OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Escut de Quartell

L'escut de Quartell és un símbol representatiu oficial de Quartell, municipi del País Valencià, a la comarca del Camp de Morvedre. Té el següent blasonament:
| « | Escut truncat i migpartit. Primer, d'argent, la creu plana de sable. Segon, d'atzur, cinc flors de taronger d'argent. Tercer, els pals d'Aragó. Al timbre, corona reial tancada. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Ordre de 5 d'abril de 1989, de la Conselleria d'Administració Pública, publicada en el DOGV núm. 1.055, de 2 de maig de 1989.
A la primera partició, el símbol del cristianisme; Quartell fou conquerit als musulmans a mitjan segle xiii i fou originàriament propietat de la Corona, fet a què al·ludeixen els quatre pals de les armes del Regne de València. Les flors de taronger fan referència al conreu agrícola principal en què s'ha basat tradicionalment l'economia del poble.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 192 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Ordre de 5 d'abril de 1989, de la Conselleria d'Administració Pública, per la qual és aprovat l'escut municipal de l'Ajuntament de Quartell (València)». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 1.055, 02-05-1989, pàg. 2.898 [Consulta: 19 novembre 2015].
# Escut de Queralbs

L'escut oficial de Queralbs té el següent blasonament:
    Escut caironat: de sinople, un bordó de pelegri d'argent posat en pal que porta una carbassa de pelegrí ataronjada lligada al travesser, acompanyat de 2 rocs d'argent un a cada costat. Per timbre, una corona mural del poble.

## Història

Va ser aprovat el 7 de juliol de 1987 i publicat al DOGC el 24 de juliol del mateix mes amb el número 868.
El bordó de pelegrí és l'atribut de sant Jaume, patró de la localitat. Els dos rocs d'argent són un senyal parlant relatiu al nom del poble: Queralbs és una derivació de "quers albs", o rocs blancs.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Ripollès

## Referències

* ↑ «DECRET 234/1987, de 7 de juliol, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Queralbs per adoptar el seu escut heràldic municipal.» ( PDF). DOGC núm. 868. Generalitat de Catalunya, 24-07-1987. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Rasquera

L'escut oficial de Rasquera té el següent blasonament:
Escut caironat: de gules, una carrasca d'or acompanyada de 2 creus de Malta una a cada costat del tronc. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 20 de març de 1990 i publicat al DOGC el 28 de març del mateix any dins el número 1273.
La carrasca és un senyal parlant al·lusiu al nom del poble. Rasquera fou donada als templers (pertanyia a la comanda de Miravet), i des de 1317 va passar als hospitalers: aquesta dependència és simbolitzada per la creu de Malta a banda i banda de la carrasca.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Ribera d'Ebre

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic del municipi de Rasquera.» (pdf). DOGC núm. 1273. Generalitat de Catalunya, 28-03-1990. [Consulta: 23 juny 2010].
# Escut de Renau

L'escut oficial de Renau té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'argent, un mont de gules movent de la punta arborat d'una olivera de sinople fruitada de sable, acostat d'un calze de sable a la destra i d'una palma de sinople posada en pal a la sinistra. Per timbre, una corona mural de poble.
El mont vol representar les armes dels senyors de Montoliu i el calze i la palma volen simbolitzar santa Llúcia, patrona del municipi.
L'escut va ser aprovat el 15 de juliol del 2021 per la Direcció general d'Administració Local i publicat el 20 de juliol de 2021 en el DOGC número 8461.

## Referències

* ↑ «Resolució PRE/2255/2021, de 15 de juliol, per la qual es dona conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Renau.» (pdf). DOGC núm. 8461. Generalitat de Catalunya, 20-07-2021. Arxivat de l'original el 2021-07-20. [Consulta: 20 juliol 2021].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Tarragonès
# Escut de Riudarenes

L'escut oficial de Riudarenes té el següent blasonament:
    Escut caironat quarterat en sautor: al 1r, de sinople, una garba de blat d'or en pal, ressaltada d'una falç de sable posada en faixa; al 2n i al 3r, d'argent, tres faixes ondades d'atzur; al 4t, d'or, una cabra arrestada de sable i la bordura de peces de sable. Per timbre, una corona mural de vila.

