OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Channallabes teugelsi

Channallabes teugelsi és una espècie de peix d'aigua dolça de la família dels clàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 14,5 cm de longitud total.
* Nombre de vèrtebres: 70-82.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical. Es troba a la conca del riu Ogowe a Àfrica.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Günther A., 1873. New fishes from Angola. Ann. Mag. Nat. Hist. (Ser. 4) v. 12 (núm. 68). 142-144.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Devaere, S., Adriaens, D. & Verraes, W., 2007. Survey of the anguilliform Clariidae (Teleostei, Siluriformes) of Gabon and Republic of Congo, with description of two new species and key to the African clariid genera. Belgian Journal of Zoology, 137: 99–109.
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Agnèse, J.-F. i G. G. Teugels 2005: Insights into the phylogeny of African Clariidae (Teleostei: Siluriformes): implications for their body shape evolution, biogeography, and taxonomy. Molecular Phylogenetics and Evolution v. 36: 546-553.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Clay, D., 1977. Biology of the tropical catfish (Family Clariidae) with special emphasis on its suitability for culture (including a bibliography of Clariidae and related topics). Fisheries and Marine Service Commission. Manuscript Report Núm. 1458. 68 p. Ministry of Supply and Services, Canadà.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Teugels, G.G., 1992: Clariidae. P. 468-495. A C. Levêque, D. Paugy, i G.G. Teugels (eds.) Faune des poissons d'eaux douces et saumâtres d'Afrique de l'Ouest Tom 2. Coll. Faune Tropicale núm. 28. Musée Royal de l'Afrique Centrale, Tervuren, Bèlgica i O.R.S.T.O.M., París, França.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Charax rupununi

Charax rupununi és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 4,5 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: llac Jacaré i conques dels rius Essequibo i Trombetas.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1912. The freshwater fishes of British Guiana, including a study of the ecological grouping of species, and the relation of the fauna of the plateau to that of the lowlands. Memoirs of the Carnegie Museum v. 5 (núm. 1): i-xxii + 1-578, Pls. 1-103.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Charax unimaculatus

Charax unimaculatus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,6 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu en zones de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones al Brasil.

## Referències

* ↑ Scopoli J. A. 1777. Introductio ad historiam naturalem, sistens genera lapidum, plantarum et animalium hactenus detecta, caracteribus essentialibus donata, in tribus divisa, subinde ad leges naturae. Prague. Introd. Hist. Nat. . i-x + 1-506.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Lucena, C. A. S. de. 1989. Trois nouvelles espèces du genre Charax Scopoli, 1777 pour la région Nord du Brésil (Characiformes, Characidae, Characinae). Rev. Fr. Aquariol. v. 15 (núm. 4) [1988]: 97-104.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1-4051-2494-6.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Lucena, C.A.S. i N.A. Menezes 2003. Subfamily Characinae (Characins, tetras). p. 200-208. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Oyakawa, O.T. 1998. Catalogo dos tipos de peixes recentes do Museu de Zoologia da USP. I. Characiformes (Teleostei: Ostariophysi). Pap. Avuls. Zool. 39(23):443-507.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Charles-Auguste Marque

Charles-Auguste Marque (Amiens, 19 de març de 1773 - 29 de maig de 1850) fou marquès de Saporta i compositor francès. Fill de nobles francesos (el seu pare era marquès de Montsallier), casà amb Marie-Thérèse Joséphine de Forbin La Barben, amb la que tingué dos fills (Adolphe i Sophie) tots dos emparentats amb la noblesa francesa. Com a compositor se li publicaren diverses romanços entre ells: L'absence, L'origine de la troisième Grâce, Malvina, i la cançoneta Voilà le plaisir, mesdames.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 33, pàg. 517, ISBN 84-239-4533-2
* François-Joseph Fétis, Biographie universelle des musiciens et bibliographie générale de la musique, Volum 6Biographie universelle des musiciens et bibliographie générale de la musique, Volum 6, p. 283, H. Fournier, 1840 (francès)
# Charles-François Plantade

Charles-François Plantade (París, 14 d'abril de 1787 - idem. 26 de maig de 1870), fill del pianista i compositor francès Charles-Henri Plantade (1764-1839), fou membre fundador de la Societat de Concerts del Conservatori (1828) i de la Societat d'Autors i Compositors de Música (1858).
Estudià en el Conservatori de la capital francesa, en el que assolí un primer premi als set mesos del seu ingrés. Cridat a files dels exèrcits de Napoleó, serví durant set anys en la jove Guàrdia imperial, i després ocupà alguns càrrecs administratius en els ministeris de la casa imperial i de Belles Arts. Els seus llocs de treball no l'impediren el dedicar-se a la composició, devent-se'l i més de 200 romances i cançons còmiques, algunes de les quals tingueren molt èxit en els teatres i salons, tals com les titulades Le the de mame Gibou; Le bureau de placement; L'ouvreuse de loges; A bas les medecinsí; Le tombeau des secrets; Les jolis soldats; Les adieux à la garnison; Avez-vous ou mou paraplue?, etc. Plantade també fou autor de la lletra de moltes d'aquestes cançons.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 23, pàg. 422. (ISBN 84-239-4545-6)
# Charles Casimir Manry

Charles Casimir Manry (París, 1823 - 1866) fou un compositor parisenc.
Vivia de la carrera d'advocat, però en no necessitar viure de la professió, resolgué dedicar-se exclusivament a la música, i estudià harmonia i contrapunt amb Elwart. La seva primera obra fou una missa a tres veus, amb acompanyament d'orgue, executada el 1844.
Posteriorment va compondre altres obres de caràcter religiós, tals com; Misses, un Te Deum, diversos O Salutaris, l'oratori Les Nachtez, el misteri a tres veus, cor i orquestra, titulat Les Disciples d'Emmaüs, etc., i diverses altres composicions de caracater profà, entre elles una Serenade per a orquestra. La Sorcière des eaux, obertura; Les deux Espagnols, òpera bufa estrenada a París el 1854; La bourse on la vie, òpera còmica estrenada igualment a París; la llegenda va-laca La première Pierre de l'église d'Argis, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 985-86 (ISBN 84-239-4532-4)
# Charles Crozat Converse

Charles Crozat Converse (Warren (Massachusetts), 7 d'octubre de 1834 - Highwood, Nova Jersey, 18 d'octubre de 1918) va ser un advocat nord-americà que es va fer conegut com a compositor de revivals.
Estudià lleis i música a Leipzig, el 1857 retornà al seu país, i es graduà en l'Escola de Dret d'Albany, el 1861.
Les seves composicions musicals van aparèixer amb el pseudònim de C.O. Nevers, Karl Reden i E.C: Revons, i comprenen: Cantata (1855), New Method for the Guitar (1855); Musical Bouquet (1859); The One Hundred and Twenty-sixth Psalm (1860); Sweet Singer (1863); Church Singer (1863), i Sayings of Sages (1863).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 283. (ISBN 84-239-4515-4)
# Charles Dallery

Charles Dallery (Amiens, 1710 - [...?]) fou un constructor d'orgues francès.
Durant la seva joventut fou constructor de bótes i, malgrat no haver rebut instrucció científica, les seves excepcionals aptituds per la mecànica supliren la deficiència dels seus estudis i s'aplicà particularment a reformar els orgues el so dels quals perjudicava desagradablement l'efecte d'aquests instruments, sent el primer que s'adonà d'aquesta particularitat.
Construí els orgues de diverses esglésies i introduí un progrés positiu en aquest art.
Fou el pare del mecànic i constructor de tota classe d'instruments Charles Thomas August Dallery (1754-1835) i, besoncle del també constructors d'instruments musicals Pierre Dallery.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 17, pàg. 850 (ISBN 84-239-4517-0)
# Charles Donald Maclean

Charles Donald Maclean (Cambridge, 1843 - 1916) fou un compositor anglès.
Passà a Colònia, on tingué per mestre a Hiller, i el 1865 rebé a Oxford el grau de doctor en música. Fou organista de l'Exeter College d'aquesta última ciutat i del Crystal Palace des de 1871 a 1875. Restà després al servei de l'Estat en les Índies angleses, on va romandre fins al 1893, i des de 1908 fou secretari general de la Societat internacional de música.
Entre les seves composicions figuren:
* Cynthia's Revels (1864) obertura;
* Noah (1865) oratori dramàtic;
* Pageant march (1898);
* Ballet without dance (1899);
* A ball-night (1899) petita simfonia;
* Artegal (1900) obertura;
* Colonia Marche (1902);
* Penthesilea (1902) obertura;
* On the heights (1903), poema simfonic;
* Iona (1904).
* Loadameia (1905);
* A Joyous overture (1908), oberures, etc.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 1211 (ISBN 84-239-4531-6)
# Charles Edward Horsley

Charles Edward Horsley (Londres, 16 de desembre de 1822 - Nova York, 28 de febrer de 1876), fou un compositor i organista anglès, fill de William Horsley (1774-1858) i net de John Wall Callcott (1766-1821) ambdós músics molt reconeguts.
Estudià a Alemanya on tingué per mestres en Hauptmann, Mendelssohn i Moscheles, el 1853 assolí una plaça d'organista en una església de Londres, i el 1868 passà a Austràlia a la ciutat novaiorquesa en el viatge de tornada al seu país.
És autor dels oratoris Gideon, David i Joseph, de l'oda Euterpe per a solos, cor i orquestra, obres pera piano i d'un Tex-book of Harmony (1876).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 28, 1ª. part, pàg. 407. (ISBN 84-239-4528-6)
# Charles Kennedy Scott

Charles Kennedy Scott (Romsey, 16 de novembre de 1876 - Londres, 2 de juliol de 1965) fou un musicòleg anglès.
Estudià al Conservatori de Brussel·les, on va aconseguir un primer premi d'orgue el 1897. Des de 1898 s'establí a Londres on es va consagrar quasi per sencer a propagar el coneixement de la música anglesa, especialment la del gènere coral.
Amb aquest efecte fundà el 1904 l'Oriana Madrigal Society, i va associar les activitats d'aquesta agrupació artística amb la publicació de les Euterpe Series, col·lecció d'antics madrigals, i de diverses obres didàctiques, entre elles un Manual of Madrigal Singing. El 1919 fundà i dirigí el Philarmonic Choir, les interpretacions d'obres corals antigues i modernes del qual van merèixer la més alta valoració de la crítica anglesa.

## Referències

* 1 2 Enciclopedia universal ilustrada europeo-americana. apèndix núm. 9. Madrid: Espasa-Calpe, cop. 1930-1933, p. 1124. ISBN 84-239-4579-0.
# Charles Lucas

Charles Lucas (Salisbury, 28 de juliol de 1808 − 23 de març de 1869), fou un compositor i director d'orquestra anglès.
A la Reial Acadèmia de Música hi fou deixeble de Lindey, i més tard el succeí en el càrrec. Estudià teoria musical amb Lord i Crotch. Diversos dels seus deixebles assoliren un merescuda fama, entre ells Joseph Barnaby, i desenvolupà alguns càrrecs honorífics; entre ells, el de director de la Reial Acadèmia musical el 1832 i principal director d'aquesta institució el 1839. Se li deuen diverses simfonies i altres composicions de música vocal i de saló.

## Bibliografia

* Tom núm. 31 pàg, 454 de l'Enciclopèdia Espasa (ISBN 84-239-4531-6)
# Charles Macpherson

Charles Macpherson (Edimburg, 1870 - 1927) fou un compositor i organista escocès. El 1895 fou nomenat segon organista de l'església de Sant Pau de Londres, i posteriorment professor d'harmonia i contrapunt en la Reial Acadèmia de Música. Va compondre les suites per a orquestra titulades: Highland, Hollowe'en, el salm CXXXVII per a cor i orquestra; Melodies galloises, l'obertura Cridhe an Cfhaidhil, etc.; i diversos tractats musicals. Charles Macpherson era germà del també músic i compositor Steward Macpherson.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 31, pàg. 1228-29 ISBN 84-239-4531-6
# Charles Martin Loeffler

Charles Martin Loeffler (Mülhausen, Alsàcia, Alemanya, 30 de gener de 1861 - 6 de juny de 1935 als Estats Units) fou un compositor i violinista alsacià-estatunidenc.
Estudià amb Joseph Joachim a Berlín i amb Lambert Joseph Massart a París, cursant la composició amb Ernest Guiraud. Després d'haver actuat durant alguns anys com a concertista de violí, principalment als Estats Units, i tenint alumnes com Irma Seydel a Boston. A partir de 1887, en què adquirí la nacionalitat nord-americana, es va dedicar a la composició, figurant com un dels autors més considerables d'aquell país, tant per l'originalitat de les seves idees com per la brillantor i colorit de la seva instrumentació.
El seu estil general sembla influït per la música popular russa i espanyola.

## Llista de composicions

* Hora mística: Simfonia amb cors en un sol temps
* Vilanelle du diable: poema simfònic (inspirat en Rollina)
* La mort de Tintagile: poema simfònic
* Poema pagà: per a orquestra amb piano obligato
* Poem: per a orquestra
* Memories of my childhood: poema simfònic
* Les veillées de l'Ukranie: suite per a violí i orquestra
* Divertimento: per a violí i orquestra
* Five Irish Fantasies: per a veus i orquestra
* Salm CXXXVII: per a cor de dones amb acompanyament de petita orquestra
* For One Who Fell in Battle: cor a vuit veus mixtes a cappella
* Octet: per a dos violins i viola, violoncel, dos clarinets, arpa i fagot
* Music for Four Stringed Instruments: tres temps d'un quartet d'instruments d'arc
* Canticle of the Sun: per a cor i petita orquestra

## Referències

* Apèndix nº. 6, pàgs, 1261-62 de l'Enciclopèdia ESPASA (ISBN 84-239-4576-6)
* ↑ Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 55, pàg. 927 (ISBN 84 239-4555-3)
# Charles Philippe Lafont

Charles Philippe Lafont (París, 1 de desembre de 1781 – 23 d'agost de 1839, va ser un violinista francès que va morir en un accident, a la carretera entre Banhèras de Bigòrra i Tarbes, a causa de la bolcada de la diligència en la qual viatjava.
Es donà a conèixer com a cantant en els concerts del teatre Feydeau, i poc temps després com a violinista, aconseguint èxits clamorosos en els concerts de l'Òpera. Després passa a Itàlia i d'allà a Anglaterra, fent-se aplaudir amb entusiasme. Va romandre sis anys a Sant Petersburg com a primer violí de l'emperador. El 1812 lluità dignament a Milà amb Paganini, i el 1815 retornà a París, sent nomenat primer violí de la música de cambra de Lluís XVIII. A la capital francesa tingué alumnes del seu instrument com la neerlandesa Hermina Maria Dijk.
El 1831 feu una gira per Alemanya acompanyat pel cèlebre pianista Henri Herz, el 1833 visità el Regne dels Països Baixos, i el 1839 tornà a Alemanya, també amb Herz, morint en el camí a conseqüència de bolcar la diligència en què anava. Deixà concerts, fantasies, duos, romances i dues òperes còmiques, La rivalité villageoise (1801), i Lermitage.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 24, pàg. 240 (ISBN 84-239-4524-3)
# Charles Renaud de Vilbac

Alphonse Zoé Charles Renaud de Vilbac - nom de naixement - (Montpeller, 3 de juny de 1829 - Ixelles, 19 de març de 1884) fou un organista i compositor francès.
Ingressat en el Conservatori de París el 1842, obtenia dos anys després el primer premi d'orgue i un segon primer Premi de Roma. En la seva tornada a Itàlia es donà a conèixer com a compositor d'obres per a piano, per dir la veritat més brillants d'estil que inspirades, i com a autor teatral, pel que va escriure l'agradable opereta en un acte Au clair de lune, estrenada amb gran èxit en els Buffos Parisencs el 1857, i l'òpera còmica Don Almanzor, que donà a l'escena del Teatre Líric el 1858 amb no menys favorable acollida. No obstant tan afalagadora iniciació, al cap de poc abandonà el gènere teatral per a cultivar la música de saló.
Va escriure gran quantitat de peces de concert per a piano (fantasies, capricis, mosaics, etc..) a dues i quatre mans, publicant també, entre altres obres per a orquestra, una Gavotte Pompadour, una Chanson Cypriote i una Marche Serbe. A Roma va compondre la cantata Le Rénégat de Tangier i una Missa solemne. Ambdues amb data de 1847.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 68, pàg. 1245 (ISBN 84-239-4568-5)
# Charles Santley

Charles Santley (Liverpool, Regne Unit, 28 de febrer de 1834 - 22 de setembre de 1922) fou un tenor i compositor anglès.
Fou deixeble de Manuel García a Londres, i feu la seva presentació a Pavia amb La traviata. Després tornà a la seva pàtria i prengué part en diferents festivals musicals, i el 1857 fou contractat per una companyia d'òpera anglesa que actuava en el teatre Reial de Londres.
La temporada 1863-1864 també és l'any de Santley al Gran Teatre del Liceu de Barcelona, aristòcrata anglès la veu del qual ha sobreviscut gràcies a uns enregistraments molt rars del 1902.
Va estrenar El vaixell fantasma de Richard Wagner en el Covent Garden, d'aquesta capital, i de 1862 a 1906 prengué part sense interrupció en els grans festivals anuals dedicats a Handel.
També es va distingir com a compositor, deguen-se-li algunes obres orquestrals, una Missa i altres composicions religioses.
Mentre estava al seu país aprofitava per donar classes magistrals de cant, i on entre els seus alumnes hi hagué la contralt canadenca Bessie Bonsall.
A més va escriure les obres didàctiques:
* Student and Singer, (1892)
* The Singing Master, (1908)
* The Art of Singing, (1908)

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 54, pags. 355-56 (ISBN 84-239-4554-5)
* ↑ https://www.thecanadianencyclopedia.ca/fr/article/bonsall-bessie
# Chasmistes fecundus

Chasmistes fecundus és una espècie de peix de la família dels catostòmids i de l'ordre dels cipriniformes.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima temperat.

## Distribució geogràfica

Es troba a Nord-amèrica: llac Utah (Estats Units).

## Referències

* ↑ Jordan, D. S., 1878. A catalogue of fishes of the fresh waters of North America. Bull. U. S. Geol. Geogr. Surv. Terr. v. 4 (núm. 2, art. 18): 407-442.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Cope, E. D. & H. C. Yarrow. 1875. Report upon the collections of fishes made in portions of Nevada, Utah, California, Colorado, New Mexico, and Arizona, during the years 1871, 1872, 1873, and 1874. U. S. Geol. Surv. West 100. Meridian v. 5 (Zool.) Chapter 6: 635-703, Pls. 26-32.
* ↑ «Chasmistes fecundus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Miller, R. R. i G. R. Smith, 1981: Distribution and evolution of Chasmistes (Pisces: Catostomidae) in western North America. Occasional Papers of the Museum of Zoology University of Michigan. Núm. 696: 1-46.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB