OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de les Alcubles

L'escut de les Alcubles és un símbol representatiu oficial de les Alcubles, municipi del País Valencià, a la comarca dels Serrans. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp d'or, quatre pals de gules. En abisme, un quadrat recolzat en una punta, o cairó, d'atzur amb tau d'argent, somada en cap d'una estrella de huit puntes d'or. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Història

Escut d'ús immemorial, va ser rehabilitat per Resolució de 9 de febrer de 2006, del conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 5.207, de 27 de febrer de 2006.
Es tracta de l'escut tradicional de la vila, que ja apareix esculpit a la façana de l'Ajuntament, amb data de 1603. Els quatre pals fan referència a la condició de les Alcubles com a vila reial que va pertànyer a Martí l'Humà i fou considerada «carrer de València». La creu de tau és l'atribut de sant Antoni, el patró local.
A l'Arxiu Històric Nacional es conserven dos segells en tinta de les Alcubles, un de l'Ajuntament i l'altre de l'Alcaldia, de 1876, on hi apareixen aquestes armories.
* Segell de l'Ajuntament (AHN, 1876).
* Segell de l'Alcaldia (AHN, 1876).

## Vegeu també

* Escuts i banderes dels Serrans
* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* ↑ «Resolució de 9 de febrer de 2006, del conseller de Justícia, Interior i Administracions Públiques, per la qual es rehabilita l'escut de l'Ajuntament de Alcublas (Valencia)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 5.207, 27-02-2006, pàg. 7.458 [Consulta: 14 febrer 2016].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2019, p. 47 [Consulta: 10 octubre 2020].
* ↑ Arxiu Històric Nacional. «Sellos de la Alcaldía y del Ayuntamiento Constitucional de Alcublas (Valencia)». PARES-Portal de Archivos Españoles. [Consulta: 21 octubre 2020].
# Escut de les Llosses

L'escut oficial de les Llosses té el següent blasonament:
    Escut caironat: de sinople, 2 llosses d'or, passades en sautor i amb les fulles a dalt. L'escut acoblat d'un bàcul d'abat d'or posat en pal i timbrat d'una corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 26 de juliol de 1988 i publicat al DOGC el 12 de setembre del mateix any amb el número 1042.
Les llosses, o culleres, són armes parlants referents al nom de la localitat. La corona recorda que el poble fou, des del segle xi, centre de la baronia de la Guàrdia de Ripoll, i el bàcul representa el monestir de Ripoll, que va comprar la baronia el 1363.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Ripollès

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de les Llosses.» (pdf). DOGC núm. 1042. Generalitat de Catalunya, 12-09-1988. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut del Perelló

L'escut del Perelló és un símbol representatiu oficial de l'EATIM del Perelló, al municipi valencià de Sueca (Ribera Baixa). Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp d'atzur, un perelló del seu color, separat per ones d'argent, somat per una barca de sable, típica de l'Albufera, amb vela llatina d'argent. | » |

## Història

L'escut va ser aprovar per Resolució de 25 de febrer de 2003 del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicat al DOGV núm. 4463 de 20 de març. Prèviament, per acord del 8 de novembre de 2001 (publicat al DOGV núm. 4142 del 5 de desembre), la Comissió Gestora de l'entitat va instruir expedient sobre l'adopció de l'escut del Perelló.
Es tracta de símbols parlants i característics de la localitat. Més concretament, i segons l'informe del Consell Tècnic d'Heràldica i Vexilol·logia, fet propi per la Comissió Gestora del Perelló,
| « | [e]ls motius per què s'ha adoptat i confeccionat l'escut amb els signes descrits són perquè el Perelló és una desembocadura natural de l'Albufera, i per això és l'element més important i significatiu d'aquesta zona; així mateix, les ones representen l'aigua de l'Albufera i de la mar, i la barca és un element representatiu dels primers pobladors d'aquest poble. | » |

## Referències

* 1 2 «Resolució de 25 de febrer de 2003, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'entitat territorial d'àmbit inferior al municipi del Perelló (València)». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4463, 20-03-2003 [Consulta: 26 juliol 2020].
* 1 2 3 «El Perelló». A: Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana. ( PDF). Generalitat Valenciana, Conselleria de Justicia i Administracions Públiques, 2003, p. 181. ISBN 84-482-3450-2 [Consulta: 8 juliol 2020].
* 1 2 Ajuntament de Sueca. «Informació pública de l'expedient sobre adopció de l'escut municipal de l'EATIM el Perelló, de l'Ajuntament de Sueca». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4142, 05-12-2001 [Consulta: 26 juliol 2020].

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Ribera Baixa
* Llista d'escuts del País Valencià
# Escut del Poble Nou de Benitatxell

L'escut de Poble Nou de Benitatxell és un símbol representatiu oficial del municipi del Poble Nou de Benitatxell, la Marina Alta, País Valencià. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. Partit i mig truncat. Al primer, d'or, quatre pals de gules; el tot, abraçat d'atzur sembrat de flors de lis d'or i brisat amb lambel de gules. Al segon, de gules, sis cases d'argent aclarides de sable, posades en dues faixes de tres i tres. Al tercer, d'or, cinc estrelles de vuit puntes d'atzur. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut s'aprovà per resolució de 20 de febrer de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 4.220, de 3 d'abril de 2002.
S'hi inclouen les armes dels Aragó i Foix, a la primera partició, i dels Rojas, a baix a la dreta, comtes i marquesos de Dénia respectivament i antics senyors del poble. Les dues fileres de cases recorden les alqueries de Benitatxell i Benicambra, que constitueixen el precedent històric de la localitat actual.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 187 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Resolució de 20 de febrer de 2002, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament del Poble Nou de Benitatxell (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.220, 03-04-2002, pàg. 8.789 [Consulta: 2 gener 2018].
* ↑ Gimeno Royo, Ramón. «Benitachell» (en castellà). Vexilologia C. Valenciana, 01-05-2015. [Consulta: 2 gener 2018].
# Escut i bandera d'Ador

L'escut i la bandera d'Ador són els símbols representatius d'Ador, municipi del País Valencià, a la comarca de la Safor.

## Escut heràldic

L'escut d'Ador té el següent blasonament oficial:
| « | Escut ibèric, amb la boca rodona, truncat. Al primer quarter, en camper de gules, dues columnes d'argent, una completa i l'altra trencada flanquejant un poble d'argent aclarit i maçonat de sable. Al segon quarter, en camper de sinople un castell d'or amb tres homenatges sobre ones d'atzur i argent. Com a timbre, una corona reial oberta. | » |

## Bandera d'Ador

La bandera oficial d'Ador té la següent descripció:
| « | Bandera gironada en baix, de 3 parts de llargària per 2 d'amplària, truncada en tres quarters. El primer quarter, de l'asta, de gules. El segon quarter, en camper d'argent l'escut municipal. El tercer quarter, al batent, de sinople. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per resolució de 22 de maig de 1992, del conseller d'Administració Pública, i publicat en el DOGV núm. 1.805, de 16 de juny de 1992.
La primera partició de l'escut fa referència als orígens del poble: les cases representen una alqueria musulmana com a símbol parlant del topònim, que significa «les cases»; mentre que les columnes al·ludeixen a la vil·la romana d'Ador. La segona partició són les armes dels Pròixita, família d'origen italià, senyors del castell de Palma des del segle xiii per concessió de Pere el Gran, que incloïa Ador en la seva jurisdicció.
La bandera va ser aprovada per resolució de 29 de juny de 1992, del conseller d'Administració Pública, i publicada en el DOGV núm. 1.827, de 16 de juliol de 1992. En el núm. 1.845 de 17 d'agost del mateix any s'hi varen corregir errades.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Safor.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana «Resolució de 22 de maig de 1992, del Con­seller d'Administració Pública, per la qual apro­va l'escut municipal de l'Ajuntament d'Ador (Va­lència)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 1.805, 16-06-1992, pàg. 6.004 [Consulta: 31 març 2014].
* 1 2 Generalitat Valenciana «Resolució de 29 de juny de 1992, del Con­seller d'Administració Pública, per la qual s'aprova l'escut (sic) municipal de l'Ajuntament d'Ador (València)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 1.827, 16-07-1992, pàg. 7.348-7.349 [Consulta: 31 març 2014].
* 1 2 Generalitat Valenciana «Correcció d'errades de la Resolució de 29 de juny de 1992, del Conseller d'Administració Pública, per la qual s'aprova la bandera municipal de l'Ajuntament d'Ador (València)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 1.845, 17-08-1992, pàg. 8.261 [Consulta: 31 març 2014].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 27 [Consulta: 12 setembre 2015].
# Escut i bandera d'Aiòder

L'escut i la bandera d'Aiòder són els símbols representatius d'Aiòder, municipi del País Valencià, a la comarca de l'Alt Millars.

## Escut heràldic

L'escut oficial d'Aiòder té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp d'argent, tres monts de gules, del central i més alt dels quals emergeix un arbre de sinople, fruitat també de gules. Al timbre, una corona reial oberta. | » |

## Bandera d'Aiòder

La bandera oficial d'Aiòder té la següent descripció:
| « | Bandera de proporcions 2:3. De blanc, l'escut municipal al centre. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Resolució de 26 de juny de 1996, del conseller de Presidència, publicada en el DOGV núm. 2.837, de 30 de setembre de 1996.
La carrasca damunt unes penyes és l'escut tradicional de la localitat.
La bandera fou aprovada per Resolució de 15 d'abril de 1999, del conseller de Presidència, publicada en el DOGV núm. 3.507, d'1 de juny de 1999.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Millars.
* Llista d'escuts del País Valencià.

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 58 i 264 [Consulta: 12 setembre 2015].
* 1 2 «Resolució de 15 d'abril de 1999, del conseller de Presidència, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament d'Ayódar (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.507, 01-06-1999, pàg. 9.132 [Consulta: 16 juny 2016].
* ↑ «Resolució de 26 de juny de 1996, del conseller de Presidència, per la qual aprova l'escut de l'Ajuntament d'Ayódar (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 2.837, 30-09-1996, pàg. 10.910-10911 [Consulta: 16 juny 2016].
# Escut i bandera d'Alcoleja

L'escut i la bandera d'Alcoleja són els símbols representatius oficials d'Alcoleja, municipi del País Valencià, a la comarca del Comtat.

## Escut d'armes

L'escut d'armes de Planes té el següent blasonament oficial:
| « | Escut quadrilong de punta redona, partit. Al primer quarter, en camp de gules, una torre d'or, maçonada i aclarida de sable. Al segon quarter, en camp d'atzur, una muntanya d'argent, sobremuntada d'una flama d'or. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Bandera

La descripció oficial de la bandera de Planes és la següent:
| « | Bandera de proporcions 2:3. De roig, l'escut municipal al centre, timbrat. | » |

## Història

L'escut d'armes fou aprovat per Resolució del 26 de juliol de 1994, del conseller d'Administració Pública (DOGV núm. 2.350, del 21 de setembre de 1994). La bandera, d'altra banda, fou aprovada per Resolució del 13 d'octubre de 1998, del conseller de Presidència (DOGV núm. 3.396, del 18 de desembre de 1998).
La torre fa referència al palau dels marquesos de Malferit, on destaca la torre cilíndrica. La muntanya amb la flama és un senyal al·lusiu a sant Vicent Ferrer, patró de la vila.

## Referències

* 1 2 «Resolució de 26 de juliol de 1994, del conseller d'Administració Pública, per la qual aprova l'escut de l'Ajuntament d'Alcoleja (Alacant)» ( PDF). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, núm 2.350, 21-09-1994, pàg. 10.819-10.820 [Consulta: 8 juliol 2020].
* 1 2 3 4 5 «Alcoleja». A: Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana. ( PDF). Generalitat Valenciana, Conselleria de Justicia i Administracions Públiques, 2003, p. 39, 260. ISBN 84-482-3450-2 [Consulta: 21 maig 2021].
* 1 2 «Resolució de 13 d'octubre de 1998, del conseller de Presidència, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament d'Alcoleja (Alacant)» ( PDF). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.396, 18-12-1998, pàg. 20149 [Consulta: 21 maig 2021].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Comtat
* Llista d'escuts del País Valencià
# Escut i bandera d'Alfauir

L'escut i la bandera d'Alfauir són els símbols representatius tradicionals d'Alfauir, municipi del País Valencià a la comarca de la Safor.

## Escut heràldic

L'escut oficial d'Alfauir té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de boca redona. En camp d'atzur, un lleó rampant d'or, surmontat per un barret de capel de gules amb cordons de quinze borles en cinc ordres. Al tot bordura de vuit peces d'or. Al timbre, corona reial oberta. | » |

## Bandera d'Alfauir

La bandera oficial d'Alfauir té la següent descripció:
| « | Bandera de proporcions 2:3. De blau, un lleó rampant d'or al mig, sobremuntat d'un capell roig, amb quinze borles dispostes en cinc ordres. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per Resolució del 21 de maig de 1998, del conseller de Presidència. Publicat en el DOGV núm. 3.286, del 15 de juliol de 1998.
El capel de cardenal i el lleó són les armes del monestir de Sant Jeroni de Cotalba, l'abat del qual fou l'antic senyor del poble. La bordura és un element distintiu d'aquest escut municipal.
La bandera va ser aprovada per resolució de 28 de setembre de 2001, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, i publicada en el DOGV núm. 4.117, de 30 d'octubre de 2001.

## Referències

* ↑ Generalitat Valenciana «Resolució de 28 de maig de 1998, del Con­seller de Presidència, per la qual s'apro­va l'escut de l'Ajuntament d'Alfauir (Va­lència)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.286, 15-07-1998, pàg. 11.208 [Consulta: 31 març 2014].
* 1 2 Generalitat Valenciana «Resolució de 28 de setembre de 2001, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament d'Alfauir (Valencia)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.117, 30-10-2001, pàg. 23.103-23.104 [Consulta: 31 març 2014].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 42 [Consulta: 12 setembre 2015].

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià.
* Escuts i banderes de la Safor.
# Escut i bandera d'Oliva

L'escut i la bandera d'Oliva són els símbols representatius del municipi valencià d'Oliva (la Safor).

## Escut heràldic

L'escut oficial d'Oliva té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona, partit. Al primer quarter, d'argent, una olivera de sinople, terrassada del mateix color i fruitada de sable. Al segon quarter, un losanjat d'or i de gules. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Bandera d'Oliva

La bandera oficial d'Oliva té la següent descripció:
| « | Bandera de proporcions 2:3. Losanjada de groc i roig, al centre una olivera verda, amb fruits negres. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per Resolució del 27 de febrer de 1995, del conseller d'Administració Pública. Publicat en el DOGV núm. 2.470, del 15 de març de 1995.
L'olivera és un senyal parlant referent al nom de la ciutat. Al costat, les armories dels Centelles, en referència al comtat d'Oliva, concedit el 1449 a Gilabert de Centelles i Riu-sec.
La bandera va ser aprovada per Resolució de 12 de juny de 1997, del conseller de Presidència, i publicada en el DOGV núm. 3.069, de 2 de setembre de 1997.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana «Resolució de 25 de febrer de 1995, del Con­seller d'Administració Pública, per la qual apro­va l'escut de l'Ajuntament d'Oliva (Va­lència)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 2.470, 15-02-1995, pàg. 3.783 [Consulta: 3 febrer 2014].
* 1 2 Generalitat Valenciana «Resolució de 12 de juny de 1997, del Con­seller de Presidència, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament d'Oliva (València)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.069, 02-09-1997, pàg. 14.008-14.009 [Consulta: 2 febrer 2014].
* ↑ Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 164 [Consulta: 12 setembre 2015].
# Henry Hesketh Bell

Sir Henry Hesketh Joudou Bell GCMG (Chambéry, Savoia, França, 17 de desembre de 1864 - 1952) fou un administrador colonial britànic i escriptor. Bell fou autor de diversos llibres incloent llibres de memòries, ficció, i d'administració i història colonial.
Fou educat privadament a les illes del Canal de la Manega i després va estudiar a París i Brussel·les. El 1882 un amic, Sir William Robinson, li va oferir un càrrec menor a l'oficina del governador de Barbados i les illes de Sotavent i es va traslladar al Carib. L'any següent fou traslladat al departament de crèdit interior de Grenada i va treballar allí fins al 1889. Fou després supervisor de duanes a la Costa d'Or entre 1890 i 1894 i després receptor i tresorer del servei colonial de les Bahames. Va sol·licitar després l'administració de les illes Seychelles el 1899 però no li fou concedida, rebent en canvi la de Saint Kitts i Nevis que va acceptar, però aviat va ser traslladat a Dominica on fou promogut a Administrador de Dominica (1900-1906). Fou Comissionat i Governador del Protectorat d'Uganda (1907-1910) on va ser molt exitós erradicant la malaltia de la son. Port Bell a Kampala és anomenada en el seu honor. Fou Governador més tard del Protectorat de Nigèria del Nord (1910-12) d'on es va absentar el 1911 per causa d'una malaltia i ja no va retornar; llavors fou governador de les illes de Sotavent i Antigua i Barbuda (1912-16) i el 21è Governador de Maurici (1916-24), càrrec en el qual es va jubilar.

## Notes

* 1 2 «Sir Henry Hesketh Bell Collection». Janus. Arxivat de l'original el 2007-06-09. [Consulta: 16 març 2009].
# Escut i bandera de Cirat

L'escut i la bandera de Cirat són els símbols representatius de Cirat, municipi del País Valencià, de la comarca de l'Alt Millars.

## Escut heràldic municipal

L'escut oficial de Cirat té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp d'or, un arbre xiprer de sinople, amb un lleó de sable ajagut mirant a destra, acostat de dos escussons d'argent, carregats amb tres ones d'atzur. Al timbre, corona reial oberta | » |

## Bandera

La bandera oficial de Cirat té la següent descripció:
| « | Bandera de proporcions 2:3. Sobre fons groc, un xiprer de verd, amb un lleó de negre ajupit a destra, acostat de dos escussons de blanc, carregats de tres ones de blau. | » |

## Història

L'escut s'aprovà per Resolució de 26 de març de 2012, del conseller de Presidència, publicada en el DOGV núm. 6.750, de 10 d'abril de 2012.
La bandera s'aprovà per Resolució de 2 de juny de 2014 del conseller de conseller de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua en el DOGV núm. 7.346, de 26 d'agost de 2014.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Millars
* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 «Resolució de 26 de març de 2012, del conseller de Presidència, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Cirat (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.182, 10-04-2012 [Consulta: 6 gener 2019].
* 1 2 «Resolució de 2 de juny de 2014, del conseller de Presidència i Agricultura, Pesca, Alimentació i Aigua, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament de Cirat (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 7.346, 26-08-2014 [Consulta: 6 gener 2019].
# Escut i bandera de Gaibiel

L'escut i la bandera de Gaibiel són els símbols representatius de Gaibiel, municipi del País Valencià, a la comarca de l'Alt Palància.

## Escut heràldic

L'escut oficial de Gaibiel té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. En camp de gules, un arbre de sinople i al seu peu, de sable, un llebrer passant a destra amb collar d'argent. Per timbre, corona reial oberta. | » |

## Bandera

La bandera oficial de Gaibiel té la següent descripció:
| « | Bandera de proporcions 2:3. Tercejada en baix. Al primer terç, el de l'asta i el tercer, al batent, de gules o roig. Al segon, el del mig, de blanc un arbre de sinople i al seu peu, de negre, un llebrer passant a destra, amb collar d'argent. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Resolució de 14 de desembre de 2000, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 3.920, del 18 de gener de 2001.
L'arbre és un element tradicional de l'escut de la vila, amb el llebrer extret de les armes dels Carrillo, antics barons de Gaibiel.
La bandera fou aprovada per Resolució de 3 de febrer de 2004, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOCV núm. 4.695, de 19 de febrer de 2004.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 129 [Consulta: 12 setembre 2015].
* 1 2 «Resolució de 3 de febrer de 2004, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova la bandera de l'Ajuntament de Gaibiel (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 4.695, 19-02-2004, pàg. 3.890 [Consulta: 7 juliol 2016].
* ↑ «Resolució de 14 de desembre de 2000, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de Gaibiel (Castelló)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.920, 18-01-2001, pàg. 1.308-1.309 [Consulta: 7 juliol 2016].