## Història

El dia 25 de setembre de 2020, el Ple de l'Ajuntament de Riudarenes va acordar iniciar l'expedient d'adopció de l'escut heràldic del municipi. La direcció general d'Administració Local l'aprovava el 6 de maig de 2021 i al DOGC número 8.407, d'11 de maig, es publicava la resolució per la qual es donava la conformitat a la seva adopció.
L'escut incorpora una garba de blat amb una falç, en al·lusió al gran impacte que van tenir les revoltes de la Guerra dels Segadors a la localitat; tres faixes ondades, que representen les rieres que passen pel terme municipal, i les armes del Vescomtat de Cabrera, una cabra arrestada de sable sobre fons d'or amb bordura de peces de sable, atès que Riudarenes va esdevenir cap de batllia.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ PRE/1372/2021, de 6 de maig, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Riudarenes.» ( PDF). DOGC núm. 8407. Generalitat de Catalunya, 11-05-2021. Arxivat de l'original el 11 de maig 2021. [Consulta: 11 maig 2021].

## Vegeu també

* Escuts i banderes de la Selva
# Escut de Roda de Berà

L'escut oficial de Roda de Berà té el següent blasonament:
    És un escut caironat: d'atzur, l'arc de Berà d'or sobremuntat d'una roda d'argent ressaltant sobre dues claus passades en sautor amb les dents a dalt i mirant cap enfora, la d'or en banda i per damunt de la d'argent en barra. Per timbre, una corona mural de poble. Va ser aprovat el 20 de desembre del 2002 i publicat el 22 de gener de 2003 en el DOGC número 3805.
L'escut presenta tradicionalment la roda, senyal parlant relatiu al nom de la localitat, i les claus de sant Pere, en referència al fet que l'antic castell de Roda pertanyia al monestir de Sant Pere de Casserres. L'element que sobresurt és la representació de l'arc romà del segle ii que s'aixeca a la Via Augusta i que és el monument pel qual és més coneguda la població.

## Bandera

La bandera oficial de Roda de Berà és una bandera apaïsada, de proporcions dos d'alt per tres de llarg, blau fosc, amb un disc blanc al centre, de diàmetre 2/3 de l'alçària del drap, portant a dins l'arc de Berà groc, d'alçària 1/3 de la del mateix drap. Es va aprovar el 19 de setembre de 2003 i fou publicada al DOGC núm. 4018 el 26 de novembre del mateix any.

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/3871/2002, de 20 de desembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Roda de Barà.» (pdf). DOGC núm. 3805. Generalitat de Catalunya, 22-01-2003. [Consulta: 25 juny 2010].
* ↑ «RESOLUCIÓ GRI/3520/2003, de 4 de novembre, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de la bandera del municipi de Roda de Barà.» (htm). DOGC núm. 4018. Generalitat de Catalunya, 26-11-2003. [Consulta: 19 gener 2012].

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Tarragonès
# Escut de Rossell

L'escut de Rossell és el símbol representatiu oficial de Rossell, municipi del País Valencià, a la comarca del Baix Maestrat. Té el següent blasonament:
| « | Escut, truncat. Primer, d'or, els quatre pals de gules. Segon, de gules, la creu de vuit puntes dels Cavallers Santjoanistes. Al timbre, corona reial. | » |

## Història

L'escut fou aprovat per Decret 2.790/1967 d'11 d'octubre, publicat al Butlletí Oficial de l'Estat núm. 284, de 28 de novembre de 1967.
Hi apareixen els armes reials en senyal de la pertinença a la Corona d'Aragó des de 1208, quan Pere el Catòlic manà conquerir la població. La creu de Malta, o de Sant Joan de Jerusalem o de l'Hospital indica que Rossell va pertànyer a aquest orde militar de 1286 a 1317.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià
* Escuts i banderes del Baix Maestrat

## Referències

* ↑ «Decreto 2790/1967, de 11 de octrubre, por el que se autoriza al Ayuntamiento de Rosell, de la provincia de Castellón de la Plana, para adoptar su Escudo heráldico municipal» (pdf). Butlletí Oficial de l'Estat, 284, 28-11-1967, pàg. 16.451.
# Escut de Sagunt

L'escut de Sagunt és un símbol representatiu de Sagunt, municipi del País Valencià, a la comarca del Camp de Morvedre. Té el següent blasonament:
| « | Escut caironat. D'or, quatre pals de gules. Fora de l'escut a l'extrem, sobre els dos costats superiors de l'escut, cinc estrelles d'argent de sis puntes. A destra i sinistra dels costats inferiors, una M i una L d'or respectivament. Davall de l'escut, una flor de lis d'atzur. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Història

