OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Giovanni Battista Giansetti

Giovanni Battista Giansetti fou un compositor de l'escola romana del segle xvii.
Desenvolupà el càrrec de mestre de capella de Sant Joan del Laterà de Roma. Imitant Orazio Benevoli, va escriure alguns anys després d'aquest una Missa per a 48 veus, verdadera mostra contrapuntística que li comportà l'admiració dels seus coetanis.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 25, pàg. 1551 (ISBN 84 239-4525-1)

## Enllaços externs

* Biografia a treccani.it (italià)
# Friedrich Dülon

Friedrich Dülon (Oranienburg, anteriorment Bötzow, 14 d'agost de 1768 – Würzburg, Baviera, 7 de juliol de 1826) fou un compositor i flautista prussià. Cec des de l'edat de tres mesos, aprengué a tocar la flauta i va rebre lliçons d'orgue i composició musical. I a l'edat de tretze anys corregué les principal ciutats d'Europa i excità l'admiració de quants l'escoltaren per la manera brillant que interpretava les composicions més difícils. L'emperador de Rússia, Pau I de Rússia, li atorgà una pensió vitalícia. Deixà diverses obres musicals quasi totes per a flauta i violí (Leipzig, 1800), dotze variacions per a flauta i violí (Leipzig, 1800), Capricis (Leipzig, 1801), Concert en sol (Leipzig, 1801). A més, va escriure, una autobiografia, valent-se d'un alfabet en relleu que Wolke, professor de Dresden, havia inventat expressament per a ell. Aquesta autobiògraf es publicà amb el títol Dulons des blinden Flaespielers Leben und Meynungen von ihm selbst bearbeitet (Zúric, 1807).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 18, 2a part pàg. 2481, ISBN 84-239-4581-2

## Enllaços externs

* «Bibliografia relacionada amb Friedrich Dülon» (en alemany). Al catàleg de la Biblioteca Nacional d'Alemanya.
* http://zs.thulb.uni-jena.de/receive/jportal_jparticle_00045139
* http://zs.thulb.uni-jena.de/receive/jportal_jparticle_00088040
# Giovanni Battista Strozzi

Giovanni Battista Strozzi (Florència, 1551 - ...? el 1636) fou un poeta i pedagog italià.
Dominava a la perfecció els idiomes grec i llatí en les seves versions tant antigues com modernes i, la filosofia, i que convertí casa seva en una universitat pública i gratuïta, on, a més d'educar a nombrosos alumnes, els proporcionava la majoria de vegades vestit i alimentació.
Aquesta generositat acabà amb la seva fortuna, però li guanyà l'afecte i estimació dels ducs i el del papa Urbà VIII, el qual el cridà a Roma i el va tenir allotjat durant cert temps en el Vaticà, donant-li mostres visibles d'afecte.
No obstant la seva activitat i el seu desig d'ensenyança el feren tornar a Florència, on acabà els seus dies com era el seu gust, després d'haver perdut la vista en l'estudi continuat.
Entre les seves obres s'hi compten:

## Referències

* Volum núm. 57. pàg. 1333 de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN 84-239-4557-X)
# Enrique Escuder Bernat

Enrique Escuder Bernat (Castelló de la Plana, 8 de desembre de 1942) és un ex-pilot de motociclisme valencià que destacà en competicions estatals des del final de la dècada de 1960 fins a 1977.
De professió industrial, Escuder començà a competir en pujades de muntanya, debutant a la Pujada al Desert de les Palmes. La seva primera victòria important fou a les 6 Hores de Resistència de Castelló de la Plana, en categoria de 50 cc. A començament de 1977 es retirà de la competició, en part degut a l'accident que patí el seu germà Vicent Escuder, també pilot de velocitat.

## Referències

* 1 2 3 Alguersuari, Jaume (Director) «Solo Moto Stars. 54 - Enrique Escuder» (en castellà). SOLO MOTO. Garbo Editorial, S.A. [Barcelona], núm. 84, 08-04-1977, p. 2.

## Enllaços externs

* Article sobre Enrique Escuder i una rèplica de la seva Bultaco Metralla GT (castellà)
* Article sobre la Bultaco TSS d'Enrique Escuder (castellà)
* Imatge d'Enrique Escuder amb la Bultaco TSS en una cursa de 1969 Arxivat 2013-04-20 a Wayback Machine. (castellà)
# Lycenchelys bachmanni

Lycenchelys bachmanni és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 31,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 121.
* Aletes pèlviques petites.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Argentina.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1884. On the anacanthine fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 36. 167-183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Gosztonyi, A. E., 1977. Results of the research cruises of FRV "Walther Herwig" to South America. XLVIII. Revision of the South American Zoarcidae (Osteichthyes, Blennioidei) with the description of three new genera and five new species. Archiv für Fischereiwissenschaft v. 27 (núm. 3): 191-249.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Nakamura, I., T. Inada, M. Takeda i H. Hatanaka, 1986. Important fishes trawled off Patagonia. Japan Marine Fishery Resource Research Center, Tòquio (Japó). 369 p.
* ↑ Nion, H., C. Rios i P. Meneses, 2002. Peces del Uruguay: Lista sistemática y nombres comunes. Montevideo, Uruguai, DINARA, Infopesca.

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1995: The eelpout genera Lycenchelys Gill and Taranetzella Andriashev (Teleostei: Zoarcidae) in the eastern Pacific, with descriptions of nine new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 49 (núm. 2): 55-113.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Andriashev, A. P., 1955: A review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill (Pisces: Zoarcidae) and related forms in the seas of the U.S.S.R. and adjacent waters. Trudy Instituta Zoologii / Akademiia Nauk, Azerbaidzhanskoi SSR. v. 18: 349-384.
* Andriashev, A. P., 1958: An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neolissochilus innominatus

Neolissochilus innominatus és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids que es troba a Àsia.

## Referències

* ↑ Rainboth, W. J. 1985. Neolissochilus, a new genus of South Asian cyprinid fishes. Beaufortia v. 35 (núm. 3): 25-35.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* McAllister, D. E. A working list of fishes of the world (en anglès). Museu Nacional de Ciències Naturals, 1987.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Sorex neomexicanus

Sorex neomexicanus és una espècie de mamífer de la família de les musaranyes (Soricidae) endèmica de Nou Mèxic (Estats Units). El seu nom específic, neomexicanus, significa ‘de Nou Mèxic’ en llatí.

## Referències

* ↑ Entrada «Sorex» d'Animalia (en anglès).
# Melanochromis robustus

Melanochromis robustus és una espècie de peix de la família dels cíclids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 20 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

És un endemisme del llac Malawi (Àfrica oriental)

## Referències

* ↑ Trewavas, E. (1935). A synopsis of the cichlid fishes of Lake Nyasa. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 10) v. 16 (núm. 91): 65-118.
* ↑ BioLib
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Axelrod, H. R., 1993. The most complete colored lexicon of cichlids. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units).
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Konings, A., 1990. Ad Konings's book of cichlids and all the other fishes of Lake Malawi. T.F.H. Publications, Inc., Neptune City (Estats Units).
* Maréchal, C., 1991. Melanochromis p. 258-265. A: J. Daget, J.-P. Gosse, G.G. Teugels i D.F.E. Thys van den Audenaerde (eds.) Check-list of the freshwater fishes of Africa (CLOFFA). ISNB, Brussel·les; MRAC, Tervuren, Flandes; i ORSTOM, París, França. Vol. 4.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Römer U.: Cichliden Atlas, Bd. 1. Melle. 1311 p. Any 1998.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Giovanni Felice Sances

Giovanni Felice Sances (Roma, 1600 - Viena, 24 de novembre de 1679) fou un tenor i compositor italià del Barroc.
El 1637 entrà com a tenor en la capella de la cort de Viena, de la que en fou segon mestre el 1649 i primer el 1669.
Va compondre gran nombre de motets, salms i antífones, així com les òperes I triomfi d'amore (1648); La Rosalmina fatta canara (1662) i Aristomene Messenio (1670), totes tres estrenades a Roma; quatre oratoris; quatre llibres de Cantates; Caprici poetici¡¡, d'1 a 6 veus, amb acompanyament instrumental, i Trattenimenti musicali per càmera, de 2 a 5 veus, amb acompanyament.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 53, pàg. 1183 (ISBN 84-239-4553-7)
# Lycenchelys folletti

Lycenchelys folletti és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 15,8 cm de longitud total.

## Alimentació

Menja gastròpodes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu entre 660-953 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic oriental central: des del Golf de Califòrnia fins al Mèxic central.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1884. On the anacanthine fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 36. 167-183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Anderson, M. E., 1995: The eelpout genera Lycenchelys Gill and Taranetzella Andriashev (Teleostei: Zoarcidae) in the eastern Pacific, with descriptions of nine new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 49 (núm. 2): 55-113.
* 1 2 3 4 5 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Andriashev, A. P., 1955: A review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill (Pisces: Zoarcidae) and related forms in the seas of the U.S.S.R. and adjacent waters. Trudy Instituta Zoologii / Akademiia Nauk, Azerbaidzhanskoi SSR. v. 18: 349-384.
* Andriashev, A. P., 1958: An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Neomerinthe bathyperimensis

Neomerinthe bathyperimensis és una espècie de peix pertanyent a la família dels escorpènids.

