OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ceratobregma striata

Ceratobregma striata és una espècie de peix de la família dels tripterígids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 3,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí, de clima tropical i associat als esculls de corall que viu entre 6-33 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia (Territori del Nord i el Mar del Corall), Ouvéa (Illes Loyauté, Nova Caledònia) i Fiji.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Holleman W., 1987. Description of a new genus and species of tripterygiid fish (Perciformes: Blennioidei) from the Indo-Pacific, and the reallocation of Vauclusella acanthops (Whitley, 1965). Cybium v. 11 (núm. 2). 173-181.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Fricke, R., 1994. Tripterygiid fishes of Australia, New Zealand and the southwest Pacific Ocean (Teleostei). Theses Zool. 24:1-585.
* ↑ Kulbicki, M. i J.T. Williams, 1997. Checklist of the shorefishes of Ouvea Atoll, New Caledonia. Atoll Res. Bull. 444: 26 p.
* ↑ Fricke, R., 1991. Ceratobregma striata, a new triplefin (Trypterygiidae) from northern Australia, and a record of Norfolkia brachylepis from western Australia. Jap. J. Ichthyol. 37(4):37-343.

## Bibliografia

* Anònim, 2001. Base de dades de la col·lecció de peixos del National Museum of Natural History (Smithsonian Institution). Smithsonian Institution - Division of Fishes.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fricke, R., 1997. Tripterygiid fishes of the western and central Pacific, with descriptions of 15 new species, including an annotated checklist of world Tripterygiidae (Teleostei). Theses Zool. 29:1-607.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
# Cerneres

Cerneres va ser un veïnat de l'antic terme de Josa de Cadí, actualment al municipi de Josa i Tuixén, a l'Alt Urgell. Havia tingut una quinzena de cases i està deshabitat i abandonat. Durant la postguerra la Guàrdia Civil n'ordenà la destrucció de les últimes cases, ja que s'assabentà que s'hi amagaven alguns maquis.

## Referències

* ↑ Tomàs, Eva «Cerneres, cremat però no oblidat». Cadí-Pedraforca, núm. 21, desembre 2016, pàg. 70-73. ISSN: 2013-3677.
* ↑ Segura, Joan Ramon. Excursions per la Vall de Tuixent. Ed. La Comarcal, 2007, p. 13 (La Guia Negra). ISBN 978-84-616-5777-8.
# Certificat de tipus suplementari

Un certificat de tipus suplementari (STC, sigles de supplemental type certificate) és una modificació o reparació important que ha estat aprovada per una autoritat d'aviació i es duu a terme sobre una aeronau, un motor o una turbohèlice que ja disposa d'un certificat de tipus. S'anomena «suplementari» perquè expandeix el certificat de tipus existent. L'Agència Europea de Seguretat Aèria (AESA) és l'organisme que s'encarrega d'emetre els STC a la Unió Europea.

## Referències

* ↑ «Suplement en llengua catalana al núm. 255» (PDF). Butlletí Oficial de l'Estat, 24-10-2015.
* ↑ «Supplemental type certificate» (en anglès). Agència Europea de Seguretat Aèria, 24 setembre 2009. [Consulta: 6 juliol 2024].
# Cesare Badiali

Cesare Badiali (Bolonya, 1805 - idm. 19 de novembre de 1865) fou un cantant d'òpera (baix-baríton) italià.
Debutà a Trieste el 1827, i després va recórrer els principals teatres d'Itàlia, i del 1831 al 1833, passant després a Madrid i Lisboa, retornant a Itàlia el 1833 per cantar després en els teatres italians de París, Londres i Amèrica, recollint ovacions arreu on actuava. El 1862 encara cantà a París el rol de Don Basilio del El barber de Sevilla, meravellant al públic la seva portentosa agilitat.
Poc abans de morir prengué part (1865) en la gran cantata que s'executà a Florència durant les festes de l'aniversari del Dante. Rossini va dir d'ell que era com el vi de Xipre, que quan més envelleix més val. Va pertànyer a l'Acadèmia de Santa Cecília de Roma i fou primer cantant de cambra de l'emperador d'Àustria.
Com a compositor publicà tres melodies: Il giuramento, L'Ombra i L'Addio à Nizza.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 7, pàg. 141 (ISBN 84-239-4507-3)
# Cesari (abat)

Cesari fou el fundador i primer abat del monestir de Santa Cecília de Montserrat (945-981). Possiblement immigrat d'altres terres de tradició visigòtica, pertanyia a l'estament nobiliari i dirigent del país.
L'any 942 Cesari va adquirir l'alou de Santa Cecília situat al comtat de Manresa i al castell Marro. Sembla que allà ja existia una activitat eremítica de tradició visigòtica. Cesari organitzà, amb la protecció dels comtes de Barcelona, Sunyer i Riquilda, un monestir benedictí. El 945, el bisbe Jordi de Vic autoritzava la institució del monestir i nomenava Cesari com a abat. El monestir havia de regir-se segons la regla de sant Benet i de mantenir-se sota l'obediència canònica dels bisbes de Vic. El 951 Cesari va viatjar a Reims on el rei Lluís d'Ultramar li va concedir un precepte que confirmava la personalitat jurídica de l'abadia. Posteriorment va viatjar a Roma on el Papa Agapit II li concedí una butlla pontifícia.
Cesari era un home de gran ambició, pretengué ser arquebisbe de Tarragona, encara en poder dels musulmans i restaurar-ne l'arxidiòcesi. L'any 946 va viatjar a Santiago de Compostel·la on en un sínode episcopal demanà la investidura com a arquebisbe de Tarragona el 29 de novembre. Tot i això, un cop tornat a Catalunya, aquesta titulació només fou reconeguda pels seus monjos per l'oposició de l'arquebisbe metropolità de Narbona i de tots els bisbes catalans. Cesari recorregué al Papa Joan XIII que no consta que fes cap pas. L'abat de Santa Cecília firmà fins a la mort com a "arquebisbe de Tarragona".

## Referències

* 1 2 d'Abadal i de Vinyals, Ramon. Catalunya fa 1000 anys. 2a, 1988, p. 94.
* ↑ Ribas i Calaf,, Benet. História de Montserrat (888-1258).
* ↑ Cabestany i Fort, Joan-F «Santa Cecília de Montserrat». Circular d'Amics de l'Art Romànic (Barcelona), núm. 179, 1-1999, pàg. 4-6. Arxivat de l'original el 2015-09-24 [Consulta: 23 agost 2015].
# Cetopsis parma

Cetopsis parma és una espècie de peix de la família dels cetòpsids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 17 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Spix, J. B. von & L. Agassiz, 1829-1831. Selecta genera et species piscium quos in itinere per Brasiliam annos MDCCCXVII-MDCCCXX jussu et auspiciis Maximiliani Josephi I.... colleget et pingendso curavit Dr J. B. de Spix.... Monachii. Selecta Piscium Brasiliam: Part 1: i-xvi + i-ii + 1-82, Pls. 1-48;, Part 2: 83-138, Pls. 49-101.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Oliveira, J. C. de, R. P. Vari & C. J. Ferraris, Jr., 2001. A new species of "whale catfish" (Siluriformes: Cetopsidae) from the western portions of the Amazon basin. Proc. Biol. Soc. Wash. v. 114 (núm. 3): 574-578.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Vari, R.P. i C.J. Ferraris, Jr., 2003. Cetopsidae (Whale catfishes). p. 257-260. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* De Pinna, M.C.C., 1995. Monophyly and phylogenetic diagnosis of the family Cetopsidae, with synonymization of the Helogenidae (Teleostei: Siluriformes). Smithson. Contrib. Zool. (571):1-26.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Vari, R. P., Ferraris, C. J. Jr. & de Pinna, M. C. C., 2005. The Neotropical whale catfishes (Siluriformes: Cetopsidae: Cetopsinae), a revisionary study. Neotropical Ichthyology, 3 (2): 127-238.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cetopsorhamdia boquillae

Cetopsorhamdia boquillae és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 7,2 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Cauca (conca del riu Magdalena a Colòmbia).

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1916. New and rare fishes from South American rivers. Ann. Carnegie Mus. v. 10 (núms. 1-2): 77-86, Pls. 13-16.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H., 1922. The fishes of western South America, Part I. The fresh-water fishes of northwestern South America, including Colombia, Panama, and the Pacific slopes of Ecuador and Peru, together with an appendix upon the fishes of the Rio Meta in Colombia. Memories of the Carnegie Museum v. 9 (núm. 1): 1-346, Pls. 1-38.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Chaetostoma breve

Chaetostoma breve és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 30 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Equador.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Regan, C. T. «A Monograph of the Fishes of the Family Loricariidae» (en anglès). Transactions of the Zoological Society of London, 17 (part 3), 1, 1904, pàg. 191-350.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chaetostoma changae

Chaetostoma changae és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 7,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Perú.

## Referències

* ↑ Tschudi J. J. von 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chaetostoma loborhynchos

Chaetostoma loborhynchos és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 13,7 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tambo (conca del riu Ucayali al Perú).

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Global Species Arxivat 2016-03-04 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Salcedo, N. J. 2006: New species of Chaetostoma (Siluriformes: Loricariidae) from central Peru. Copeia 2006 (núm. 1): 60-67.
* Tschudi, J. J. von. 1846. Ichthyologie. Pp. ii-xxx + 1-35, Pls. 1-6. A: Untersuchungen über die Fauna Peruana. Scheitlin & Zollikofer, St. Gallen. 1844-46, in 12 parts. Fauna Peru.
* Weber, C. 2003. Loricariidae - Hypostominae (Armored catfishes). p. 351-372. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chapalichthys pardalis

Chapalichthys pardalis és una espècie de peix de la família dels goodèids i de l'ordre dels ciprinodontiformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total i les femelles 7.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima subtropical (18 °C-24 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Michoacán (Mèxic).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Meek S. E., 1902. A contribution to the ichthyology of Mexico. Field Columbian Mus. Zool. Ser. v. 3 (núm. 6). 63-128.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Álvarez, J., 1963. Ictiología Michoacana. III.--Los peces des San Juanico y de Tocumbo, Mich. An. Esc. Nac. Cienc. Biol. Mex. v. 12 (núms. 1-4): 111-138.
* 1 2 3 4 «Chapalichthys pardalis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1991. Aquarien atlas. Bd. 3. Melle: Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde, Alemanya. 1104 p.
* ↑ Jelks, H.L., S.J. Walsh, N.M. Burkhead, S. Contreras-Balderas, E. Díaz-Pardo, D.A. Hendrickson, J. Lyons, N.E. Mandrak, F. McCormick, J.S. Nelson, S.P. Platania, B.A. Porter, C.B. Renaud, J.J. Schmitter-Soto, E.B. Taylor i M.L. Warren, Jr., 2008. Conservation status of imperiled North American freshwater and diadromous fishes. Fisheries 33(8): 372-407.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Charles-Alexis Chauvet

Charles-Alexis Chauvet (Marines (Val-d'Oise), 7 de juny de 1837 - Argentan (Normandia), 29 de gener de 1871) fou un compositor i organista francès.
Estudià en el Conservatori de París, on tingué per mestres Ambroise Thomas i François Benoist, i primerament fou organista de la parròquia de sant Tomàs d'Aquino, després de la de Sant Bernard i per acabar de la Santíssima Trinitat.
Dotat d'un extraordinari instint musical, assimilà molt aviat tots els recursos de l'art musical, que ja no tenia secrets per a ell. Com a organista es distingí per la facilitat d'improvisació i per la novetat de les seves harmonies, que sempre sabia fer interessants. La seva prematura mort fou una verdadera pèrdua. Entre els seus alumnes s'hi ca comptar Gustave Gagnon.
Deixà diverses composicions per a orgue i piano.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 17, pàg. 114. (ISBN|84-239-4517-0)
# Charles-Henri Plantade

Charles-Henri Plantade (Pontoise, Val-d'Oise, 19 d'octubre de 1764 - París, 18 de desembre de 1839) fou un clavecinista i compositor francès. Era el pare del també music Charles-François Plantade (1787-1870).
En la seva joventut formà part dels patges del rei de França; en la cort començà l'estudi del violoncel, i després, a París, es perfeccionà en aquell instrument i estudià, a més, cant i composició, tenint per mestres els millors músics d'aquella època. No tardà en dedicar-se de ple a la composició de romances i altres obres lleugeres que li donaré de seguida molta fama. El 1797 se'l nomenà professor de cant de l'Institut Campain de Saint-Denis, allí tingué per alumna la futura reina d'Holanda Hortense de Beauharnais, la qual, al ocupar el tron, dispensà a la seva protecció al seu antic mestre, cridant-lo a la cort com a mestre de la Capella Reial, i després de l'abdicació del rei Louis Bonaparte el 1810 el va retindré al seu costat, a París, en qualitat de director de música, fins al 1815.
El 1802 havia estat nomenat professor de cant del Conservatori de París, lloc que deixà al traslladar-se a Holanda; el 1812 fou professor de cant i régisseur de l'Òpera de París, i des de 1816 fins al 1828 tornà ser professor de cant del citat Conservatori; durant aquest temps succeí a Persuis en el càrrec de director de la Capella Reial. En esclatar la Revolució francesa de Juliol (1830), Plantade va perdre tots els seus càrrecs, i es retirà al barri de Batignolles molt entristit, retornant a París poc temps abans de morir.
Malgrat que no mostrà gaire originalitat i sense poder posar-se en primera fila dels compositors de la seva època, les seves produccions tingueren molt d'èxit. Entre elles cal citar les òperes còmiques següents:
* Les deux soeurs;
* Les souliers mordorés;
* A plus brave la plus belle;
* Palma ou le voyage en Grèce;
* Romaguesi;
* Le roman;
* Zoe;
* Lisez Plutarque;
* Bayard à la Ferté;
* Le mari de circonstance;
* Scène lyrique;
* Blanche de Castille, no representada;
* els cors per la tragèdia Esther de Jean Racine, i diverses pàgines musicals per Le jaloux malgré lui.
En el gènere religiós se li deuen diversos motets, una missa, un rèquiem i un te deum. Donà a imprimir; una sonata per a arpa, 20 col·leccions de romances, algunes de les quals es feren molt populars com al titulada Te bien aimer, o ma chere Zelie, i 3 col·leccions de nocturns a 2 veus; tot això fou editat a París. És autor també d'una Ode, escrita amb motiu de l'aniversari del rei Lluís XVII.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 23, pàg. 422, ISBN 84-239-4545-6