OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Charles-Marie Widor

Charles-Marie Widor (Lió, 22 de febrer de 1844 – París, 12 de març de 1937) fou un compositor i organista francès.
Era fill d'un organista, que fou el seu primer mestre, i després ingressà en el Conservatori reial de Brussel·les. En acabar els estudis assolí la plaça d'organista de l'Església de Sant Francesc de Lió i, finalment, el 1869 s'encarregà del magnífic orgue de l'Església de Sant Sulpici, a París, lloc que conservà durant molts anys. El 1891 succeí a César Franck com a professor d'orgue del conservatori parisenc i el 1896 a Théodore Dubois com a professor de composició, càtedra en la que tingué molts alumnes que després serien artistes coneguts. Organista eminent, compositor de mèrit i erudit musicògraf, l'obra de Widor, és molt variada.
Entre les seves composicions per a orgue hi figuren en primer lloc 10 sonates, a les quals pel seu desenvolupament i amplitud el seu autor anomenà justament simfonies. La resta de la seva producció comprèn tres simfonies per a orquestra; igual nombre de concerts per a piano i violoncel; Une nuit de Walpurgis per a orgue i cor; un trio i un quintet per a instruments d'arc amb piano; melodies; cors; duets; el Salm 62 per a dos orgues, dos cors i orquestra; una Missa, a dos cors amb dos orgues; nombrosos motets; Conte d'avril, música d'escena; Les Jacobites, música d'escena per l'obra de Coppée (1885); La Korrigane, ballet; Jeanne d'Arc, pantomima (1890); Nerto, òpera vers el text de Mistral; Les pêcheurs de Saint-Jean, òpera (1905); Ouverture espagnole, per a orquestra; Coral i variacions, per a dues arpes i orquestra, etc. Com a musicògraf se li deu: La musique grecque et les chants de l'eglise latine; l'orgue moderne, antologia d'obres modernes per a orgue i diversos estudis i prefacis.

## Alumnes

* Atherton Percy Lee
* Ion Nonna Otescu
* Dumitru Georgescu Kiriac
* Georges Elbert Migot
* Henri Martelli
* Hans Klotz
* Blair Fairchild
* James Thomas Quarles
* Edward Burlingame Hill
* Gabriel Dupont
* Henry Libert
* Jacques Pillois
* Andrée Vaurabourg
* Jeanne Leleu
* Henri Gagnon.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Tom núm. 70, pàg. 204

## Vegeu també

* Lluís Arnau i Palomar, compositor i pianista català; alumne de Widor
# Charles Dennée

Charles Dennée (Oswego, 1863 - Brookline, 29 d'abril de 1946) va ser un compositor nord-americà. Va escriure moltes peces pedagògiques per a piano i també va compondre diverses cançons.

## Composicions

* Suite Moderne Op.8 (1885) 1.Prelude 2.Novelette 3.Danse Orientale 4.Romanza 5.Etude Caracteristique
* Danse Moderne Op.9 núm. 1
* 3 Morceaux Op.10 (1885) 1.Serenade 2.Gavotte 3.Album Leaf
* Rondo Villageois Op.12 núm.3
* Albumleaves Op.15 (1888)
* Suite de Ballet Op.23 (1894) 1.? 2.? 3.? 4.Tarantelle en menor edat 5.Danse Humoristique
* 5 Etudes Op.26 (1896) 1.Toccata 2.Le Papillon 3.Impromptu 4.Caprice 5.Tarantelle (Etude d'octaves)
* Escenes de muntanya Op.30 (1902) 1.En el Canon 2.Arbutus 3.Esprites del Glen 4. El Llac Plàcid 5. Els sons més forts 6. L'arc de Sant Martí 7. Un Burro Ride 8.Dance of the Gnomes 9.Athe the Foguera
* 3 Composicions Op.31 (1905) 1. Amagar i buscar 2.Marche Mignonne 3.
* Elfin Revelry
* 3 Característiques Morceaux Op.32 (1905)
* L'Irresistible Op.33 (1908)
* Dearest (cançó) Op.38 No.1 (1911)
* Polonaise in A-flat major Op.39 No.2 (1913)
* 2 Composicions Pianoforte Op.41 (1921)
* 1.? 2. The Whirling Doll: improvisat

## Referències

* Howard, John Tasker (1939). Our American Music: Three Hundred Years of It. New York: Thomas Y. Crowell Company.
# Charles Hallé

Sir Charles Hallé (Hagen, 11 d'abril de 1819 - Manchester, 25 d'octubre de 1895), nascut Karl Halle, fou un pianista i compositor britànic d'origen alemany.
El 1836 passà a París, com a professor i concertista molt apreciat, en aquesta ciutat hi va romandre fins al 1848, però abans també havia fundat una societat de música di camera amb Franchomme i Alard. Després es traslladà a Anglaterra i treballà a Londres amb no amb menys èxit fins al 1856, en què se'l nomenà director de Gentlemen's Concert de Manchester.
El 1857 inaugurà en aquella ciutat uns concerts d'abonament amb orquestra pròpia, però després continuà els concerts a Londres. El 1884 la Universitat d'Edimburg el nomenà doctor en música, i el 1888 fou elevat al rang de Sir. El mateix any va contraure matrimoni amb la violinista Wilma Neruda, amb la qual el 1889 feu un viatge de concerts a Austràlia.
Deixà diverses obres per a piano.
Va ser dues vegades casat: en primer lloc, l'11 de novembre de 1841, amb Desirée Smith de Rilieu, que va morir el 1866.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 27, pàg. 592 (ISBN 84-239-4527-8)
# Charles John Tolman

Charles John Tolman (Harrison, Pennsilvània, 22 de març de 1875 - ?) fou un compositor estatunidenc. Estudià amb diversos mestres particulars i ensems es va distingir com a professor, organista, pianista i director d'orquestra. També fou auxiliar del Judson College d'Alabama, director musical del Coker College i del seu cor i organista de l'església de Sant Joan Baptista de Perkins (Iowa). Compongué diverses obres per a piano i antífones, entre d'altres.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 62, pàg. 509 ISBN 84-239-4562-6
# Charles Lecocq

Alexandre-Charles Lecocq (París, 3 de juny de 1832 - 24 d'octubre de 1918) fou un músic francès, compositor d'operetes.
Provinent d'una família amb pocs recursos econòmics, des de molt petit una malaltia (tuberculosi) l'obligarà a portar crosses tota la seva vida. Va estudiar al Conservatori de París, al mateix temps que Georges Bizet, i Saint-Saëns, al costat d'Halévy i de François Bazin. Aborda el gènere de l'opereta arran d'un concurs organitzat per Offenbach l'any 1856. Guanya el primer premi, entre un total de 78 candidats i ex aequo, amb Bizet. Aquest fet li determinarà la seva carrera musical i a partir d'aleshores compon aquest gènere musical, lleuger i divertit, de moda. L'any 1872, obté el seu èxit més sonat amb l'estrena de La filla de la senyora Angot (La Fille de madame Angot), amb llibret de Siraudin, Koning i Clairville. El 1872 Lecocq s'instal·là a Brussel·les, i amb l'èxit de Les Cent Vierges s'inicia la seva carrera europea.
Entre els anys 1895 i 1897 va escriure una sèrie d'articles titulats "Mes cauchemars" (els meus malsons),al diari "La Gazette parisienne", on denuncia la negligència dels llibretistes, l'oportunisme dels directors i la superficialitat del públic.
L'any 1900 va rebre la Legió d'Honor.

## Obra

* Le Docteur miracle, 1857
* Fleur de thé, 1868
* Les Jumeaux de Bergame, 1868
* Le Carnaval d'un merle blanc, 1868
* Gandolfo, 1869
* Le Rajah de Mysore, 1869
* Le Beau Dunois, 1870
* Le Testament de M. de Crac, 1871
* Le Barbier de Trouville, 1871
* Sauvons la caisse!, 1871
* Les Cent Vierges, 1872
* La Fille de madame Angot, 1873. En aquesta obra, triomfà i creà el rol de Clairette la cantant Paula Marié de L'Isle filla del baríton i professor de cant Claude-Marie-Mécène Marié de L'Isle.
* Girofle-Girofla, 1874
* Les Prés Saint-Gervais, 1874
* Le Pompom, 1874
* La Petite Mariée, 1875
* Kosiki, 1876
* La Marjolaine, 1877
* Le Petit Duc, 1878
* Le Camargo, 1878
* La Petite Mademoiselle, 1879
* Le Grand Casimir, 1879
* La Jolie Persane, 1879
* Le Jour et la Nuit, 1881
* Janot, 1881
* Le Coeur et la main, 1882
* La Princesse des Canaries, 1883
* L'Oiseau bleu, 1884
* La Vie mondaine, 1885
* Plutus, 1886
* Les Grenadiers de Montcornette, 1887
* Ali Baba, 1887
* La Volière, 1888
* La Belle au bois dormant,1900

## Adaptacions en català

* L'hortolana del Born. Adaptació de Joan Molas i Casas de l'opereta La Fille de madame Angot. Estrenada al Teatre Espanyol de Barcelona el 23 de novembre de 1883.

## Referències

* ↑ opera-comique.com
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 33, pàg. 187 (ISBN 84 239-4533-2)
# Charles Maurice

Charles Maurice (Agen, Òlt i Garona, 29 de maig de 1805 - Hamburg, 27 de gener de 1896) fou un director teatral conegut pel malnom de Cheri, i era oncle del compositor Alphonse Maurice.
Havent representat amb èxit en la seva joventut en un teatre d'aficionats, fou director d'un teatre a Hamburg que, havent-se cremat, donà origen a un nou local anomenat Talía, que abandonà de 1847a 1854 per encarregar-se de la direcció del teatre Municipal, primer amb Boison i després amb Wurda, prenent novament la direcció del teatre Talía, que assolí ser pel seu excel·lent conjunt un establiment un model en el seu gènere, cercat per tots els grans talents dramàtics. D'allà en sortiren els Gassmann, Seebach, Wolter i Davison per entrar en el teatre de la ciutat de Viena.
El maig de 1885 Maurice es retirà de la vida teatral, deixant la absoluta direcció al seu fill, fins aleshores co-director, Gustau (1836-23 d'octubre de 1893). A la mort de Gustau, Charles tornà a encarregar-se de la direcció fins l'1 de juny de 1894.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 33, pàg. 1212 (ISBN 84-239-4533-2)
# Chasmocranus peruanus

Chasmocranus peruanus és una espècie de peix de la família dels heptaptèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Perú.

## Referències

* ↑ ITIS (anglès)
* ↑ Eigenmann C. H. 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memories of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1). i-xxii + 1-578.
* ↑ «Chasmocranus peruanus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Bockmann, F.A. i G.M. Guazzelli 2003. Heptapteridae (Heptapterids). p. 406-431. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eigenmann, C. H. & W. R. Allen 1942. Fishes of western South America. I. The intercordilleran and Amazonian lowlands of Peru. II.- The high pampas of Peru, Bolivia, and northern Chile. With a revision of the Peruvian Gymnotidae, and of the genus Orestias. Univ. Kentucky. Fishes West. S. America: i-xv + 1-494, Pls. 1-22.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Cheirocerus abuelo

Cheirocerus abuelo és una espècie de peix de la família dels pimelòdids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 20 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* ↑ Eigenmann C. H., 1917. New and rare species of South American Siluridae in the Carnegie Museum. Ann. Carnegie Mus. v. 11 (núms. 3-4). 398-404.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Schultz, L. P., 1944. The catfishes of Venezuela, with descriptions of thirty-eight new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 94 (núm. 3172): 173-338, Pls. 1-14.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Galvis, G., J.I. Mojica i M. Camargo, 1997. Peces del Catatumbo. Asociación Cravo Norte, Santafé de Bogotá, D.C., 188 p.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Lundberg, J.G. i M.W. Littmann, 2003. Pimelodidae (Long-whiskered catfishes). p. 432-446. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Stewart, D. J. i M. J. Pavlik, 1985: Revision of Cheirocerus (Pisces: Pimelodidae) from tropical freshwaters of South America. Copeia 1985 (núm. 2): 356-367.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Cheirodon

Cheirodon és un gènere de peixos de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Taxonomia

* Cheirodon australe (Eigenmann, 1928)
* Cheirodon galusdae (Eigenmann, 1928)
* Cheirodon ibicuhiensis (Eigenmann, 1915)
* Cheirodon interruptus (Jenyns, 1842)
* Cheirodon jaguaribensis (Fowler, 1941)
* Cheirodon kiliani (Campos, 1982)
* Cheirodon luelingi (Géry, 1964)
* Cheirodon macropterus (Fowler, 1941)
* Cheirodon ortegai (Vari & Géry, 1980)
* Cheirodon parahybae (Eigenmann, 1915)
* Cheirodon pisciculus (Girard, 1855)
* Cheirodon pulcher (Gill, 1858)
* Cheirodon troemneri (Fowler, 1942)

## Referències

* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 Eigenmann, C. H. 1928. The fresh-water fishes of Chile. Memoirs of the National Academy of Sciences v. 22 (núm. 2): 1-63, Pls. 1-16.
* ↑ Campos, H., J. F. Gavilán, V. Murillo i P. Alarcón 1996: Presencia de Cheirodon australe (Pisces: Characidae) en Lago Tarahuin (Isla Grande de Chiloe, 42° 40′ S, Chile) y su significado zoogeográfico. Medio Ambiente v. 13 (núm. 1): 69-79.
* ↑ Eigenmann, C. H. 1915. The Cheirodontinae, a subfamily of minute characid fishes of South America. Memoirs of the Carnegie Museum v. 7 (núm. 1): 1-99, Pls. 1-17.
* ↑ Jenyns, L. 1840-1842. Fish. A The zoology of the voyage of H. M. S. Beagle, under the command of Captain Fitzroy, R. N., during the years 1832 to 1836. Londres: Smith, Elder, and Co. Issued in 4 parts. i-xvi + 1-172, Pls. 1-29.
* 1 2 Fowler, H. W. 1941. A collection of fresh-water fishes obtained in eastern Brazil by Dr. Rodolpho von Ihering. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 93: 123-199.
* ↑ Campos, H. 1982. Sistemática del género Cheirodon (Pisces: Characidae) en Chile con descripción de una nueva especie. Análisis de multivarianza. Studies on Neotropical Fauna and Environment v. 17 (núms. 2-3): 129-162.
* ↑ Géry, J. 1964. Poissons characoïdes de l'Amazonie péruvienne. Beiträge zur Neotropischen Fauna v. 4 (núm. 1): 1-44.
* ↑ Vari, R. P. & Géry, J. 1980. Cheirodon ortegai, a new markedly sexually dimorphic cheirodontine (Pisces: Characoidea) from the Río Ucayali of Peru. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 93 (núm. 1): 75-82.
* ↑ Eigenmann, C. H. 1915. The Cheirodontinae, a subfamily of minute characid fishes of South America. Mem. Carnegie Mus. v. 7 (núm. 1): 1-99, Pls. 1-17.
* ↑ Girard, C. F. 1855. Abstract of a report to Lieut. Jas. M. Gilliss, U. S. N., upon the fishes collected during the U. S. N. Astronomical Expedition to Chili. Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia v. 7: 197-199.
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ IUCN (anglès)

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Chiloconger philippinensis

Chiloconger philippinensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels còngrids.

## Descripció

* La femella pot arribar a fer 19 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 113-115.
* 229-252 radis tous a l'aleta dorsal.
* 147-167 radis tous a l'aleta anal.
* Aleta caudal reduïda.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima tropical que viu entre 186 i 230 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: les illes Filipines.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Myers G. S. & Wade C. B., 1941. Four new genera and ten new species of eels from the Pacific coast of tropical America. Allan Hancock Pac. Exped. 1932-40. Los Angeles, v. 9 (núm. 4). 65-111.
* ↑ Smith, D. G. & E. S. Karmóvskaia, 2003. A new genus and two new species of congrid eels (Teleostei: Anguilliformes: Congridae) from the Indo-West Pacific, with a redescription and osteology of Chiloconger dentatus. Zootaxa Núm. 343: 1-19.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Chiloconger philippinensis» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Smith, D.G., 1999. Congridae. Conger eels. P. 1680-1686. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 3. Batoid fishes, chimaeras and bony fishes part 1 (Elopidae to Linophrynidae). FAO, Roma.
* ↑ Karmóvskaia, E.S., 2004. Benthopelagic bathyal conger eels of families Congridae and Nettastomatidae from the Western Tropical Pacific, with descriptions of ten new species. J. Ichthyol. 44(1): S1-S32.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Chiloglanis lamottei

Chiloglanis lamottei és una espècie de peix de la família dels mochòkids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àfrica: Guinea i Costa d'Ivori.

## Referències

* 1 2 «Chiloglanis lamottei» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosse, J.-P., 1986. Mochokidae. p. 105-152. A J. Daget, J.-P. Gosse i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les, MRAC, Tervuren; i ORSTOM, París. Vol. 2.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 1992. Mochokidae. p. 500-563. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest. Vol. 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Paugy, D. i T.R. Roberts, 2003. Mochokidae, p. 195-268 a C. Lévêque, D. Paugy i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douce et saumâtres de l'Afrique de l'Ouest, vol. 2. Coll. Faune et Flore tropicales 40. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Flandes, Museum National d'Histoire Naturalle, París, França i Institut de Recherche pour le Développement, París, França. 815 p.
* Vigliotta, T. R. «A phylogenetic study of the African catfish family Mochokidae (Osteichthyes, Ostariophysi, Siluriformes), with a key to genera» (en anglès). Proceedings of the Academy of Natural Sciences of Philadelphia, 157, 1, 2008, pàg. 73-136. DOI: 10.1635/0097-3157(2008)157[73:APSOTA]2.0.CO;2.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Chlamydogobius eremius

Chlamydogobius eremius és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja insectes, crustacis, algues i detritus.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça, de clima temperat (10 °C-35 °C) i demersal.

## Distribució geogràfica

Es troba a Austràlia: Austràlia Meridional.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Whitley G. P., 1930. Additions to the check-list of the fishes of New South Wales. (Núm. 3). Aust. Zool. v. 6 (pt 2). 117-123.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Zietz, A. H. C., 1896. Pisces. Report on the work of the Horn Expedition to Central Australia. Part 2. Zoology. Report on the work of the Horn Expedition to Central Australia. Part 2.: 176-180, Appendix, pp. 410-411, Pl. 16.
* ↑ «Chlamydogobius eremius». Catalogue of Life. (anglès)
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 «Chlamydogobius eremius» (en anglès). FishBase. Froese, Rainer; Pauly, Daniel (editors).
* ↑ Allen, G.R., 1989. Freshwater fishes of Australia. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City, Nova Jersey.
* ↑ Allen, G.R., 1989.
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl, 1985. Aquarien atlas. Band 2. Mergus, Verlag für Natur- und Heimtierkunde GmbH, Melle, Alemanya. 1216 p.
* ↑ Allen, G.R., S.H. Midgley i M. Allen, 2002. Field guide to the freshwater fishes of Australia. Western Australian Museum, Perth, Austràlia Occidental. 394 p.

## Bibliografia

* Larson, H.K., 2001. A revision of the gobiid fish genus Mugilogobius (Teleostei: Gobioidei), and its systematic placement. Rec. West. Aust. Mus. (Suppl. Núm. 62):1-233.
* Miller, P. J., 1987: Affinities, origin and adaptive features of the Australian desert goby Chlamydogobius eremius (Zietz, 1896) (Teleostei: Gobiidae). Journal of Natural History v. 21 (núm. 3): 687-705.
* Schliewen, U.K., 1992. Aquarium fish. Barron's Education Series, Incorporated. 159 p.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* AQUATAB