OpenLLM-France/wikimedia huggingface dataset:
# Mireia Tejero

Mireia Tejero és una saxofonista (saxo alt i baríton), compositora i performer catalana. El seu esperit lliure i inconformista marca la seva trajectòria musical que la porta a investigar i treballar la música des d'una altre mirada. Les seves composicions, accions i interpretacions van més enllà de la pròpia música: crea sinèrgies i complicitats amb les diferents disciplines artístiques, aposta per la improvisació rigorosa i assumeix el risc i la riquesa que això comporta. Ha sigut i és impulsora de diferents formacions multidisciplinàries que emfatitzen el paper creatiu de la dona. Compositora i intèrpret habitual dels molts dels espectacles de la Companyia de Dansa Sol Picó i creadora de diferents performances musicals. Ha liderat bandes de dones com Las Gambas i La Orquesta de Tacón, i grups d'avantguarda com Alius i l'actual col·lectiu de música improvisada M.I.S. (Moviment d'Insurrecció Sonora).
Ha col·laborat com a creadora i improvisadora amb diferents ballarins i artistes com Marcel.lí antúnez, sol picó, Ada Vilarò, Vero Cendoya, Mònica Muntaner, Maria Muñoz, Pere Faura, els poetes Dolors Miquel, Núria Martinez Vernis, Oriol Sauleda, Berta Giraut etc.
Ha participat en la música de diferents documentals com De Rodillas Corazon, de Susana Barranco, Ana Maria Moix, passió per la paraula, d'Anastasi Rinos, el llargmetratge de Joan Marimón Pactar con el gato, el vídeo-dansa No Paris, de Joan Pueyo, Caterina Albert/Víctor Català, el jo contra l’entorn, etc.
Ha treballat amb diferents propostes de teatre experimental i d'avantguarda com Error Genético amb Marcel·lí Antúnez, Colectivo de Improvisación Libre, amb Víctor Nubla i La Fura dels Baus i Ültimament treballa com a performance i músic amb diferents propostes de teatre de text com GRRLS amb la dramaturga Carlota Subirós, l'espectacle UNA de Raquel Corrs, Com l'Estel que no hi és, coliderat amb l'actriu i poeta Berta Giraut etc.

## Influències

Durant la seva primera adolescència escoltava van decantar-se cap als Rolling Stones, Led Zeppellin, Jimi Hendrix, King Crimson i també diferents grups de punk del moment. D'aquí va extreure'n el gust per la improvisació i la visceralitat que en perceben els crítics. Més endavant, amb 16 anys, va descobrir el jazz de Miles Davis, John Coltrane, Eric Dolphy, Archie Shepp i altres artistes del free i amb un fort compromís negre (de la mateixa manera que ella adopta un sentir similar respecte de la seva condició femenina, que reivindica sovint als espectacles) i va decidir tocar el saxo. Va cursar els seus estudis a l'aula de música moderna i jazz , al Taller de músics i va impartir classes amb diferents saxofonistes.

## Referències

* ↑ Ros, Gemma Busquets. «Una dona amb un saxo - 27 oct 2019». [Consulta: 24 març 2023].
* ↑ «Els mil cossos i les mil veus d'una dona». [Consulta: 24 març 2023].

## Bibliografia

* Noguero, Joaquim «El 23-f musical d' una reina del saxo». Catalunya música: Revista musical catalana [Barcelona], núm. 336, 2014, pàg. 58-59. ISSN: 1887-2980 [Consulta: 24 març 2023].

## Enllaços externs

* Mireia Tejero - Lloc web oficial
# Josep Maria Fondevila i Padrol

Josep Maria Fondevila i Padrol (Barcelona, 28 d'octubre de 1915 - Barcelona, 14 d'agost de 2003) fou un jesuïta català.
Es va incorporar a la Companyia de Jesús el 9 d'octubre de 1935, i ho feu a Bollengo (Itàlia), on els jesuïtes catalans hi feien el noviciat i els corresponents estudis en humanitats, a causa de la dissolució de la Companyia que es va decretar en temps de la Segona República l'any 1931. Abans havia estudiat Comerç a l'Institut Comercial de la Immaculada i es va diplomar en Ciències Químiques per l'Institut Químic de Sarrià. Quan tornà d'Itàlia, estudià Filosofia i Teologia a Sarrià, a les Facultats de Filosofia i Teologia de la Companyia. Després de doctorar-se a la Universitat Gregoriana, l'any 1950 es va incorporar al claustre de professors del Col·legi Màxim de Sant Francesc de Borja, a Sant Cugat del Vallès, inaugurat un any abans, el 1949.
Fou també codirector de la revista Estudios Eclesiásticos i del diccionari internacional Sacramentum Mundi.