## Descripció

* Fa 6,6 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 24.

## Hàbitat

És un peix marí, batidemersal i d'aigües fondes que viu entre 228-235 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud del mar Roig.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Fowler H. W., 1935. Description of a new scorpaenoid fish (Neomerinthe hemingwayi) from off New Jersey. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 87. 41-43.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Zajonz, U. & W. Klausewitz, 2002. Neomerinthe bathyperimensis sp. nov. from deep waters of the southern Red Sea. J. Fish Biol. v. 61 (núm. 6): 1481-1488.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Dendromus insignis

Dendromus insignis és una espècie de mamífer rosegador de la família dels nesòmids. Viu a la República Democràtica del Congo, Kenya, Ruanda, Tanzània i Uganda a altituds d'entre 1.500 i 4.700 msnm. El seu hàbitat natural són els herbassars secs i espessos. És una espècie en risc mínim, és a dir, no sembla que hi hagi cap amenaça significativa per a la seva supervivència. El seu nom específic, insignis, significa ‘distingit’ en llatí.

## Referències

* ↑ Dieterlen, F.; Kerbis Peterhans, J.; Oguge, N. Dendromus insignis. UICN 2008. Llista Vermella d'espècies amenaçades de la UICN, edició 2008, consultada el 8 febrer 2016.
* ↑ Entrada «Dendromus» d'Animalia (en anglès).
Espècies vivents de nesòmids :
Regne: Animalia · Embrancament: Chordata · Classe: Mammalia · Ordre: Rodentia · Subordre: Myomorpha :
Cricetomyinae :
Delanymyinae :
Dendromurinae :
Mystromyinae :
Nesomyinae :
Petromyscinae :
Categoria :
# Melanostomias nigroaxialis

Melanostomias nigroaxialis és una espècie de peix de la família dels estòmids i de l'ordre dels estomiformes.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central: 5° 29′ S, 130° 49′ E.

## Referències

* ↑ Brauer A., 1902. Diagnosen von neuen Tiefseefischen, welche von der Valdivia-Expedition gesammelt sind. Zool. Anz. v. 25 (núm. 668). 277-298.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Gibbs, R. H., Jr., 1960: The stomiatoid fish genera Eustomias and Melanostomias in the Pacific, with descriptions of two new species. Copeia 1960 (núm. 3): 200-203.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Parin, N. V. i G. N. Pokhil'Skaya, 1978: On the taxonomy and distribution of the mesopelagic fish genus Melanostomias Brauer (Melanostomiatidae, Osteichthyes). Trudy Instituta okeanologii im. P.P. Shirshova v. 111: 61-86. (En rus, amb resum en anglès).
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Giovanni Ghizzolo

Giovanni Ghizzolo (Brescia vers el 1580 – Novara vers el 1625) fou un compositor italià del Barroc.
Fou mestre de capella a Corregio, Pàdua i Novara, i deixà nombroses composicions religioses i profanes, a saber:
* Set llibres de madrigals, els dos primers a 5 veus i els altres a 1 i 2 (1608 a 1623),
* Un llibre de Canzonette, a 3 veus, (1609),
* Salms, i Vespres, a 8 veus (1609),
* Quatre llibres de Concertos, a 2 i 4 veus (1611 a 1622),
* Una Missa, a4 veus,
* Un Magnificat, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volu núm. 25, pàg. 1540 (ISBN 84-239-4525-1)
# Juan Nicolás de Acha y Cerragería

Juan Nicolás de Acha y Cerragería (Arespalditza, 14 d'agost de 1824 - Madrid, 19 de juny de 1899) va ser un financer, filantrop i pintor basc.
Va néixer el 14 d'agost de 1824 a Arespalditza en una família acomodada i ben relacionada de la vall d'Aiara. Estava emparentat, entre d'altres, amb Domingo de Acha y Larrea, que havia estat membre del Consell d'Hisenda al segle XVIII i amb el primer comte de Cerragería, un important polític i financer. Eventualment va establir-se a Madrid, on va procurar-se una bona posició mercès de la seva activitat a la banca i als negocis, que van permetre-li viatjar i assolir una sòlida cultura. Paral·lelament va conrear la pintura, i va participar en l'Exposició Nacional de Belles Arts de 1871 amb el quadre titulat Paradís terrenal.
El 1873 es va casar a Madrid amb Elisa de Otañes y Llaguno, amb qui va tenir dos fills, Alberto i Eduardo. El febrer de 1876 va esdevenir administrador de la fortuna del seu difunt amic Francisco de las Herrerías y del Arco, en qualitat de marmessor del seu testament, en el qual el testador havia deixat 971.000 pessetes perquè fossin dedicades la construcció d'hospitals, asils i altres establiments benèfics, deixant llibertat d'actuació als marmessors per destinar-la a les obres que consideressin oportunes. Des d'aleshores, Acha va dedicar-se plenament a les obres filantròpiques, essent benefactor de la Inclusa de Madrid. Així mateix, va destacar la fundació del nou edifici de l'Institut Oftàlmic de Madrid, convençut pel doctor Santa Cruz, que va acabar completant-se amb aportacions pròpies i d'altres persones. L'institut va ser donat finalment a l'estat espanyol i va ser inaugurat el 10 de juliol de 1903, després de la mort de Juan Nicolás Acha, succeïda el 19 de juny de 1899. Gràcies a la seva tasca filantròpica, la reina regent Maria Cristina d'Àustria va crear el títol de marquès d'Acha en reconeixement dels mèrits el 22 de gener de 1904, que va ostentar el seu fill Alberto.

## Referències

* 1 2 3 4 Salazar y Acha, Jaime de. «Juan Nicolás de Acha y Cerragería» (en castellà). Diccionario biográfico electrónico. Real Academia de la Historia. [Consulta: 14 gener 2024].
* ↑ Ossorio y Bernard. Galería biográfica de artistas españoles del siglo XIX. Madrid: Imprenta de Moreno y Rojas, 1883-1884, p. 3.
* ↑ «Acha, Juan Nicolás de» (en castellà). Auñamendi Eusko Entziklopedia. Eusko Ikaskuntza. [Consulta: 14 gener 2024].
* 1 2 Salazar y Acha, Jaime de. Estudio histórico sobre una familia extremeña: los Sánchez Arjona (en castellà). Madrid: Real Academia Matritense de Heráldica y Genealogía, 1996, p. 309.
* ↑ Moreno García-Rubio, Basilio «150 Aniversario de la Fundación del Instituto Oftálmico de Madrid». Boletín de la Sociedad Oftalmológica de Madrid, núm. 61, 2021.
* ↑ Medialdea, Sara «El palacio que ha cuidado de los ojos de cientos de miles de madrileños desde 1903». ABC, 13-10-2023.
* ↑ Jiménez Serrano, Clara. La oftalmología en el Hospital del Niño Jesús de Madrid. Análisis asistencial (1893-1940) (tesi) (en castellà). Universidad Complutense de Madrid, 1994, p. 35.
# Lycenchelys hureaui

Lycenchelys hureaui és una espècie de peix de la família dels zoàrcids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 25,7 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix marí i d'aigües profundes que viu fins als 610 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Antàrtic.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Gill T. N., 1884. On the anacanthine fishes. Proc. Acad. Nat. Sci. Phila. v. 36. 167-183.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Andriàixev, A. P., 1979. On the occurrence of fishes belonging to the families Zoarcidae and Liparidae off the Kerguelen Island. Biologiya Morya (Vladivostok) v. 1979 (núm. 6): 28-34.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Anderson, M.E., 1994. Systematics and osteology of the Zoarcidae (Teleostei: Perciformes). Ichthyol. Bull. J.L.B. Smith Inst. Ichthyol. 60:120 p.
* ↑ Anderson, M.E., 1990. Zoarcidae. p. 256-276. A: O. Gon i P.C. Heemstra (eds.) Fishes of the Southern Ocean. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.

## Bibliografia

* Anderson, M. E., 1995: The eelpout genera Lycenchelys Gill and Taranetzella Andriàixev (Teleostei: Zoarcidae) in the eastern Pacific, with descriptions of nine new species. Proceedings of the California Academy of Sciences v. 49 (núm. 2): 55-113.
* Anderson, M.E. i V.V. Fedorov, 2004. Family Zoarcidae (Swainson, 1839). Eelpouts. Calif. Acad. Sci. Annotated Checklists of Fishes (34):58.
* Andriàixev, A. P., 1955: A review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill (Pisces: Zoarcidae) and related forms in the seas of the U.S.S.R. and adjacent waters. Trudy Instituta Zoologii / Akademiia Nauk, Azerbaidzhanskoi SSR. v. 18: 349-384.
* Andriàixev, A. P., 1958: An addition to the review of the fishes of the genus Lycenchelys Gill with descriptions of three new species from the Kurile-Kamchatka Trench. Voprosy Ikhtiologii Núm. 11: 171-180.
* Eschmeyer, William N.: Genera of Recent Fishes. California Academy of Sciences. San Francisco, Califòrnia, Estats Units. iii + 697. ISBN 0-940228-23-8. Any 1990.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Knipowitsch, N., 1906: Ichthyologische Untersuchungen im Eismeer. I. Lycodes und Lycenchelys. Mémoires de l'Académie Impériale des Sciences de St. Petersbourg v. 19 (núm. 1): 1-130, 1 pl.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB