alguns peixes de São Paulo, Brazil. Rev. Mus. Paulista v. 4: 349-362.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., McAtee, W. L. & Ward, D. P., 1907. On further collections of fishes from Paraguay. Annals of the Carnegie Museum v. 4 (núm. 2): 110-157, Pls. 31-45.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anònim, 2002. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Americà d'Història Natural. Museu Americà d'Història Natural, Central Park West, NY 10024-5192 (Estats Units).
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Ildefonso Jimeno de Lerma

Ildefonso Jimeno de Lerma (Madrid, 1842 - 16 de novembre de 1903) fou un organista i compositor espanyol.
Fou deixeble del seu pare, Román Jimeno, en el Conservatori de Madrid, i als dinou anys aconseguí per oposició la plaça de mestre de capella i professor del Seminari de Santiago de Cuba, i després fou primer organista de la catedral de Madrid i director del Conservatori, on tingué alumnes tant destacats com Gorriti. El 1878, i pel decés d'Eslava, fou elegit per a ocupar la seva vacant en la Reial Acadèmia de Belles Arts de San Fernando.
Es distingí no tan sols com a organista, sinó com a musicòleg, i deixà escrites i publicades nombroses obres del gènere religiós que s'assenyalen pel seu elevat estil i la seva depurada tècnica. A més, se li deuen: Estudios sobre música religiosa; El canto litúrgico; El órgano (Madrid, 1898).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 28, segona part, pàg. 2799-2800 (ISBN 84-239-4582-0)
# Illa Scott

L'illa Scott és una petita illa deshabitada d'origen volcànic situada en la Dependència Ross a l'Antàrtida a uns 505 km al nord-est del cap Adare, de la Terra Victòria. Fa uns 370 metres de llargada i 180 m d'amplada, amb una superfície de 0,04 km². A uns 200 m a l'oest de l'illa es troba la Columna de Haggitt, una columna de 60 m d'alçada. Va ser descoberta el 25 de desembre de 1902 per part del capità William Colbeck del SY Morning, on viatjava Robert Falcon Scott en l'expedició de Sir Clements Robert Markham. El Pilar de Haggitt porta aquest nom perquè aquest, Haggitt, era el de la mare de William Colbeck.

## Referències

* ↑ «Scott Island» (en anglès). Australian Antarctic Data Centre. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Geographic names of Antarctica» ( PDF) (en anglès). Gazeetteer. United States Boardn on Geographic Names, núm. 14, 1-1956.
* ↑ Johnson, G. Leonard; Kyle, Philip R.; Vanney, Jean R.; Campsie, J. «Geology of Scott and Balleny Islands, Ross Sea, Antarctica, and morphology of adjacent seafloor» (en anglès). New Zealand Journal of Geology and Geophysics, 25, 4, 10-1982, pàg. 427–436. DOI: 10.1080/00288306.1982.10421508. ISSN: 0028-8306.

## Enllaços externs

* Ocells observats a l'Illa Scott
# Illa de Siple

Illa de Siple és una illa de l'Antàrtida que fa 110 km de llarg i està deshabitada i coberta de gel. Es troba a la Terra de Marie Byrd. Ocupa una superfície de 6,390 km², està dominada pel volcà inactiu Mont Siple, de 3,110 m d'alt. Va rebre el seu nom el 1967 en honor de Paul A. Siple (1909 - 1968), membre de l'expedició de Richard E. Byrd.

## Referències

* ↑ «Siple Island» (en anglès). Australian Antarctic Data Centre. [Consulta: 4 agost 2024].
* ↑ «Geographic names of Antarctica» ( PDF) (en anglès). Gazeetteer. United States Board on Geographic Names, núm. 14, 1-1956.
# Ilona Durigo

Ilona Durigo (Budapest, Hongria, 13 de maig de 1881 - 25 de desembre de 1943) fou una mezzosoprano hongaresa.
Va fer els estudis amb Forstén, a Viena i Stockhausen i Bellwidt a Frankfurt. Dotada de bella veu de mezzosoprano, s'especialitzà des del principi de la seva carrera artística en el lied antic i modern, estant universalment considerada com una de les més eminents del gènere que cultivà.
Va actuar amb èxits ininterromputs en els principals centres filharmònics d'Europa (diverses temporades seguides en la Societat Filharmònica de Madrid) i Amèrica. Va ser professora de cant de l'Acadèmia de Budapest i des de 1921 del Conservatori de Zuric.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. IV, pàg. 624 (ISBN 84-239-4574-X)
# Ilyodon cortesae

Ilyodon cortesae és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 5,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima tropical i pelàgic.

## Distribució geogràfica

Es troba al riu San Juan Tacambaro (Michoacán, Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., 1907. The poeciliid fishes of Rio Grande do Sul and the La Plata Basin. Proceedings of the United States National Museum v. 32 (núm. 1532). 425-433.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Paulo-Maya, J. & P. Trujillo-Jiménez, 2000. Nueva especie de Ilyodon (Cyprinodontiformes: Goodeidae) de la cuenca del río Balsas, México. Rev. Biol. Trop. v. 48 (núm. 2/3): 465-472.
* 1 2 3 4 «Ilyodon cortesae» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Paulo-Maya, J. i P. Trujillo-Jiménez, 2000. Nueva especie de Ilyodon (Cyprinodontiformes: Goodeidae) de la cuenca del rio Balsas, México. Rev. Biol. Trop. 48(2/3): 465-472.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P> Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Bibliografia

* Meyer, M. K. i W. Foerster, 1983: Eine neue Ilyodon-Art aus Guerrero, Mexiko (Osteichthyes, Goodeidae). Zoologische Abhandlungen; Staatliches Museum für Tierkunde in Dresden v. 38 (núm. 16): 257-263.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Impromptu

L'impromptu és un tipus de forma musical, normalment per a piano.
La seva forma sol ésser bitemàtica (ABA): un tema A; un tema B en una altra tonalitat, i novament el tema A. O si no, és simplement de forma o estructura lliure.
Tot i el suposat caràcter de transcripció d'una improvisació feta pel compositor que tindrien les obres, normalment són obres treballades com qualsevol altra.
Els més coneguts són els impromptus de Franz Schubert i els de Frédéric Chopin.
# In the Good Old Summertime

In the Good Old Summertime és una comèdia musical de 1949 dirigida per Robert Z. Leonard i protagonitzada per Judy Garland i Van Johnson.
La història és una adaptació musical de la pel·lícula de 1940 The Shop Around the Corner, dirigida per Ernst Lubitsch i protagonitzada per James Stewart i Margaret Sullavan. Igual que aquesta última, també està basada en l'obra hongaresa de 1937 Illatszertár (també coneguda pel seu nom francès Parfumerie), de l'escriptor Miklós László, però, aquest cop, l'entorn canvia situant la trama a Chicago (Estats Units) en comptes de a Budapest (Hongria).
La pel·lícula es va rodar entre l'octubre de 1948 i el gener de 1949. La filla de Judy Garland, Liza Minnelli, que en aquell moment tenia tres anys, va tenir el seu debut cinematogràfic en aquest film a l'escena final on camina amb sa mare i Van Johnson.

## Argument

En respondre a un anunci de diari, Andrew Larkin comença una amistat per correu amb una dona. La correspondència intel·lectual aviat es transforma en amor i l'Andy comença a plantejar-se el matrimoni. Al mateix temps, la seva corresponsal secreta, Veronica Fisher, entra a treballar a la mateixa botiga de música, ignorant els dos la seva mútua identitat real. La relació però, es complica quan en el dia a dia discuteixen contínuament, fet que dona peu a què els embolics se succeeixen entre ells. L'argument arriba al seu punt zenit quan, a través de les cartes que s'envien, els dos queden en una cita romàntica per conèixer-se. A partir d'aquest moment els dos s'hauran d'enfrontar a la veritat i veure amb uns altres ulls a la persona que, en realitat, estimaven.

## Repartiment

* Judy Garland – Veronica Fisher
* Van Johnson – Andrew Delby Larkin
* S.Z. Sakall – Otto Oberkugen
* Spring Byington – Nellie Burke
* Clinton Sundberg – Rudy Hansen
* Buster Keaton – Hickey
* Marcia Van Dyke – Louise Parkson
* Lillian Bronson – Tieta Addie

## Banda sonora

L'ambientació musical va anar a càrrec de les següents melodies:
* «In the Good Old Summertime»
* «Meet Me Tonight in Dreamland»
* «Put Your Arms Around Me, Honey (I Never Knew Any Girl Like You)»
* «Wait Till the Sun Shines, Nellie»
* «Play That Barbershop Chord»
* «I Don't Care»
* «Merry Christmas»
* «Souvenir de Moscou»
* «Chicago (That Toddlin' Town)»
* «Listen to the Mockingbird»
* «Gavotte»
* «Beautiful Dreamer»
* «Simfonia núm. 5» de Beethoven
* «Wiener Blut, Op.354» de Johan Strauss
* «Jingle Bells»

## Referències

* ↑ Ng, David «'Parfumerie,' a 1936 Hungarian play, is an overlooked inspiration» (en anglès). Los Angeles Times, 27-11-2013.