## Referències

* 1 2 3 Tuñí, Josep Oriol «Josep M. Fondevila i Padrol (Barcelona, 1915-Barcelona, 2005)». Revista Catalana de Teologia, vol. 30, núm. 1, 2005, pàg. 210. ISSN: 0210-5551.
* ↑ Tuñí (2005), p. 211
* ↑ «Josep Maria Fondevila i Padrol». Enciclopèdia.cat. [Consulta: 5 juny 2021].
# Satyrichthys piercei

Satyrichthys piercei és una espècie de peix pertanyent a la família dels peristèdids.

## Hàbitat

És un peix marí i batidemersal que viu fins als 291 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al Pacífic occidental central.

## Observacions

És inofensiu per als humans.

## Referències

* ↑ Kaup J. J., 1873. Ueber die Familie Triglidae, nebst einigen Worten über die Classification. Arch. Naturgeschichte v. 39 (núm. 1). 71-93.
* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Fowler, H. W., 1938. Descriptions of new fishes obtained by the United States Bureau of Fisheries steamer "Albatross", chiefly in Philippine seas and adjacent waters. Proceedings of the United States National Museum v. 85 (núm. 3032): 31-135.
* ↑ The Taxonomicon (anglès)
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Huang, Z., 2001. Marine species and their distribution in China's seas. p. 404- 463. Vertebrata. Smithsonian Institution, Florida, Estats Units. 598 p.
* ↑ Randall, J.E. i K.K.P. Lim (eds.), 2000. A checklist of the fishes of the South China Sea. Raffles Bull. Zool. Suppl. (8):569-667.
* ↑ Richards, W.J., 1999. Triglidae. Gurnards, sea robins, armored gurnards, and armored sea robins. p. 2359-2363. A: K.E. Carpenter i V.H. Niem (eds.). FAO species identification guide for fishery purposes. The living marine resources of the WCP. Vol. 4. Bony fishes part 2 (Mugilidae to Carangidae). FAO, Roma.

## Bibliografia

* Divisió de Peixos de la Smithsonian Institution. Base de dades de la col·lecció de peixos del Museu Nacional d'Història Natural (en anglès). Smithsonian Institution, 2001.
* Wu, H.L., K.-T. Shao i C.F. Lai (eds.), 1999. Latin-Chinese dictionary of fishes names. The Sueichan Press, Taiwan.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Johann Gustav Eduard Stehle

Johann Gustav Eduard Stehle (Steinhausen, 17 de febrer de 1839 - Sankt Gallen, Suïssa, 21 de juny de 1915) fou un compositor alemany del Romanticisme.
Estudià en el Seminari de Schwäbisch Gmünd. De 1869 a 1874 fou organista de Rorschach i de 1874 fins al 1913 mestre de capella de la catedral de Sankt Gallen. Hàbil organista i notable contrapuntista, va escriure nombroses obres, sent entre elles dignes de menció:
* Salve Regina;
* Laetantur coeli;
* Jesu rex admirabilis;
* Missa solemnis, a 8 veus a cappella;
* Motettenbuch für das ganze kirchenjahr;
* Legende von der h. Cäecilia, per a solos, cor i orquestra;
* Deutsche Vesper;
* Cantique de Marie, a 4 veus;
* Lumen de coelo, per a soprano, cor i orquestra;
* Te Deum, a 8 veus, per al jubileu de l'emperador Francesc Josep
* Abendfeier, per a tenor, veus de dones i orquestra;
* Vineta, per a contralt, veus d'homes i orquestra;
* Oybin, per a contralt, veus d'homes i orquestra;
* Frithjols Heimkehr, per a solos, cor i orquestra;
* Saül, quadre simfònic;
* Pro Gloria et Patria, i peces per a orgue.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa. Volum núm. 56, pàg. 1055 (ISBN 84 239-4556-1)
# Josep Maria Jordà i Lafont

Josep Maria Jordà i Lafont (Barcelona, 1870 - 3 de març de 1936), fou un escriptor, periodista, crític d'art i marxant català.

