OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Felix Meyer

Felix Meyer (Berlín, 5 de febrer de 1847 - Berlín, 3 d'octubre de 1914), fou un violinista alemany, germà del també violinista Waldemar Meyer.
Tingué per mestre en Ferdinand David en el Conservatori de Leipzig, ingressant, en acabar els estudis, en la capella de música Bilze, de Berlín. Més tard va emprendre llargs viatges de concerts i últimament fou admès en la capital reial de Berlín.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 34, pàg. 1381 (ISBN 84 239-4534-0)
# Howard Malcolm Dow

Howard Malcolm Dow (Boston, 11 de maig de 1837 - 12 de juny de 1912) fou un musicògraf i organista estatunidenc.
Estudià cant i solfeig amb el professor G. D. Russell, orgue amb A. U. Hayter, piano amb H. Leonhard i composició amb G. F. Suck. Durant més de cinquanta anys fou organista de diverses esglésies i centres maçònics.
Entre altres obres deixà:
* Tha Masonic Orpheus;
* Sacred Quarttetes;
* Responses and Sentences for Church Service;
* The Sacred Orpheus;
I la música de nombrosos cants populars, distingint-se sobretot I Cannot Always Trace the Way.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. IV, pàg. 524 (ISBN 84-239-4574-X)
# Howard Orsmond Anderton

Howard Orsmond Anderton (Clapton (Londres), 20 d'abril, 1861 - Leicester, Leicestershire, 1 de febrer, 1934) fou un compositor, poeta i assagista anglès.
Estudià en la Royal Academy of Music, de Londres, sota la direcció de Macfarren i Prout. Gaudí de gran reputació com a professor i director de masses corals i compositor.
Les seves obres principals són:
* música d'escena pel seu drama líric Baldur, i per diverses tragèdies gregues;
* tres Quintets, per a piano;
* la fantasia orquestral Virgil;
* una English Sinfonietta;
* un Spring Idyll, per a orquestra;
* A Song of Life, per a cor mixt i orquestra;
* The Song of the Morning Star, per a veus d'home i orquestra;
* diverses col·leccions de cançons i obres corals.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. I, pàg. 566 (ISBN 84-239-4571-5)
# Huberto González

Huberto González (Pontevedra, 24 de febrer de 1868 - 23 de febrer de 1923) fou un violinista gallec.
Posseïa un domini absolut del violí i una execució meravellosa, havent escrit, a més, per aquell instrument, diverses obres que ell es complia en deixar sentir i que moriren amb ell, ja que s'ignora que mai es publiquessin.
En la seva joventut recorregué arreu d'Espanya donant concerts; però si l'èxit artístic fou gran, l'econòmic no ho va ser tant, i per això, reduint les seves ambicions, es conformà a ser concertino o primer violí de les orquestres del Teatro Real, de la Simfònica i de la Capella Reial.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Apèndix núm. V, pàg. 997 (ISBN 84-239-4575-8)
# Huerteals

Les huerteals (Huerteales) són un ordre de plantes angiospermes. L'actual sistema APG IV de classificació de les angiospermes situa aquest ordre dins del clade de les màlvides, dins de les ròsides, i inclou quatre famílies que agrupen una trentena d'espècies en sis gèneres.

## Descripció

Les fulles poden ser simples o compostes, amb marges dentats, amb estípules i disposades en espiral. Les flors són petites i s'agrupen en inflorescències cimoses. L'ovari és unilocular i el fruit és una baia.

## Taxonomia

Aquest ordre va ser publicat per primer cop l'any 2001 a l'obra Prosyllabus Tracheophytorum, tentamen systematis plantarum vascularium (Tracheophyta) pel botànic rus Aleksandr Boríssovitx Doweld i va ser reconegut l'any 2009 pel sistema filogenètic de classificació de les angiospermes APG III.

### Famílies

A la classificació del vigent sistema APG IV (2016), dins de l'ordre de les huerteals s'inclouen les següents quatre famílies:
* Gerrardinaceae M.H.Alford
* Petenaeaceae Christenh., M.F.Fay & M.W.Chase
* Tapisciaceae Takht.
* Dipentodontaceae Merr.

## Història taxonòmica

Aquest ordre va ser reconegut per primer cop l'any 2009 al sistema APG III, llavors era format per les famílies Tapisciaceae, Gerrardinaceae i Dipentodontaceae. La seva composició es va ampliar l'any 2016 a la quarta versió del sistema, APG IV, amb la inclusió de la família de les Petenaeaceae.

## Referències

* ↑ Byng et alii, 2016, p. 3, 18.
* 1 2 «HUERTEALES» (en anglès). Angiosperm Phylogeny Website, version 14, 01-07-2017. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Worberg, Andreas; Alford, Mac H.; Quandt, Dietmar; Borsch, Thomas «Huerteales Sister to Brassicales Plus Malvales, and Newly Circumscribed to Include Dipentodon, Gerrardina, Huertea, Perrottetia, and Tapiscia» (en anglès). Taxon, vol. 58, núm. 2, 5-2009, pàg. 468-478.
* ↑ «Huerteales Doweld» (en anglès). Tropicos. Missouri Botanical Garden. [Consulta: 19 febrer 2023].
* 1 2 Bremer et al., 2009, p. 114.
* ↑ Byng et alii, 2016, p. 18.
* ↑ «Huerteales» (en anglès). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica, Inc.. [Consulta: 19 febrer 2023].
* ↑ Byng et alii, 2016, p. 6.

## Bibliografia

* Byng, J. W.; Chase, Mark W.; Christenhusz, M. J. M.; Fay, Michael F.; Judd, W. S.; Mabberley, D. J.; Sennikov, A. N.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 181, n. 1, 5-2016. DOI: 10.1111/boj.12385.
* Bremer, Birgitta; Bremer, Kåre; Chase, Mark W.; Fay, Michael F.; Reveal, James L.; Soltis, Douglas E.; Soltis, Pamela S.; Stevens, Peter F. «An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III». Botanical Journal of the Linnean Society, vol. 161, n. 2, 19-10-2009, pàg. 105-121. DOI: 10.1111/j.1095-8339.2009.00996.x.
# Hugo Nolthenius

Hugo Nolthenius (Amsterdam, Països Baixos, 20 de desembre de 1848 – 8 de juny de 1929) fou un músic holandès considerat un a compositor autodidacta malgrat que va estudiar amb Viotta, Cramer i Averkamp. Va ser professor de llengües clàssiques a Utrecht. Va ser durant molts anys director coral a Amsterdam, Naarden-Bussum i Utrecht. També fou membre de la junta de la Societat per a la Promoció de la Música. També actuà com a tresorer i president de la Societat Holandesa Vegetariana.
Al costat de Simon van Milligen va fundar la revista Setmana per la música, que s'edità de 1895 fins a la seva dissolució el 1910. També fou crític de l'Utrechtsch Dagblad. Junt amb Henri Viotta que en aquell temps estava en els Països Baixos foren els propagandistes principals de l'obra de Richard Wagner.
Va fer un treball sobre Bayreuth el 1891 i se li deuen un trio per a piano, cançons i diversos musicals per a teatre.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa, Volum núm. 38, pàg. 992, ISBN 84-239-4538-3
# Hugo Rüter

Hugo Rüter (Hamburg, 1859 - Mieste, 1949) fou un compositor alemany.
Estudià en el Conservatori de la seva ciutat natal i després s'establí a Wandsbeck com a director de societats corals, sent nomenat el 1897 professor de cant del Gimnàs Mathias Claidius.
Entre les seves composicions hi figuren: Kaiser-Ouverture, amb cor d'homes: les òperes Frau Inge i Eulenspiegel; música d'escena per a les tragèdies Edipo i Filoctetes, de Sòfocles, simfonies: un concert per a violí, peces per a piano i lieder.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 52, pàg. 988 (ISBN 84 239-4552-9)
# Hugo von Steiner

Hugo von Steiner (Zadar, 2 de desembre de 1862 - Viena, 30 d'agost de 1942) fou un violinista i compositor austríac.
Va néixer a Zadar al Regne de Dalmàcia, província de l'Imperi austríac, el 2 de desembre de 1862. Va ser violista i compositor. Va estudiar del 1880 al 1883 al Conservatori de la "Gesellschaft der Musikfreunde - Musikverein" (Societat d'Amics de la Música) de Viena amb J.M. Grün, Franz Krenn i Robert Fuchs.
Posteriorment va ingressar a lHofopernorchester com a primera viola, el 1895 es va convertir en membre de la "Hofmusikkapelle" i membre del famós Quartetto Rosé (compost per Arnold Rosé, August Siebert, Reinhold Hummer i Hugo von Steiner). Va ser professor de violí i viola al Conservatori de Viena del 1907 al 1931, on va tenir entre d'altres alumnes a Rodolfo Lipizer. Va morir a Viena l'agost de 1942.

## Obres originals amb nº. d'opus

* 1886 Op.20. Serenata per a violí amb acompanyament de piano o arpa.
* 1895 p.30. Paràfrasis sobre cançons de Caríntia v. Thomas Koschat f. V. m. Pfte.
* 1898 Op.40. Paràfrasi núm. 2 f. V. m. Pfte sobre cançons de Caríntia v. koshat.
* 1903 Op.42. romanç violí, piano.
* 1909 Op.43. Concert per a viola amb acompanyament de piano; (Re menor)
* 1910 Op.44. Concert per viola núm. 2 (en un moviment).
* 1909 Op.47. Viola Estudis. 12 capricis per a estudiants avançats. 1909
* 1910 Op.48. Dotze estudis per a violí: ús de les tríades augmentades i disminuïdes;
* 1922 Op.49. Estudis diaris de violí mitjà; conté importants exercicis d'arc, posició i dits, així com estudis generals tècnics i sonors, que pretenen acostumar-s'hi ràpidament; especialment útil per a aquells violinistes que no poden practicar durant diverses hores al dia
* 1922 Op.50. Suite [F major] per a violoncel i piano. 1922
* 1924 Op.51. 3. Concert per viola [la menor] : Cranz, 1924
* 1925 Op.52 12 Capritxos per a viola 1925
* 1926 Op.53. Sonata en do menor: per a viola i piano 1926.

## Obres sense nº. d'Opus

Viola technique = Technique d'alto.
* 1. Escales i estudis d'acords a través de 3 octaves, parades dobles, etc., mitja posició, exercicis amb els dits = Gammes et exercices d'accords de 3 octaves, doubles cordes, demi-position, exercices de doigts, Universal-Edition, © 1909
* 2. Estudis de Bruni, Campagnoli i Hoffmeister
* 3. Etudes (12 capritxos per a estudiants avançats) = Etudes (12 caprices pour des élèves avancés).

## Arranjaments i edicions

* Concert núm. 1 en la major per a violí i orquestra, opus 1 / Louis Spohr
* 12 capritxos per a violí / de P. Rovelli
* Estudis orquestrals a partir de les obres simfòniques / Richard Strauss
[vol. 2]. Per a viola / seleccionat i marcat per Hugo von Steiner: Universal, 1910
* En una font solitària: de "imatges d'humor"; op 9/2: À la source isolée / Strauss, Richard / [2000]
* 6 sonates per a piano i violí: [op. 1, fragment] / Handel, Georg Friedrich.

