OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Ladislav Zavrtal

Ladislav Zavrtal (Milà, 29 de setembre de 1849 - Griante, 29 de gener de 1942), nom complet Ladislav Josef Filip Pavel Zavrtal (el primer nom també escrit com Ladislao Joseph Philip Paul i els cognoms Saverthal, Sawerthal, Zavertal, Zaverthal i Zavrthal) fou un compositor musical, director i violista italo-txec. Era fill del compositor i director de banda militar txec Václav Hugo Zavrtal i de la cantant d'òpera italiana Carlotta Maironi da Ponte.
És distingit com a compositor i sobretot com a director d'orquestra. Actuà molts com a tal als teatres d'Itàlia, establint-se finalment al Regne Unit, residint primer a Glasgow i després a Woolwich, on va assumir la direcció de la banda del Reial Regiment d'Artilleria, que sota la seva guia va arribar a ser una de les millors de l'exèrcit anglès, sinó la millor. Va compondre i estrenar amb èxit les òperes Una notte a firenze, estrenada a Praga el 1886: Mirra, donada conèixer també a Praga el 1886 i Love's Magie, representada amb gran èxit a Woolwich, el 1890.
També va compondre diverses simfonies i música de cambra.
Era membre de la Acadèmia de Santa Cecília, de Roma, i entre les condecoracions que se li van concedit i figuraven la de la Corona d'Itàlia, la d'Ernestina de Coburg-Gotha i la medalla del Jubileu.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 1130. (ISBN 84-239-4570-7)
* Enciclopèdia Espasa, Suplement 1942/44, pàgs. 308/09 (ISBN 84-239-4570-7)
# Horta Oest

L'Horta Oest fou una comarca del País Valencià fins al 31 de desembre del 2022 i que tingué la seua capital a Torrent (encara que no fon capital administrativa ni històrica). Així mateix formava part de la comarca històrica de l'Horta de València.
Esta subcomarca estava composta per diversos municipis de l'Horta Sud: Torrent, Mislata, Aldaia, Manises, Xirivella, Alaquàs, Quart de Poblet i Picanya. I, a més, també incorporà de manera arbitrària un municipi que geogràficament està a Horta Nord, Paterna. L'Horta tradicionalment es divideix pel pas del riu Túria: tot el que en queda a dalt és Horta Nord i tot el que en queda a baix és Horta Sud. La Generalitat va eliminar la comarca de l'Institut Cartogràfic Valencià l'any 2021.

## Geografia

Limitava al nord amb el Camp de Túria i l'Horta Nord, a l'est amb la ciutat de València, al sud amb la Ribera Alta i a l'oest amb la Foia de Bunyol.
Els municipis d'aquesta comarca eren:
l'Horta Oest (2017) :

## Història

Antigament la comarca de l'Horta de València incloïa les comarques de l'Horta Nord, l'Horta Oest, l'Horta Sud i la ciutat de València. A causa del creixement d'aquestes, es va dividir en les quatre comarques esmentades.
La comarca de l'Horta Oest és de creació moderna, l'any 1989, i comprèn part de l'antiga comarca del Pla de Quart, i part de la històrica l'Horta. Aquestes comarques antigues apareixen al mapa de comarques d'Emili Beüt «Comarques naturals del Regne de València» publicat l'any 1934.
L'Horta Oest va desaparèixer definitivament del mapa oficial comarcal de l'Institut Cartogràfic Valencià arran de la proposta de la Fundació Horta Sud i la Mancomunitat de l'Horta Sud a la Generalitat. A més a més, l'any 2022 tots els municipis de l'Horta Sud aprovaren per unanimitat l'eliminació de la designació per part de la Generalitat en tots els àmbits administratius.

## Vegeu també

* l'Horta de València
* Cuina de l'Horta
* Llista de monuments de l'Horta Sud
* Escuts i banderes de l'Horta Sud

## Referències

* ↑ «L'Horta Oest tiene los días contados: auge y caída de una "subcomarca" fantasma». .
* ↑ «Actualització cartografia de delimitació comarcal - ICV - Generalitat Valenciana». Institut Cartogràfic Valencià, 30-12-2022. [Consulta: 2 gener 2023].
* ↑ «El Institut Cartogràfic Valencià eliminará la denominación "Horta Oest"».
* ↑ «Mapa comarcal de la Comunitat Valenciana». ICV. Arxivat de l'original el 2022-08-24. [Consulta: 27 agost 2022].
* ↑ «Frente común contra la denominación "Horta Oest"».
# Lamontichthys llanero

Lamontichthys llanero és una espècie de peix d'aigua dolça de clima tropicalde la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes. Els adults poden assolir 20,2 cm de longitud total. Es troba a Sud-amèrica: riu Guanare Viejo (conca del riu Orinoco).

## Referències

* ↑ Taphorn, Donald Charles; Lilyestrom, Craig G. «Lamontichthys maracaibero y Lamontichthys llanero dos especies nuevas para Venezuela (Pisces, Loricariidae)» (en castellà, anglès). Revista Unellez de Ciencia y Tecnología, v. 2, (núm. 2), 1984, pàg. 93-100.
* 1 2 Garilao, Cristina V.; Capuli, Estelita Emily. «Lamontichthys llanero Taphorn & Lilyestrom, 1984» (en anglès). FishBase.
* ↑ Ferraris, C.J. Jr. 2003. Loricariidae - Loricariinae (Armored catfishes). p. 330-350. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre, Edipucrs.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: Edipucrs.
# Larimichthys pamoides

Larimichthys pamoides és una espècie de peix de la família dels esciènids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 13,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix de clima tropical i bentopelàgic que viu fins als 50 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'oceà Pacífic occidental: al llarg de les costes del nord-oest d'Austràlia i del sud de Papua Nova Guinea.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Jordan D. S. & Starks E. C., 1905. On a collection of fishes made in Korea, by Pierre Louis Jouy, with descriptions of new species. Proceedings of the United States National Museum v. 28 (núm. 1391). 193-212.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Munro, I. S. R., 1964. Additions to the fish fauna of New Guinea. Papua New Guinea Agricultural Journal v. 16 (núm. 4): 141-186.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Sasaki, K., 2001. Sciaenidae. Croakers (drums). p.3117-3174. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.) FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the Western Central Pacific. Volum 5. Bony fishes part 3 (Menidae to Pomacentridae). Roma, FAO. pp. 2791-3380.
* ↑ Coates, D., 1993. Fish ecology and management of the Sepik-Ramu, New Guinea, a large contemporary tropical river basin. Environ. Biol. Fish. 38(4):345-368.
* ↑ Hoese, D.F., D.J. Bray, J.R. Paxton i G.R. Allen, 2006. Fishes. A Beasley, O.L. i A. Wells (eds.) Zoological Catalogue of Australia. Volum 35. ABRS & CSIRO Publishing: Australia Part 1, pp. xxiv 1-670; Part 2, pp. xxi 671-1472; Part 3, pp. xxi 1473-2178.
* ↑ Kailola, P.J., 1987. The fishes of Papua New Guinea: a revised and annotated checklist. Vol. II Scorpaenidae to Callionymidae. Research Bulletin Núm. 41, Research Section, Dept. of Fisheries and Marine Resources, Papua Nova Guinea.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
* uBio (anglès)
# Lasiancistrus caucanus

Lasiancistrus caucanus és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 17,5 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Cauca a Colòmbia.

## Referències

* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Armbruster, J. W. 2005: The loricariid catfish genus Lasiancistrus (Siluriformes) with description of two new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 549-569.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eigenmann, C. H. 1912. Some results from an ichthyological reconnaissance of Colombia, South America. Part I. (Contrib. Zool. Lab. Ind. Univ. Núm. 127.). Ind. Univ. Studies Núm. 16 (sic Núm. 8): 1-27.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lasiancistrus maracaiboensis

Lasiancistrus maracaiboensis és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 11,9 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del llac Maracaibo.

## Referències

* ↑ Regan C. T. 1904. A monograph of the fishes of the family Loricariidae. Trans. Zool. Soc. Lond. v. 17 (pt 3, núm. 1). 191-350.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J. W. 2005: The loricariid catfish genus Lasiancistrus (Siluriformes) with description of two new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 549-569.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Schultz, L. P. 1944. The catfishes of Venezuela, with descriptions of thirty-eight new forms. Proceedings of the United States National Museum v. 94 (núm. 3172): 173-338, Pls. 1-14.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Lasiancistrus nationi

Lasiancistrus nationi és una espècie de peix de la família dels loricàrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 14,2 cm de llargària total.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Yaracuy (Veneçuela).

## Referències

* ↑ Regan C. T. 1904. A monograph of the fishes of the family Loricariidae. Trans. Zool. Soc. Lond. v. 17 (pt 3, núm. 1). 191-350.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Armbruster, J. W. 2005: The loricariid catfish genus Lasiancistrus (Siluriformes) with description of two new species. Neotropical Ichthyology v. 3 (núm. 4): 549-569.
* Burgess, W. E. An atlas of freshwater and marine catfishes. A preliminary survey of the Siluriformes (en anglès). T.F.H. Publications, Inc., 1989. ISBN 9780866228916.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fernández-Yépez, A. 1972. Análisis ictiológico del complejo hidrográfico (04) "Río Yaracuy". Dirección de Obras Hidraulicas, Ministerio de Obras Públicas, República de Venezuela. Anal. Ictio. R. Yaracuy.: 1-25, Pls. 1-41.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Fisch-Muller, S. 2003. Loricariidae-Ancistrinae (Armored catfishes). p. 373-400. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Gosline, William A. 1947. Contributions to the classification of the Loricariid catfishes. Archos. Mus. Nat., Rio de Janeiro, 41:79-144.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Sands, David. 1988. A Fishkeeper's Guide to South American Catfishes. Tetra Press, Nova Jersey, Estats Units. 117pp.
* Schaefer, S.A. 2003. Loricariidae - Hypoptopomatinae (Armored catfishes). p. 321-329. A R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Leandre Pons i Dalmau

Leandre Pons i Dalmau (Puigcerdà, ca. 1822 - 4 d'abril de 1889) fou un pèrit agrònom, polític i escriptor català.
Era fill de Bonaventura Pons i Maria Dalmau. Casat amb Joaquima Vinyals en el moment de la seva defunció.
Va ser redactor del primer diari en català, Diari Catalá (1879-1881), dirigit per Valentí Almirall, i traductor del primer llibre científic en català al segle xix, "Viatje d'un naturalista al rededor del mon: fet a bordo del barco «Lo Llebrer» (The Beagle) desde 1831 a 1836" de Charles Darwin, que es donava gratuïtament amb el diari en forma de fulletó. La traducció no es va acabar a causa de la suspensió de la publicació del diari.

## Referències

* ↑ «Registre de defuncions. Any 1889. Registre núm. 2986. (pdf pàg. 20)». Arxiu Municipal Contemporani de Barcelona, 04-04-1889. [Consulta: 2 març 2023].
* 1 2 «esquela». El Diluvio : diario político de avisos, noticias y decretos: No. 95. Ed. mañana., 05-04-1889, pàg. 17.
* ↑ Camarasa, Josep M. “Estudi preliminar”. A: Cárlos Darwin,. Viatje d’un naturalista al rededor del món, fet a bordo del barco "Lo Llebrer" (The Beagle) desde 1831 á 1836. Barcelona: Diputació de Barcelona, 1982.
* ↑ Nicolau Costas, Joan «Al voltant dels escrits de Charles Darwin». In vino veritas, 2014, pàg. 10-16.
* ↑ Llanas, Manuel «Les traduccions en el Diari Catala (1879-1&81)*». Anuari Verdaguer, 2004.
* ↑ «Pons i Dalmau, Leandre». PEN Català. [Consulta: 21 octubre 2022].
# Lebetus

Lebetus és un gènere de peixos de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Taxonomia

* Lebetus guilleti (Le Danois, 1913)
* Lebetus scorpioides (Collett, 1874)

## Referències

* ↑ Winther G. P., 1877. Om de danske fiske af slaegten Gobius. Naturhist. Tidsskr. Kjøbenhavn (Ser. 3) v. 11. 41-56.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* ↑ Le Danois, E., 1913. Contribution à l'étude systématique et biologique des poissons de la Manche Occidentale. Annales de l'Institut Océanographique Monaco v. 5 (núm. 5): 1-124.
* ↑ Collett, R., 1874. On two apparently new species of Gobius from Norway. Annals and Magazine of Natural History (Series 4) v. 13 (núm. 78): 446-447.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ AQUATAB.NET
* ↑ FishBase (anglès)
* ↑ Catalogue of Life (anglès)
* ↑ Dictionary of Common (Vernacular) Names (anglès)
* ↑ UNEP-WCMC Species Database (anglès)

## Bibliografia

* de Buen, F., 1930: Lebetus Whinter (sic) 1877, Odondebuenia nov. gen. y Cabotia nov. gen. (Gobiidae de Europa). Trabajos del Instituto Español de Oceanografía, Núm. 5: 1-30.

## Enllaços externs

* uBio (anglès)
# Leo Stern

Leo Stern (Brighton, Anglaterra, 5 d'abril de 1862 – Londres, 10 de setembre de 1904) fou un violoncel·lista anglès.
Fou deixeble de Piatti, Klengel i Davídov. actuà en extenses gires amb Sauret i Paderewski. Dvořák va escriure per a ell, el seu concert per a violoncel. El 1898 es casà amb la soprano estatunidenca Suzanne Adams (1873-1953).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 1118 (ISBN 84 239-4556-1)
* ↑ Enciclopèdia Espasa Volum núm. 2, pàg. 835 (ISBN 84-239-4502-2)
# Leonard Wood

Leonard Wood (Wínchester (USA), 9 d'octubre, 1860 - Boston (USA), 7 d'agost, 1927), va ser un metge i militar nord-americà que va servir com a cap de l'estat major de l'exèrcit dels Estats Units i com a governador general de Cuba i les Filipines. Als inicis de la seva carrera militar, va ser guardonat amb la Medalla d'Honor.

## Biografia

Va estudiar medicina a la Universitat Harvard i el 1885 va ingressar al cos de sanitat militar. L'any següent va servir contra els apatxes de Jerónimo, i quan la guerra hispano-americana va organitzar amb Theodore Roosevelt el regiment Rough Riders, amb el qual va prendre part en diverses accions. Després de la rendició de Santiago de Cuba, es va encarregar del govern militar de la ciutat i departament i el 1899 va ser nomenat governador general de Cuba, càrrec que va exercir fins a l'establiment de la República en aquella illa.
Mentrestant havia ascendit a general de brigada i en 1903 a general de divisió, sent enviat a les Filipines el mateix any i exercint allí diversos càrrecs d'importància, igual militars que civils.
El 1910 va ser ambaixador especial a la República Argentina, del 1910 al 1914 cap d'estat major de l'exèrcit dels Estats Units i quan la primera guerra mundial va servir a França.
En 1920 va figurar com a candidat a la presidència de la República dels Estats Units, però va ser derrotat i a l'any següent va demanar el retir, sent nomenat llavors governador general de les Filipines, càrrec en què va romandre fins a 1928, guanyant-se mala fama per les mesures cruels i antipopulars de la seva administració.

## Mort

El 1910 se li havia diagnosticat un meningioma benigne, del qual se'n va salvar gràcies al seu metge i amic Harvey Cushing, que va aconseguir allargar-li la vida dues dècades més. A Boston (Massachusetts), Leonard Wood va ser sotmès a cirurgia per un tumor cerebral. Va morir després de l'operació, el 7 d'agost de 1927. Les seves restes van ser sepultades al Cementiri Nacional d'Arlington.

## Vegeu també

* Llista de governadors colonials de Cuba
* Capitania General de Cuba

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 70, pàg. 420/21. (ISBN 84-239-4570-7)
# Leonci i Lena

Leonci i Lena (en alemany i originalment: Leonce und Lena) és una obra teatral amb format de comèdia, però força crítica, que fou escrita per l'alemany Georg Büchner la primavera del 1836, quan tenia 23 anys. Rere l'argument d'un príncep i una princesa que s'oposen al seu casament pactat per raons polítiques, s'hi encobreix una forta crítica a l'absolutisme de l'antic règim i el Vormärz i a la societat del segle xix que es guia per les aparences i per les falses relacions.
La primera representació en català d'aquesta obra va tenir lloc el 3 d'agost de 1963 a La Selva del Camp, per l'Escola d'Art Dramàtic Adrià Gual dirigida per Ricard Salvat, en una versió de Maria Aurèlia Capmany a partir de la traducció castellana de Julio Diamante. Al juny de 1977, traduïda directament de l'alemany per Carme Serrallonga, la va reestrenar a Barcelona la companyia del Teatre Lliure sota la direcció de Lluís Pasqual.

## Referències

* ↑ «Leonce i Lena a la Sala Muntaner». iCat fm. [Consulta: 6 octubre 2009].
* ↑ «L'obra teatral Leonce i Lena, divendres 7 de març a l'Auditori Miquel Martí i Pol». VilaWeb. [Consulta: 6 octubre 2009].
* ↑ «L'obra teatral Leonce i Lena, al Teatre Lliure». ArxiuLliure. [Consulta: 19 abril 2023].
* ↑ Julio, Teresa. «La recepció de Leonce und Lena, de Georg Büchner, en català: muntatges i censura durant el franquisme». Anuari Trilcat, núm. 8, 2018, p. 22-38. ISSN: 2014-4644 [Consulta: 9 febrer 2023].