## Biografia

Fou fill de l'advocat Frederic Jordà i Sala, natural de Barcelona, i de Maria del Remei Lafont de Palaudaries, també natural de Barcelona. Fou net d'un altre advocat, Ramon Sala. Li van imposar el nom de l'avi patern, Josep Maria Jordà.
Com a crític d'art, recolzà l'obra dels seus amics Ramon Casas i Santiago Rusiñol i posteriorment defensà la dels artistes de la segona generació modernista. Per mitjà de la sèrie Crónicas rápidas difongué a Catalunya l'obra de Gauguin -pràcticament desconeguda- i també la de Whistler i la de Zuloaga, entre d'altres. Així mateix, col·laborà a la majoria de publicacions del moment (Pèl & Ploma, Catalònia, Joventut, Luz), especialment al diari La Publicidad.
També s'interessà per la música -va ser autor de lletres per a revistes i sarsueles- i pel teatre d'Ibsen, Hauptmann, Giovanni Verga, Strindberg, Oscar Wilde, Bjørson o Maeterlinck, els quals traduí en col·laboració amb Carles Costa.
Amic de Casas, del qual feu una biografia, fou assidu contertulià dels Quatre Gats.
Es va casar amb Mercè Prats i Alsina i no van tenir fills. Va morir a Barcelona, després d'una llarga malaltia, el 3 de març de 1936.

## Referències

* ↑ «Jordà i Lafont, Josep Maria». Diccionari d´historiadors de l'art català, valencià i balear - Institut d'Estudis Catalans.
* ↑ Maspoch, Mònica. Galeria d'autors : ruta del modernisme, Barcelona. 1a ed.. Barcelona: Institut del Paisatge Urbà i la Qualitat de Vida, 2008, p. 120. ISBN 978-84-96696-02-0 [Consulta: 14 agost 2013].
* ↑ S'havien casat el 8 d'abril de 1869 a l'església del Pi de Barcelona.
* ↑ Per exemple la revista ¡Hip! ¡Hip! Barcelona, amb més de cent representacions al 1909, o la revista Ohé! Ohé! Miss Flory ó el Rey de la Gutapercha, al 1910, ambdues amb lletra de Jordà i Alejxandre Soler (fill de l'escenògraf Soler i Rovirosa), i música d'Oliva i de Conrad Molgosa
* ↑ Mendoza 1995: 145
* ↑ «Los que mueren» (en castellà). La Vanguardia, 04-03-1936, pàg. 7.

## Bibliografia

* Mendoza, Cristina. Ramon Casas, Retrats al carbó. Sabadell: Editorial AUSA, 1995, p. 282pp. (catàleg). ISBN 84-8043-009-5.
* Pèl & Ploma, vol. II, núm. 70, Barcelona, 15 febrer 1901, fig. p. 5
# Scaphognathops theunensis

Scaphognathops theunensis és una espècie de peix cipriniforme de la família dels ciprínids.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 30 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Àsia: conca del riu Mekong a Laos.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Kottelat, M., 2001. Fishes of Laos. WHT Publications Ltd., Colombo 5, Sri Lanka. 198 p.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Taki, Y., 1974: New species of the genus Scaphognathops (Cyprinidae), from the Lao Mekong River system. Japanese Journal of Ichthyology v. 21 (núm. 3): 129-136.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Johann Jacob Cramer

Johann Jacob Cramer (Sucha, 1705 – Mannheim, 1770 fou un compositor alemany.
Cap de la família Cramer alemanys, es distingí com a flautista i ingressà en l'orquestra particular de l'elector a palau. Alguns dels seus descendents com en Wilhelm s'establiren a Anglaterra. Pertanyia a l'Escola de Mannheim. La seva filla Maria Anna Cramer, es va casar amb el fundador de la nissaga Moralt.

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 15, pàg. 1481 (ISBN 84-239-4515-4)
# Miska Hauser

Miska (Michael) Hauser (Pressburg, avui Bratislava, 1822 - Viena, 8 de desembre de 1887) va ser un virtuós del violí i compositor austrohongarès.
El pare de Hauser, violinista conegut i amic de Beethoven, va ésser qui va despertar la passió del seu fill per l'instrument, començà la seva formació musical a la seva ciutat natal amb el mestre Joseph Böhm i Josef Mayseder, i la composició amb C. Kreutzer i S. Sechter. En acabar els estudis, viatjà de gira arreu d'Europa, Amèrica i Austràlia, sempre amb grans aplaudiments.
Publicà unes Rapsòdies hongareses per a violí, i el llibre Audem Wanderbuch eines österreichichen Virtuosen (Leipzig, 1859).

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 27, pàg. 809. (ISBN 84-239-4527-8)

## Referències

* ↑ Tick, Judith; Beaudoin, Paul. Music in the USA: A Documentary Companion, 2008, p. 190–194. ISBN 978-0-19-803203-8.
# Josep Maria Llebaria Rabascall

Josep Maria Llebaria Rabascall (Falset, 7 d'abril de 1870 - Barcelona, 27 d'octubre de 1948) fou un escriptor català. Era fill de Francesc Llebaria Amorós, de Falset, i Teresa Rabascall Porta, de Porrera.
Va treballar gairebé 40 anys per a la xarxa catalana de la "Compañía de los ferrocarriles de Madrid a Zaragoza y Alicante" coneguda per MZA.
A Barcelona, col·laborà amb grups apolítics o no, però sempre nacionalistes, per exemple el Foment Catalanista de Barcelona, el Centre Escolar Catalanista, l'Associació Popular Regionalista o la Unió Catalanista.
Publicà en diversos periòdics del país, sobretot de Barcelona i de la seva vila nadiua Falset, on publicà textes en el quinzenari Priorat. També conreà la poesia i escrigué un Diccionari de tecnicisme poétich. La seva obra més important i que ha restat inèdita és una història de Falset, História de la vila de Falset. Des dels temps geológics fins a l'Edat Contemporánia datada el 1936, però que començà a treballar-hi en la dècada dels anys 20.

## Referències

* Puigmalet, Joan. "Descobrint Josep Maria Llebaria Rabascall". A: Lo VIOlí, núm. 16. Falset: Centre d'Estudis Falsetans i Arxiu Comarcal del Priorat, 2n semestre 2013, pàg. 25-27
# Scartella springeri

Scartella springeri és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 8,2 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a l'Atlàntic oriental: és una espècie de peix endèmica de Santa Helena.

## Referències

* ↑ Jordan D. S., 1886. List of fishes collected at Havana, Cuba, in December, 1883, with notes and descriptions. Proceedings of the United States National Museum v. 9 (núm. 551). 31-55.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Bauchot, M.-L., 1967. Poissons marins de l'Est Atlantique Tropical. Téléostéens Perciformes. V. Blennioidei. Atl. Rep. Núm. 9: 63-91, Pls. 7-9.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Bath, H., 1990. Blenniidae. p. 905-915. A: J.C. Quero, J.C. Hureau, C. Karrer, A. Post i L. Saldanha (eds.) Check-list of the fishes of the eastern tropical Atlantic (CLOFETA). JNICT, Lisboa; SEI, París; i UNESCO, París. Vol. 2.
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Edwards, A., 1990. Fish and fisheries of Saint Helena Island. Centre for Tropical Coastal Management Studies, University of Newcastle upon Tyne, Anglaterra.
* ↑ Almada, V.C., R.F. Oliveira, E.J. Gonçalves, A.J. Almeida, R.S. Santos i P. Wirtz, 2001. Patterns of diversity of the north-eastern Atlantic blenniid fish fauna (Pisces: Blenniidae). Global Ecol. Biogeogr. 10:411-422.

## Bibliografia

* Bath, H., 1990: Über eine neue Art der Gattung Scartella von den Kapverdischen Inseln (Pisces: Blenniidae). Mitteilungen Pollichia v. 77: 395-407.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Rangel, C. A. i L. F. Mendes, 2009: Review of blenniid fishes from Fernando de Noronha Archipelago, Brazil, with description of a new species of Scartella (Teleostei: Blenniidae). Zootaxa Núm. 2006: 51-61.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Johann Julius Schneider

Johann Julius Schneider alternativament Johannes Julius Schneider, (Berlín (1805-1885) fou un pianista i compositor alemany del Romanticisme.
Després d'haver fet sòlids estudis, el 1829 fou nomenat organista i cantor de l'església Friedrichswerder; de 1835 a 1858 fou professor de cant de l'Escola Industrial, i a partir de 1854 professor de l'Acadèmia Reial de Música Eclesiàstica, on entre els seus alumnes tingué a Paul Runge. A més, dirigí gran nombre de societats particulars d'importància.
Deixà: Te Deum, a 12 veus; Paternoster, a 12; una missa a 6; cantates, salms; 2 òperes; dos oratoris; 200 cors per a veus d'homes, cants maçònics, nombrosos concerts d'orgue; un per a piano; sonates, música di camera, etc...

## Bibliografia

* Enciclopèdia Espasa Volum núm. 54, pàg. 1096 (ISBN 84 239-4554-5)
* ↑ Edita Enciclopèdia Espasa, vol. 52, pàg. 846. (ISBN-84-239-4552-9)

## Enllaços externs

* Biografia (alemany)
# Missa brevis

Missa brevis (pl. missae breus) és la denominació en llatí per a "missa breu". Pot fer referència a algunes formes de la missa, des de les misses vieneses de Haydn i Mozart fins a la Missa baixa. Avui dia s'entén generalment per aquest terme com la música de la missa ordinària que no inclou el Credo i és un gènere popular de la música coral del segle xx.

## Estructura

El "Credo" s'omet amb freqüència, però aquests moviments poden ser inclosos:
* Kyrie
* Gloria
* Credo
* Sanctus i Benedictus
* Agnus Dei

## Exemples

Exemples coneguts de missa brevis són els de:
* Johann Sebastian Bach
* Richard Rodney Bennett: Missa Brevis (1990)
* Leonard Bernstein: Missa Brevis per a cor mixt i contratenor, amb percussió (1988)
* Mario Gosálvez Blanco: Missa Brevis per a cor, òrgan i corda
* Benjamin Britten: Missa brevis per a veus juvenils i òrgan (1959)
* Manuel Martínez Burgos: Missa Brevis per a cor mixt a vuit veus (2000)
* Lorenzo Ferrero: Missa Brevis per a cinc veus i dos sintetitzadors (1975)
* Josep Climent Barber: Missa brevis de Falles per a cor mixt i orgue (2009)
* Joseph Haydn: Missa brevis Sancti Joannis de Deo
* Michael Haydn: Missa Sancti Gabrielis
* Zoltán Kodály: Missa Brevis (1944)
* Antonio Massana: Missa brevis et facillima: tribus vocibus aequalibus concinenda (1964)
* Wolfgang Amadeus Mozart: (K. 49, K. 65, K. 192, K. 194, K. 220, K. 140, K 258, K. 259, K. 275, K. 232)
* Giovanni Pierluigi dona Palestrina: Missa brevis
* William Walton: Missa Brevis para doble cor mixt i òrgan

## Vegeu també

* Missa tridentina

## Referències

* Jungmann, Josef A.: Breu història de la missa. Centre De Pastoral Liturgic, 2006. (Google llibres)
* Randel, Don Michael (ed.): «Missa» a Harvard Dictionary of Music. Harvard University Press, 2003. (Google Llibres)
# Plectrochilus diabolicus

Plectrochilus diabolicus és una espècie de peix de la família dels tricomictèrids i de l'ordre dels siluriformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 6,3 cm de longitud total.

## Hàbitat

És un peix d'aigua dolça i de clima tropical.

## Distribució geogràfica

Es troba a Sud-amèrica: conca del riu Amazones.

## Referències

* ↑ uBio (anglès)
* ↑ Miranda Ribeiro A. de, 1917. De scleracanthis. Fluvio "Solimões" anno MCMVIII a cl. F. Machado da Silva duce brasiliense inventis et in Museu Urbis "Rio de Janeiro" servatis. Rev. Soc. Sci. Rio de Janeiro v. 1. 49-52.
* ↑ BioLib (anglès)
* ↑ Myers, G. S., 1927. Descriptions of new South American fresh-water fishes collected by Dr. Carl Ternetz. Bull. Mus. Comp. Zool. v. 68 (núm. 3): 107-135.
* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ De Pínna, M.C.C. i W. Wosiacki, 2003. Trichomycteridae (pencil or parasitic catfishes). p. 270-290. A: R.E. Reis, S.O. Kullander i C.J. Ferraris, Jr. (eds.) Checklist of the Freshwater Fishes of South and Central America. Porto Alegre: EDIPUCRS, Brasil.

## Bibliografia

* Burgess, W. E. An Atlas of Freshwater and Marine Catfishes: A Preliminary Survey of the Siluriformes (en anglès). TFH Publications, 1989. ISBN 9780866221313.
* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Ferraris, C. J. «Checklist of catfishes, recent and fossil (Osteichthyes: Siluriformes), and catalogue of siluriform primary types» (en anglès). Zootaxa, 1.418, 1, 2007, pàg. 1-628. DOI: 10.11646/zootaxa.1418.1.1.
* Helfman, G. S.; Collette, B. B.; Facey, D. E. The Diversity of Fishes (en anglès). Blackwell Science, 1997. ISBN 9780865422568.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Wheeler, A. The World Encyclopedia of Fishes (en anglès). 2a edició. Macdonald, 1985. ISBN 978-0356107158.

## Enllaços externs

* AQUATAB
# Scartichthys variolatus

Scartichthys variolatus és una espècie de peix de la família dels blènnids i de l'ordre dels perciformes.

## Morfologia

* Els mascles poden assolir 16,3 cm de longitud total.

## Reproducció

És ovípar.

## Hàbitat

És un peix marí de clima subtropical que viu entre 1-9 m de fondària.

## Distribució geogràfica

Es troba al sud-est del Pacífic: és una espècie de peix endèmica de les illes de San Félix, San Ambrosio i de l'Arxipèlag Juan Fernández.

## Referències

* 1 2 3 FishBase (anglès)
* ↑ Breder, C.M. i D.E. Rosen, 1966. Modes of reproduction in fishes. T.F.H. Publications, Neptune City (Estats Units). 941 p.
* ↑ Pequeño, G., 1989. Peces de Chile. Lista sistemática revisada y comentada. Rev. Biol. Mar., Valparaiso 24(2):1-132.
* ↑ Sepúlveda, J.I.V. i G.R. Pequeño, 1985. Fauna íctica del archipiélago de Juan Fernández. p. 81-91. A: P. Arana (ed.) Escuela de Ciencias del Mar. Universidad Católica del Valparaíso, Valparaíso, Xile.

## Bibliografia

* Eschmeyer, W. N. Genera of Recent Fishes (en anglès). iii + 697. Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1990. ISBN 0-940228-23-8.
* Eschmeyer, W. N. Catalog of Fishes (en anglès). Acadèmia de les Ciències de Califòrnia, 1998. ISBN 978-0-940228-47-4.
* Hardy, J.D. Jr., 2003. Coral reef fish species. NOAA\National Oceanographic Data Center. NODC Coral Reef Data and Information Management System. Estats Units. 537 p.
* Helfman, G.; Collette, B.; Facey, D. The Diversity of Fishes (en anglès). Wiley, 1997. ISBN 978-0-86542-256-8.
* Moyle, P.; Cech, J. Fishes: An Introduction to Ichthyology (en anglès). 4a edició. Prentice Hall, 2000. ISBN 9780130112828.
* Nelson, J. S. Fishes of the World (en anglès). 4a edició. Wiley, 2006. ISBN 978-0471250319.
* Springer, V.G., 1986. Blenniidae. p. 742-755. A M.M. Smith i P.C. Heemstra (eds.) Smiths' sea fishes. Springer-Verlag, Berlín.
* Springer, V.: Blennies. Planes 214-217 a W.N. Eschmeyer, J. R. Paxton, editors. Encyclopedia of Fishes – 2a edició, San Diego, Califòrnia: Academic Press. Any 1994.
* Wheeler, A.: The World Encyclopedia of Fishes, 2a edició, Londres: Macdonald. Any 1985.
* Williams, J. T., 1986: Phylogenetic relationships and taxonomic revision of the Blenniid fish genera Cirripectes and Scartichthys. Dissertation Abstracts International v. 47 (núm. 5): 1-2.
* Williams, J. T., 1990: Phylogenetic relationships and revision of the blenniid fish genus Scartichthys. Smithsonian Contributions to Zoology Núm. 492: i-iii + 1-30.

## Enllaços externs

* AQUATAB