OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Benthodesmus tuckeri

Benthodesmus tuckeri és una espècie de peix pertanyent a la família dels triquiúrids.

## Descripció

* Pot arribar a fer 77 cm de llargària màxima.
* Cos platejat, molt allargat i comprimit.
* 39-44 espines i 88-96 radis tous a l'aleta dorsal i 2 espines i 76-83 radis tous a l'anal.
* 133-142 vèrtebres.
* Aletes pèlviques diminutes i compostes per una espina i un radi tou rudimentari.
* Mandíbules i opercle negrosos.
* L'interior de la boca i de les cavitats branquials és de color negre.

## Hàbitat

És un peix marí i bentopelàgic que viu entre 500 i 790 m de fondària (17°N-40°S, 29°E-157°E). Els joves són mesopelàgics a 500 m de profunditat.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental (les illes Filipines, el Vietnam, les illes Moluques i el sud-est d'Austràlia) i l'Índic (el canal de Moçambic, Socotra, el sud de Java i davant les costes de KwaZulu-Natal -Sud-àfrica-).

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Goode, G. B. & T. H. Bean, 1882. Benthodesmus, a new genus of deep-sea fishes, allied to Lepidopus. Proceedings of the United States National Museum v. 4 (núm. 241): 379-383.
* ↑ «Entrada a uBio» (en anglès). [Consulta: 8 abril 2020].
* ↑ Parin, N. V. & Becker, V. E., 1970. Materials for a revision of the trichiuroid fishes of the genus Benthodesmus, with the description of four new species and one new subspecies. Proceedings of the Biological Society of Washington v. 83 (núm. 33): 351-364.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993. FAO Species Catalogue. Vol. 15. Snake mackerels and cutlassfishes of the world (families Gempylidae and Trichiuridae). An annotated and illustrated catalogue of the snake mackerels, snoeks, escolars, gemfishes, sackfishes, domine, oilfish,. cutlassfishes, scabbardfishes, hairtails, and frostfishes known to date. FAO Fish. Synop. 125(15):136 p.
* ↑ Nakamura, I. i N.V. Parin, 1993.
* ↑ Nakamura, I., 1997. Trichiuridae. Cutlassfishes. A: K.E. Carpenter i V. Niem (eds.). FAO Identification Guide for Fishery Purposes. The Western Central Pacific.
* ↑ Herre, A.W.C.T. i A.F. Umali, 1948. English and local common names of Philippine fishes. U. S. Dept. of Interior and Fish and Wildl. Serv. Circular Núm. 14, U. S. Gov't Printing Office, Washington. 128 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Sommer, C., W. Schneider i J.-M. Poutiers, 1996. FAO species identification field guide for fishery purposes. The living marine resources of Somalia. FAO, Roma, Itàlia. 376 p.

## Bibliografia

* Anònim, 2000. Base de dades de la col·lecció de peixos del J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica. J.L.B. Smith Institute of Ichthyology, Grahamstown, Sud-àfrica.
* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* 伍汉霖. 拉汉世界鱼类系统名典 (en xinès). 中国海洋大学出版社, 2017. ISBN 978-7-5670-1538-8.

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
* AQUATAB
# Benthophilus durrelli

Benthophilus durrelli és una espècie de peix de la família dels gòbids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

Els mascles poden assolir els 6,6 cm de longitud total.

## Distribució geogràfica

Es troba al Mar d'Azov i al riu Don.

## Referències

* ↑ Eichwald, C. E. von 1831. Zoologia specialis quam expositis animalibus tum vivis, tum fossilibus potissimum Rossiae, in universam, et Poloniae in specie, ... Wilna. Zool. Specialis Pars posterior [3]: 404 pp., 2 pls.
* ↑ BioLib (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Boldyrev, V.S. i N.G. Bogutskaya 2007. Revision of the tadpole-gobies of the genus Benthophilus (Teleostei: Gobiidae). Ichthyol. Explor. Freshwat. 18(1):31-96.

## Bibliografia

* Berg, L.S. 1965. Freshwater fishes of the U.S.S.R. and adjacent countries. vol. 3, quarta edició. Israel Program for Scientific Translations Ltd, Jerusalem, Israel.
* Boldyrev, V. S. & N. G. Bogutskaya. 2004. Description of two new species of tadpole-gobies (Teleostei: Gobiidae: Benthophilus). Zoosystematica Rossica v. 13 (núm. 1): 129-135.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Fenner, R. M. The Conscientious Marine Aquarist: A Commonsense Handbook for Successful Saltwater Hobbyists (en anglès). TFH Publications, 2001. ISBN 9781890087029.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Hoese, D.F. 1986: Gobiidae. p. 774-807. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín, Alemanya.
* Miller, P.J. 1986. Gobiidae. p. 1019-1085. A P.J.P. Whitehead, M.-L. Bauchot, J.-C. Hureau, J. Nielsen i E. Tortonese (eds.) Fishes of the North-eastern Atlantic and the Mediterranean. Vol. 3. UNESCO, París.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 3a edició. Wiley, 1994. ISBN 978-0-471-54713-6.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.
# Beot

Beot (en grec antic Βοιωτός), segons la mitologia grega, fou un heroi, fill d'Itonos, rei de Tessàlia (o, segons altres, de Posidó), i de Melanipe (o Arne). Se'l fa també pare d'Ògig. En la tradició que el fa fill de Posidó i Melanipe, té un germà bessó, Èol.
El seu avi, Èol fill d'Hel·len, va saber que Melanipe estava embarassada i quan van néixer els bessons la va deixar cega i la va tancar a la presó. Va abandonar els nets a la muntanya, on van ser alletats per una vaca i recollits després per uns pastors. Mentrestant, Metapont, rei d'Itàlia, no podia tenir descendència amb la seva esposa Teano. El rei va amenaçar de repudiar-la en vista de la seva esterilitat. Teano va demanar als pastors que li donessin uns nens que pogués fer passar per fills seus, i ells li van oferir Èol i Beot, als que va presentar al seu marit com si fossin seus. Més endavant teano va tenir dos fills i va pensar en eliminar els dos nens estrangers que havia introduït a casa seva de manera imprudent, i sobretot perquè per la seva bellesa eren els preferits del seu marit. Un dia en què el seu marit havia anat a oferir un sacrifici a Diana, Teano va revelar als seus fills el secret del naixement d'Èol i Beot, i els va demanar que els matessin durant una cacera. Els joves van lluitar i Èol i Beot van vèncer amb l'ajuda de Posidó. Es van refugiar amb els pastors que els havien acollit i allà Posidó els va explicar que eren els seus fills i que la seva mare estava presonera. La van alliberar i Metapont s'hi va casar, després d'haver repudiat Teano pel seu engany.
És considerat epònim i fundador de la Beòcia i el seu germà, d'Eòlia.

## Referències

* ↑ Grimal, Pierre. Diccionari de mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions de 1984, 2008, p. 394-395. ISBN 9788496061972.

## Bibliografia

* Parramon i Blasco, Jordi: Diccionari de la mitologia grega i romana. Barcelona: Edicions 62, 1997, p. 36. (El Cangur / Diccionaris, núm. 209). ISBN 84-297-4146-1
# Berdeniella glacialis

Berdeniella glacialis és una espècie d'insecte dípter pertanyent a la família dels psicòdids que es troba a Europa: els Alps.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* 1 2 Catalogue of Life (anglès)
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Shihab Salman, 1984. Berdeniella fedilae sp. n. (Diptera, Psychodidae). Aquatic Insects. Vol. 6, núm. 1. «Enllaç».
* ↑ Global Species (anglès)
* ↑ Fauna Europaea Arxivat 2016-03-03 a Wayback Machine. (anglès)
* ↑ PESI (anglès)

## Enllaços externs

* BioLib (anglès)
# Berenguer de Mont-ravà

Berenguer de Mont-Ravà (segle xv), fou un jurista i religiós català.

## Biografia

L'any 1426 era canonge i sagristà de la catedral de la Seu d'Urgell. Escrigué un manual de dret català, per ordre alfabètic de matèries, per a ús dels advocats.

## Obres

* Lumen constitutionum et aliorum irium Cataloniae, ordine litterarum. Exemplar a la Biblioteca d'Antoni Agustí., núm. 420-421. Un altre exemplar a la Biblioteca d'El Escorial, amb el títol Lumen constitutionum usaticorum et consuetudinum Cathaloniae ad releuamen laboris aduocatorum ordine alphabetico digestum anno 1426.

## Referències

* ↑ Mariàngela Vilallonga,La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic

## Bibliografia

* Mariàngela Vilallonga, La literatura llatina a Catalunya al segle xv. Repertori bio-bibliogràfic (1993, ISBN 978-84-7256-930-0).
* Fèlix Torres Amat, Memorias para ayudar a formar un diccionario crítico de los escritores catalanes, Barcelona, 1836.
# Bernardo Gómez Sánchez

Bernardo Gómez Sánchez († 1918) fou un músic i farmacèutic procedent d'una petita ciutat anomenada Campo de Criptana situada la província de Ciudad Real a Castella-La Manxa.
Comencem a tenir un registre sobre la vida de Bernardo el 1889, quan el trobem citat a la llista d'electors com "Llicenciat en farmàcia". Dos anys més tard (1891) el diari de la província de Ciutat Real s'havia format la Junta de Sanitat de l'Ajuntament de Camp de Criptana, de la qual formaria part Bernardo Gómez.
De la seva faceta com a músic, sabem que el 1898 va escriure una masurca per a piano titulada Ayes del Alma, la qual va enviar al Butlletí Musical i d'arts plàstiques núm. 119 el 10 de setembre.
Va tenir molt d'èxit en el concurs musical de Ciudad Real al qual va aconseguir el primer premi.
Gràcies a Azorín, el qual era un bon amic del nostre músic, conservem diverses descripcions físiques en alguns dels seus escrits, així com moltes descripcions de la seva música i del seu talent. També sabem que Bernardo Gómez fou director de la banda de música de Criptana, la qual va assolir molts d'èxits sota la seva direcció.

## Obres

* Limiñana, probablement el pasdoble més famós del seu repertori en la seva representació típica el dia de la fira del Camp de Criptana i a les festes de tradició taurina.
* Himne a Cervantes. Va ser publicat al periòdic La correspondencia de España el 5 de maig de 1905, amb lletra de don Carlos Servet i portada de Teodoro Gascón, amb la posterior estrena 10 anys més tard al teatre de la mateixa ciutat. Uns mesos abans havia anat d'excursió amb un grup de criptanenses i Azorín. Li insistí a l'escriptor que escoltés la seva obra "per què fos cantada al Centenari de Cervantes".
* Azar de San Juan.
* Ayes del Alma, masurca del 1898.

## Referències

* 1 2 3 «Bernardo Gómez: músico, boticario, "sancho" azoriniano y criptense ilustre».
* ↑ «Los éxitos de Don Bernardo».
* ↑ «Los éxitos de Don Brnardo y su filarmónica 1887».
* ↑ «Don Bernardo, la música y la festividad de la Adoración Nocturna».
* ↑ «Limiñana».
* ↑ «Criptana en el Tiempo».
* ↑ Cervantes y el Quijote en la música: estudios sobre la recepción de un mito..
* ↑ «Ruta del Quijote y el himno de don Bernardo (1905)».
# Hermann Mendel

Hermann Mendel (Halle, 6 d'agost de 1834 - 26 d'octubre de 1876) fou un musicògraf alemany.
Rebé la seva primera educació musical a Halle i Berlín, més tard entrà com aprenent en un magatzem de música de Leipzig, i el 1862 fundà un establiment d'aquesta matèria.
Col·laborà en les principals publicacions, i va escriure:
* G. Meyerbeer, eine Biographie (1866);
* G. Meyerbeer, sein Leben und seine Werke (1869).
Però l'obra que li va donar fama és el Gran Musikalisches Konversationslexikon, del qual en redactà 7 volums, fins a la lletra M, i que va ser acabat per August Reissmann, el 1883.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 575 (ISBN 84-239-4534-0)
# Barry (sèrie de televisió)

Barry és una sèrie de televisió dramàtica de comèdia negra estatunidenca creada per Alec Berg i Bill Hader que es va estrenar a HBO el 25 de març de 2018 i va concloure el 28 de maig de 2023, després de quatre temporades i 32 episodis. Hader interpreta a Barry Berkman, un antic marine dels Estats Units de Cleveland que treballa com a sicari; en viatjar a Los Angeles per matar un objectiu, es troba unint-se a una classe d'actuació impartida per Gene Cousineau (Henry Winkler), on coneix l'aspirant a actriu Sally Reed (Sarah Goldberg) i comença a qüestionar-se el seu camí a la vida mentre tracta amb els seus associats criminals com Monroe Fuches (Stephen Root) i NoHo Hank (Anthony Carrigan).
Barry va rebre elogis de la crítica, amb la majoria dels elogis per a la seva direcció, escriptura, originalitat, humor, personatges i actuacions (especialment les de Hader i Winkler), així com l'examen de la seva temàtica. Alguns crítics l'han titllat com una de les millors sèries de televisió de tots els temps.
La sèrie ha rebut diversos reconeixements, incloses 44 nominacions als premis Primetime Emmy. Hader va guanyar dues vegades el millor actor principal en una sèrie de comèdia, mentre que Winkler va guanyar el millor actor secundari en una sèrie de comèdia per la seva actuació a la primera temporada. Per a la segona temporada, Winkler, Root i Carrigan van rebre nominacions als Emmy com a millor actor secundari, mentre que Goldberg va rebre una nominació a millor actriu secundària. Hader, Winkler i Carrigan van rebre dues nominacions més per a la tercera i quarta temporada. Les quatre temporades de Barry van ser nominades al premi Primetime Emmy a la millor sèrie de comèdia.

## Premissa

Barry segueix a Barry Berkman, un marine estatunidenc i veterà de l'Afganistan de Cleveland, que treballa com a sicari i lluita amb la solitud, la depressió i la culpa causada pel seu estil de vida i les seves accions durant el seu servei. Viatja a Los Angeles per matar un objectiu i troba un nou sentit del propòsit quan segueix el seu objectiu a una classe d'actuació. Després d'unir-se a la classe i fer plans per convertir-se en actor, utilitzant la seva nova passió com a sortida per a la seva ansietat, lluita per distanciar-se de la seva antiga vida i mantenir el seu passat en secret per als nous amics i col·legues.

## Repartiment principal

* Bill Hader com a Barry Berkman
* Stephen Root com a Monroe Fuches
* Sarah Goldberg com a Sally Reed
* Glenn Fleshler com a Goran Pazar
* Anthony Carrigan com a NoHo Hank
* Henry Winkler com a Gene Cousineau
* Sarah Burns com a Detectiu Mae Dunn
* Robert Wisdom com a Jim Moss

## Referències

* ↑ «Bill Hader is a hitman-turned-actor in the new trailer for HBO's 'Barry'» (en anglès). [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ «Terrific ‘Barry’ shows how HBO’s best dramas are often found in its comedies - The Washington Post».
* ↑ Herman, Alison. «‘Barry’ Is a Different Kind of Crime Comedy» (en anglès), 25-03-2018. [Consulta: 2 novembre 2024].
* ↑ Holloway, Daniel. «Bill Hader’s ‘Barry’ Ordered to Series at HBO» (en anglès americà), 02-06-2016. [Consulta: 2 novembre 2024].
# El davallament de la Creu (Rubens)

El davallament de la Creu és un oli de Peter Paul Rubens, pintat cap al 1612. És la casella central d'un tríptic, on també es mostren La visitació de la Mare de Déu i La presentació de Jesús al Temple. Es conserva a la catedral d'Anvers (Bèlgica).
Aquest encàrrec li va ser sol·licitat a Rubens el 7 de setembre de 1611, quan tornava d'un viatge pels Països Baixos. En aquell temps, una confraternitat de mestres que tenien per patró Sant Cristòfol, van demanar al pintor realitzar un tríptic per representar fets de la vida de Jesús. Va ser acabat el 1614, i destaca en gran manera l'ús de la llum i de figures amb una certa obesitat, dos elements característics de Rubens.
Tot i que essencialment és dins l'estil barroc, aquest tipus d'oli sobre plafó està arrelat en la tradició veneciana, i probablement està influït per l'obra de Federico Barocci i Cigoli, entre d'altres. en la seva composició i ús de la llum, el tríptic recorda període romà de Caravaggio.
De manera seqüencial, el tríptic descriu La visitació, El davallament de la Creu, i La presentació de Jesús al Temple.
El retaule va estar ubicat a la catedral de la Mare de Déu d'Anvers des que va ser pintat, però durant l'ocupació sota la dictadura de Napoleóva els francesos se la van endur-se Junts amb L'elevació de la Creu a París. Les pintures van ser retornades a la catedral després de la desfeta de França el 1815.

## Referències

* ↑ Białostocki, Jan. "The Descent from the Cross in Works by Peter Paul Rubens and His Studio". The Art Bulletin, Volum 46, núm. 4, Desembre 1964. pp. 511-524
* 1 2 Dunton, Larkin. The World and Its People. Silver, Burdett, 1896, p. 164.
# Astrocottus regulus

Astrocottus regulus és una espècie de peix pertanyent a la família dels còtids.

## Descripció

* Fa 4,2 cm de llargària màxima.
* Nombre de vèrtebres: 32-34.

## Hàbitat

És un peix marí, demersal i de clima temperat que viu entre 10 i 55 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic nord-occidental: el Japó.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Bolin, R. L., 1936. Two new cottid fishes from the western Pacific, with a revision of the genus Stlengis Jordan and Starks. Proceedings of the United States National Museum v. 83 (núm. 2987): 325-334, Pl. 34.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Tsuruoka, O., Maruyama, S. & Yabe, M., 2008. Revision of the Cottid Genus Astrocottus Bolin (Perciformes: Cottoidei), with the Description of a New Species from Northern Japan. Bulletin of the National Science Museum, Series A (Zoology), Supplement 2: 25–37.
* 1 2 3 4 FishBase (anglès)

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Entrada al cementiri de Sóller a la nit

Entrada al cementiri de Sóller a la nit és una pintura a l'oli realitzada pel pintor barceloní Santiago Rusiñol l'any 1896. Actualment s'exposa al Museu d'Art de Girona en la sala 17, registrada amb el núm. 250.278.

## Autor

Santiago Rusiñol i Prats fou un pintor, escriptor, col·leccionista, periodista i dramaturg català. Fou un artista polifacètic i un dels líders del Modernisme català. La seva producció pictòrica, amb un miler d'obres, i literària, amb un centenar de títols a més d'un extens nombre d'articles, el situen com a referent decisiu de l'art, la literatura i les idees estètiques del seu temps.

## Història

A l'exposició a Palma, el 1999, fou detectat l'error del tema del quadre, que no té bibliografia antiga. Per això va figurar amb noms diferents. La signatura d'aquest quadre, si no és falsa, és bastant atípica, però la procedència de la família gironina Rahola, assegura l'autenticitat del quadre.

## Descripció

En primer terme es veu el camí i el mur que envolta el cementiri, amb la porta d'entrada a la dreta. Destaquen els xiprers, i a l'esquerra, un petí jardí amb heures que grimpen per la tanca. Al fons, bosc i cel. Llum de matinada, homogènia; s'hi pot veure, a la dreta, un punt de llum d'un fanal que il·lumina el carrer i la porta d'entrada. Predomini total de blaus, en molts diferents tons. La llum del fanal dona uns tons vermellosos, esmorteïts. La composició és horitzontal amb importants línies de força verticals. Pinzellada plana deixant l'empremta del pinzell.

## Exposicions rellevants

Fou exposada a:
* 1956- Girona- l'Exposició homenatge a Santiago Rusiñol, organitzada pel Cercle Artístic de Girona, a la Sala Municipal a l'octubre de 1956, amb el nom però de: Cementerio viejo del convento de los frailes de La Bisbal Tenia el número 2
* 1979- Girona - Primera mostra patrimoni de la Diputació de Girona, octubre
* 1981- Sitges (Palau Maricel), els mesos de juny i agost, "Cinquantenari" 55.
* 1981-1982- Aranjuez-Girona-Barcelona-Tarragona, 1981-1982 amb el nom:"Cementiri vell dels frares de La Bisbal"
* 1990- Tòquio-OsaKa (Shinsaibashi)-Kobe-Fukuoka (Tenshin), 1990, Daimaru Museum, Ashai Shimbun, Generalitat de Catalunya, "Maestros de pintura catalana", 64 (cat. fig. color).
* 1999- Sabadell-Segòvia-Palma-Girona, 1999, abril-nov. "Els jardins de l'ànima" (cat. fig. color p. 74).

## Referències

* ↑ segons consta en una etiqueta enganxada al bastidor, a la part alta.

## Bibliografia

* Joaquim Pla i Cargol: "Catálogo de las obras de pintura y escultura existentes en el Museo provincial de Gerona". Talleres Dalmau Carles, Pla SA. Gerona 1932, núm. de catalogació 125, a la pàg. 31.
* L. SASTRE, Cien años de pintura en España..., Antiqvaria, p.372, fig.
* I. COLL (1992), p. 314, fig. color.
* J. de C. LAPLANA (1995), cat. 12.2
# František Jan Štiasný

František Jan Štiasný (Praga, 1764 - Mannheim, 1820) fou un violoncel·lista i compositor del Classicisme que assolí grans èxits en la seva vila natal, Nuremberg, Mannheim i altres moltes poblacions, i publicà duets, un concert i sonates per a violoncel.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 56, pàg. 1149 ISBN 84 239-4556-1
# Georg Mangold

Georg Mangold (Darmstadt, 1767 - 1835) fou un violinista alemany, fill de Johann Wilhelm, net de Johann Eric, era germà de Daniel August, i nebot del jesuïta Max.
Fou deixeble de Schick i adquirí molta anomenada com a violinista; dirigí els concerts de la cort de Magúncia, i més tard els de la cort de Darmstadt, aconseguint el 1817 la direcció de la música de la capella ducal.
Era pare dels músics Wilhelm (1796-1875), el més il·lustres de la nissaga Mangold i d'en Karl Armand (1813-1889).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 32, pàg. 825 (ISBN 84-239-4532-4)
# Fondazione Maria Carta

La Fondazione Maria Carta és una organització cultural italiana dedicada a la preservació i promoció de la música i la cultura tradicional de Sardenya. Va ser creada el **2003** a Siligo, el poble natal de la cantant sarda Maria Carta, per honorar la seva memòria i fomentar el patrimoni cultural de l’illa.

## Història

La fundació va ser establerta pel periodista i escriptor Leonardo Marras, amb l’objectiu de mantenir viu el llegat de Maria Carta i donar suport a iniciatives culturals relacionades amb la música tradicional sarda. Des de la seva creació, la fundació ha impulsat nombroses activitats per difondre la música popular de Sardenya i el seu patrimoni immaterial.
Cada any, la fundació atorga el **Premi Maria Carta**, un reconeixement a artistes i institucions que han contribuït a la promoció de la cultura sarda.

## Importància cultural

La **Fondazione Maria Carta** és un referent en la conservació del patrimoni immaterial de Sardenya. Gràcies a la seva activitat, la música tradicional sarda continua tenint visibilitat en l'àmbit internacional, i es reforça la identitat cultural de l’illa.

## Referències

* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Fondazione Maria Carta.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Facebook.
* ↑ Error: hi ha títol o url, però calen tots dos paràmetres.«». Regione Toscana.

## Enllaços externs

* Web oficial de la Fondazione Maria Carta
* Maria Carta a la Viquipèdia
# Georg Stoeber

Georg Stoeber (Freising, 1879 - 1926) fou un pianista i compositor alemany. Musicalment s'educà amb Thille i Kellerman en la Reial Acadèmia de Música de Múnic, perfeccionant-se a Frankfurt sota la direcció de Frederich Lamond. Es distingí com a pianista i delicat compositor, especialitzant-se en les obres per a piano i en el lieder.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1194 ISBN 84 239-4557-X
# George Cooper

George Cooper (Londres, 1820 – 1876), fou un organista i pedagog musical anglès.
Des de la seva joventut destacà com a distingit executant i fou successivament organista del Christus Hospital i de la Capella reial, on va tenir alumnes com Charles Joseph Frost. En aquest càrrec substituí a Henry Smart.
Popularitzà en gran manera les obres de Bach que interpretava amb admirable mestressa.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 326. (ISBN 84-239-4515-4)
# George Joseph Laurent Lambert

George Joseph Laurent Lambert (Arràs, Pas de Calais, 1779 - Dijon, Borgonya, 1852) fou un compositor francès.
Als disset anys fou contractat com a director d'orquestra d'una companyia ambulant i el 1805 fixà la seva residència a París, dedicant-se a l'ensenyança del cant.
A més, de nombroses romances, que tingueren molta acceptació en el seu temps, és autor de tres quartets molt notables i de diverses composicions religioses.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 29, pàg. 387 (ISBN 84 239-4529-4)