## Refrencies

* 1 2 3 https://imslp.org/wiki/List_of_works_by_Hugo_von_Steiner

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 57, pàg. 1071. (ISBN 84-239-4557-X)
# Hydrolycus wallacei

Hydrolycus wallacei és una espècie de peix de la família dels cinodòntids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 33,5 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conques dels rius Orinoco i Negro.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Müller J. & Troschel F. H., 1844. Synopsis generum et specierum familiae Characinorum. (Prodromus descriptionis novorum generum et specierum). Arch. Naturgeschichte v. 10 (pt 1). 81-99 + Zu pag. 99 (plegable).
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Toledo-Piza, M., N. A. Menezes i G. M. dos Santos, 1999: Revision of the neotropical fish genus Hydrolycus (Ostariophysi: Cynodontinae) with the description of two new species. Ichthyological Exploration of Freshwaters v. 10 (núm. 3): 255-280.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Toledo-Piza, M., 2003. Cynodontidae (Cynodotids). p. 234-237. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de l'Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J., 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey, Estats Units. 672 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Toledo-Piza, M., 2000. The neotropical fish subfamily Cynodontinae (Teleostei: Ostariophysi: Characiformes): a phylogenetic study and a revision of Cynodon and Rhaphiodon. Am. Mus. Novit. 3286:1-88.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Hyeronimus Mercurialis

Hyeronimus Mercurialis (1530-1606) fou un filòleg italià i metge, la seua obra més famosa fou De Arte Gymnastica

## Biografia

Nasqué a la ciutat de Forlì, fill de Giovanni Mercurialis, també metge, fou educat a Bolonya i Pàdua i Venècia, i es va doctorar en 1555. Fou enviat en missió política a Roma. El Papa en aquell moment era Pau IV.
Junt amb Vergeri i Vittorino da Feltre, culmina el moviment de renovació pedagògica que ocorregué al renaixement. La seua aportació més important consistí en la recuperació de les idees que Galé tenia en relació a la cura del cos humà, que junt a aportacions pròpies, retornà el valor que havia perdut durant l'edat mitjana, a l'activitat física com a mitjà per a conservar la salut.

## Obra

* Nomothesaurus, seu ratio lactandi infantes, Pàdua, 1552
* De arte gymnastica seis tomos, Venècia, 1569, amb figures de Coriolan
* Variarum lectionum cuatro tomos, Venècia, 1571; Bâle, 1576, ampliat amb un cinquè tom; Venècia, 1588 i següents, enriquit amb un sisè tom
* Repugnantia quâ pro Galeno strenuè pugnatur, Venècia, 1572
* Artis gymnasticae apud antiquos celeberrimae, nostris temporis ignoratae, libri sex. Venedig, 1569. Kritische Edition: Girolamo Mercuriale: De arte gymnastica. The Art of Gymnastics, Edizione critica a cura di Concetta Pennuto, traduït a l'anglès per Vivian Nutton, Florencia 2008 ISBN 978-88-222-5804-5
* De morbis cutaneis, et omnibus corporis humani excrementis tractatus locupletissimi..., Venècia, 1572 edició de Paul Ricardi
* De pestilentia, Venècia, 1577
* De morbis puerorum tractatus locupletissimi..., Venècia, 1583
* De venenis, et morbis venenosis tractatus locupletissimi..., Venècia, 1584
* De morbis muliebribus libri, Venècia, 1587
* De venenis, et morbis venenosis tractatus locupletissimi, Venècia, 1588
* De morbis puerorum tractatus locupletissimi, Venècia, 1588
* Commentarii eruditissimi in Hippocratis prognostica..., ou Prælectiones Pisanæ, Venècia, 1597
* Variarum lectionum, in medicinae scriptoribus & aliis, libri sex, 1598
* Medicina pratica, Francfort, 1601, ed. de Pierre de Spina
* In omnes Hippocratis aphorismos prælectiones Patavinæ..., ed. de Maximilien Mercuriale, fill de Jérôme, Bolonya, 1619
* In secundum librum epidemicorum Hippocratis prælectiones Bononienses, Forli, 1626
* Opuscula aurea et selectiora, Venècia, 1644

## Fonts

* Catholic Encyclopedia article (anglès)
* Text complet De arte gymnastica (anglès)
Revista "Apunts: Educació física i esports", any 1993, núm. 33.

## Enllaços externs

* Art. a la Encyclopedia católica
* DE HIERONYMI MERCURIALE VITA ET SCRIPTIS
* De arte gymnastica
* Obra de Mercuriale a Munich Digitization Center
* Online Galleries, History of Science Collections, University of Oklahoma Libraries Arxivat 2019-03-31 a Wayback Machine. Imatges d'obres d'alta resolució i/o retrats de Girolamo Mercuriale en format .jpg i .tiff. (anglès)
# Hyphessobrycon heliacus

Hyphessobrycon heliacus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,8 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Tapajós (Brasil).

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6): 91-106.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Moreira, C. R., M. I. Landim & W. J. E. M. Costa. 2002. Hyphyessobrycon heliacus: a new characid fish (Ostariophysi: Characiformes) from the upper Rio Tapajós basin, central Brazil. Copeia 2002 (núm. 2): 428-432.
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Hyphessobrycon heteresthes

Hyphessobrycon heteresthes és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 1,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: Brasil.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6): 91-106.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Ulrey, A. B. 1894. Preliminary descriptions of some new South American Characinidae. American Naturalist v. 28 (núm. 331): 610-611.
* ↑ «Hyphessobrycon heteresthes». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1998. Phantom tetras: a brief account of their ichthyological and aquarium history. Trop. Fish Hobbyist 46(11):124-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.
# Hyphessobrycon micropterus

Hyphessobrycon micropterus és una espècie de peix de la família dels caràcids i de l'ordre dels caraciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 2,7 cm de llargària total.

## Hàbitat

Viu a àrees de clima tropical entre 23 °C - 27 °C de temperatura.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu São Francisco.

## Referències

* ↑ Eigenmann, C. H. 1908. Preliminary descriptions of new genera and species of tetragonopterid characins. (Zoölogical Results of the Thayer Brazilian expedition.). Bull. Mus. Comp. Zool. v. 52 (núm. 6): 91-106.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Eigenmann, C. H. 1915. The Cheirodontinae, a subfamily of minute characid fishes of South America. Memoirs of the Carnegie Museum v. 7 (núm. 1): 1-99, Pls. 1-17.
* ↑ «Hyphessobrycon micropterus». Catalogue of Life. (anglès) (anglès)
* 1 2 FishBase (anglès)
* ↑ Baensch, H.A. i R. Riehl 1997. Aquarien Atlas, Band 5. Mergus Verlag, Melle, Alemanya. 1148 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Géry, J. 1977. Characoids of the world. T.F.H. Publications, Inc., Nova Jersey. 672 p.
* Helfman, G., B. Collette i D. Facey: The Diversity of Fishes. Blackwell Science, Malden, Massachusetts (Estats Units), 1997. ISBN 1405124946.
* Lima, F. C. T.; Malabarba, L. R.; Buckup, P. A.; Pezzi da Silva, J. F.; Vari, R. P.; Harold, A.; Benine, R.; Oyakawa, O. T.; Pavanelli, C. S.; Menezes, N. A.; Lucena, C. A. S.; Malabarba, M. C. S. L.; Lucena, Z. M. S.; Reis, R. E.; Langeani, F.; Cassati, L.; Bertaco, V. A. «Genera Incertae sedis in Characidae». A: Reis, R. E.; Kullander, S. O.; Ferraris Jr., C. J. Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America (en anglès). EDIPUCRS, 2003, p. 106–168. ISBN 9788574303611.
* Mills, D. i G. Vevers 1989. The Tetra encyclopedia of freshwater tropical aquarium fishes. Tetra Press, Nova Jersey. 208 p.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319. ISBN 0471250317.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1997. A new species of Hyphessobrycon (Teleostei: Characidae) from Neblina region of Venezuela and Brazil, with comments on the putative 'rosy tetra clade'. Ichthyol. Explor. Freshwat. 7(3):209-242.
* Weitzman, S.H. i L. Palmer 1998. Phantom tetras: a brief account of their ichthyological and aquarium history. Trop. Fish Hobbyist 46(11):124-132.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158. ISBN 0356107159.