L'Ajuntament intentà rehabilitar el seu escut tradicional en 1998 i inicià el procediment per a la seua aprovació mitjançant Acord del Ple de l'Ajuntament de 25 de juny i informació publica en DOGV núm. 3.303 de 7 d'agost; tot això d'acord amb l'article 187 del Reglament d'organització de les entitats locals. No obstant, finalment, no va ser aprovat per l'òrgan competent del Govern Valencià, segons estableix l'article 186 del mencionat Reglament.
Els quatre pals al·ludeixen a la seva condició de vila reial, conquerida als musulmans per Jaume I poc abans de la ciutat de València. L'escut, similar als de València, Vila-real i Cullera, se'n diferencia pels ornaments exteriors.
Les estrelles són una concessió de Felip III el 1599, a fi de premiar la vigilància dels habitants de la vila davant els atacs barbarescos. La L (inicial de lleial) fou concedida per Felip V el 1709, i també la flor de lis (atribut borbònic), com a premi a la lleialtat mostrada durant la guerra de Successió. Finalment, la lletra M (inicial de molt lleial) va ser una concessió de Ferran VII a la població com a recompensa simbòlica a l'heroica defensa del castell el 1811 davant els exèrcits de Napoleó Bonaparte.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 «Ajuntament de Sagunt. Informació pública de l'escut de l'Ajuntament». Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.303, 07-08-1998, pàg. 12.627 [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ «Real Decreto 2568/1986, de 28 de noviembre, por el que se aprueba el Reglamento de Organización, Funcionamiento y Régimen Jurídico de las Entidades Locales». Butlletí Oficial de l'Estat, 305, 22-12-1986 [Consulta: 6 juliol 2016]. [Veure art. 186 i següents.]
* 1 2 Civera i Gómez, Manuel «L'escut d'armes de Sagunt». Braçal. Centre d'Estudis del Camp de Morvedre, 37, 2008, pàg. 33-56 [Consulta: 19 novembre 2015].
* ↑ Redacció «Felipe V y Sagunto» (en castellà). El Económico, 24-04-2014 [Consulta: 6 juliol 2016].
# Escut de Sant Bartomeu del Grau

L'escut oficial de Sant Bartomeu del Grau té el següent blasonament:
    Escut caironat partit: 1r. d'argent, 3 migs-vols abaixats de gules; 2n. d'or, un castell de gules obert. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 27 de maig de 1991 i publicat al DOGC el 7 de juny del mateix any amb el número 1452.
Sant Bartomeu del Grau es va segregar de Gurb al segle xvi, i a mitjan segle xvii va passar a la família dels Alemany-Descatllar, representada pels seus respectius escuts d'armes: tres ales de gules sobre camper d'argent (armes parlants dels Alemany) i un castell de gules sobre camper d'or, que són l'emblema dels Descatllar.

## Vegeu també

* Escuts i banderes d'Osona

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic municipal de Sant Bartomeu del Grau.» (pdf). DOGC núm. 1452. Generalitat de Catalunya, 07-06-1991. [Consulta: 23 juny 2010].
# Escut de Sant Cugat Sesgarrigues

L'escut oficial de Sant Cugat Sesgarrigues té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'or, un raïm de porpra pampolat de sinople. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat l'1 d'octubre de 1993 i publicat al DOGC l'11 del mateix mes amb el número 1807.
El raïm és el senyal tradicional, i recorda el principal producte del poble, situat en plena àrea vinícola del Penedès.

## Vegeu també

* Escuts i banderes de l'Alt Penedès

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ d'1 d'octubre de 1993, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Sant Cugat Sesgarrigues.» (pdf). DOGC núm. 1807. Generalitat de Catalunya, 11-10-1993. [Consulta: 21 juny 2010].
# Escut de Sant Feliu de Codines

L'escut oficial de Sant Feliu de Codines té el següent blasonament:
    Escut caironat: d'atzur, un mont de penyes d'or movent de la punta acompanyat al cap d'una mola d'argent a la destra i d'una palma d'or posada en pal enfilant una corona de llorer d'argent a la sinistra. Per timbre una corona mural de vila.
Va ser aprovat el 12 de febrer de 1991 i publicat al DOGC el 27 de febrer del mateix any amb el número 1412. La mola i la corona de llorer amb la palma són els atributs del martiri de sant Feliu, patró de la vila. Feliu fou un màrtir del segle iv que van llançar al mar amb una pedra de molí lligada al coll. El mont de roques és un senyal parlant relatiu a les "codines" (o roques) del topònim.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «ANUNCI relatiu a l'aprovació de l'escut heràldic municipal de Sant Feliu de Codines.» (pdf). DOGC núm. 1412. Generalitat de Catalunya, 27-02-1991. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Sant Hipòlit de Voltregà

L'escut oficial de Sant Hipòlit de Voltregà té el següent blasonament:
    Escut caironat partit: al 1r. de la mitra de Vic (d'atzur, les claus de Sant Pere passades en sautor, amb les dents a dalt i mirant cap enfora, la d'or en banda sobre la d'argent creuada d'or i amb les ínfules també d'or); i al 2n, les armes dels Cabrera castlans de Voltregà (d'or, una cabra arrestada de sable). L'escut acoblat d'un bàcul de bisbe d'or posat en pal, i timbrat amb la corona de baró.

## Història

Va ser aprovat el 15 d'abril de 1982 i publicat al DOGC el 9 de juny del mateix any amb el número 230.
El castell del poble, del segle x, ha estat el centre de la baronia de Voltregà fins al segle xix; aquest castell va pertànyer a diverses famílies (Voltregà, Orís, Cabrera) fins al 1379, quan va passar als bisbes de Vic. L'escut recull elements al·lusius a la història de la localitat, com la mitra i les claus de Sant Pere (en referència als bisbes de Sant Pere de Vic), les armes parlants dels Cabrera (una cabra de sable sobre camper d'or), la corona de baró i el bàcul de bisbe.

## Vegeu també

* Bandera de Sant Hipòlit de Voltregà
* Escuts i banderes d'Osona

## Referències

* ↑ «DECRET 104/1982, de 15 d'abril, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Hipòlit de Voltregà per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 230. Generalitat de Catalunya, 09-06-1982. [Consulta: 23 juny 2010].
# Escut de Sant Miquel de les Salines

L'escut de Sant Miquel de les Salines és el símbol representatiu oficial de Sant Miquel de les Salines, municipi del País Valencià, a la comarca del Baix Segura. Té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona. D'atzur, un sant Miquel amb arnès d'or i d'argent. Al cap, d'or, quatre pals de gules. Per timbre, corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut s'aprovà per Resolució de 12 de novembre de 1999, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, publicada en el DOGV núm. 3.638, de 2 de desembre de 1999.
S'hi representa sant Miquel, patró del poble i senyal parlant al·lusiu al topònim de la localitat. Els quatre pals fan referència a la seva pertinença al terme de la ciutat d'Oriola, vinculada a la Corona, fins que se'n va segregar definitivament el 1836.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 206 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Resolució de 12 de novembre de 1999, del conseller de Justícia i Administracions Públiques, per la qual s'aprova l'escut de l'Ajuntament de San Miguel de Salinas (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 3.638, 02-12-1999, pàg. 19.397 [Consulta: 19 novembre 2017].
# Escut de Sant Quirze Safaja

L'escut oficial de Sant Quirze Safaja té el següent blasonament:
    Escut caironat partit: 1r. d'argent, una palma de gules posades en pal enfilant 2 corones de llorer de sinople, la superior més petita que la inferior; i al 2n, losanjat d'or i de gules. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Es va aprovar l'1 de juny de 1983 i fou publicat al DOGC el 6 de juliol del mateix any amb el número 342.
La palma amb les dues corones de llorer és l'atribut del màrtir sant Quirze, patró de la localitat. La segona partició reprodueix les armes dels barons de Centelles, senyors del poble.

## Vegeu també

* Escuts i banderes del Moianès

## Referències

* ↑ «DECRET 235/1983, d'1 de juny, pel qual s'autoritza l'Ajuntament de Sant Quirze Safaja per adoptar el seu escut heràldic municipal.» (pdf). DOGC núm. 342. Generalitat de Catalunya, 06-07-1983. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Senija

L'escut de Senija és un símbol representatiu oficial de Senija, municipi del País Valencià, a la comarca de la Marina Alta. Té el següent blasonament:
| « | Escut en ogiva, partit. Al primer quarter, en camper d'or, quatre pals de gules, abraçat d'atzur i sembrat de flors de lis d'or, amb un lambel de gules. Al segon quarter, en camper d'or, una corneta d'atzur embocada i atrompetada d'argent i enllaçada de gules. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Història

L'escut va ser aprovat per Resolució de 27 de novembre de 1991, del conseller d'Administració Pública, publicada en el DOGV núm. 1.713, de 30 de gener de 1992.
La primera partició presenta les armes d'Alfons d'Aragó i de Foix, primer comte de Dénia i antic senyor de Senija, mentre que la segona són les armes parlants dels Cornet, antics senyors del poble.

## Vegeu també

* Llista d'escuts del País Valencià

## Referències

* 1 2 Generalitat Valenciana. Escuts i banderes dels municipis de la Comunitat Valenciana (pdf), 2003, p. 212 [Consulta: 12 setembre 2015].
* ↑ «Resolució de 27 de novembre de 1991, del Conseller d'Administració Pública, per la qual s'aprova l'escut municipal de l'Ajuntament de Senija (Alacant)» (pdf). Diari Oficial de la Generalitat Valenciana, 1.713, 30-01-1992, pàg. 695 [Consulta: 9 maig 2016].
# Escut de Tagamanent

L'escut oficial de Tagamanent té el següent blasonament:
    Escut caironat: losanjat d'or i de sable. Per timbre una corona mural de poble.

## Història

Va ser aprovat el 2 d'abril de 1993 i publicat al DOGC el 23 del mateix mes amb el número 1736.
El losanjat d'or i de sable són les armes dels Tagamanent, senyors del castell del poble des del 1082.

## Vegeu també

* Bandera de Tagamanent
* Escuts i banderes del Vallès Oriental

## Referències

* ↑ «RESOLUCIÓ de 2 d'abril de 1993, per la qual es dóna conformitat a l'adopció de l'escut heràldic del municipi de Tagamanent.» (pdf). DOGC núm. 1736. Generalitat de Catalunya, 23-04-1993. [Consulta: 25 juny 2010].
# Escut de Tormos

L'escut oficial de Tormos té el següent blasonament:
| « | Escut quadrilong de punta redona, truncat. Al primer quarter, en camp de gules, un calze d'or amb una serp d'argent. Al segon quarter, en camp d'argent, un castell del seu color, maçonat i aclarit de sable, sobre penyes de gules. Per timbre, una corona reial oberta. | » |

## Història

Resolució del 3 de juliol de 2003, del conseller de Justícia i Administracions Públiques. Publicat en el DOGV núm. 4.591, del 19 de setembre de 2003.
El calze amb la serp és l'atribut de sant Lluís Bertran, patró del poble, ja que segons la tradició el frare dominic va sortir indemne d'un intent d'enverinament a causa de la protecció divina. A sota, el castell de Tormos, avui en ruïnes, dalt del turó.
# Associació Escocesa de Touch

L'Associació Escocesa de Touch (en anglès: Scottish Touch Association, STA) és l'organisme nacional creat per promoure i desenvolupar l'esport del touch rugbi a Escòcia. És, al seu torn, administrada per la Federació Internacional de Touch (FIT).

## Història

Des de 1991, el touch rugbi s'ha jugat a Escòcia en lligues informals d'Edimburg i Glasgow. Aviat, l'esport es va estendre a Aberdeen formant una lliga ben establerta poc després.
A la Universitat Heriot-Watt, dos estudiants de ciències de l'esport, John Houston i Nick Grier, van organitzar un torneig interuniversitari de touch rugbi. Originalment tenint lloc al tercer trimestre de 2003, els primers guanyadors de "La Copa López" va entrar en escena invicte a la fase preliminar i va guanyar la final de forma convincent. Des dels seus humils inicis amb només vuit equips, actualment es tracta d'un important esdeveniment anual amb 32 equips registrats.
El 7 d'agost de 2005 l'Associació es va constituir formalment com a òrgan de govern per ajudar a desenvolupar l'esport. A data de 2007 havia donar la benvinguda als nous participants de Dundee, Perth i Stirling per unir-se a les lligues existents, havia celebrat els seus primers campionats nacionals formals així com format a més de 150 àrbitres. L'any 2009 va guanyar la licitació per organitzar la Copa del Món de touch rugbi de 2011 a Edimburg.

## Referències

* 1 2 «About the STA» (en anglès). ScottishTouch.org.uk. [Consulta: 10 gener 2014].
* ↑ «Touch World Cup 2011» (en anglès). EventScotland.org. [Consulta: 10 gener 2014].

## Enllaços externs

* Touch Superleague - Premier Touch League in Scotland (anglès)