## Enllaços externs

* In the Good Old Summertime a TCM Movie Database
* In the Good Old Summertime a la pàgina web The Judy Room Arxivat 2009-07-29 a Wayback Machine. (anglès)
# Mesquita Taj-ul-Masajid

Taj-ul-Masajid és una mesquita situada a Bhopal, Índia. El nom també s'escriu com a Taj-ul-Masjid. Masajid i significa 'mesquites', plural de masjid; i Taj-ul-Masajid significa literalment 'Corona entre les mesquites'. És la mesquita més gran de l'Índia i una de les més grans d'Àsia.

## Història

La construcció de la Mesquita Taj-ul-Masajid la va començar el nawab de Bhopal Shah Jahan Begum, al nou suburbi fortificat de Shahjahanabad. L'any exacte de l'inici és incert; Sharma el considera el 1871. L'estructura està dissenyada per Muhammad Raushan, un arquitecte de Delhi, enmig de tres masses d'aigua: el Talab Munshi Hussain, el Talab Noor Mahal i el Talab Motia.
Després de la mort de Shah Jahan Begum el 1901, la seua filla Sultan Jahan Begum continuà l'obra de la mesquita fins al final de la seua vida. La mesquita no es va acabar pas per manca de fons, i fins al 1971 no es va poder reprendre; es pogué finalitzar el 1985.
Durant la pandèmia de la COVID-19, la mesquita fou un centre de vacunació.

## Arquitectura

El Taj-ul-Masajid forma part de l'estil arquitectònic mogol. La mesquita té una façana rosada i acaba amb tres cúpules de marbre. El cos principal està flanquejat per dos minarets de 18 pisos i 67 metres d'alçada. Alguns diuen que aquesta mesquita és una rèplica de la Mesquita del Divendres Jama Masjid de Delhi, mentre que altres la veuen com una influència de la Mesquita de Badshahi de Lahore.

## Congrés anual

El Bhopal Tablighi Ijtema, un congrés religiós anual de tres dies organitzat pel Tablighi Jamaat, es feu en aquesta mesquita fins al 2004. L'acte s'ha traslladat de llavors ençà a Ghasipura (a 11 km de Bhopal), per manca d'espai, tenint-ne en compte la multitud que hi participa.

## Galeria

* Taj-ul-Masajid
* Porta d'entrada al Taj-ul-Masajid
* Madrassa al Taj-ul-Masajid

## Referències

* ↑ «Taj-ul-Masajid». bhopal.nic.in. [Consulta: 27 setembre 2014].
* 1 2 «Magnificent, and elaborate» (en anglés). The Hindu, 25-09-2015. ISSN: 0971-751X [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Ruggles, D. Fairchild. Woman's Eye, Woman's Hand: Making Art and Architecture in Modern India (en anglés). Zubaan, 2014-04-21. ISBN 978-93-83074-78-5.
* ↑ Behrens-Abouseif, Doris. Islamic Art in the 19th Century: Tradition, Innovation, And Eclecticism (en anglés). BRILL, 2006. ISBN 978-90-04-14442-2.
* ↑ Hussain, A.; Akhtar, S. «Análisis visual y ensayos de índice de rebote con el martillo Schmidt en el Taj-ul-Masajid» (en espanyol). Informes de la Construcción, 69, 547, 30-09-2017, pàg. e210–e210. DOI: 10.3989/ic.15.097. ISSN: 1988-3234 [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Historical Taj-ul-Masajid premises in Bhopal used to vaccinate inter-faith people» (en anglés). The Siasat Daily, 10-04-2021. [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ «Magnificent, and elaborate» (en Indian English). The Hindu, 25-09-2015. ISSN: 0971-751X [Consulta: 17 juliol 2022].
* ↑ Ruggles, D. Fairchild. Woman's Eye, Woman's Hand: Making Art and Architecture in Modern India (en anglès). Zubaan, 2014-04-21. ISBN 978-93-83074-78-5.
* ↑ «63rd annual Tablighi Ijtema begins in Bhopal» (en anglés). Deccan Herald, 25-12-2010. [Consulta: 17 juliol 2022].